Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ним та відповідачем 28.10.1998 року було укладено шлюб Щербанівською сільською радою Полтавської області, актовий запис № 101. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені на початку 2014 року, оскільки позивач з відповідачем не проживають як подружжя, ведуть окремо господарство, втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення і збереження сімї між ними не можливе, тому позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі і прохає його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про місце і час судового розгляду була повідомлена належним чином. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, суд вирішив на підставі ст. 224 ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при тому, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що між позивачам та відповідачем зареєстровано шлюб 28.10.1998 року Щербанівською сільською радою Полтавської області, актовий запис № 101, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-КЕ № 027477, виданим 28.10.1998 року. Позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище відповідача. Дошлюбне прізвище відповідача Усенко. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 027083, виданим 19.03.1999 року Щербанівською сільською радою Полтавської області, актовий запис № 10, яка проживає з відповідачем. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені на початку 2014 року, оскільки позивач з відповідачем не проживають як подружжя, ведуть окремо господарство, втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення і збереження сімї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110, Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «Міщенко». Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: approved