Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 1900 грн. Обґрунтовуючи свої\~\~вимоги, позивач зазначив, що 28.06.2015 року, [PERSON] викрав електрокабель від циркулярного станка марки КГ 4х6 загальною довжиною 15 м., вартістю 900 грн., що зберігався на подвірї в с. Любитів по вул. Л.Українки, 4, завдавши йому майнової шкоди на вказану суму. Вироком Ковельського міськрайонного суду від 09.11.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75,104 КК України останнього звільнено від відбування покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину. Матеріальна шкода в розмірі 900 грн. йому під час досудового розслідування та судового розгляду не відшкодована, електрокабель не повернуто. Він, як потерпілий, крім майнової шкоди, зазнав ще й моральної. Його душевні страждання виразились в тому, що він є особою похилого віку, який розраховував на повагу до свого віку та недоторканість його приватної власності. Крім того, [PERSON] не вживав ніяких дій щодо відшкодування майнової шкоди добровільно, не розкаювався у вчиненому. Вважає суму моральної шкоди в розмірі 1000 грн. достатньою для компенсації понесених ним страждань. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Неповнолітній відповідач позов визнав частково та підтвердив, що його діями позивачу заподіяна матеріальна шкода на суму 900 грн. Відповідачка [PERSON], заявлені позовні вимоги також визнала частково та пояснила, що вона є піклувальником [PERSON], який не має самостійного заробітку, продовжує навчатись у загальноосвітній школі, останній не має також власного майна. Просить врахувати її сімейний і майновий стан те, що вона перебуває в декретній відпустці, визнавши заявлений позов на загальну суму 1500 грн. в тому числі матеріальну шкоду на суму 900 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно 28.06.2015 року, о 11 год. 30. хв., [PERSON], з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих спонукань, через хвіртку паркану увійшов на обгороджене подвіря буд. № 4 по вул. Лесі Українки в с. Любитів Ковельського району Волинської області, чим проник у сховище, звідки таємно викрав електрокабель від циркулярного станка марки КГ 4х6 загальною довжиною 15 м., загальною вартістю 900 грн., що зберігався на подвірї, належний потерпілому [PERSON], завдавши останньому майнової шкоди на вказану суму. Вироком Ковельського міськрайонного суду від 09.11.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75,104 КК України останнього звільнено від відбування покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину. Згідно розпорядження Ковельської районної державної адміністрації від 18.04.2011 року [PERSON] призначено опікуном над [PERSON], як дитиною, позбавленою батьківського піклування. Відповідно до\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Відповідно суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 900 грн., яка має бути стягнута з піклувальника [PERSON] на користь позивача. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про\~\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р.- розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 23 ЦК України, особа має паво на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р.\~- під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч. 1\~\~ст. 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховує, що позивач внаслідок скоєного відносно нього злочину поніс певні душевні страждання. Суд частково погоджується з визначеною сумою завданої моральної шкоди з урахуванням всіх обставин по справі та поведінки відповідача, який будь-яких заходів на відшкодування хоча б частково майнової та моральної шкоди не вжив, позивачу збитків на день винесення рішення суду взагалі не відшкодував. Враховуючи докази, які були дослідженні в судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення заподіяної злочином матеріальної шкоди на суму 900 грн. та моральної в сумі 600 грн., а всього 1500 грн.

Outcome: partial