Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Крім позивача в даній квартирі зареєстровані [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (онука) та [PERSON] (донька). Донька позивача [PERSON] (24.02.1972 р.н.), з 1992 року не проживає в спірній квартирі, особистих речей в ній немає. Перебування відповідача на реєстраційному обліку спричиняє позивачеві додаткові витрати на утримання житла, а також ускладнює реалізацію його права власності на квартиру. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Крім позивача в даній квартирі зареєстровані [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (онука) та [PERSON] (донька) (довідка ЖЄК ЖСК Суворовського району № 309 від 23.06.2015 р.). [PERSON] (24.02.1972 р.н.) є донькою позивача, та з 1992 року проживає окремо. В утриманні квартири, оплаті послуг відповідач участі не приймає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач з 1992 року не проживає в квартирі позивача, особистих речей в ній не має. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не проживає у квартирі позивача з 1992 року, а відтак [PERSON] втратила право користування зазначеною квартирою. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved