Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, мотивуючи тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON], котра померла 19.10.2003р.; заявник прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, але підтвердити документально даний факт не має можливості, внаслідок чого нотаріус відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на вищевказану спадщину. В судове засідання учасники провадження не з»явилися, [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі; представник Курінської сільської ради причини неявки не повідомив, заперечень проти заявлених вимог не надав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 19.10.2003 року померла [PERSON] (а.с.6), яка проживала в [INFO] (а.с.3). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла заявнику по справі (а.с.5). Згідно довідки виконавчого комітету Курінської сільської ради № 411 від 21.05.2015 року, [PERSON] протягом 6 місяців після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину, обробляв земельну ділянку, володів і користувався спадковим майном, але юридично свої спадкові права не оформляв (а.с.9). Згідно повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 24.11.2015 року № 2048, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] по причині пропуску ним строку звернення до нотаріуса та відсутності доказів фактичного прийняття спадщини (а.с.8). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. На це звернув увагу і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема зауважив, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема норми ЦК УРСР 1963 року. У відповідності до п.23 постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Закрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім»єю , постіного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяв Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про встановлення факту прийняття спадщини слід керуватися саме його положеннями. Згідно ч.с.1,2 ст.524 ЦК УРС, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а днем відкриття спадщини, відповідно до ст.525 ЦК УРСР 1963 року є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини. Той факт, що [PERSON] фактично вступив в управління і володіння спадковим майном на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду і логічно пов'язані між собою та з тими обставинами, якими мотивована заява [PERSON] На підставі вищевикладеного та ст.ст.524, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved