Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач\~ просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики від 16.09.2014 року і від 31.03.2015 року та три проценти річних в загальній сумі 1378,63 доларів США . В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.09.2014 року уклав з відповідачем договір позики на суму 920 доларів США на строк 15 днів з дня укладення до 01 жовтня 2014 року та 31.03.2015 року договір позики на суму 350 доларів США на строк 15 днів з дня укладення-до 15 квітня 2015 року. Оскільки позичені кошти відповідач не повернув у обумовлений в розписці строк, на думку позивача, свідчить про порушення та невиконання відповідачем зобов'язань за розпискою в частині повернення грошових коштів у тій сумі, що були передані. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги повністю підтримує та просить розглянути справу в його відсутності. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової кореспонденції, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності незявившихся сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки від 16.09.2014 року [PERSON]\~ отримав від [PERSON]\~ грошові кошти в сумі 920,00 дол. США строком на 15 днів з дня укладення\~ до 01.10.2014 року, а також 31.03.2015р. відповідач отримав від позивача 350 доларів США\~ на строк 15 днів з укладення\~ до 15 квітня 2015 року. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Проте, суд констатує той факт, що відповідачем [PERSON] не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту погашення боргу перед позивачем в сумі 920,00 доларів США та 350 доларів США, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, обов'язок доказування покладається на сторони.\~ Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Факт повернення боргу відповідачем позивачеві не доведено, то право позивача невиконанням зобов'язання з боку відповідача порушено, а тому підлягає судовому захисту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню, оскільки наявність боргового документа - розписки, у позивача, свідчить про існування невиконаного відповідачем [PERSON] зобов'язання перед останнім на суму 1270 доларів США.\~ Тому, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] вказана сума боргу в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ оскільки, відповідно до вимог ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ст.ст.625, 1050 ЦК України, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь суми трьох процентів річних за кожним договором в сумі 108,63 доларів США, а саме за договором від 16.09.2014 року- 82,8\~ доларів США, за договором від 31.03.2015року-25,83 доларів США.\~\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved