Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 17.04.1993 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: доньки Болгарка, [INFO] та Оршоля [INFO] Одруження виявилось невдалим, шлюб носить формальний характер. У звязку з цим просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову уточнив, зазначив, що у позові прізвище дружини помилково зазначено [PERSON], оскільки вона [PERSON], і після одруження дошлюбне прізвище не змінила. По суті позову пояснив, що на даний час проживати з жінкою не бажає через її поведінку. Народжені у шлюбі діти повнолітні і живуть власним життям окремо. Просив шлюб розірвати. Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 17.04.1993 року (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: доньки Болгарка, [INFO] та Оршоля [INFO] (а.с.4, 5). Одруження виявилось невдалим, сторони проживають окремо. Спору про майно, що є спільною власністю сторін та місця проживання дитини на даний час немає. Відповідачка питання про зміну шлюбного прізвища не ставить. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у звязку із чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved