Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в лютому місяці 2012 року відповідач [PERSON] звернувся до нього з проханням надати йому в борг грошові кошти для задоволення власних потреб у розмірі 100 000,00 гривень. Отримавши кошти, відповідач [PERSON] 29 лютого 2012 року склав власноруч письмову розписку, в якій зобов'язався повернути зазначені грошові кошти на першу вимогу. На початку травня 2012 року він звернувся до відповідача з проханням повернути визначені розпискою грошові кошти, але відповідач пояснив, що таких коштів у нього на даний час не має, та прохав почекати ще деякий час. На його неодноразові пропозиції повернути суму боргу у добровільному порядку, відповідач відповів відмовою, під різними приводами прохала відстрочити строк виконання зобов'язання. Такі обставини змусили його звернутись до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в сумі 100 000,00 гривень та судовий збір в розмірі 1000,00 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, та пояснив, що у розписці дійсно стоїть його підпис, грошові кошти він отримував у позивача особисто, але позивач утримав з них відсотки за 1 місяць. Ці грошові кошти він брав у [PERSON] для особистих потреб [PERSON] і повертав борг теж [PERSON] У судове засідання 29 липня 2014 року відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі з урахуванням його заперечень, які він раніше надав у судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідність до ст.509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 цього ж Кодексу - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідність ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами 29 лютого 2012 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000,00 гривень, які він зобов'язався повернути на першу вимогу позивача. Докази про сплату [PERSON] на користь [PERSON] будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час постановлення рішення в матеріалах справи відсутні. При таких умовах суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму позики в розмірі 100 000 гривень 00 копійок. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1000 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved