Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд визнати останню такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №80 в будинку №2 по вул.Шевченка в м.Нетішин Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.02.2013 року, яке набрало законної сили 04.03.2013 року, за відповідачкою визнано право на приватизацію частини квартири [ADDRESS]; визнано недійсним розпорядження ВП «Хмельницька АЕС» від 27.03.1995 року про передачу [PERSON] та [PERSON] у спільну власність вказаної квартири та скасовано свідоцтво на право власності на житло від 28.03.1995 року, видане на зазначену квартиру. Крім того, позивач вказує на те, що відповідачка у 2012 році виїхала до Іспанії, за період з січня 2013 року по даний час жодного разу не зявлялася у спірній квартирі, всі обовязки наймача жилого приміщення (квартири №80) виконує позивач, який у ній проживає. У звязку з наведеним та посилаючись на вимоги ст.ст.71 та 72 ЖК УРСР позивач вважає, що відповідачку має бути визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №80 в будинку №2 по вул.Шевченка в м.Нетішин Хмельницької області. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Проте, позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та його представника, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просив його задоволити. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. З урахуванням вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і позивача, за наявними матеріалами справи, та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивач в поданій ним заяві не заперечував. Дослідивши матеріали справи та здійснивши аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов належить задоволити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.02.2013 року (а.с.8-9), яке набрало законної сили 04.03.2013 року, визнано за [PERSON] право на приватизацію частини квартири [ADDRESS]; визнано недійсним розпорядження ВП «Хмельницька АЕС» від 27.03.1995 року про передачу [PERSON] та [PERSON] у спільну власність квартири [ADDRESS], а також скасовано свідоцтво на право власності на житло від 28.03.1995 року, видане згідно з вищевказаним розпорядженням ВП «Хмельницька АЕС» від 27.03.1995 року. У звязку з наведеним, на момент розгляду справи судом квартира [ADDRESS] перебуває в державному житловому фонді, який знаходиться у віданні Нетішинської міської ради Хмельницької області. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорта останньої, довідками Будинкоуправління КП НМР «ЖКО» №96 від 07.07.2014 року, №4656 від 03.09.2015 року, №2909 від 21.03.2017 року та наданою на запит суду відповіддю виконавчого комітету Нетішинської міської ради №0192/2017 від 09.06.2017 року. Зі змісту актів обстеження квартири від 21.07.2014 року, від 27.11.2014 року, від 30.01.2015 року та від 03.03.2015 року вбачається, що на відповідні дати складання цих актів комісією у складі працівників КП НМР «ЖКО» в присутності позивача та мешканців сусідніх квартир проводилися обстеження квартири [ADDRESS]. За результатами таких обстежень було встановлено, що зареєстрована у вказаній квартирі відповідачка [PERSON] на момент проведення обстежень в даному житлі не проживає, її речі у цій квартирі відсутні, факт не проживання [PERSON] у вказаній квартирі підтверджують мешканці сусідніх квартир. Згідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» наданого 02.08.2017 року на запит суду Державною прикордонною службою України, судом встановлено, що громадянка України [PERSON] ([INFO], паспорт АС082863) здійснила вїзд на територію України 25.11.2012 року через пункт пропуску Бориспіль-D рейсом 1387 Амстердам-Київ, а 08.12.2012 року виїхала з території України через пункт пропуску Бориспіль-D рейсом 1386 Київ-Амстердам, іншої інформації в базі даних не виявлено. Зі змісту наданих позивачем копій квитанцій та фіскальних чеків вбачається, що витрати на утримання квартири, сплату квартплати та комунальних послуг за квартиру здійснюються позивачем [PERSON] Зважаючи на вищенаведене, суд вважає встановленим, що відповідачка [PERSON], яка зареєстрована у [INFO], проте у ній фактично не проживає та не користується нею близько 5 років, участі у витратах на утримання квартири, сплаті квартплати та комунальних послуг за квартиру відповідачка протягом цього періоду часу не приймає. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців передбачені ч.3 ст.71 ЖК УРСР. При цьому, відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В ході судового розгляду справи судом не здобуто і відповідачем не надано суду інформації та доказів, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідачкою у спірній квартирі або про наявність передбачених ч.3 ст.71 ЖК УРСР обставин та підстав для збереження жилого приміщення за відповідачкою [PERSON] понад шість місяців. При цьому, зважаючи на те, що відповідачка 08.12.2012 року виїхала з території України за кордон і з того часу на територію України не поверталася, суд вважає, що остання втратила інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання, що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування квартирою №80 в будинку №2 по вул.Шевченка в м.Нетішин Хмельницької області. Разом з тим, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останній у звязку з розглядом справи, до яких належить судовий збір у сумі 640 гривень, що був сплачений позивачем при подачі до суду позовної заяви. На підставі ст.ст. 71 та 72 ЖК УРСР,

Outcome: approved