Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Аеропорт Черкаси» про стягнення заборгованості по заробітній платі та збитків від інфляції, посилаючись на те, що в Черкаському авіапідприємстві він працював з 21 листопада 1972 року на різних посадах, 18 листопада 2003 року був звільнений з КП «Аеропорт Черкаси» з посади старшого штурмана аеропорту в зв'язку з ліквідацією підприємства. А з 01.02.2006 року до 06.11.2012 року він знову працював в комунальному підприємстві «Аеропорт Черкаси» на посаді начальника служби ПРЗП (пошуково- рятувального забезпечення польотів) і із 01.10.2006 року поряд зі своєю основною роботою працював за суміщенням - інженером-інспектором з безпеки польотів, а з 06.11.2012 року по 25.11.2013 року - на посаді начальника служби ПРЗП за сумісництвом. Суміщення посад оформлено відповідним наказом, якій був погоджений з профкомом підприємства. На протязі тривалого часу підприємство не виплачувало йому заробітну плату в повному обсязі, основна заборгованість станом на 25.11.201З року (з 01.10.2010 року) складає 17019,20 грн. Компенсація за затримку виплати заробітної плати - 253,42 грн. Крім того, із нарахованої зарплати вирахувано 5826,94 грн. за суміщення посад. По поверненню заборгованості по заробітній платі до 01 жовтня 2010 року є рішення Соснівського районного суду від 19.11.2010 року по справі № 2-7473-2010. В вересні 2011 року він звернувся до керівництва підприємства з заявою по виплаті заборгованої заробітної плати, однак відповідачем було відмовлено. 26 листопада 2013 року після звільнення він знову звернувся до керівництва підприємства з заявою по виплаті заборгованої заробітної плати, однак відповідачем до сього часу заборгованість не виплачена. Крім того після звільнення мені випадково стало відомо (30.12.2013 року), що із нарахованої мені суми заробітної плати згідно акту КРУ, посилаючись на п. 15 Порядку та умов суміщення професій (посад), затвердженого Постановою ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 №1145, в частині не розповсюдження на керівників підприємств та їх заступників, помічників суміщення професій, із мене в березні 2013 року вирахувано 5826,94 грн. за суміщення посади інженера-інспектора з безпеки польотів. Відповідач порушив його законні права гарантовані ст.ст. 8, 19, 22, 42 Конституції України, а саме ущемив та позбавив права на отримання заробітної плати, у строки встановлені ст. 47, 105, 115, 116, 117 КЗпП України та Колективним договором, та розпоряджатися нею як для нього особисто, так і членів його сім'ї і забезпечувати нормальний рівень життя. Незаконними діями, тобто невиплатою заробітної плати при виконанні ним трудових обов'язків, відповідач примусив його вживати додаткові заходи для забезпечення нормального рівня життя. Просить суд стягнути з комунального підприємства «Аеропорт Черкаси» на його користь борг в сумі 23099, 56 грн., з них основний борг по зарплати 17019,20 грн., заробітна плата за суміщення посад 5826,94 грн. та збитки від інфляції 253,42 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не визнав заробітну плату за суміщення посад у розмірі 5826,94 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного: [PERSON] в Черкаському авіапідприємстві працював з 21 листопада 1972 року на різних посадах, 18 листопада 2003 року був звільнений з КП «Аеропорт Черкаси» з посади старшого штурмана аеропорту в зв'язку з ліквідацією підприємства. З 01.02.2006 року до 06.11.2012 року [PERSON] працював в комунальному підприємстві «Аеропорт Черкаси» на посаді начальника служби ПРЗП (пошуково-рятувального забезпечення польотів) і із 01.10.2006 року поряд зі своєю основною роботою працював за суміщенням - інженером-інспектором з безпеки польотів, а з 06.11.2012 року по 25.11.2013 року - на посаді начальника служби ПРЗП за сумісництвом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що [PERSON] за час роботи у відповідача за період з жовтня 2010 року по листопад 2013 року була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 17019,20 грн. Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» [PERSON] має право на компенсацію втрати частини заробітної плати, яка з наданої суду довідки КП «Аеропорт Черкаси» становить 253,42 грн. Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Аеропорт Черкаси», за період з жовтня 2010 року по листопад 2013 року підприємство йому не виплатило заробітну плату в сумі 17019,20 грн. Компенсацію за затримку розрахунку відповідач визнає та не заперечує проти неї, що було встановлено в судовому засіданні з наданих суду довідок КП «Аеропорт Черкаси». Тобто зазначені факти є обставинами, що не підлягають доказуванню, оскільки визнані відповідачем. Крім того, із нарахованої суми заробітної плати згідно акту КРУ, посилаючись на п. 15 Порядку та умов суміщення професій (посад), затвердженого Постановою ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 № 1145, в частині не розповсюдження на керівників підприємств та їх заступників, помічників суміщення професій, із [PERSON] в березні 2013 року вирахувано 5826,94 грн. за суміщення посади інженера-інспектора з безпеки польотів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача виходячи з наступного. Питання встановлення доплат за суміщення професій (посад) врегульовано чинним законодавством. Так, статтею 15 Закону України «Про оплату праці» та статтею 97 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України визначено, що госпрозрахункові підприємства самостійно визначати в колективному договорі форми і системи оплати праці, види та розміри доплат, надбавок, премій тощо з урахуванням положень законодавства, генеральної, галузевої (територіальної) угоди. Статтею 105 КЗпП України передбачена виплата доплати за суміщення професій (посад) у розмірі установленому у колективному договорі. Зазначеною статтею не передбачено обмежень прав підприємств з цього питання. Нормативні акти колишнього Союзу, що обмежували права підприємств з цих питань, втратили чинність. Отже, підприємства госпрозрахункової сфери, у тому числі комунальні підприємства, самостійно вирішують питання покладення на працівників підприємства, в т.ч. керівників усіх рівнів (крім керівників державних і комунальних підприємств) та їх заступників, виконання поряд з основною роботою додаткових обов'язків шляхом суміщення посад і встановлення розміру доплати. Що стосується відрахування із заробітної плати, то законодавством України заборонено провадити відрахування із заробітної плати, у випадках, які не передбачені законодавством. Випадки, коли можуть проводитись відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, де вони працюють встановлені статтею 127 КЗпП України. Так, за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу можуть проводитись відрахування: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136). В листі Міністерства праці та соціальної політики України від 02.12.2005 року № 9942/0/14-05/018-17 «Щодо заробітної плати працівників новоствореного підприємства, яке тимчасово не веде господарської діяльності, та розміру доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника та можливих обмежень виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника» вказано «Що стосується обмежень щодо виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, то нормативні акти колишнього Радянського Союзу, що обмежували права підприємств з питань суміщення професій і посад, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника розширення обсягу робіт, втратили чинність. Положенням постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.81 р. № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» та Інструкції Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС стосовно застосування цієї постанови продовжують діяти в частині щодо визначення поняття сцмфщення професій (посад), розширення зони обслуговування і збільшення обсягу робіт, виконанняобовязків тимчасово відсутнього працівника, а також зазначення на необхідність видання наказу про доручення працівнику додаткових обов'язків у порядку суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування, збільшення обсягу робіт та виконання обов'язків відсутнього працівника.» Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. на спеціальний фонд Державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved