Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 939750 грн. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 70000 дол. США. (еквівалентно 939750 грн.), які зобов'язався повернути за першою вимогою [PERSON], про що надав відповідну розписку. На час звернення до суду на вимогу позивача відповідач грошові кошті не повернув, тому [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно брав позику у [PERSON] на будівництво та благоустрій будинку, однак не повернув за браком коштів. Суд з'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким 20.11.2007 року відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 70000 дол. США, про що надав відповідну розписку. На час розгляду справи докази повернення грошових відсутні. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1050 ЦК України визначені наслідки порушення договору позичальником, зокрема, в ч. 1 цієї статті зазначається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що між сторонами у справі був укладений договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти, які відповідач зобов'язався повернути. На час розгляду справи грошові кошти позивачу не повернуті, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 70000 дол. США , що за курсом НБУ еквівалентно 939750 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved