Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання біржової угоди дійсною, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.12.1999 року, щодо квартири [ADDRESS] , укладеного на Одеській універсальній товарній біржі «ЦЕНТР» за № Н/99-0298 між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені її неповнолітньої доньки - [PERSON] та [PERSON] . Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 16.12.1999 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені її неповнолітньої доньки - [PERSON] та [PERSON] - з іншого боку на Одеській універсальній товарній біржі «ЦЕНТР», був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н/99-0298. На підставі вказаного договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру [ADDRESS] . КП «ОМБТІ та РОН» за позивачем було зареєстровано право власності на вказану квартиру, номер в реєстрі № 1047 стор. 116 341 пр. Також вказує, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ним було передано, а відповідачами прийнято грошову суму за продаж вищевказаної квартири. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12 березня 2020 року. У судове засідання 12 березня 2020 року з`явився представник позивача. Решта учасників до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судове засідання відкладено на 10 червня 2020 року. У судове засідання 10 червня 2020 року позивач не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання 10 червня 2020 року відповідачі не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомили. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 16.12.1999 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені її неповнолітньої доньки - [PERSON] та [PERSON] - з іншого боку на Одеській універсальній товарній біржі «ЦЕНТР», був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н/99-0298. На підставі вказаного договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «ЦЕНТР» та відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» реєстраційний номер № Н/99-0298 від 16.12.1999 року. Договір не був нотаріально посвідчений, проте право власності за позивачем було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 27.12.1999 року, номер в реєстрі № 1047 стор. 116 341 пр. Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто позивач передав, а відповідачі прийняли грошову суму у розмірі 19 000 грн. за продаж вищевказаної квартири. Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 16.12.1999 року за № Н/99-0298. Спірний договір був підписаний сторонами 16.12.1999 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в грудні місяці1999 року позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном як належні співвласники, що порушує їх права. Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved