Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно. В позові вказав, що 10 грудня 1999 року між ним та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 29,71 кв.м. Вказаний договір було зареєстровано Запорізькою Товарною Біржею «Титан-Інвест» за реєстраційним номером Н-3159. Обов'язки за вказаним договором були виконані сторонами в повному обсязі: відповідачка, являючись власником квартири передала, а позивач прийнявши квартиру у власність сплатив її повну вартість, зареєструвався у вказаній квартирі та мешкає в ній. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції станом на 10.12.1999 року р.) право власності на квартиру було зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації та виготовлено технічний паспорт на його ім'я. Право власності на квартиру не оспорювалось. В січні 2014 року оригінал договору купівлі-продажу було втрачено. Листом Запорізького МБТІ від 20.01.2014 р. позивачу було надано копію правовстановлювального документу та роз'яснено, що реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється реєстраторами Укрдержреєстру та нотаріусами. Але через відсутність оригіналу правовстановлювального документу йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо відчуження квартири. Отримати дублікат зазначеного договору неможливо у зв'язку з тим, що Запорізька Товарна Біржа «Титан-Інвест» у Єдиному державному реєстрі підприємств вже не значиться. На підставі вищевикладеного позивач не може належним чином як власник квартири володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном у зв'язку з чим просить суд визнати за ним право власності на вищевказану квартиру. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в позові, просив суд позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень або пояснень не надав.. Відповідачка до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень не надала, у зв'язку з чим судом визнана неповажною причина неявки відповідачки у дане судове засідання та її неявка розцінюється судом як небажання приймати участь у розгляді справи. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачки на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що обставини, викладені в заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: копією договору купівлі-продажу спірної квартири від 10.12.1999 р. (а.с.4-5), копією листа-аналізу № 66 АН «Гарант-плюс» (а.с.6), копією листа ТОВ «ЗМБТІ» № 495 від 20.01.2014 р. (а.с.7), копією технічного паспорту на квартиру (а.с.8-11). Ч. 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, суд вбачає всі підстави для задоволенні позовної заяви.

Outcome: approved