Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.02.2013 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/7 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.02.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до повноліття дитини. 19.11.2014 року він уклав шлюб з [PERSON], від якого мають сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні. Зазначає, що він має постійне місце роботи, і має постійний заробіток. Його дружина, [PERSON], на сьогоднішній день знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не працює і також знаходиться на його утриманні. Крім того, на його утриманні знаходиться й донька дружини від першого шлюбу [PERSON], [INFO], та пристарілі батьки. Таким чином, з часу призначення аліментів за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.02.2013 року суттєво змінилося його матеріальне та сімейне становище, що змусило його звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які він виплачує за зазначеним рішенням суду з 1/4 частини до 1/7 частини. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивач не довів погіршення свого матеріального стану, а отже не можливо за рахунок однієї дитини вирішувати матеріальні інтереси іншої дитини. Крім того, позивач має у власності нерухоме майно, яке здає в найм, та транспортний засіб. На утримання [PERSON], [INFO], [PERSON] отримує аліменти від батька дитини. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.02.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до повноліття дитини. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], суд зокрема взяв до уваги, що [PERSON] на той час не мав на утриманні інших дітей, а сторони у справі мали постійне місце роботи. За таких обставин суд вважав, що [PERSON] у змозі сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 19.11.2014 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] В позовній заяві та у судовому засіданні позивач зазначав, що його дружина на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і також знаходиться на його утриманні (ч. 2 ст. 84 СК України). Таким чином, на день ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів 25.02.2013 року наведені вище обставини ще не існували та не враховувались судом при визначенні розміру аліментів. За змістом ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного та матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, долучені до справи докази свідчать про зміну сімейного стану позивача з часу прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини, а саме: одруження в 2014 році та народження сина в 2016 році, перебування його дружини у відпустці по догляду за дитиною, що станом на теперішній час значно погіршило його фінансовий стан, на що позивач не розраховував при винесенні рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.02.2013 року щодо сплати аліментів на дитину. Доказів перебування на утриманні позивача його батьків суду не надано. Також, суд не приймає до уваги посилання позивача про знаходження на його утриманні неповнолітньої [PERSON], оскільки обов'язок з утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладений на її батьків. У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що позивач частково довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів, у розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які підтверджують виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, що унеможливлюють сплату аліментів у розмірі визначеному рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.02.2013 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 27.11.2012 року і до повноліття дитини, та про можливе зменшення розміру аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина до 1/6 частини від усіх видів заробітку позивача. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, слід зазначити, що у випадку зміни сімейного або матеріального становища позивача відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Outcome: partial