Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зі скаргою на дії заступників начальника Оболонського районного відділу РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON], [PERSON], у виконавчому провадженні № 52981277 (про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей) щодо законності оцінки нерухоме майно боржника, звернення стягнення на нього та передачі на реалізацію. У вищевказаній скарзі представник скаржника (боржника) [PERSON] також просить вжити заходів її забезпечення, а саме зупинити передачу на реалізацію ? частини садового будинку [NUMBER] з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 136,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; скасувати призначені ДП «Сетам» на 04.04.2018 торги з продажу вищевказаного майна; заборонити ДП «Сетам» проводити 04.04.2018 вищевказані торги. Клопотання представник скаржника обґрунтовує тим, що у виконавчому провадженні про стягнення аліментів попри нараховану ВДВС заборгованість фактично остання відсутня, з проведеною оцінкою нерухомого майна [PERSON] не згодний, право власності на нього ним не зареєстровано, дії заступника начальника Оболонського районного відділу РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві [PERSON] щодо опису та арешту вказаного майна, оцінки та передачі його на реалізацію без винесення постанови про звернення стягнення на майно боржника є незаконними. У зв'язку з цим, невжиття заходів забезпечення скарги може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення в даній цивільній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову, зокрема, заборонити вчиняти певні дії;заборонити іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;зупинити продаж арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту тощо (п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського(арбітражного) розгляду). Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частиною 10 ст. 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9). Із матеріалів скарги вбачається, що її предметом є законність проведеної оцінки нерухомого майна скаржника, яке передано на реалізацію в рахунок погашення заборгованості за аліментами, які стягнуто за рішенням суду, що набрало законної сили. З огляду на це суд вважає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову не можуть бути застосовані, оскільки ними фактично буде зупинено виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є недопустимим. Крім цього, заявник просить зупинити передачу на реалізацію майна, яке вже передано на реалізацію, а тому підстави для заборони вчиняти певні дії (проводити торги) ДП «Сетам» на цей час відсутні. Таким чином, заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed