Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної і матеріальної шкоди, заподіяної працівником Національної поліції [PERSON] під час виконання службових обовязків, внаслідок ДТП, що сталось 18.09.2016р. Представник позивача уточнив позов, просив стягнути 35340,84 грн. матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля BMW3201, реєстраційний номер [NUMBER], 1995 року випуску; -10000 грн. - моральної шкоди, що полягала у посттравматичному стресовому розладі, тривожно-депресивний варіант, зміні способу життя; -18787,21 грн. інфляційні витрати, повязані з несвоєчасністю відшкодування шкоди; -7250 грн. - витрати на правову допомогу; -1600 грн. відшкодування вартості проведених експертиз; -1920 грн. сума сплаченого судового збору. Представник відповідача надав заперечення проти позову, вважав, що оскільки між ГУ НП в Полтавській області з [PERSON] укладено договір повної матеріальної відповідальності, то відшкодування матеріального збитку має нести винний у скоєнні ДТП [PERSON] Відшкодування моральної шкоди має здійснити ПАТ «Київський страховий дім», оскільки відповідальність ГУ НП в Полтавській області застраховано. У звязку з відсутністю у відповідача грошових зобовязань перед [PERSON], то інфляційні втрати на підлягають стягненню. Витрати на правову допомогу вважав недоведеними. За клопотанням представника позивача ухвалою від 04.10.2017р. залучено ПрАТ «Київський страховий дім», [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. У задоволенні клопотання представника відповідача про призначення авто товарознавчої експертизи з метою встановлення остаточної вартості автомобіля BMW3201, реєстраційний номер [NUMBER], 1995 року випуску, судом відмовлено, у звязку з його відсутністю. На підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 646/10577/16-п судом встановлено, що 19.09.2016р. о 20-30 [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 210740», д.н. 171131, рухаючись на перехресті просп.Гагаріна-пров.Золотий у .Харкові, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON]К, який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого скоїв зіткнення. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24.11.2016р. [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП за ст.124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 20.12.2016р. вказана постанова залишена без змін. Під час скоєння ДТП [PERSON] проходив службу на посаді оперуповноваженого Кобелянського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, що підтверджується наказом від 07.11.2015р. № 8о/с, та керував автомобілем «ВАЗ 210740», д.н. 171131 під час виконання своїх посадових обовязків. Автомобіль «ВАЗ 210740» належав автогосподарству УМВС України в Полтавській області та був переданий ГУНП в Полтавській області на підставі договору позички від 09.12.2015р. № 7, та закріплений за [PERSON] На підставі ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків. При чому, це стосується як майнової так і моральної шкоди, про що зазначено в п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» від 31.03.1995р. № 4. А відповідно висновку ВСУ №6-2808цс15 від 10.01.2016р. право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю Полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Таким чином, посилання представника відповідача на наявність Полісу , як підставу для відмови у відшкодуванні моральної шкоди є хибним. Як і посилання про укладення договору про повну матеріальну відповідальність [PERSON] , оскільки в договорі йдеться про відповідальність [PERSON] за збереження переданого йому ГУ НП в Полтавській області майна, а не чужого майна (автомобіля [PERSON]К.). Таким чином, суд дійшов висновку про обовязок ГУ НП в Полтавській області відшкодувати шкоду заподіяну його працівником [PERSON], під час виконання ним своїх трудових обовязків. Розмір шкоди суд встановлює з урахуванням наступного. Автомобіль BMW320і, д.н. [NUMBER], 1995 року випуску, на час вчинення ДТП належав [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.119). На підставі висновку автотоварознавчого дослідження № 15с від 31.05.2017р. (а.с.17-57) оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, розмір матеріального збитку визначається на рівні ринкової вартості автомобіля на момент ДТП - 134340, 84 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ210740, д.н.171131 застраховано в ПрАТ «Київський страховий дім» (а.с.89), частину встановленого розміру матеріального збитку, а саме 99000 грн. було відшкодовано страховою компанією, що підтверджується випискою ПАТ «Приватбанк» та не заперечується сторонами (а.с.62-63). Позивач просить стягнути 35340,84 грн., які не були виплачені страховою компанією. Саме з такою вимогою він звернувся до ГУНП в Полтавській області 27.07.2017р. (а.с.71-73). 04.08.2017р. [PERSON] через комісіонера ВП «Харківська філія ТОВ «Діметрел» було здійснено продаж автомобіля [NUMBER], 1995 року випуску, [PERSON] за 5200 грн. (а.с.135,136). 07.10.2017р. згідно даних Регіонального сервісного центру в Харківській області від 24.01.2017р. № 31/20-291 вказаний автомобіль перереєстровано на [PERSON], закріплено номерний знак [NUMBER]. 13.10.2017р. зазначений автомобіль було переобладнано шляхом зміни кузова та двигуна та зареєстровано як BMW330D, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Автомобіль BMW320і, д.н. [NUMBER], 1995 року випуску, зареєстрованим на території України не значиться. Представник відповідача не погоджувався з сумою за яку було продано автомобіль [NUMBER], 1995 року випуску, у звязку з чим просив призначити автотоварознавчу експертизу для встановлення остаточної вартості вказаного автомобілю після ДТП. Судом відмовлено у призначені цієї експертизи у звязку з відсутністю предмету дослідження, тобто зазначеного автомобіля, на день розгляду справи в суді. Враховуючи, що пошкоджений після ДТП автомобіль [NUMBER], 1995 року випуску, міг використовуватись за призначенням, оскільки був проданий саме як автомобіль, а не як металобрухт, суд не вирішує питання про передачу вказаного автомобіля відповідачу після відшкодування шкоди. При цьому також враховується, що після переобладнання вищевказаний автомобіль перестав існувати, та більшу частину шкоди відшкодовано страховою компанією. Однак враховуючи, що після пошкодження автомобіль [NUMBER], 1995 року випуску, мав певну цінність, яку саме встановити неможливо, оскільки позивач його продав 04.08.2017р. ( в подальшому його було переобладнано), ще до подачі позовної заяви, одразу після предявлення вимоги 27.07.2017р. відповідачу, суд зменшує розмір матеріального збитку на 5200 грн., які [PERSON] отримав по договору купівлі-продажу від 04.08.2017р. 35340,84 грн.-5200 грн.= 30140,84 грн., та отриману суму розділяє навпіл, таким чином вирішивши питання неможливості встановлення дійсної остаточної вартості автомобіля після ДТП ( на яку має бути зменшено невиплачена сума матеріального збитку). На підставі вимог ст.ст.1166,1187,1194 ЦК України суд дійшов висновку про відшкодування майнової шкоди [PERSON] у розмірі 15070,42 грн. На підставі ст.ст.1167 ГК України суд стягує моральну шкоду на користь позивача у розмірі 7000 грн. При цьому вважає доведеним хвилювання позивача з приводу істотного пошкодження його майна, що підтверджується довідкою КЗОЗ «ХМКЛ № 13» від 23.09.2016р.(а.с.64) про наявність у [PERSON] посттравматичного стресового розладу, тривожно-депресивний варіант, оскільки вказаний діагноз було встановлено через 4 дні після ДТП. Також суд вважає доведеним неможливість використовувати свій автомобіль [NUMBER], 1995 року [PERSON] за призначення, про що свідчать пошкодження автомобіля зазначені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та авто товарознавчому дослідженні. Що стосується посилань на неможливість займатись своїм хобі в клубі «BMW», суду не доведено, що [PERSON] був учасником такого клубу. Також суд зазначає, що душевні страждання родини позивача не можуть бути підставою для відшкодування його моральної шкоди. Тому з урахування вимог розумності та справедливості суд вважає необхідним стягнути моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Інфляційні витрати у розмірі 18787,21 грн. стягненню не підлягають, оскільки грошових зобовязань між ГУНП в Полтавській області та [PERSON] не існує. Відповідач несе відповідальність на підставі ст.1172 ЦК України за деліктну поведінку свого працівника [PERSON] тому ст.625 ГК України не застосовується. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір та судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог. Відповідно ст.133 ЦПК України до судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати повязані із залученням спеціаліста, вчинення інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи. Судовий збір було сплачено позивачем у розмірі 1920 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.1,2). Позов задоволено на 34%, тому стягненню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 661 грн. Крім того, суду надано договір від 10.09.2016р. про надання юридичних послуг [PERSON], який має вищу юридичну освіту та є ФОП, яка надає послуги правового характеру. 17.09.2017р. було складено акт надання юридичних послуг [PERSON] [PERSON], серед яких повязані з розглядом цивільної справи № 646/5818/17 є лише складання вимоги до ГУ НП в Полтавській області та позовної заяви, що дорівнюється 3840 грн., що були сплачені позивачем на підставі квитанції (а.с.68). Витрати на оформлення довіреності у нотаріуса не підтверджені належними доказами (квитанціями, чеками, платіжним дорученням). Довідка нотаріуса про оплату її послуг не можу бути належним доказом здійснення платежу. Крім того, за залучення спеціаліста для авто товарознавчого дослідження [PERSON] було сплачено 1600 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.60). Таким чином, суд вважає доведеними витрати, повязані з розглядом справи, в сумі 5440 грн., та стягує їх з відповідача пропорційно задоволених вимог на 34% в розмірі 1850 грн.

Outcome: partial