Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 серпня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, згідно до якої [PERSON], [INFO] отримав від позивача особисто грошові кошти в борг у сумі 18000 доларів США. Кошти, як запевнив [PERSON], отримувались ним для внесення застави по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON], [INFO], провадження по якому слухається в Дарницькому районному суді м. Києва. Згідно усної домовленості, грошова сума на депозитний рахунок суду вносилась цивільною дружиною [PERSON] [PERSON] Згідно розписки від 02.08.2015 року [PERSON] мав повернути грошові кошти до 31.09.2015 року, однак по закінченню вказаного строку грошові кошти відповідачем не повернуті, на усні вимоги щодо повернення боргу [PERSON] не реагує. 09 жовтня 2015 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва прийнято рішення про повернення застави у розмірі 561000 грн., внесену [PERSON] на депозитний рахунок суду - рахунок № 37317001003844. 15 січня 2016 року [PERSON] було видано довіреність на імя позивача, згідно до якої останній міг отримати свої кошти, звернувшись до казначейства, однак 31 березня 2016 року дію довіреності припинено з невідомих обставин. Станом на 15 квітня 2016 року сума позики не повернута і складає 18000 доларів США. Окрім того, згідно до розписки, за користування грошовими коштами [PERSON] зобовязався сплатити відсотки з розрахунку 15% від 18000 доларів США за кожен місяць неповернення коштів. Станом на 15.04.2016 року сума відсотків складає 17550 доларів США. Просив суд стягнути З [PERSON] та [PERSON] 35550 доларів США, а також сплачену суму судового збору та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позові, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що дана розписка є безгрошовою, оскільки факту передачі коштів не було і дана розписка була у нього викрадена разом з іншими особистими документами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. 02 серпня 2015 року [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 18000 доларів США, [PERSON] написав розписку, згідно якої гроші мають бути повернуті ним до 31 вересня 2015 року, крім того за користування грошовими коштами [PERSON] зобовязався сплатити 15% від 18000 доларів США за кожний місяць неповернення коштів(а.с.8). Кошти, як запевнив [PERSON], отримувались ним для внесення застави по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON], [INFO] провадження по якому слухається в Дарницькому районному суді м. Києва (а.с.12). Згідно усної домовленості, грошова сума на депозитний рахунок суду вносилась цивільною дружиною [PERSON] [PERSON] 15 січня 2016 року [PERSON] було видано довіреність на імя [PERSON], згідно до якої останній міг отримати свої кошти, звернувшись до казначейства (а.с.10-11). Однак 31 березня 2016 року дію довіреності припинено з невідомих обставин. Встановленим фактам відповідають зобовязальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] була написана розписка про отримання грошей в сумі 18000 доларів США від [PERSON], згідно якої гроші мають бути повернуті до 31 вересня 2015 року, крім того за користування грошовими коштами [PERSON] зобовязався сплатити 15% від 18000 доларів США за кожний місяць неповернення коштів (а.с.8). В установлений строк відповідач [PERSON] не виконав своє зобовязання, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] розписки від 02.08.2015 року не підписувала, вимога позивача про стягнення з неї коштів є безпідставною. Тому сума заборгованості за договором позики, що складає 35550 доларів США, підлягає стягненню з відповідача - боржника [PERSON] відповідно до вимог ст.553 ЦК України. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду. За викладених обставин, стягненню підлягає сума 35 550 доларів США, що еквівалентна на день винесення рішення судом курсу НБ України в розмірі 911\~750, 85 грн. Також з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 7\~865, 61 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: partial