Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно. В своєму позові позивач зазначив, що [INFO] в с. Микільське Братського району Миколаївської області помер його дідусь [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке крім іншого складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] та його донька [PERSON] , яка померла [INFO] , які прийняли спадщину фактично, так як разом проживали з померлим. Після смерті тітки [PERSON] позивач прийняв спадщину у виді земельної ділянки у приватного нотаріуса Малярчук Н.В. Проте у нотаріуса позивач не має можливості оформити спадщину у виді житлового будинку так, як з`ясувалось, що пошкоджено правовстановлюючий документ на житловий будинок - свідоцтво на право власності на житловий будинок. В нотаріуса необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно в належному стані. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 01.02.2021 року справу було призначено до судового розгляду та замінено неналежного відповідача - Іванівську сільську раду Братського району Миколаївської області належним відповідачем - Братською селищною радою Братського району Миколаївської області. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. [INFO] в с. Микільське Братського району Миколаївської області помер [PERSON] (а.с. 4). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке крім іншого складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданого виконкомом Іллічівської сільської ради від 03.02.1989 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа заведена не була (а.с. 30-32). Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області № 258 від 19.06.2018 року, до складу сім`ї померлого [PERSON] входили його дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Враховуючи те, що цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. [PERSON] , дружина померлого, фактично вступила у володіння та користування спадковим майном після смерті чоловіка, оскільки фактично прийняла спадщину після його смерті: проживала в будинку померлого, користувався речами домашнього вжитку, доглядала та утримувала його все своє життя тощо, однак у встановленому порядку право власності на житловий будинок не зареєструвала. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , була заведена спадкова справа по Братській державній нотаріальній конторі за № 86/2010. Спадкоємцем після смерті останньої, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є її донька [PERSON] , яка спадкувала у нотаріуса після смерті померлої лише земельну ділянку, право власності на житловий будинок, право на який мала померла, належним чином не зареєструвала (а.с. 27-29). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). За життя [PERSON] склала заповіт від 24.11.2017 року, який посвідчено секретарем Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області Поставнюк Т.А. та зареєстровано в реєстрі за № 172, та заповідала усе своє майно, належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповіла у власність [PERSON] . Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , була заведена спадкова справа у спадковому реєстрі 62357296. Спадкоємцем після смерті останньої є [PERSON] , який отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельної ділянки (а.с. 77). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦК України). Під час судового засідання судом було встановлено, що померла [PERSON] своє право власності на житловий будинок, право на який мала її мати та належним чином не зареєструвала, також не оформила, однак від цієї частки спадщини не відмовилася, отже вважається, що вона її прийняла. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved