Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив зняти арешт, накладений 05.04.2012 року Відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні на все його майно. Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконанні ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні знаходиться виконавчий лист про стягнення із позивача на користь відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачем було допущено прострочення виконання рішення, у зв'язку із чим державним виконавцем накладено арешт на все його майно. У квітні 2014 року позивачем було виконано зобов'язання та погашено заборгованість по аліментам. Позивач вважає, що на час звернення до суду відсутні підстави утримання його майна під арештом. На його звернення державний виконавець відмовився скасувати арешт та запропонував звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату місце і час судового засідання повідомлялась належним чином. При чини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала, у вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Пояснила суду, що на час розгляду справи у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні знаходиться виконавчий лист, виданий 11.03.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення із позивача на користь відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Станом на квітень 2012 року позивач мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 6228,72 грн. Постановою державного виконавця від 05.04.2012 року накладено арешт на все майно, належне позивачеві. Згідно пояснень державного виконавця та письмових доказів, долучених до матеріалів справи, у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановою про накладення арешту може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Згідно вимог ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду справи у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Особливістю сплати аліментів є те, що вони не складають чіткої загальної суми стягнення, а складаються з суми щомісячних платежів. Стягнення аліментів на майбутнє законодавством передбачено лише у випадку виїзду одного з батьків за кордон на постійне місце проживання (ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Тобто за тих обставин, коли рішення суду виконується добровільно і щомісячно, підстави для вчинення такої виконавчої дії, як накладення арешту на майно, відсутні. Крім того, арешт має накладатись в межах суми стягнення з урахуванням витрат на проведення виконавчих дій (ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). У даному випадку державним виконавцем накладено арешт на все майно позивача без зазначення: у яких межах та на яке саме накладається арешт, що суперечить чинному законодавству та істотно порушує права позивача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved