Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради в особі районної адміністрації по Шевченківському району м. Запоріжжя про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові зазначив, що постійно проживає та зареєстрований з 1979 року в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконкому міської ради депутатів трудящих №18 від 11.05.1957 року його батьку [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 300 кв.м., на підставі якого 06.06.1957 року ним був укладений договір з відділом комунального господарства під будівництво житлового будинку на праві приватної власності. Згідно викопіровки ЗМБТІ житловий будинок літ.А-1, сіни літ. А-1, сарай літ. Б-1. на вказаній земельній ділянці були збудовані у 1965 році. На той час питання виникнення права власності регулювалися постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 р. «О праве граждан на покупку и строительство индивидуальних жилих домов», згідно якому підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був факт будівництва ним будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків і будинковолодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року передбачала, що правовстановлюваним документом був нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку. Батько позивача [PERSON] помер [INFO], у [INFO] померла мати [PERSON], тому подальша реєстрація будинку не здійснювалася. Приймаючи до уваги ці обставини, вважає, що вказаний будинок є спадковим майном та посилаючись на ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивач просить визнати за ним право власності на вказаний будинок в порядку спадкування. Представник позивача звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської ради в особі районної адміністрації по Шевченківському району у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у відсутність представника. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що обставини, викладені в заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: копією паспорту позивача [PERSON] (а.с.4), копією свідоцтва про народження [PERSON], виданим Сталінським райЗАГСом м. Запоріжжя 19.11.1953 року (а.с.6), копією договору про надання [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки площею 300 кв.м (а.с.5), копією свідоцтва про смерть [PERSON], виданого повторно 27.05.2014 р. Шевченківським відділом ДРАЦС РС ЗМУЮ (а.с.9), копією свідоцтва про смерть [PERSON], виданого 31.01.2001 р. Запорізьким міським відділом РАГС Запорізького обласного управління юстиції (а.с.10), копією будинкової книги на спірний будинок (а.с.11-13), копією технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], виготовленого станом на 14.05.2014 р. з якого видно, що житловий будинок та господарчі споруди побудовані до 1992 року. (а.с.20-25). Згідно з п. 1 ч. 1 с. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який був чинним на день відкриття спадщини після смерті спадкодавця, слідує, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 р. № 435-IV, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 30.07.2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірі штрафів»). Згідно до пунктів 3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач по справі не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вбачає всі підстави для задоволенні позовної заяви.

Outcome: approved