Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У позовній заяві позивач посилається на те, що він, [PERSON] , являється власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу будинку від 17.02.1996 р. Вказує, що відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично, біля двох років, в належному йому будинку не проживає. Вказані обставини підтверджуються актом про фактичне місце проживання, затвердженим директором ТОВ «Наш-Добробут» за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Пояснює, що за вищевказаною адресою відповідач не проживає, однак, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на відповідача (вивіз сміття тощо), чим об`єктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом до суду. Крім того, реєстрація відповідача позбавляє його права на оформлення субсидії, яка є вкрай необхідною для нього, оскільки він є пенсіонером. На підставі викладеного просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, однак, подав через канцелярію суду 30.10.2019 року заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також просив розглядати справу за правилами спрощеного провадження. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, хоча про час там місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 17.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1047 та посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Гудкова Н.В., [PERSON] продала гр. [PERSON] житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний житловий будинок належить [PERSON] на праві особистої власності, що також підтверджується довідкою, виданою 20.02.1996 року Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством технічної інвентаризації, копія якої знаходиться у матеріалах справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.03.1999 року. Даний факт підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області, а також довідкою № 975/18-06 відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради. Однак,\~як вбачається\~з акту про фактичне місце проживання, затвердженого директором ТОВ «Наш-Добробут» за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] син ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з 2017 року. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні уже біля 2 років, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст. 71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. ст.\~13,\~76,\~80,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved