Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] зареєстрований в будинку позивача, проте в ньому фактично не проживав і не проживає на даний час, місце його проживання позивачу невідомо. Витрати по утриманню будинку відповідач не здійснює, його особисті речі за вказаною адресою відсутні. Реєстрація відповідача у житловому будинку порушує права позивача, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, а тому він звернувся з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача - адвокатом Кривонос А.І. до суду подано заяву, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовою повісткою за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом подання відзиву відповідач не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому розгляд справи проведено без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.09.2008 року [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20374927 від 26.09.2008 року, виданого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», а також з інформаційної довідки № 215110530 від 06.07.2020 року вбачається, що проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказаний будинок (а.с.8-11). Згідно розпорядження Обознівської сільської ради № 1/01-20 від 11.01.2016 року та довідки Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 184 від 18.02.2021 року вулицю Щорса на території Катеринівської (до реорганізації Обознівської) сільської ради перейменовано на вулицю Центральну (а.с.31). Як вбачається з довідки Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 746 від 16.12.2020 року, згідно погосподарської книги № 2 (2016-2020 роки) особовий рахунок № [NUMBER] , в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою (а.с.14). Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою також підтверджується відповідями, наданими на запити суду УДМС в Кіровоградській області та Катеринівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області, як органами реєстрації місця проживання (а.с.21, 22). В письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресами: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] , підтвердили, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2015 року по день надання письмових пояснень. Підписи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посвідчені секретарем виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, скріплені печаткою сільської ради, письмові пояснення зареєстровано в реєстрі за № 3 (а.с.30). Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.47 Конституції України, якою гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку, який належить позивачу, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved