Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] зареєстрований в будинку позивача, проте в ньому не проживає тривалий час, місце його проживання відповідачу не відоме. Реєстрація відповідача у житловому будинку порушує права позивача, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, а тому він звернувся з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити без його участі. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовою повісткою за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України». Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно архівної довідки БТІ № 47540 від 02.07.2018 року та свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 20.09.1987 року Первозванівською сільською радою Кіровоградського району та області, [PERSON] є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З примітки архівної довідки вбачається, що адреса: [ADDRESS] та області, відповідає адресі: [ADDRESS] (а.с.7, 8). Згідно рішення Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 2/2 від 11.01.2002 року «Про присвоєння номерних знаків житловим будинкам (новобудови) в [ADDRESS] житловому будинку [PERSON] присвоєно номер 28 (а.с.20). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167175503 від 20.05.2019 року [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Як вбачається з довідок Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 1/0407 від 27.03.2019 року, № 1/0750 від 20.05.2019 року, в домоволодінні по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , зареєстрований, але не проживає [PERSON] , 1974 року народження (а.с.19). Згідно акта непроживання, затвердженого секретарем Первозванівської сільської ради Кіровоградського району та області, комісією, в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , 1974 року народження, за адресою: [ADDRESS] не проживає більше 15 (п`ятнадцяти) років. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.47 Конституції України, якою гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, який належить позивачу, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved