Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до заявою до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту, в якому просив скасувати арешт, накладений на нерухоме майно - ? частина житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], накладений Харківським районним ВДВС ГТУЮ 14 липня 2015 року постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження, серія та номер:41059205, виданий 22.06.2015 року, номер запису обтяження 10408745. Позивач зазначив, що йому стало відомо, що Харківським районним ВДВС ГТУЮ у Харківській області 14.07.2015 року було накладено арешт на майно, що належить йому на праві власності, а саме ? частина житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS]. 18 вересня 2017 року він звернувся до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про зняття арешту, але 20.09.2017 року він отримав відповідь, що у відділі не перебуває виконавчих проваджень, де він є боржником. Тому він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року провадження у справі відкрито. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтри мав у повному обсязі. Відповідач Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву до суду не направив, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до пункту 9 статті 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12,11,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Згідно з частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК). Як вбачається із наданої Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за адресою [ADDRESS] а також Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наявні арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У зв'язку з викладеним вище, наявність не знятих арештів та обтяжень на майно, яке на день розгляду справи перебуває у власності виключно позивача - [PERSON] порушує законне право власності позивача на вищевказане майно, тому суд вважає з метою захисту прав позивача зняти арешт як з рухомого, так і з нерухомого майна [PERSON] Так, статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи викладене, оскільки наявність не скасованих арештів та чинних обтяжень на вищевказане нерухоме майно, яке належить позивачці [PERSON], позбавляє її права володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що є порушенням статті 319, 321 ЦК України та статті 41 Конституції України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved