Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Харківський центр правової допомоги» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальника, а Позичальник прийняв валютні цінності у вигляді та в натурі та на суму 52560 доларів США, що складає суму у розмірі 414698,40 грн. Також 24.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Іпотечний договір. 09.07.2012 року між [PERSON] та позивачем - [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, про що було повідомлено [PERSON] Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2014 року було задоволено позов [PERSON] та стягнуто солідарно з [PERSON], ТОВ «Харківський центр правової допомоги» суму боргу за договором позики в сумі еквівалентній 71039,00 доларів США за курсом НБУ на день винесення рішення, що складає 910869,37 грн та неустойку в сумі 5178600,00 грн. Оскільки [PERSON] на вимоги не реагує, рішення суду не виконує та позику не повертає, [PERSON] був змушений звернутися до суду. Відповідно до уточнених позовних вимог позивач просить в рахунок задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] за договором позики від 24.07.2010 року на загальну суму в розмірі 6089469,00 грн, яка складається з: неповернутої частини позики в сумі, еквівалентній 52560,00 доларів США, процентів за користування коштами у сумі, еквівалентній 13768,00 доларів США, 3% річних в сумі, еквівалентній 4711 доларів США, неустойки за прострочення зобов'язання в сумі 5178600,00 грн, згідно заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2014 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [NUMBER] що розташована за адресою: [ADDRESS] - із застосуванням визначеної ст.38 ЗУ «Про іпотеки» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю [PERSON] права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за 1166526,00 грн згідно звіту про незалежну оцінку майна № 950306_02032016_32948605-003 від 02.03.2016 року. Надати [PERSON] право особисто та через представників пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - квартиру [NUMBER] яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] усно та письмово звертатися, одержувати і подавати необхідні документи (в тому числі про сімейний стан іпотекодавця, належність майна на праві власності, про кількість продажів, визначених нормативної вартості), будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень об'єктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна (в тому числі висновки експертів) та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах ( в тому числі з вимогами про відкриття нового розділу стосовно предмета іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно) та вчиняти всі інші необхідні дії, пов'язані з продажем предмета іпотеки. Виселити [PERSON] з іпотечного майна - квартири [NUMBER] яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] З метою збереження предмета іпотеки до моменту його реалізації, передати предмет іпотеки - квартири [NUMBER] яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - в управління [PERSON] на період до її реалізації з наданням права обладнання предмета іпотекиновими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, зміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договороів оренди предмета іпотеки з правом отримання орендної плати. Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак до суду не з'явився. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи без участі позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду судом повідомлялися, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідачі не повідомив, за таких обставин суд визнав причини їх неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 24.07.2010 року між [PERSON], який діє на підставі довіреності від імені та в інтерасах [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, [PERSON] передав у власність [PERSON], а останній прийняв валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 52560 доларів США, що на момент укладення цього договору, згідно офіційного курсу НБУ (1/7,89), складає суму у розмірі 414698,40 грн. Відповідно до п. 1 договору позики, позичальник - [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 52560,00 доларів США - в порядку та в строки, що передбачені нижче: - не пізніше 24.08.2010 року - 1260 доларів США, - не пізніше 24.09.2010 року - 1260 доларів США, - не пізніше 24.10.2010 року - 1260 доларів США, - не пізніше 24.11.2010 року - 1260 доларів США, - не пізніше 24.12.2010 року - 1260 доларів США, - не пізніше 24.01.2011 року - 46260 доларів США. 24.07.2010 року між [PERSON], який діє на підставі довіреності від імені та в інтерасах [PERSON] та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло за договором позики, було укладено іпотечний договір, відповідно до якого Іпотекодавець ([PERSON].) передає в іпотеку іпотекодержателю ([PERSON].) нерухоме майно: квартиру [NUMBER] яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-26). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю ([PERSON].) на праві особистої приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.07.1994 року (а.с.27). 09.07.2012 року між [PERSON], від імені якого діє [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24.07.2010 року за реєстровим №1666 та стає кредитором за Іпотечним договором з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (Договір іпотеки), укладеним між [PERSON] та [PERSON] посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24.07.2010 року за реєстровим №1668 (а.с.14). 09.07.2012 року між [PERSON], від імені якого діє [PERSON] (цедент) та [PERSON] (цесіонарій) та ТОВ «Харківський центр правової допомоги» (поручитель) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором поруки від 24.07.2010 року (а.с.8). Пунктом 1.1 даного договору, передбачено, що первісний кредитор передає Новому кредиторові у зв'язку із укладенням між Цедентом та Цесіонарієм Договору про відступлення права вимоги (цесії), 09.07.2012 року, первісний кредитор (цедент) передає Новому кредиторові (цесіонарієві), а Цесіонарій приймає право вимоги, що належить Цеденту, і стає кредитором за укладеним Цедентом із Поручителем Договором поруки, відповідно до умов якого Поручитель поручився перед кредитором за виконання зобовязань боржника [PERSON] по поверненню боргу відповідно до укладеного ним із Первісним кредитором Договору позики, 24.07.2010 року посвідченого приватним нотаріусом, про надання йому первісним кредитором позики (а.с.8). Про укладення договору про відступлення прав вимоги за договором позики від 24.07.2010 року [PERSON] було повідомлено, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11,16). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2014 року, позов [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Харківський центр з правової допомоги», третя особа - [PERSON] про стягнення боргу за договором позики на користь заміненого кредитора - задоволено. Таким чином, стягнення з [PERSON] у судовому порядку суми заборгованості за договором позики, а також виконавчі дії, вжиті в рамках виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з відповідачів суми заборгованості не призвели до належного виконання зобов'язання боржника за договором позики, а саме по собі наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Судом встановлено, [PERSON] рішення суду не виконує та заборгованість не повертає, тому позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надсилалася вимога про усунення порушення основного зобов'язання із зазначенням стислого змісту порушених зобов'язань, вимогою про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання з одночасною вимогою про добровільне звільнення житлового приміщення (квартири), що є предметом іпотеки (а.с.32-34). Однак, [PERSON] жодних дій щодо визнання вимоги чи виконання вимоги не вчинив. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Представником відповідача - [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, в якій просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки, повне погашення боргу повинно було відбутися 24.01.2011 року, але не відбулося, тому саме з цієї дати необхідно обчислювати початок перебігу позовної давності. Так, ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦКУ). Так, відповідно до умов договору позики, кінцева дата погашення боргу 24.01.2011 року, однак [PERSON] такий платіж не здійснив, таким чином, строк позовної давності починається з 25.01.2011 року. У матеріалах справи наявна вимога про добровільне звільнення іпотечного майна, адресована [PERSON], однак суд вважає, що дана вимога не є перериванням строку позовної давності, оскільки, боржник не вчинив ніяких дій щодо визнання пред'явленої вимоги. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованою заяву представника відповідача - [PERSON] про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що строк позовної давності сплив 25.01.2014 року, а представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами 03.11.2015 року, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed