Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача за судовим рішенням на утримання їх неповнолітньої дитини, з 1/3 частини його доходів до 1/6 частини його доходів. В обгрунтування позову вказує, що перебуваючи у шлюбі із відповідачем, у них народилася дочка [PERSON] , шлюб між ними розірвано 29.02.2016 року. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 04.07.2016 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини його доходів, до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час він не працює, вдруге одружився із жінкою, яка також має неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, які тепер також перебувають на його утриманні, окрім цього, його теперішня дружина вагітна, а тому він не взмозі виплачувати аліменти у попередньо встановленому розмірі. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просить такі задовольнити. Вказує, що аліменти виплачує періодично, по мірі наявності коштів. Зазначає, що звільнився із попередньої роботи за власним бажанням, оскільки мав намір працювати за межами України. Частково він працював за кордоном, на даний час проживає на території України, офіційно не працевлаштований, підробляє на будівництві у м. Львові, його заробітна плата становить близько 5 000,00 грн. щомісячно. Вказані обставини, не дозволяють йому виплачувати аліменти на дитину від першого шлюбу у раніше встановленому розмірі, а тому, на його погляд, такі підлягають зменшенню. Відповідач в судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечила, зазначає, що розмір аліментів не є значним для утримання дитини, а такі позивач оплачує несвоєчасно, коштів на утримання дитини не вистачає, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на таке. Згідно копії дубліката свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.2020 року, виданого Золочівським РВ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29.02.2016 року, шлюб між сторонами розірвано. Рішенням цього ж суду від 04.07.2016 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] (теперішнє прізвище « [PERSON] ») аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач повторно одружився 04.09.2018 року із гр. [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до копії трудової книжки та довідки з центру зайнятості, позивач, на даний час, не працює, на обліку, як безробітний не перебуває. Останнім місцем праці позивача вказано ТзОВ «Електроконтакт», звідки він звільнений 29.09.2017 року за власним бажанням. Позивачем також надано відомості з державного реєстру платників податків про суми виплачено доходу, з яких вбачається, що за останнім місцем праці позивача його заробітна плата в середньому становила 11-12 тис. грн. щомісячно. Згідно наданих позивачем копій свідоцтв про народження дітей, його теперішня дружина [PERSON] є матір`ю трьох неповнолітніх дітей - 2012, 2011,2009 років народження. Батьком вказаних дітей позивач не являється. [PERSON] , станом на 04.02.2020 року, перебувала на 22 тижні вагітності, що підтверджується відповідною довідкою Золочівської ЦРЛ. Оскільки позивач на даний час офіційно не працевлаштований, розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього на користь відповідача, обраховується державним виконавцем, виходячи із приписів ч. 3 ст. 195 СК України, тобто із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Згідно розрахунку заборгованості за аліментами, місячний розмір таких встановлено у розмірі 2810,00 грн., окрім цього, розмір боргу позивача за аліментами становить 12 336,00 грн. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заявленого позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до вимог ст.182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як вбачається із змісту ст. 192 СК України, перелік підстав для зміни розміру аліментів не є вичерпним та наявність тієї чи іншої підстави для зменшення аліментів віднесено до компетенції суду. Слід зазначити, що на момент постановлення судового рішення про стягнення аліментів у частці від доходу, позивач [PERSON] був офіційно працевлаштований, та отримував достатньо високу заробітну плату. Позивач достеменно був обізнаний із своїм обов`язком утримувати неповнолітню дитину, однак, звільнився з роботи за власним бажанням, тобто самостійно поставив себе, як зазначає саме же позивач, у скрутне матеріальне становище. З часу звільнення у 2017 року позивач не докладав зусиль до пошуку роботи, а за його ж поясненнями, працював за межами території України. Незважаючи на наявну можливість, як безробітний позивач у органах зайнятості населення теж не реєструється, що також свідчить про небажання позивача здійснити своє працевлаштування та отримувати належні доходи. Окрім цього, повторно одружуючись із жінкою, яка вже має трьох неповнолітніх дітей, позивач також очевидно повинен передбачати свої фінансові можливості щодо утримання дітей, а такий факт одруження не може позбавляти його власну неповнолітню дитину належного утримання. Відтак, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів та відповідно задоволення позову, а тому в такому слід відмовити.

Outcome: dismissed