Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою в [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що на підставі договору дарування № 1-68 від 17.01.2012, посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Биковим С.Є., позивач є власником квартири номером [ADDRESS] . Згідно довідки № 3157 від 09.07.2020, виданої начальником КП «ЖЕО № 4 Міської ради міста Кропивницького», в квартирі під номером [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - батько та [PERSON] - син, який хоча і зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою. На прохання добровільно зняти з реєстрації сина, [PERSON] , яка є його матір`ю, відмовляється. У зв`язку з чим, позивач не може в повній мірі розпорядитися своєю власністю, що обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, призводить до втручання в його особисте життя. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Бойко З. вимоги підтримали. Суду пояснили, що позивач має намір продати належну йому квартирою, в зв`язку з чим уклав попередній договір. [PERSON] відмовляється добровільно знімати з реєстрації місця проживання їх сина, мотивуючи тим, що немає нерухомого майна та можливості зареєструвати його місце проживання. Крім того, між ними існує домовленість, що він зареєструє дитину, у придбаному житлі, але ж немає змоги його придбати, оскільки немає змоги зняти з реєстрації дитину в зазначеній квартирі та її реалізувати. [PERSON] є власником 1/3 частини квартири по [ADDRESS] , де і проживає з дитиною. Просили позов задовольнити. Законний представник відповідача [PERSON] вимоги не визнала., вважає, що позивач не зареєструє місце проживання сина у придбаному житлі. Представник органу опіки та піклування міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явились, просив провести розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно договору дарування № 1-68 від 17.01.2012, посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Биковим С.Є., позивач є власником квартири номером [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2013 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивача та [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки № 3157 від 09.07.2020 року, виданої начальником КП «ЖЕО № 4 Міської ради міста Кропивницького», в квартирі під номером [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - батько та [PERSON] - син. Відповідач хоч і зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою (а.с.10). Згідно довідки від 04.06.2020, виданої головою правління ОСББ «Едем 21/1», [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації та не користуються даним приміщенням підтверджується актами складеним мешканцями будинку [ADDRESS] (а.с. 7-8). З відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником 1/3 частини квартири по [ADDRESS] . Позивач має намір продати квартиру та придбати будинок, на підтвердження чого надав попередній договір від 20.06.2020, укладений з [PERSON] . Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З викладеного слідує, що член сім`ї власника житла може бути позбавлений права користування житловим приміщення на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, лише у випадку безперервного не проживання в даному житлі понад один рік без поважних причин. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Неповнолітній син сторін проживає з матір`ю, в квартирі, 1/3 частки якої, належить їй на праві власності. Тобто, місцем проживання неповнолітнього [PERSON] , є місце проживання його матері [PERSON] . Таким чином, неповнолітній [PERSON] хоча і зареєстрований за адресою [ADDRESS] , в квартирі, яка належить на праві особистої власності його батькові, але фактично не проживає у спірній квартирі з 10.03.2019, та забезпечений житлом за місцем проживання своєї матері. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved