Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що 09.01.1998 року згідно рішення №21 виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області йому на сім'ю з однієї особи, був виданий ордер № 336 на кімнату [ADDRESS] Дана кімната має житлову площу 16,60 кв.м. і знаходиться на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку, який знаходиться в управлінні ТОВ «Добробит». Він, починаючи з 1996 року в цій квартирі зареєстрований та проживає по теперішній час. З липня 2004 року на даній житловій площі була зареєстрована його донька [PERSON], яка вийшла заміж та з січня 2010 року стала проживати зі своїм чоловіком в [ADDRESS]. В даний час на житловій площі проживає тільки він. З січня 2010 року відповідачка житлом не користується, не цікавиться ним. Вона повністю припинила виконувати обов'язки члена сім'ї, передбачені ст. 64 Житлового Кодексу України, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Його доходи не великі, він є інвалідом 1-ої групи, потребує значних витрат зі свого лікування, при цьому для недопущення утворення боргів, він вимушений сплачувати всі комунальні та інші послуги і за відповідачку, яка не проживає на даній житловій площі з 2010 року. В жовтні 2013 року ним було направлено лист на адрес у відповідачки з вимогою знятись з реєстраційного обліку з найманого приміщення - [ADDRESS] який [PERSON] отримала 04.11.2013 року, однак зазначена вимога залишилась без реагування. Вважає, що оскільки відповідачка [PERSON] добровільно вибула на проживання до іншого житлового приміщення та з січня 2010 року не користується вищевказаною житловою площею, не сплачує комунальні послуги, тому вона втратила право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові та пояснив, що в січні 2010 року відповідач переїхала на постійне місце проживання в [ADDRESS] По теперішній час відповідач до гуртожитку не з'являється та комунальні послуги не сплачує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона дійсно до січня 2010 року була зареєстрована та проживала у в [ADDRESS] Його батько у вказаній кімнаті не проживав, а проживав в с.Білецківка Кременчуцького району у співмешканки, з якою згодом одружився. Вона також в 2009 році уклала шлюб. Після одруження її батько та його дружина [PERSON] заперечували, щоб вона разом із чоловіком проживали у спірній кімнаті, оскільки вони мали намір здавати вказану кімнату для проживання іншим особам. Під їх тиском в січні 2010 року вона переїхала проживати до її чоловіка за адресою [ADDRESS], а батько здавав цю кімнату в найм іншим особам та отримував за це кошти. Сам у вказаній кімнаті він також не проживав. Інтерес кімнати вона не втратила, так як звернулася разом із батьком із заявою про приватизацію цієї квартири. Вважає, що вона не проживала у спірній кімнаті з поважних причин, оскільки батьком та [PERSON] їй у цьому чинилися перешкоди. Представник третьої особи Крюківського районного відділу у м.Кременчуці Державної міграційної служби України в Полтавській області до судового засідання не з'явився, але завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи ТОВ «Добробит» до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин. Представник третьої особи відділ обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради до судового засідання не з'явився, але завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача та його представника, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає близько 20 років. Вона живе в [ADDRESS] [PERSON] проживала у спірній кімнаті тривалий час, а коли вийшла заміж, то переїхала проживати до чоловіка. Після того як вона переїхала, то в кімнаті проживали квартиранти, які часто змінювались. [PERSON] в кімнаті фактично не проживав, інколи приходив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] проживала в к.74 з 2004 по 2010 рік. До неї та після неї в квартирі проживали квартиранти. Позивач [PERSON] фактично став проживати у цій кімнаті лише недавно. До нього приходить його дружина [PERSON]. Катерина їй пропонувала гроші, щоб вона сказала, що [PERSON] в кімнаті не проживає, однак вона відмовилася. [PERSON] не приживає в кімнаті з 2010 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача знає з 1984 року, товаришували сім»ями та ходили один до одного в гості. Зі слів [PERSON] їй стало відомо, що його дочка [PERSON] вийшла заміж та після цього переїхала проживати до чоловіка. З 01.01.2010 року по теперішній час була у [PERSON] в гостях близько п»яти разів та [PERSON] там не бачила та не бачила в кімнаті квартирантів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знає протягом тривалого часу, а [PERSON] особисто не знає, з нею не зустрічалась. Її кімната знаходиться у першому під»їзді будинку, а у [PERSON] в другому. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] не приживає у кімнаті з 2010 року. Коли вона приходила в гості до [PERSON] то [PERSON] там не зустрічала та її речей не бачила. Приходила людина із ЖЕКу та вона підписувала акт про не проживання. Про те, чи [PERSON] здавав у найм кімнату іншим особам їй невідомо. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 09.01.1998 року №21 [PERSON] надана кімната [ADDRESS] на склад сім»ї 1 особа, видано ордер №336 на вселення у вказану кімнату та 19.06.1996 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за вказаною адресою. З 26.07.2004 року за вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON], Згідно довідки виданої ТОВ «Добробит» за вих.. №4051 від 29.10.2013 року [PERSON], [PERSON] зареєстровані у гуртожитку в [ADDRESS] і займають житлову площу 16.60 кв.м. Відповідно до акту про не проживання від 05.11.2013 року, що посвідчений ТОВ «Добробит», [PERSON] в [ADDRESS] не проживає з січня 2010 року і по теперішній час. 25.10.2013 року на адресу [PERSON] направлено лист [PERSON], відповідно до якого останній запропонував [PERSON] знятися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], однак вказаний лист залишений без реагування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №223 від 19.03.2010 року [ADDRESS] надано статус гуртожитку. Ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Главою 4 ЖК УРСР не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням. У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване лише у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. У зв'язку з цим необхідно розмежовувати правовий режим гуртожитків, житлові приміщення у яких підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання. Як встановлено судом, житлові приміщення у [ADDRESS], який має статус гуртожитку, визначено як такі, що підлягають приватизації. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то суд приходить до висновку, що до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як встановлено судом та це не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з січня 2010 року. При обґрунтуванні заперечень проти позову відповідач посилається на те, що вона перестала мешкати у спірній кімнаті та мешкає з чоловіком в іншому місці, внаслідок тиску на неї позивача та [PERSON], які після її виселення також перешкоджали їй в користуванні кімнатою, здаючи її в найм. Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем [PERSON] суду не надано належних доказів того, що вона вибула для проживання в інше житлове приміщення внаслідок неправомірної поведінки щодо неї позивача та [PERSON] та не надано доказів того, що останніми їй чинилися перешкоди у користуванні цією кімнатою, тобто не надано доказів, що вона у кімнаті була відсутня понад шість місяців з поважних причин. Дані про її звернення до компетентних органів, зокрема до правоохоронних органів чи до суду з проводу захисту її прав щодо користування спірною кімнатою, в матеріалах спарви відсутні. Таким чином оцінюючи в сукупності зібрані по справі письмові докази, пояснення сторін, покази допитаних по справі свідків, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з січня 2010 року, тобто більше шести місяців, без поважних причин не користується та не проживає у спірній кімнаті та фактично в січні 2010 року вибула на постійне місце проживання до іншого житлового приміщення, а тому остання втратила право користування цим житловим приміщенням, в зв»язку з чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, на підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved