Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, за участю третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області. В позові зазначено, що 03 вересня 1994 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне проживання та збереження родини вважає неможливим, тому позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що вони з позивачем дійсно вже не живуть разом, збереження сім'ї неможливе, примиритися не вдалося, оскільки позивач виїхав жити в іншу місцевість, де в нього вже інша жінка, однак вона заперечує проти розірвання шлюбу. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, щодо вирішення позову покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 03 вересня 1994 року відділом ЗАГС Адміністрації м. Білоярський Тюменської області, 03 вересня 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 03 вересня 1994 року зроблено запис № 98. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. При цьому посилання відповідача на те, що вона заперечує проти розірвання шлюбу, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем суду не надано. До того ж, як пояснила сама відповідач в судовому засіданні, шлюбні стосунки між ними дійсно припинені, позивач поїхав і збереження їх сім'ї неможливе. Таким чином, судом було встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved