Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельні ділянки та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га з кадастровим номером 5310900000:50:030:0072 та на 1/6 частину земельної ділянки площею 0, 0263 га, для ведення садівництва з кадастровим номером 5310900000:50:030:0073 після смерті [PERSON]. В позові посилається на те, що 28 квітня 2015 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, у вигляді права у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою м.Миргород, вул. Лазоренка, 14, згідно державного акту серії ЯГ № 350742 під кадастровим номером 53100900000:50:030:0072, виданого 12 жовтня 2006 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010654501796 та земельну ділянку площею 0,0263 га, призначену для ведення садівництва за адресою м.Миргород, вул. Лазоренка, 14, згідно державного акту серії ЯГ № 350747 під кадастровим номером 5310900000:50:030:0073, виданого 12 жовтня 2006 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01065450801. Позивач з братом [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті матері та прийняли спадщину. На її частину у вигляді 2/3 часток житлового будинку № 14 по вулиці Лазоренка в м.Миргороді вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, але не можуть оформити спадщину по причині відсутності визначених часток земельних ділянок на імя спадкодавця. В звязку з тим, що нотаріус відмовляє у виданні свідоцтв про право на спадщину на земельної ділянки, просив визнати його право власності на них. Крім того, з метою усунення невизначеності у праві розпорядження земельними ділянками для нього, як співвласника, в майбутньому, просив визначити його частки у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки, що посвідчується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 350745 від 12 жовтня 2006 року та серії ЯГ № 350743 від 12 жовтня 2006 року, що становлять 1/3. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Управління Держземагентства у Миргородському районі Полтавської області [PERSON] (а.с.44-48), проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] померла 28 квітня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Позивач і відповідач є синами померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 20, 21). За свого життя [PERSON] мала у власності 2/3 частини житлового будинку № 14 по вулиці Лазоренка в місті Миргороді Полтавської області згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідченого державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори 23 листопада 1978 року, по реєстру за № 4551, та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори 23 листопада 1978 року, по реєстру за № 4549, зареєстрованих в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1978 року в реєстровій книзі № 7, під № 80, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 10). [PERSON] також мала у спільний сумісній власності разом з [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, по вулиці Лазоренка 14 в м. Миргороді, та земельну ділянку площею 0,0263 га д ля ведення садівництва по вулиці Лазоренка, 14 в м.Миргороді, що підтверджується державними актами про право власності на землю серії ЯГ № 350742 та ЯГ № 350747 (а.с. 8-9). Позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом та разом з братом прийняв спадщину, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.10-13) та повідомленням приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 42), але у звязку з тим, що в звязку зі смертю одного із співвласників земельної ділянки неможливо здійснити поділ майна або виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а отже неможливо визначити склад спадкового майна, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки земельних ділянок, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 14, 15). Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки сторонами не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що частки будь-кого з співвласників були змінені на підставі рішення суду або договору, суд вважає, що частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, та на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0263 га, розташовані по вул.Лазоренка, 14 в м.Миргороді Полтавської області є рівними, отже частка померлої [PERSON] та позивача [PERSON] становить по 1/3. Згідно ч.ч.4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З цих підстав вимоги позивача про визначення його частки у праві спільної сумісної власності на вищезазначені земельні ділянки підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В зв'язку з тим, що вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/6 частину кожної із зазначених земельних ділянок в порядку спадкування після [PERSON]. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved