Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Запорізького РВ УДМС в Запорізькій області про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право проживання в будинку та зняття її з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 12.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу, реєстровий номер 87, позивачка є власником житлового будинку № 24 по вул. Щаслива, в с. Лукашеве, Запорізького району, Запорізької області. В належному позивачці будинку зареєстрований також відповідач родич колишнього власника будинку [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає. Звязків з колишнім власником та відповідачем позивачка не підтримує, про їх місце перебування їй нічого не відомо вже кілька років. Позивачка вказує, що особистих речей відповідача у будинку не має, оплату за комунальні послуги він не робить, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. У звязку з реєстрацією відповідача в належному позивачці будинку, вона повинна сплачувати за нього комунальні послуги, не має можливості отримати субсидію на оплату газопостачання, водопостачання, електропостачання, що складає для неї додаткові матеріальні витрати та порушує її право володіння та розпорядження власністю. Відповідач [PERSON] не проживає в будинку з 2007 року, але добровільно знятися з реєстрації в належному позивачці будинку не бажає. Всі зазначені обставини і змусили позивачку звернутися до суду з позовом, в якому вона просить суд усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим будинком за адресою: с. Лукашеве, вул. Щаслива, 24 Запорізького району Запорізької області, визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання та користування житловим приміщенням у належному їй житловому будинку та зобовязати РВ УДМС України в Запорізькій області зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала суду заяву в якій позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні. Відповідач-1 [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.09.2015 року, 05.10.2015 року та 27.10.2015 року не зявився, була повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, заперечень на позов суду не представив. Представник відповідача-2 Запорізький РВ УДМС в Запорізькій області в судове засідання не зявився. Надали до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника на розсуд суду. Проти винесеного рішення не заперечують. Відповідно до ст. 224 ЦПК України разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими позивачкою, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні. Належність [PERSON] житлового будинку №24 по вул. Щаслива, в с. Лукашеве, Запорізького району, Запорізької області підтверджується договором купівлі-продажу від 12.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу, реєстровий номер 87. Факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації підтверджується відповіддю на запит Вих. № 01-45/398 від 19.08.2015 року. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечувалися. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею своїх дій, які можуть порушити його право, а бо з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Реєстрація за своїм змістом згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначається як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; тобто реєстрація є офіційним фіксуванням місця проживання певної особи, яка має право користування або право власності на зазначене житло. За змістом ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, на підставі запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначені правові норми встановлюють певний порядок скасування реєстрації місця проживання фізичної особи, який пов'язано насамперед з втратою або позбавленням права користування або права власності на житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved