Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з названим позовом стверджуючи, що постановою головного державного виконавця державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції від 06.04.2018 року у примусовому виконанні виконавчого листа № 2-304 виданого 25 березня 2008 року Баришівським районним судом Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на його земельну ділянку площею 1.1031 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гостролуцької сільської ради. Посилаючись на ту обставину, що він не має ніякого відношення до вказаного виконавчого провадження, а арешт було накладено на майно особи, прізвище, ім'я та по-батькові якої повністю збігається із його даними ( за виключенням дати народження), просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, яке йому належить та на яке було накладено арешт. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги викладені в позовній заяві до суду підтримав повністю пояснивши, що він не має ніякого відношення до [PERSON] в інтересах якої було накладено арешт на все рухому і не рухоме майно [PERSON], [INFO]. Представник Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачу відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить земельна ділянка № 421 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,1031 га., кадастровий номер [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №ВП 7175314 від 06.04.2016 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Стешенко Т.П. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-304 виданого 25.03.2008 року Баришівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] в розмірі ? частини . В матеріалах даної справи та в судовому засіданні було досліджено паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 20.11.2003 року Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області на ім'я [PERSON], [INFO]. Таким чином, Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №ВП 7175314 від 06.04.2016 року про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ніякого відношення до позивача не має, а накладений арешт, є безпідставним. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Начальником відділу ДВС Баришівського РУЮ відмовлено заявнику у знятті арешту в зв'язку із звільненням державного виконавця, який накладав арешт та завершенням виконавчого провадження ( а.с.8). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved