Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт: родинних відносин між бабою його батька [PERSON] та її сестрою [PERSON] та факт належності чоловіку останньої [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай). В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з права на земельну частку (пай) відповідно сертифікату серії [NUMBER], яку прийняла його дружина [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак юридично не оформила і померла [INFO]. Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яка складається з вище зазначеного права на земельну частку (пай), яку прийняла її сестра [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак юридично не оформила і померла [INFO]. Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яка складається з вище зазначеного права на земельну частку (пай), яку прийняв її онук [PERSON], шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців за заповітом, однак юридично не оформив і помер [INFO]. Він прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом і на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. Коли звернувся до нотаріуса для оформлення права на земельну частку (пай) було встановлено, що не підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та її сестрою [PERSON], оскільки відсутні їхні актові записи про народження, а також допущено помилку в написанні імені [PERSON] у свідоцтві про одруження, в якому невірно зазначено «[PERSON]» замість правильного [PERSON]. Крім того, нотаріус звернув увагу на розбіжності в написанні прізвища спадкодавця [PERSON], які містяться в цьому сертифікаті та інших документах. Зокрема у свідоцтві про смерть його прізвище записано «[PERSON]», але у вказаному сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково записано як «[PERSON]». Вказані обставини перешкоджають отриманню свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що спадщину він прийняв, проживаючи із спадкодавцем на день смерті разом та на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник заінтересованої особи Михайлівської сільської ради в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду листа. Заінтересована особа [PERSON] в задоволенні заяви не заперечував та пояснив, що він є рідним братом заявника і також на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки вони разом з братом уклали договір про поділ спадкового майна після смерті батька. Заінтересована особа [PERSON] в задоволенні заяви не заперечувала та пояснила, що вона є матір'ю заявника, вона спадщину після смерті чоловіка не приймала і відмовилась від її прийняття на користь синів про, що подала відповідну заяву до органів нотаріату. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожна окремо, підтвердили, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], обоє вже давно померли, вони знали їх особисто так, як проживали по сусідству в с.Михайлівка Буринського району. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, покази свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який проживав в с.Михайлівка Буринського району Сумської області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.21). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з права на земельну частку (пай) відповідно сертифікату серії [NUMBER], яку прийняла його дружина [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року, положення якого діяли на час відкриття спадщини, однак юридично не оформила і померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, довідкою Михайлівської сільської ради, копією сертифікату серії [NUMBER] та копією актового запису про укладення шлюбу (а.с.18,22-23). Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яка складається з вище зазначеного права на земельну частку (пай), яку прийняла її сестра [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року, положення якого діяли на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців другої черги у відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України 1963 року, однак юридично не оформила і померла [INFO], що вбачаєть з копії свідоцтва про смерть та довідки Михайлівської сільської ради (а.с.13,19). Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яка складається з вище зазначеного права на земельну частку (пай), яку прийняв її онук (батько заявника) [PERSON], шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців за заповітом, однак юридично не оформив і помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження, копією заповіту, рішенням Буринського районного суду, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, довідкою Михайлівської сільської ради (а.с.7-8,10-12,14). Заявник [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за законом, не відмовився від її прийняття у строки передбачені законом і на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується поясненнями заявника, довідкою Михайлівської сільської ради, договором про поділ спадкового майна, копією свідоцтва про народження заявника, копією паспорта заявника (а.с.9,26-27,32-34). Однак він не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, на вище згадане право на земельну частку (пай), у зв'язку з відсутністю актових записів про народження [PERSON] та її сестри [PERSON] та помилкою в написанні імені останньої у свідоцтві про одруження, в якому її ім'я невірно зазначено «[PERSON]» замість правильного [PERSON]. Як вбачається з довідки Державного архіву Сумської області книги РАЦС по селу Михайлівка Буринського району Сумської області за 1920 рік на зберігання до архіву не надходили і їх місце зберігання невідоме в зв'язку з чим неможливо підтвердити факт народження [PERSON] (а.с.17). З довідки Державного архіву Сумської області вбачається, що метричні книги Троїцької церкви села Михайлівка Путивльського повіту Курської губернії за 1909 рік на зберігання до архіву не надходили і їх місце зберігання невідоме в зв'язку з чим неможливо підтвердити факт народження [PERSON] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] 5.08.1967 року [PERSON] вступив у шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їм присвоєні прізвища [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Разом з тим, з довідки Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області вбачається, що [PERSON],1920 року народження, яка померла [INFO] була зареєстрована і постійно проживала в с.Михайлівка, Буринського району, Сумської області, а спадкоємцем її майна є сестра [PERSON],1909 року народження. Вказані обставини були підтверджені і свідками [PERSON] та [PERSON], покази яких суд визнає достовірними з врахуванням того, що вони тривалий час мешкають в с.Михайлівка, Буринського району Сумської області і особисто були знайомі з покійними [PERSON] та її рідною сестрою [PERSON]. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає, що покійні [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. Крім того, нотаріус звернув увагу на розбіжності в написанні прізвища спадкодавця [PERSON], які містяться в сертифікаті серії [NUMBER] та інших документах. Зокрема у свідоцтві про смерть його прізвище записано «[PERSON]», але у вказаному сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково записано як «[PERSON]». Однак, аналізуючи вказані обставини, у суду не викликає сумнівів право [PERSON] на зазначену земельну частку( пай), так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Як вбачається з листа відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області [PERSON] був включений до відповідного списку осіб громадян членів САПТЗТ «ім.Воровського» під порядковим номером 598, які мали право на земельну частку (пай), однак в написанні його прізвища зроблена помилка, яку відділ виправити не може у зв'язку з ліквідацією САПТЗТ «ім.Воровського» (а.с.25). Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]», в даному випадку, ідентичними, при цьому розбіжності у правовстановлюючому документі виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність фактів, які просить встановити заявник та про необхідність задоволення заяви, оскільки від встановлення цих фактів залежить виникнення його майнових прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаних фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved