Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союзнатурпродукт» про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на те, що позивачу належить земельна ділянка площею 4,13 га., кадастровий номер 3521486500:02:000:0438, яка знаходиться на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Позивач дізналась що нею, нібито 23.06.2016 року було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки з відповідачем, який зареєстровано приватним нотаріусом [PERSON]. Представник позивача зазначає, що такий договір оренди землі позивач не підписувала, від орендаря орендну плату не отримувала. Звертає увагу на те, що за недійсним договором оренди відповідач передав земельну ділянку позивача в суборенду ФГ «Бучацький». Представник позивача вказує, що під час реєстрації спірного договору діяв договір оренди тієї ж самої земельної ділянки, укладений 03.01.2007 року між позивачем та ТОВ АПК «Розкішна» терміном на 10 років. За таких умов, зважаючи на відсутність волевиявлення позивача, направленого на укладення оспорюваного договору оренди землі та невідповідність його змісту внутрішній волі, представник позивача вважає, що договір має бути визнаний недійсним як такий, що вчинений без дотримання вимог частин 1, 3 ст. 203 ЦК України. У звязку з наведеним, представник позивача просить визнати недійсним договір оренди землі від 23.06.2016 року укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 23.06.2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON], номер запису 15164813 та скасувати державну реєстрацію цього договору. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник позивача в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує про заочний розгляд справи. Представник відповідача ТОВ «Союзнатурпродукт» в судове засідання двічі не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи ФГ «БУЧАЦЬКИЙ» в судове засідання двічі не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №028938, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,13 га., кадастровий номер 3521486500:02:000:0438, яка знаходиться на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 9). Згідно копії договору оренди землі від 03.01.2007 року, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю агропромислова компанія «Розкішна» укладено договір оренди належної відповідачу земельної ділянки площею 4,13 га., яка знаходиться на території Розкішненської сільської ради. Договір укладено на 10 років та зареєстровано у Голованівському районному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.04.2007 року (а.с. 10-12). Згідно з витребуваного примірника спірного договору оренди землі від 23.06.2016 року, який знаходиться в реєстраційній справі у Голованівській райдержадміністрації, між позивачем та ТОВ «Союзнатурпродукт» в особі директора [PERSON] укладено договір про передачу в оренду відповідачу земельної ділянки площею 4,13 га., яка знаходиться на території Розкішненської сільської ради. Договір зареєстровано 23.06.2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу [PERSON], номер запису 15164813 (а.с. 13-16). Тобто, оспорюваний (новий) договір про оренду землі від 23.06.2016 року укладений в період дії попереднього договору оренди тієї ж самої земельної ділянки, строк закінчення якого припадав на 30.04.2017 року. Представник позивача стверджував, що спірний договір позивачем взагалі не підписувався, в той час відповідач, отримавши копію позовної заяви з доданими до неї документами, своїх заперечень на позов суду не подав, не заперечив заявлені факти представником позивача про те, що позивач не підписувала спірний договір. В той час, суд приходить до переконливого висновку, що спірний договір позивач не мала намір підписувати і не підписувала, як стверджує в позові, оскільки діяв договір оренди належної їй земельної ділянки з іншою особою. Крім того, підпис, який знаходиться в спірному договорі оренди землі під прізвищем [PERSON], не належить останній, оскільки повністю різниться від підпису вчиненого позивачем в її паспорті серії ЕА №398029 та наданому договорі оренди землі від 03.01.2007 року, що вбачається навіть без проведення спеціального дослідження. Отже, судом встановлено, що зареєстрований 23.06.2016 року спірний договір оренди землі від 23.06.2016 року укладений між позивачем та відповідачем, щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,13 га., кадастровий номер 3521486500:02:000:0438, яка знаходиться на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, позивачем не підписувався. Представник відповідача двічі не зявившись в судове засідання без поважних причин, не заперечив вимог позивача. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За нормою ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). \~У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. За нормами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірний зареєстрований договір оренди землі не відповідає чинному законодавству, оскільки укладений без волевиявлення позивача, а тому має бути визнаний недійсним та знятий з державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Представником позивача не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved