Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідачки інфляційні витрати в сумі 174 335 грн. 06 коп. і три відсотки річних в сумі 11 002 грн. 24 коп. за невиконання грошового зобов*язання, а всього: 185 337 грн. 30 коп., посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17.10.2013р. його позовні вимоги до [PERSON] задоволені частково, стягнуто із відповідачки на його користь матеріальну компенсацію за ? частину у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] в розмірі 225 400 грн., 05.12.2013р. Апеляційний суд м.Києва за апеляційною скаргою [PERSON] в даній справі постановив нове рішення, згідно якого з [PERSON] стягнув на користь [PERSON] матеріальну компенсацію вартості його ? частини у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] в розмірі 225 400 грн., припинивши право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] та визнавши за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. На виконання вказаного судового рішення 10.01.2014р. був виданий виконавчий лист і 05.02.2014р. ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києв було відкрито виконавче провадження. Однак, відповідачка і боржник судове рішення не виконує, грошові кошти йому не повертає, у зв*язку із чим за час прострочення виконання відповідачкою грошового зобов*язання сума стягнення збільшилася на інфляційні витрати в сумі 174 335 грн. 06 коп. і три відсотки річних в сумі 11 002 грн. 24 коп., які просив стягнути з відповідачки на підставі ст.ст. 15, 16, 509, 526, 599, 623, 625 ЦК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення його майнових прав і строків виконання відповідачкою грошового зобов*язання, а також пояснив про те, що відповідачка його в квартиру не впускає і грошей не повертає, чим порушує його права. Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на його необгрунтованість і безпідставність, а також пояснила про те, що дійсно згідно рішення Апеляційного суду м.Києва від 05.12.2013р. зобов*язана сплатити [PERSON] матеріальну компенсацію вартості його ? частини у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] в розмірі 225 400 грн., вказане судове рішення в касаційному порядку сторонами не оскаржувалось, але на даний час вона судове рішення виконувати не розпочала, оскільки грошових коштів на компенсацію не має, а з позовом не погоджується із тих підстав, що вважає ст.625 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки договірних відносин з позивачем не має. Також, пояснила про те, що заперечує проти суми позову, але спростувати її не може. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17.10.2013р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволені частково, стягнуто із відповідачки на користь позивача матеріальну компенсацію за ? частину у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] в розмірі 225 400 грн. (а.с. 8-10 - копія рішення суду). 05.12.2013р. Апеляційний суд м.Києва за апеляційною скаргою [PERSON] в даній справі постановив нове рішення, згідно якого з [PERSON] стягнув на користь [PERSON] матеріальну компенсацію вартості його ? частини у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] в розмірі 225 400 грн., припинивши право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] та визнавши за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 12-14 - копія рішення суду). На виконання вказаного судового рішення 10.01.2014р. був виданий виконавчий лист і 05.02.2014р. ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження (а.с. 11 - копія постанови). Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Згідно частини 1 ст.509 ЦК України, зобов*язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов*язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов*язку. У відповідності до частини 2 цієї ж правової норми, зобов*язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В частині 5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов*язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, між [PERSON] і [PERSON] за рішенням Апеляційного суду м.Києва від 05.12.2013р. виникло зобов*язання, яке за своєю суттю є грошовим, оскільки стосується стягнення грошових коштів. Згідно ст.526 ЦК України, зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В даному спірному випадку зобов*язання [PERSON] перед [PERSON] за судовим рішенням залишається невиконаним належним чином. Законодавець визначає відповідальність боржника за порушення грошового зобов*язання, яка відповідно до частини 2 ст.625 ЦК України полягає в тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку обов*язок відповідачки щодо виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 05.12.2013р. виник з моменту проголошення цього рішення, однак, як вказувала сама відповідачка, на день розгляду цієї справи, вона до виконання судового рішення не приступила, оскільки не має на це грошових коштів, тобто, має місце прострочення виконання грошового зобов*язання і ці обставини встановлені судом в порядку частини 1 ст.61 ЦПК України. В позовній заяві [PERSON] провів розрахунок інфляційних втрат в сумі 174 335 грн. 06 коп. і три відсотки річних в сумі 11 002 грн. 24 коп. за час прострочення виконання грошового зобов*язання (а.с. 4). Відповідачка, заперечуючи проти такого розрахунку, не надала суду належних і допустимих доказів в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України в його спростування. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою допущено прострочення виконання грошового зобов*язання перед позивачем. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 831 грн. 75 коп.

Outcome: approved