Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності. В обґрунтування вимог зазначає, що 19.04.2001 року він придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором купівлі-продажу будинок загальною площею 35,6 кв.м, в тому числі жилою площею 22,6 кв.м, розташований за адресою: м. Димитров (нині м. Мирноград) Донецької області, пров. Піонерський (нині пров. Демократичний), буд. 65. Будинок належав продавцям на підставі договору міни, посвідченого 30.05.1997 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №28 та зареєстрованого в БТІ м. Димитрова 16.07.1997 у реєстровій книзі №5 за реєстровим №1221, стор. 75. Договір купівлі-продажу за № 816 був оформлений та зареєстрований Регіональною торговою біржею «Юго-Восток» у м. Димитрові Донецької області 19.04.2001. Він вважав, що договір є дійсним і не потребує нотаріального посвідчення, однак нещодавно дізнався, що це не так, оскільки такий договір не є правовстановлюючим документом та, відповідно, він не може розпорядитись своїм майном, в той час з моменту придбання будинку він по цей день користується ним. Відповідачі не погоджуються повторно укладати договір купівлі-продажу. Позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу будинку, укладений між ним та [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсним та визнати за ним право власності на придбаний за цим договором будинок. Позивач [PERSON] до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням про наполягання на задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду також не прибули. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі. В своїх заявах відповідачі вказують, що підтверджують факт укладення ними з позивачем біржової угоди, не заперечують його права власності на будинок, але не бажають повторно укладати договір купівлі-продажу та нести повязані з цім матеріальні витрати, також не бажають витрачати на це свій час. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19.04.2001 між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а позивач [PERSON] придбав жилий будинок загальною площею 35,6 кв.м, в тому числі жилою 22,6 кв.м, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, провулок Піонерський, буд. 65. Продаж був вчинений за дві тисячі гривень. Вказаний договір був оформлений і зареєстрований на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» 19.04.2001 за реєстраційним № 816, що підтверджується копіями договору, технічного паспорту на жилий будинок (а.с. 7, 9-14). 20.04.2001 право власності на вказаний будинок зареєстровано за позивачем [PERSON] у Димитровському бюро технічної інвентаризації та вписане у реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 1221 стор. 269, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 8). \~ \~ \~ \~ З договору купівлі-продажу вбачається, що до його підписання сторони дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу квартири, про що свідчать їх підписи у договорі (а.с. 7). Правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями статті 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Однак, разом з тим, згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу » № 1957 XII від 10.12.1991 в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. \~\~\~\~ Враховуючи зазначене, те, що договір купівлі-продажу вищевказаного житла не був нотаріально посвідчений через реєстрацію його на товарній біржі, що є порушенням зазначеної норми закону, та те, що ця\~ угода була фактично здійснена, сторонами угоди були\~ виконані вимоги ст.ст. 153, 224 ЦК УРСР 1963 року, досягнута згода за всіма істотними умовами договору, нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, оскільки продавці добровільно не бажають переукласти договір купівлі-продажу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.ст. 47, 71, 153, 203, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved