Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна у натурі, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частину майна як на окремий об'єкт права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2013 року, реєстровий номер № 870 належить 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS], зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 88409265101, відповідно до витягу від 21.06.2013 року за № 5196526. Решта зазначеного домоволодіння належить Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.1988 року, посвідченого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 5-596 (правовстановлюючі документи не оформлені). Позивач просить припинити право спільної часткової власності між ним та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], провести поділ у натурі житлового будинку [ADDRESS], виділивши [PERSON] відповідно до договору про порядок користування приміщеннями, будинок житловою площею 10,1 кв.м., загальною площею 26,2 кв.м. під літ. «Б» з належними до нього господарськими будівлями та спорудами - кухня літ. «Д», туалет літ. «Г», водопровід № 1, зливна яма № 6, огорожі № 4,5; виділити [PERSON] житловий будинок літ. «А», сарай літ. «З», туалет літ. «Е», огорожа № 2,3, зливна яма № 8, мостіння № 7, визнати житловий будинок [ADDRESS] житловою площею 10,1 кв.м., загальною площею 26,2 кв.м. під літ. «Б» з належними до нього господарськими будівлями та спорудами - кухня літ. «Д». туалет літ. «Г», водопровід № 1, зливна яма № 6, огорожі № 4, 5 окремим об'єктом нерухомого майна, визнати за позивачем право власності як на окремий об'єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] житловою площею 10,1 кв.м., загальною площею 26,2 кв.м. під літ. «Б» з належними до нього господарськими будівлями та спорудами - кухня літ. «Д», туалет літ. «Г». водопровід № 1, зливна яма № 6. огорожі № 4, 5 та стягнути з відповідача судові витрати. До суду звернувся [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні земельною ділянкою загального користування площею 56,7 кв.м., частиною земельної ділянки землекористування [PERSON] площею 22,4 кв.м., відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.06.1996 року у справі № 2-396/96 р. про встановлення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS], шляхом надання доступу до зазначених земельних ділянок. Крім того, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у встановленні дерев'яного паркану навколо земельної ділянки 22,4 кв.м. і встановлені окремих калиток, з можливістю проходу до земельної ділянки загального користування та земельної ділянки 22,4 кв.м., відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.06.1996 року у справі № 2-396/96 р. про встановлення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS]. У задоволенні первісного позову просив відмовити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та її адвокат [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та заперечували проти задоволення зустрічного позову. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] свій позов підтримали та просили його задовольнити, заперечували проти задоволення первісного позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а для задоволення зустрічного позову не має підстав. Відповідно до ст.ст. 358, 364, 367 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що по [ADDRESS] знаходиться домоволодіння, яке перебуває у спільній частковій власності сторін. У цілому спірне домоволодіння за планом ХДБТІ складається з двох житлових будинків, один з яких - житловий будинок літ. «А», - бутовий, житловою площею 40,5 кв.м., житловий будинок літ. «Б» - саманний, обкладений цеглою, житловою площею 10,1 кв.м., загальною площею 26,2 кв.м., при них є кухня літ. «Д». кухня літ. «З», сарай літ. «Е», туалет літ. «Г», навіс літ. «Ж», водопровід № 1, огорожа № 2,3,4,5, зливні ями № 6,8, що перебувають у спільній частковій власності. Між колишнім власником домоволодіння [PERSON] та відповідачем по справі починаючи з 1989 року склався фактичний порядок користування, який 03.03.1989 року було оформлено шляхом укладання нотаріально посвідченого договору про порядок користування частинами домоволодіння за реєстровим номером № 5-246. Згідно зазначеного договору [PERSON] (спадкоємцем якого була [PERSON], а в подальшому її спадкоємцем [PERSON]) перейшло у його користування житловий будинок літ. «Б», туалет літ. «Г», водопровід № 1, зливна яма № 6, кухня літ. «Д», огорожі № 4,5, що складає 21/100 частин домоволодіння. [PERSON] перейшло у користування житловий будинок літ. «А», сарай літ. «З», туалет літ. «Е», огорожа № 2,3, зливна яма № 8, мостіння № 7, що складає 79/100 частин домоволодіння. У подальшому рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.06.1996 року, яке набуло чинності 22.06.1996 року між співвласниками було визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] (яка була спадкоємицею [PERSON]) виявилось, що у результаті здійснення прибудов до житлових будинків та навісу, частка останньої значно збільшилась та становить 27/100 частин, що підтверджується довідкою ХДБТІ. Отже, на час звернення позивача до суду йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2013 року належала 27/100 часток зазначеного жилого будинку. Відповідачу по справі належить 73/100 часток цього самого будинку (усього 100/100). З викладеного вбачається, що позивач користується належними йому приміщеннями, які фактично представляються собою окремий житловий будинок. Отже, належні сторонами приміщення спільно не використовуються та заздалегідь було визначено порядок їх використання шляхом укладання нотаріально посвідченого договору. Таким чином виділ в натурі, як окремого об'єкту права власності /окремим індивідуально визначеним нерухомим майном - житлового будинку літ. «Б»/ належних до нього приміщень літ. «Г», «Д», огорожі № 4,5, водопроводу № 1, зливної ями № 6 в житловому будинку [ADDRESS] є технічно можливим. У зв'язку із тим, що спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності, позивач позбавлений права присвоїти окрему юридичну адресу та загалом реалізувати свої права володіння, користування та розпорядження часткою у нерухомості. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Згідно з п. 2.1. «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. № 55, об'єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об'єкти нерухомого майна. Так, відповідно до договору про порядок користування частинами будівлі від 03.03.1989 року кожному з всіх власників спірного майна виділено у користування ізольовані житлові будинки, які мають окремі виходи (входи), відсутні місця загального користування. Отже, позивач та відповідач являються співвласниками будинку лише документально, по факту, приміщення позивача представляють собою окремо стоячий житловий будинок, який має власний вхід (вихід), приміщення відповідача також становлять відокремлений будинок з власним входом (виходом) і вони не являються невід'ємними частинами, відсутні місця загального користування, що також вбачається з технічного паспорта ХДБТІ від 10.06.2013 року та договору про порядок користування житловим будинком від 03.03.1989 року. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у своїй заяві просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні земельною ділянкою загального користування площею 56,7 кв.м. та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у встановленні дерев'яного паркану навколо земельної ділянки 22,4 кв.м. і встановлені окремих калиток. [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає те, що між колишнім власником домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про порядок користування та володіння домоволодінням відповідно до часток у ньому, який зберігається і по теперішній час, а порядок користування земельною ділянкою визначено рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.06.1996 року, яким було виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 336,7 кв.м., [PERSON] - земельну ділянку площею 107,0 кв.м., а ділянку площею 56,7 кв.м. залишено в загальному користуванні. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що вимоги, які заявлені у зустрічному позові, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки у первісному позові мова йде не про виділ частки з майна, яке перебуває у спільній частковій власності, а про поділ майна у натурі, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частину майна як на окремий об'єкт права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved