Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, про надання дозволу на проведення змін до будівельного паспорту на будівництво прибудови до житлового будинку. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить будинок по вулиці Анатолія Свидницького ( колишня вул. Дундича), 13. При будівництві прибудови до даного житлового будинку, позивачем було допущено відхилення від робочого проекту. В подальшому, маючи намір внести зміни до будівельного паспорту прибудови до даного будинку, [PERSON] звернувся до [PERSON], як співвласниці будинку, для отримання дозволу на проведення змін до будівельного паспорту. Не отримавши дозволу [PERSON], [PERSON] звернувся з позовною заявою до суду, у звязку з чим просить визнати безпідставною відмову [PERSON] у наданні згоди на проведення змін до будівельного паспорту № 122 від 21.10.2011 р. на будівництво прибудови до приватного житлового будинку на приватизованій земельній ділянці по вулиці Анатолія Свидницького 13 у м. Вінниці. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні заперечував у задоволенні позовних вимог через обрання позивачем невірного способу захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.09.2003 р. ВАМ № 895493 (а.с. 16), договору дарування від 06.10.2003 (а.с.17), домоволодіння № 13 по вулиці Дундича (нова назва вул. [PERSON]) в м. Вінниці перебуває у спільній часткові власності [PERSON] та [PERSON], розмір часток становить ?. Як встановлено в судовому засіданні виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності здійснено не було, нотаріально посвідченого договору користування між [PERSON] та [PERSON] не укладено. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №319557 ,виданого [PERSON] 15.04.2005року земельна ділянка розташована в м. Вінниці по вул. Дундича, 13, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд перебуває у спільній сумісній власності, співвласник [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2011 р. Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради [PERSON] було видано будівельний паспорт на будівництво прибудови до приватного житлового будинку садибного типу на приватизованій земельній ділянці, що знаходиться за адресою вул. Дундича,13 (а.с.18). Однією з вимог до забудови земельної ділянки було: гранично допустима висота будівлі - однорідна малоповерхова забудова не вище 2 поверхів( без урахування мансардного поверху). В той же час, 19.10.2016 р. головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведення перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області [PERSON] було проведено позапланову перевірку прибудови до приватного житлового будинку садибного типу на приватизованій земельній ділянці вул. А. Свидницького,13 (колишня вул. Дундича, 13) м. Вінниці. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що згідно будівельного паспорта передбачено будівництво одноповерхової прибудови до житлового будинку, однак всупереч цьому [PERSON] збудував до житлового будинку прибудову з мансардним поверхом, у звязку з чим допустив відхилення від будівельного паспорта, чим порушив вимоги статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В подальшому, відповідно до постанови № 357 по справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2016, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 442 грн. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Правовою позицією\~Верховного Суду України у справі про знесення самочинного будівництва\~у справі № 6-180 цс14 від 19 листопада 2014 року, встановлено, що відповідно до частини першої\~статті 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Таким чином, суд дійшов до висновку, що [PERSON] всупереч будівельному паспорту, виданому у встановленому законодавством України спосіб, самочинно здійснив будівництво прибудови з мансардним поверхом. Поряд з цим судом встановлено, що 25.10.2016 [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Вінницької міської ради із заявою про внесення змін до будівельного паспорту на будівництво прибудови до приватного житлового будинку садибного типу на приватизованій земельній ділянці, що знаходиться за адресою вул. Дундича, 13. Вказана заява була розглянута на засіданні комісії зі спорів у сфері містобудування. Згідно витягу з протоколу № 10 від 01.12.2016, комісія, враховуючи конфлікт між співвласниками будинку, вирішила відмовити у внесенні змін до будівельного паспорту № 122 від 21.10.2011 р. на будівництво прибудови до приватного житлового будинку садибного типу на приватизованій земельній ділянці, що знаходиться за адресою вул. Дундича, 13. В судовому засіданні позивач та його представник повідомили, що [PERSON] відмовляється надавати дозвіл на проведення змін до будівельного паспорту, не вказуючи при цьому зауважень. Разом з тим, відповідач у своїх запереченнях повідомила, що забудова [PERSON] порушує її право володіння та користування власністю. Окрім цього зауважила, що позивач не звертався до неї з проханням надати дозвіл на здійснення надбудови мансарди, шляхом внесення змін до будівельного паспорту. Одночасно [PERSON] зазначила, що [PERSON] перед будівництвом прибудови слід було провести технічне обстеження будинку з прибудовами, з метою встановлення можливості надбудови мансардного поверху та відповідності фундаментів будинку ДБН В.2.1-10-2009. «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування». В той же час, [PERSON] відзначає, що позивач звернувся до суду з неналежним способом захисту порушеного цивільного права. Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №103, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 р. за № 902/19640. Згідно 2.2 Порядку у разі зміни намірів забудови земельної ділянки (розміщення нових або реконструкція існуючих об'єктів), реалізація яких не перевищує граничнодопустимих параметрів, до будівельного паспорта можуть вноситись зміни. Внесення змін до будівельного паспорта здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку та на умовах, визначених для його отримання, протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на внесення змін до будівельного паспорта за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; примірник будівельного паспорта замовника; ескізні наміри змін (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, фасади та плани поверхів нових об'єктів із зазначенням габаритних розмірів тощо); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову. Крім цього, враховуючи, що будинок 1962 року забудови, [PERSON] слід провести технічне обстеження будинку з прибудовами, з метою встановлення можливості надбудови мансардного поверху, відповідності фундаментів будинку ДБН В.2.1- 10-2009 Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування. Технічне обстеження це - комплекс заходів, спрямованих на встановлення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта з метою визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації. Без проведення технічного обстеження (дослідження) не можливо встановити чи дозоляє технічний стан будинку добудовувати мансардний поверх, та чи не призведе така надбудова до порушення прав відповідача як співвласника будинку. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, [PERSON] планує здійснити надбудову мансардного поверху під частиною даху спорудженою за кошти відповідача, що вказує на те, що спорудження мансардного поверху безпосередньо впливає на право володіти та користуватись власністю відповідача. Крім цього, спорудження мансардного поверху позбавить можливості користуватись горищем та обслуговувати дах будинку, та змуровану за власні кошти відповідача на спільному горищі по стіні між прибудованими кімнатами цегляну стіну, яка слугує опорою для покрівлі даху та розподіляє горище. Будівництво мансардного поверху, в разі виникнення протікання у будь-якій частині даху позбавить можливості належним чином полагодити дах. Побудувати мансардний поверх можливо лише у разі проведення технічного дослідження будинку та прийняття правильного проектного рішення з такої надбудови, щоб не допустити порушення прав співвласників на користування житловим будинком. Однак, позивач не надав доказів того, що відповідач ознайомлений з проектом, ескізами намірів забудови, технічним дослідженням, та не надав доказів того, що звертався до відповідача за згодою на будівництво мансардного поверху. З урахуванням того, що відповідач належним чином обґрунтував у своїх запереченнях чим саме вказана забудова порушує його права, суд приходить до висновку, що [PERSON] всупереч встановленому законодавством порядку, а саме без згоди іншого співвласника [PERSON], здійснив будівництво прибудови з мансардним поверхом до житлового будинку, який знаходиться по вулиці Анатолія Свидницького 13 у м. Вінниці. Згідно\~ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Ч.1\~ст. 358 ЦК України передбачає, що \~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Чинним законодавством на співвласників житлового будинку не покладено обовязку надавати згоду іншому співвласнику на перебудову, добудову, реконструкцію належної йому частини будинку, тобто надання такої згоди є правом співвласника, а виходячи з положень ст. 14 ЦК України він не може бути примушений до дій, вчинення яких не є обовязковим для нього. Разом з тим, суд наголошує, що реалізуючи передбачене\~ст.64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Стаття 16 ЦК України\~визначає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, а також встановлює належні способи їх захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Натомість такого способу захисту порушеного цивільного права\~як на тому наполягає позивач, а саме визнання безпідставною відмови у наданні згоди на проведення змін до будівельного паспорту, норми ст. 16 ЦК України\~не передбачають. Відповідно до частини 3\~статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі\~статтею 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.4\~ст.60 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини, суд оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, незаконними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до\~ст.88 ЦПК України, суд приходить висновку, що сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає, так як її позовні вимоги залишені без задоволення. \~\~На підставі викладеного, згідно ст.ст. 16, 355,357,376 ЦК України,

Outcome: dismissed