overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою та стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати. Вимоги мотивує тим, що вони 17.06.2011 року зареєстрували шлюб, від якого дітей не мають. Відповідачка розірвати шлюб за спільною заявою в органі РАЦСу не бажає. \~ \~ \~ \~Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. З 2014 року сторони проживають окремо і шлюб носить лише формальний характер. \~ \~ \~ \~Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи судовою повісткою, про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що сторони 17.06.2011 року зареєстрували шлюб, від якого дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідачка не вважала за потрібне з'явитися до суду та надати пояснення в заперечення вимог позивача, що в певній мірі підтверджує її байдуже ставлення до вирішення питання збереження сім'ї. \~ \~ \~ \~Позивач не проживає та не бажає проживати разом із відповідачкою і суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений 13.08.1994 між ним та [PERSON] . Зазначив, що вони від шлюбу мають троє дітей. Наймолодша дитина - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та спільний побут. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 29.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації прав сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Позивач подав заяви про розгляд справи у його відсутність та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, але до суду не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про проведення судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 13.08.1994 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Повчанської сільської ради Лугинського району Житомирської області, про що складено актовий запис № 7, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.03.2021 Лугинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Від шлюбу сторони справи мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання якого з позову не вбачається. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося через різні погляди на сімейне життя та спільний побут. Примирення між сторонами та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Відтак, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд не розподіляє у відповідності із проханням позивача у наданій суду заяві, що відповідає принципу диспозитивності, передбаченому ст. 13 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 112, 114-115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений 13.08.1999 між ним та [PERSON] . Зазначив, що від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сімейне життя не склалося, сімейні відносини відсутні, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2020 року, надання часу на примирення є недоцільним. Відповідачка у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 01.07.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про проведення судового засідання. Розглядаючи справу без проведення судового засідання суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного. 13.08.1999 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, про що складено актовий запис № 26, що підтверджується даними повторного свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 01.06.2000 названим органом. Від шлюбу сторони справи мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання якої з позову не вбачається. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Відтак, подальше збереження\~шлюбу суперечить інтересам позивача. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 104,\~105,\~112, 114-115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений 20.01.2017 між ним та [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що сімейне життя не склалося, сімейні відносини відсутні. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 07.07.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про проведення судового засідання. Розглядаючи справу без проведення судового засідання суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного. 20.01.2017 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Кремненської сільської ради Лугинського району Житомирської області, про що складено актовий запис № 1, що підтверджується даними копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20.01.2017 виконавчим комітетом Кремненської сільської ради Лугинського району Житомирської області. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося через різні погляди на шлюб та сім?ю. Примирення між сторонами та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Відтак, подальше збереження\~шлюбу суперечить інтересам позивача. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст. ст. 104,\~105,\~112,\~114-115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] борг у розмірі 500 доларів США, що за курсом НБУ на момент звернення до суду складає 12759,60грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.11.2015 року [PERSON] взяв у нього в борг кошти в сумі 500 доларів США строком на один місяць, про що написав відповідну розписку. До теперішнього часу відповідач борг у добровільному порядку не повернув. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення (а.с. 18). Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертом з поштовим повідомленням з відповідними відмітками (а.с. 19, 23), копією аркуша газети з оголошенням про час та дату розгляду справи (а.с. 24), заперечень проти позову або будь-яких клопотань стосовно заявлених вимог до суду не надсилав. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 13400 грн. боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказав на те, що 24.07.2015 року відповідач позичив у нього під розписку 17000 гривень до 31.07.2015 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою [PERSON] від 24.07.2015 року. До 31.07.2015 року відповідач повернув лише 3600 грн. шляхом перерахунку вказаних коштів на картковий рахунок. Строк повернення позики сплинув, а відповідач решту коштів не повернув. В звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача борг в судовому порядку та судові витрати. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, представник подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти цього, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Правовідносини регулюються ст.ст.1046-1053 ЦК України. Підтвердженням факту укладення договору позики між сторонами є розписка відповідача про отримання ним 1700 грн. від [PERSON] (а.с.3). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строк повернення боргу визначений у розписці 31.07.2015 року. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення вимог ст.ст.526, 527, 530, 1049-1050 ЦК України, умов договору, відповідач зобовязання по укладеному договору виконав не повністю. З цих підстав у позивачки виникло право вимагати від відповідача повернення заборгованості. За таких обставин, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі та стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 487,20 грн.(а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 201 258 грн. боргу за договором позики та 2012 грн. 58 коп. понесених ним витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог вказував, що 28 березня 2011 року він позичив для [PERSON] гроші в розмірі еквівалентно 8000 доларів США, котрі вона зобовязалася повернути до 27 грудня 2015 року, про що сторонами було укладено договір позики. Однак, у вказаний термін відповідачка свого зобов`язання не виконала та в добровільному порядку від сплати боргу ухиляється, тому він змушений звернутися з цього приводу до суду для стягнення коштів.\~\~ В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задоволити позовні вимоги. Відповідачка, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать оголошення в пресі, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 28 березня 2011 року сторони уклали між собою договір позики, згідно якого [PERSON] передав для [PERSON] 64 000 грн., що ставило, станом на 28.03.2011 року еквівалентно 8\~000 доларів США, а остання зобовязалася до 27 грудня 2015 року повернути названу суму коштів, що стверджується даними договору позики,\~ однак такий обовязок нею не було виконано. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1). Оскільки між сторонами було укладено договір позики, однак позичальник не виконав свого обовязку щодо повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, тому на підставі ст.ст.1046, 1049 ЦК України, позов підлягає задоволенню. З [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 201\~258 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2012 грн. 58 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 500 доларів США, що еквівалентно 13090 грн. боргу за договором позики, три відсотки річних від простроченої суми та 704 грн. 80 коп. понесених ним витрат по сплаті судового збору, а також витрати на оплату правової допомоги. В обґрунтування вимог вказував, що 15 грудня 2017 року він позичив для [PERSON] гроші в сумі 500 доларів США, котрі він зобовязався повернути до 15 березня 2018 року, про що ним було написано відповідну розписку. Однак, у вказаний термін відповідач свого зобов`язання не виконав та в добровільному порядку від сплати боргу ухиляється, тому він змушений звернутися з цього приводу до суду .\~\~ Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 04 травня 2018 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 15 грудня 2017 року сторони уклали між собою договір позики, згідно якого [PERSON] передав для [PERSON] 500 доларів США, а останній зобовязався до 15 березня 2018 року повернути названу суму коштів, що стверджується даними розписки,\~ однак такий обовязок ним не виконано. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2). Оскільки між сторонами було укладено договір позики, однак позичальник не виконав свого обовязку щодо повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, тому на підставі ст.ст.1046, 1049 ЦК України, позов підлягає задоволенню. З [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики 500 доларів США, що по курсу НБУ, станом на день подання позову, становить 26,18 грн. за один долар США та відповідно 13090 грн. Також, з відповідача слід стягнути три відсотки річних від простроченої суми заборгованості, що складає 4411 грн. 15 коп. (3% х 13090 грн. (сума боргу) х 42 (кількість прострочених днів виконання зобовязання, починаючи з 15 березня 2018 року до 25 квітня 2018 року) : 365 (кількість днів у році) :100 = 45 грн). Також з відповідача підлягає стягненню, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ЖБК-354 «ЕЛЕКТРОД-2» на свою користь загальну суму платежів за договором оренди нежитлового приміщення з подальшим викупом №1 від 01 червня 2012 року в розмірі 97000,00 гривень, застосувавши наслідки нікчемності договору. Рішенням суду від 01 вересня 2020 року позов задоволено повністю. Застосувати наслідки нікчемності Договору №1 «оренди приміщення з подальшим викупом» від 01 червня 2012 року шляхом стягнення з Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 97000 гривень. При цьому, питання розподілу судових витрат під час ухвалення рішення судом не вирішено, як таке, що не ініційоване сторонами. Вказане рішення залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, та набрало законної сили. 14 квітня 2021 року позивач [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі. Згідно п.3) ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності ч.ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання у разі необхідності. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони повідомлялись про судове засідання, однак не з`явились до суду з невідомих причин, що однак не є перешкодою для судового розгляду. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судовогопроцесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 970 гривень (меморіальний ордер №МАВ1638369 від 26 червня 2019 року). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем судові витрати за сплати судового збору підлягають компенсації за рахунок відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за депозитним договором №ХВ-210708В від 21.07.2008р. в сумі 7400,0грн. тіла депозиту. Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що 21.07.2008 р. він уклав Депозитний договір № ХВ-210708В з відповідачем та згідно п.п.1.1. Договору вніс до КС грошові кошти (депозитний вклад) у розмірі 9800,0грн. За використання цього внеску відповідач зобов'язався нараховувати йому відсотки з розрахунку 27% річних. Строк дії договору закінчився 21.07.2009 р. На момент закінчення строку дії договору йому не сплачені 7400,00грн. тіла депозиту, йому повернуто лише частину внеску у розмірі 2400грн. Відповідач не виконав своїх зобов'язань, такі дії відповідача вважає незаконними, такими, що порушують його права. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву , в якій позовні вимоги визнав, проси про розгляд справи в його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно депозитного договору № ХВ-210708В від 21.07.2008р. [PERSON] були внесені грошові кошти (депозитний внесок) у розмірі 6500,0грн. під 27% річних (а.с.5). Згідно додаткового договору №ХВ-000000160 до Договору членського внеску № ХВ-210708В від 21.07.2008р. від 21.08.2008р. [PERSON] були внесені грошові кошти у розмірі 3300,0грн. під 27% річних (а.с.7). На час звернення до суду відповідач заборгованість перед [PERSON] по внеску в розмірі 7400,0грн. не погашено. (а.с.3). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд вважає доводи позивача доведеними і задовольняє позов. Судові витрати за вирішення майнового сопру в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідадача на користь держави.

Outcome: approved