Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 5 110,00 грн; стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти, у розмірі 4700,00 грн., які позивач зобов'язаний повернути [PERSON]; стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 500,00 грн., які зобов'язаний повернути ПАТ КБ «ПриватБанк»; стягнути з відповідача [PERSON] компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду (а. с.17). 20 вересня 2017 року судом задоволено клопотання позивача про витребування письмових доказів, а саме: копіі документів, на основі яких було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] за ДТП від 06 листопада 2016 року за копію страхової справи ТДВ СК «Альфа Гарант» та письмовим запитом витребувані зазначені документи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - [PERSON] - заперечував проти задоволенні позову та просив відмовити, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність доводів позивача. Судом у відповідності до положень ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, учасникам справи роз'яснено зміст ст. ст. 12, 13, 42, 49 цього Кодексу, наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій. У судовому засіданні сторони вказали, що саме представлені письмові докази підлягають дослідженню на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого. Судом установлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до товарного чеку № 47 від 08 червня 2017 року та акту виконаних робіт від 08 червня 2017 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля Nissаn Sunny державний номер АН 6675НС, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію серія АА № 880604, склала 5110,00 грн. (а.с.6-7) Відповідно до затвердженого розрахунку страхового відшкодування ТАВ СК «Альфа Гарант», сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи склала 1832,50 грн, яка платіжним доручення від 06 січня 2017 року була перерахована на картковий рахунок [PERSON] (а.с.39). Згідно із довідкою від 13 червня 2017 року, виданою ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач провів покупки 27 січня 2017 року за допомогою картки для виплат на АЗС «ВОГ» на загальну суму 485,51 грн. Крім того, відповідно до довідки від 12 червня 2017 року, виданою ПАТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок [PERSON] згідно з страховим актом за договором страхування перерахована грошова сума у розмірі 1 832,50 грн. (а.с.38 ) Відповідно до розписки [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 7300,00 грн. для ремонту свого автомобіля та зобов'язаний повернути гроші до 01 червня 2018 року у розмірі 12 000,00 грн.(а.с.13) Відповідно до полісу серія АЕ №7721678 ТДВ СК «Альфа-Гарант», автомобіль ВАЗ 21113, яким керував [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди, є забезпеченим транспортним засобом, зазначений у договорі (полісі) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до якого компенсується шкода третім особам заподіяна даним забезпеченим транспортним засобом у дорожньо-транспортній пригоді.(а.с.63) Згідно із даними євро протоколу, складеного 06 листопада 2016року між [PERSON] та [PERSON], останній визнав себе винуватим у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та засвідчив це своїм підписом. (а.с.62 ) Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1186 України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що страховиком було виплачене страхове відшкодування у розмірі 1832,50 грн. на відновлюваний ремонт, проте фактичні витрати позивача на ремонт автомобіля склали 5 110,00 грн., то стягненню матеріальної шкоди з відповідача підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 3 277,50 грн. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 4700,00 грн. за договором позики не підлягають задоволенню, оскільки зобов'язання, яке виникли у позивача [PERSON] перед [PERSON] не створюють обов'язку для третьої особи, [PERSON] Аналізуючи матеріали справи, суд зазначає, що позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача шкоди та витратами позивача на придбання палива для власного автомобіля у розмірі 500,00, тому вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача зазначених грошових коштів не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. В силу положень ст. 23, ст. 280 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування відповідачем компенсації за завдану позивачу моральну шкоду. Суд не погоджується з розміром відшкодування, заявленим позивачем до стягнення, оскільки такий є значно завищеним. Виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не підтверджені витрати на оплату юридичної допомоги у розмірі 500,00 грн., тому вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що заявлена вимога немайнового характеру у вигляді компенсації моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. підлягає задоволенню у розмірі 1 000,00 грн., то судовий збір, сплачений за вимоги немайнового характеру, слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1600,00грн. Оскільки майнові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір, сплачений за вимоги майнового характеру, слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: (2240-1600)*(3277,5/10310)=198,40грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial