Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі», в якому просив зобовязати відповідача здійснити за власний рахунок чергову державну повірку засобу обліку теплової енергії, встановленої за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 22А, квартира 104, та здійснювати державну повірку засобу обліку теплової енергії, який встановлено за вказаною адресою за власний рахунок кожен раз, коли завершується міжповірочний інтервал, зобовязати відповідача здійснити перерахунок заборгованості абонента [PERSON] за спожиту теплову енергію з 24.10.2016 згідно з показаннями засобу обліку теплової енергії, встановленого за вищевказаною адресою. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.08.2010 між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг опалення у квартиру. В квартирі встановлено лічильник теплової енергії «Комбик» Т-21, який необхідно повіряти 1 раз на 2 роки. У жовтні 2016 р. позивач отримав від філії Концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району припис від 11.10.2016 № 1149-09, за яким він повинен провести до 24.10.2016 повірку квартирного теплового лічильника. Вважає, що в силу вимог статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» обовязок повірки засобу обліку покладено на відповідача як на субєкта, що надає послуги позивачу, а тому саме відповідач повинен нести витрати на повірку теплолічильника. Проте, відповідач здійснити повірку за власний рахунок відмовляється, що призвело до невірного обчислення позивачеві плати за послуги опалення квартири з 24.10.2016. З наведених підстав просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, оскільки витрати на повірку засобів обліку не включені до тарифів на послуги з опалення, а тому витрати на таку повірку має нести споживач. Також представником відповідача надані письмові заперечення проти позову, в яких вона обґрунтувала свою позицію посиланнями на норми діючого законодавства. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01.08.2010 між [PERSON] та Концерном «Міські теплові мережі» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, за яким виконавець зобовязався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором (арк. справи 58). 11.10.2016 за № 114909 Концерном «Міські теплові мережі» на адресу позивача спрямовано припис, за яким вимагається в строк до 24.10.2016 провести повірку засобу обліку «Комбик Т-21», зав.№ 14045, встановленого за адресою позивача. Також позивача попереджено, що у разі відсутності держповірки засіб обліку буде знято з комерційного обліку та з 24.10.2016 розрахунок за спожиту теплову енергію буде виконуватись згідно з п. 15 Постанови КМУ № 630 (арк. справи 9). Позивач з метою врегулювання даного питання звернувся до Концерну «Міські теплові мережі» із заявою щодо проведення державної повірки квартирного приладу обліку, на яку отримав відповідь від 18.10.2016 № 1176/10 про те, що повірка має здійснюватися споживачем за власний рахунок. При цьому, відповідач посилався на те, що в тарифах, які затверджені для категорії «Населення», витрати на повірку приладів обліку теплової енергії не передбачені, і тому відповідач не має правових підстав для проведення державної повірки квартирних приладів обліку (арк. справи 10). Проте, з вказаною позицією відповідача суд не погоджується, виходячи з наступного. Так, відповідно до умов вищезазначеного договору, Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем, що безпосередньо надає позивачеві як споживачу комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву води. Відповідно до статті 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спеціальним Законом, а саме частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок субєктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на субєктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання або за рахунок постачальника послуг комерційного обліку. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 пункту 9 Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 р. встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Таким чином, згідно з наведеними нормативно-правовими актами, покладення на споживача (фізичну особу, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності) обов'язку оплачувати за власний рахунок проведення комплексу робіт з періодичної повірки теплолічильника, є протиправним. При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що витрати на повірку теплолічильника має нести споживач, т.я. структура тарифу на послуги не включає в себе витрати на здійснення повірки теплолічильників. Так, як вказує представник відповідача у своїх запереченнях проти позову, відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 № 532 до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 № 869, внесено зміни в частині необхідності включення до тарифу на централізоване опалення витрат на проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних приладів обліку теплової енергії. Проте з 24.10.2014 тариф на централізоване опалення не переглядався. Всі зміни, що відбувались в розмірі тарифу є коригуванням відповідно до розділу IV Процедур встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджених постановами НКРПК від 20.06.2014 та НКРЕКП від 31.03.2016 № 529, у звязку зі змінами тарифів на природний газ, електричну енергію та рівня мінімальної заробітної плати. Таким чином, незважаючи на зміни, що відбулись у законодавстві, тариф залишається не переглянутим і до нього не включено витрати на повірку приладів обліку населення. В цей же час, зазначена обставина не може свідчити про наявність обовязку у споживача оплачувати за свій рахунок таку повірку приладу обліку. У законодавстві відсутня норма, яка б покладала обовязок на споживача оплачувати таку послугу по повірці теплолічильника навіть у разі відсутності такої послуги у структурі тарифу. Тому, вказане посилання представника відповідача не ґрунтується на законі, а тому не може прийматися судом до уваги. З наведених підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобовязання відповідача здійснити позивачеві за власний рахунок чергову повірку засобу обліку теплової енергії, що має наслідком необхідність проведення відповідного перерахунку заборгованості позивача за період листопад 2016 р. березень 2017 р. включно (враховуючи надані позивачем рахунки на оплату послуг, що надані суду саме за вказаний період) з урахуванням показань встановленого у його квартирі приладу обліку. Поряд із цим, вимога про зобовязання відповідача у майбутньому здійснювати повірку засобу обліку теплової енергії за власний рахунок не може бути задоволена судом, оскільки це суперечить завданням цивільного судочинства, яке спрямовано на захист прав, свобод та інтересів громадян від вже існуючих порушень з боку субєктів цивільних правовідносин (статті 1, 3 ЦПК України). Суд не може вирішувати вимоги на майбутнє, оскільки на даний час не є можливим достовірно встановити, чи будуть порушені права позивача відповідачем у подальшому. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково. Позивач не просив в порядку статті 88 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат.

Outcome: partial