Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної (майнової), завданої кримінальним правопорушенням. В якому прохав: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 250 грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 625 грн. на відшкодування судових витрат понесених за сплату судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 06 квітня 2015 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави було встановлено, що обвинувачені вчинили ряд кримінальних правопорушень, які у судовому засіданні були розмежовані суддею по епізодам, кожний окремо. Так, у 15 епізоді встановлено, що 06 березня 2013 року [PERSON], використовуючи [PERSON], яка не була обізнана про вчинення злочину, за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 27, офіс №10, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, діючи під виглядом укладення від імені ПП «ТФК «Актив» договору № 403113 про надання [PERSON] 25\~000 грн. швидкої позики на тривалий період за мінімальних відсотків, домігся внесення ним на рахунок указаного підприємства передоплати в сумі 1250 грн., внаслідок чого заволодів цими коштами та спричинив потерпілому матеріальну шкоду. Обвинувачений [PERSON] в судовому засідання вину у вчиненні злочинів визнав, суду ухвалив визнати [PERSON] винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КПК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Своїми злочинними діями відповідач [PERSON] спричинив матеріальні збитки позивачу [PERSON] на суму 1250 грн. У звязку з тим, що відповідач заволодів майном позивача, шляхом зловживання довірою останнього, позивач [PERSON] зазнав значної моральної шкоди, яка виразилася у відсутності майна, а саме грошових коштів, які не були повернуті потерпілому, тому він і звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, прохав проводити судове засідання без технічної фіксації судового процесу. Відповідач [PERSON] будучи повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явилися, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Третя особа ПП «ТФК «Актив», будучи повідомлені на останню відому судові адресу до суду представника не направили, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 06 квітня 2015 року вироком Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/14966/13 [PERSON] визнано винуватим за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. [PERSON] визнано винуватою за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. [PERSON] визнано винуватою за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У строк відбуття покарання [PERSON] зараховано періоди перебування під вартою з 24.07.2013 року по 26.07.2013 року та з 17.06.2014 року по 30.09.2014 року. На підставі п.«в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» [PERSON], [PERSON]М.у, [PERSON] звільненовід відбування призначеного їм покарання. Запобіжні заходи: [PERSON] та [PERSON] у виді особистого зобовязання, а [PERSON] у виді застави скасовано. Заставу, внесену за [PERSON] - повернути заставодавцю [PERSON]. Цивільні позови потерпілих\~ [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено повністю. Стягнуто із [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь потерпілої [PERSON] - 5000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. Стягнуто із ПП ТФК «Актив»\~ на користь потерпілого [PERSON] - 3000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто із ПП «[PERSON]А.Н.К.» на користь потерпілого [PERSON] - 1500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1500 грн. моральної шкоди. Стягнуто із ПП «[PERSON]А.Н.К.» на користь потерпілої - [PERSON] 1000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто із обвинувачених [PERSON], [PERSON], [PERSON] судові витрати на користь держави по 530 грн. 23 коп. із кожного.Речові докази: 6 DVD-R дисків - зберігати при матеріалах кримінального провадження (а.с.7-33). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 «Про судове рішення» при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, відносно якої є вирок, який набрав законної сили, даний вирок є для них обов»язковим лише у питаннях, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони даною особою. Тому розглядаючи позов про стягнення збитків, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі, необхідно також наводити докази, представлені сторонами або зібрані з ініціативи суду при розгляді цивільної справи. Як слідує із вироку від 06 квітня 2015 року, 06 березня 2013 року [PERSON], використовуючи [PERSON], яка не була обізнана про вчинення злочину, за адресою: м.Полтава, вул. Шевченка, 27, офіс №10, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, діючи під виглядом укладення від імені ПП «ТФК «Актив» договору № 403113 про надання [PERSON] 25\~000 грн. швидкої позики на тривалий період за мінімальних відсотків, домігся внесення ним на рахунок указаного підприємства передоплати в сумі 1 250 грн., внаслідок чого заволодів цими коштами та спричинив потерпілому матеріальну шкоду. Таким чином, майнова шкода у розмірі 1 250 грн.00 коп. підтверджена вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~ Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, вина [PERSON]Е доведена вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2015 року. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходіть з принципів розумності та справедливості, враховано глибину душевних страждань, наслідки, вимушені зміни у житті, та приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача в рахунок відшкодуванням моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 625 гривень. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved