Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно з якими позивач передає відповідачу грошові кошти в розмірі зазначеному в договорі, а відповідач, відповідно до умов договору приймає грошові кошти та зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 24173,80 доларів США до 14.02.2015 року. Оскільки, відповідачем не було повернуто грошові кошти в зазначений договором строк, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 313050,71 грн. 24.02.2015 року в судовому засіданні представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що станом на 18.02.2015 року офіційний курс гривні щодо долара США складає 26,35 грн за один долар США, на підстав цього просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 636979,63 грн. В судовому засідання представник позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся за останнім відомим місцем проживання та шляхом телеграми, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 14.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позиви, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 208620,00 грн (а.с.4-5). Згідно п. 2 договору, у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов'язаний повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 24173,80 доларів США (а.с.4). Пунктом 5 договору, передбачено, що позичальник розпочне повернення позики з 14.02.2014 року і повертатиме її щомісячно рівними частинами по 17385,00 грн не пізніше 10 числа поточного місяця (а.с.4). Відповідно до п. 6 договору позики, позичальник зобов'язаний повернути всю суму позики до 14.02.2015 року (а.с.4). Згідно п. 7 договору, в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилася (а.с.4). Пунктом 3 договору позики передбачено, що підтвердженням отримання грошових коштів позичальником є його розписка від 14.02.2014 року, що є невід'ємним додатком до договору позики (а.с.4). Відповідно до розписки від 14.02.2014 року відповідач отримав позику від [PERSON] у сумі 208620,36 грн (у разі девальвації протягом строку дії цього договору зобов'язаний повернути суму у гривнях в еквіваленті 24173,80 доларів США). На виконання умов договору позики зобов'язаний повернути кошти до 14.02.2015 року (а.с.6). Судом встановлено, що відповідач у зазначений договорам строк не виконав взяте на себе зобов'язання та допустив порушення зобов'язання щодо повернення грошових коштів. В зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У правовому висновку ВСУ в спорі про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року (справа №6-63 цс 13), передбачено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи, що станом на 23.03.2015 року офіційний курс долара США становить 23,15 грн за 1 долар США, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 559620,40 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial