Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що 17 листопада 2007 року між нею та відповідачкою, [PERSON], був укладений шлюб. В даний час шлюбу між сторонами розірваний. З питання щодо проживання спору не має. За час проживання у шлюбі сторонами було набуто право власності на таке нерухоме майно, як цілий житловий будинок з господарським будівлями, що знаходяться в м. Вінниці, по вул. Грохольських (Волочаївській), 69, які розташовані на земельній ділянці 600 кв.м., дана земельна ділянка в грудні 2000 року була передана їм у приватну власність площею 0,0892 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також рухоме майно морозильна камера, стіл кухонний, стільці кухонні 4 штуки, телевізор Filips, супутникові антени 2 штуки, калорифери масляні електричні 2 штуки, музичний центр, деревообробувальний станок, зварувальний апарат, бензопилка, бензокоса, електродрелі 2 штуки, електролобзик, електроточилку, мікрохвильову піч, мякий куточок, холодильник, пральна машина, телевізор Samsung, телевізор Panasonic, телевізор Lg, компютер, кухонна стінка, газова плита, спальня мебель, компютерний стіл, сервіз чайний на 12 персон, сервіз кавовий на 12 персон, набір столовий, дитячий диван, стінка, оргтехніка (принтер, факс, сканер) і тумба під телевізор, що є їх спільною сумісною власністю. В процесі слухання представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: м. Вінниця, вулиця Грохольських (Волочаївська), будинок 69, загальною площею 124,6кв.м. Визнати за [PERSON] право приватної власності на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: м. Вінниця, вулиця Грохольських (Волочаївська), будинок 69, загальною площею 124,6 кв.м. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на: земельну ділянку площею 0,0892 га, кадастровий номер 0510100000:02:014:0386, яка розташована по вул. Грохольських (Волочаєвська), 69 в м. Вінниці. Визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0892 га, кадастровий номер 0510100000:02:014:0386, яка розташована по вул. Грохольських (Волочаєвська), 69 в м. Вінниці. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на морозильну камеру, стіл кухонний, стільці кухонні 4 штуки, телевізор Filips, супутникові антени 2 штуки, калорифери масляні електричні 2 штуки, музичний центр, деревообробувальний станок, зварувальний апарат, бензопилку, бензокосу, електродрелі 2 штуки, електролобзик, електроточилку, мікрохвильову піч, мякий куточок, холодильник, пральну машину, телевізор Samsung, телевізор Panasonic, телевізор Lg, компютер, кухонну стінку, газову плиту, меблі в спальні, компютерний стіл, сервіз чайний на 12 персон, сервіз кавовий на 12 персон, набір столовий, дитячий диван, стінку, оргтехніку (принтер, факс, сканер) і тумбу під телевізор. Визнати за [PERSON] право приватної власності на морозильну камеру, стіл кухонний, стільці кухонні 4 штуки, телевізор Filips, супутникові антени 2 штуки, калорифери масляні електричні 2 штуки, музичний центр, деревообробувальний станок, зварувальний апарат, бензопилку, бензокосу, електродрелі 2 штуки, електролобзик, електроточилку, мікрохвильову піч, мякий куточок, холодильник, пральну машину, телевізор Samsung, телевізор Panasonic, телевізор Lg, компютер, кухонну стінку, газову плиту, меблі в спальні, компютерний стіл, сервіз чайний на 12 персон, сервіз кавовий на 12 персон, набір столовий, дитячий диван, стінку, оргтехніку (принтер, факс, сканер) і тумбу під телевізор. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за його частку у спільному майні. В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив їх задовольнити, а також вказав, що грошову компенсацію за частку в майні [PERSON] сплачено. Представник Відповідач за погодженням з [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та повідомив суду,що Відповідачці сплачена компенсація в повному обсязі за її частку в спільному майні. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання Відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, щов 1981 роціміж сторонами був укладений шлюб. На даний час шлюб між ними розірвано. За час проживання у шлюбі ними було набуто таке майно, як індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: м. Вінниця, вулиця Грохольських (Волочаївська), будинок 69, загальною площею 124,6 кв.м., земельна ділянка площею 0,0892 га, кадастровий номер 0510100000:02:014:0386, яка розташована по вул. Грохольських (Волочаєвська), 69 в м. Вінниці та рухоме майно морозильну камеру, стіл кухонний, стільці кухонні 4 штуки, телевізор Filips, супутникові антени 2 штуки, калорифери масляні електричні 2 штуки, музичний центр, деревообробувальний станок, зварувальний апарат, бензопилку, бензокосу, електродрелі 2 штуки, електролобзик, електроточилку, мікрохвильову піч, мякий куточок, холодильник, пральну машину, телевізор Samsung, телевізор Panasonic, телевізор Lg, компютер, кухонну стінку, газову плиту, меблі в спальні, компютерний стіл, сервіз чайний на 12 персон, сервіз кавовий на 12 персон, набір столовий, дитячий диван, стінку, оргтехніку (принтер, факс, сканер) і тумбу під телевізор, що є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому вищезазначене майно є нашою спільною сумісною власністю, оскільки було набуте нами у період шлюбу за наші спільні кошти. У відповідності до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Крім того, ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що майно, спір щодо якого розглядається судом, було придбано сторонами в період шлюбу та відповідно є обєктом права спільної сумісної власності, що не заперечується сторонами. Щодо способу поділу вказаного майна між подружжям, то суд враховуєвизнання відповідачем позову, згоду сторін на запропонований спосіб поділу майна та отриману відповідачем компенсацію за його частку в спільному майні. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суд України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить чинному законодавству, зважаючи на положення ст.319 ЦК України, та таке визнання не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, про що сторони вказали в судовому засіданні, іншого судом не встановлено, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, сплату судового збору залишити за [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved