Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на свою користь 10\~000,00 грн, посилаючись на те, що 03 липня 2017 року за проханням відповідача він надав останньому у позику 10\~000,00 грн, а той, у свою чергу, зобовязався повернути борг до 07 липня 2017 року. По закінченню терміну борг йому повернутий, від спілкування та сплати боргу відповідач ухиляється, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. У судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим, про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі в газеті «Урядовий кур»єр» № 200 (6069) від 25.10.2017 року, при цьому від останнього не надійшло відомостей про причини його неявки, тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, розглянув справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі був укладений договір позики, згідно якого останній взяв у позивача в позику 10\~000,00 грн, які зобов»язався повернути до 07 липня 2017 року (а.с. 23). Станом на день розгляду справи сума боргу позивачу не повернута і складає 10\~000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У передбачений строк відповідачем кошти не повернуті, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн у рахунок повернення судових витрат.

Outcome: approved