Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог, просив зарахувати строк з 01.01.2004 року по 11.05.2004 року до пенсійного стажу, для розрахунку суми пенсії за 60 місяців взяти строк з 28.05.1998 року по 28.05.2003 року з доходом у 10000 грн., для повного поновлення його конституційних прав та соціальних гарантій зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області застосувати значення граничного розміру для коефіцієнта заробітної плати у 15, або 30 прожиткових мінімумів, враховуючи його перебування під вартою, багаторічне безпідставне перебування під слідством та запобіжними заходами, 23- річне його заняття правозахисною діяльністю з метою власного захисту, перерахувати розмір пенсії з урахуванням заробітку за період з 28.05.1998 року по 28.05.2003 року і з дня подання документів для призначення йому пенсії за віком, тобто з 01.02.2020 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2020 року він звернувся із заявою про нарахування йому пенсії за віком до Шевченківського відділу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області. 25.01.2021 року йому призначена пенсія, в якій не врахована заробітна плата за період трудової діяльності з 08.02.1992 року по 10.12.1998 року по причині вилучення та знищення усіх фінансових документів за цей період. Відповідно до запису в трудовій книжці з 08.02.1992 року по 10.12.1998 року він займав посаду генерального директора Спільного підприємства «Метасл, Лтд». До 1998 року вказане підприємство стабільно працювало, заробляло валюту для незалежної України, давало працю десяткам людей та деяким підприємствам, сплачуючи більше ніж 100000 грн. податків на рік до бюджету. Згідно балансу підприємства його місячний дохід становив у 1997 році - 10000 грн. У зв`язку з порушенням кримінальних справ вилучені печатка та уся бухгалтерська документація, грошові кошти, два автомобілі та інші матеріальні цінності. З 28.01.1998 року по 05.04.2004 року він незаконно притягувався до кримінальної відповідальності та в подальшому реабілітований, держава сплатила йому моральну шкоду, що на підставі постанови Кабінету Міністрів входить як заробіток для нарахування пенсії. Крім того, згідно акту по догляду за дитиною - інвалідом до 16 років він здійснював догляд до 11.05.2004 року, з невідомих йому причин строк з 01.01.2004 року по 11.05.2004 року не доданий і не врахований до його пенсійного стажу, у зв`язку з вищенаведеним він звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на доводи викладенні у відзиві на позовну заяву, вказуючи про те, що позивачу обчислено пенсію з урахуванням заробітної плати для обчислення пенсії 3153,47 грн. за період роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року та з 01.07.2007 року по 31.03.2009 року. 23.01.2020 року [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Згідно ст. 24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. З приводу зарахування строку з 01.01.2004 року по 11.05.2004 року до пенсійного стажу позивача, суд вказує наступне. Згідно висновку № 582 від 21.04.2004 року лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, [PERSON] , 1988 року народження, інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, установленої 17.06.2004 року, проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за станом психічного здоров`я [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до висновку № 151 від 27.04.2005 року лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, [PERSON] , 1988 року народження, інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, установленої 17.06.2004 року, проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за станом психічного здоров`я [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Згідно довідки МСЕК № 650611 від 04.09.2014 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи з 19.08.2014 року, інвалідність з дитинства безстроково. Згідно п. «є» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. До числа таких осіб належать діти-інваліди, які за висновком медичного закладу потребують постійного стороннього догляду. Таким чином, саме стан здоров?я є тим критерієм, за яким зазначених осіб віднесено до категорії осіб, час догляду за якими зараховується до стажу роботи. Непідтвердження статусу дитини-інваліда, який за медичним висновком потребує стороннього догляду, виключає можливість зарахування періоду догляду за ними до стажу роботи. Таким чином, враховуючи викладене, підтвердження позивачем статусу сина [PERSON] - дитини - інваліда, що потребує стороннього догляду, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та зарахування до пенсійного стажу позивача строк з 01.01.2004 року по 11.05.2004 року. Доводи відповідача про відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб як підставу для відмови для зарахування позивачу вказану періоду до пенсійного стажу, суд відхиляє, оскільки наявність в реєстрі цих відомостей не є підставою для відмови [PERSON] у зарахування періоду догляду за дитиною інвалідом до пенсійного стажу. Щодо строку з 28.05.1998 року по 28.05.2003 року для розрахунку суми пенсії за 60 місяців та перерахунку пенсії з урахуванням заробітку за вказаний період часу, суд вказує наступне. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні підтверджується довідками МВС та/або довідками правоохоронних органів і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку). У разі відсутності документів, зазначених в абзаці першому цього пункту, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні і на примусовому лікуванні може бути встановлено в судовому порядку. Робота засуджених підтверджується довідкою МВС і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Згідно листа Харківської місцевої прокуратури № 1 від 05.06.2020 року на запит пенсійного фонду, постановою заступника прокурора Дзержинського району м. Харкова від 30.01.1997 року скасовано постанову о/у ВДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області про відмову в порушення кримінальної справи від 01.03.1996 року та порушено кримінальну справу за фактом заволодіння [PERSON] майном ТОВ «Карбон ЛТД» за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.83 КК України 1960 року (кримінальна справа № 60970547). Вказана кримінальна справа 09.07.1997 року закрита постановою слідчого СВ Дзержинського РВ, проте постановою помічника прокурора м. Харкова постанова про закриття кримінальної справи скасована та справу направлено на додаткове розслідування. Крім того, 29.10.1999 року порушена кримінальна справа за фактом заволодіння [PERSON] коштами [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.143 КК України 1960 року (кримінальна справа № 60991707). Постановою від 30.10.1999 року вказані кримінальні справи об`єднані в одне провадження за № 60991707. 31.01.2000 року слідчим СВ Дзержинського РВ Смирнову В.І. пред`явлено обвинувачення за ст.86-1, ч.2 ст.143 КК України 1960 року. 16.02.2000 року кримінальна справа № 60991707 постановою заступника прокурора Дзержинського району м. Харкова закрита у зв`язку з відсутністю складу злочину у діях [PERSON] на підставі ст.6 п.2, ст.100 КПК України в редакції 1960 року. Згідно довідки Полтавського слідчого ізолятора № 23 від 30.11.2001 року [PERSON] звільнений з вказаної установи за ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.11.2001 року на підставі ст.6 п.2 КПК України. Відповідно до листа прокуратури Київського району м. Полтави від 05.04.2004 року постановою слідчого закрито кримінальну справу № 97710012 за ст.ст.190 ч.4, 364 ч.2, 27 ч.3 366 ч.2, 366 ч.2 КК України у зв`язку з недоведеністю участі [PERSON] у вчиненні вказаних злочинів. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.07.2008 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до прокуратури Полтавської області, КП «Полтавський м`ясокомбінат», Управління казначейства України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 року яким стягнуто з Управління державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4342 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на юридичну допомогу 55000 грн., стягнуто моральну шкоду у розмірі 45000 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 03.06.2009 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 15.07.2008 року в частині стягнення на користь [PERSON] 55000 грн. витрат на правову допомогу та відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4342 грн. скасовано, заяву в цій частині залишено без розгляду. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін. Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від наявності в електронній пенсійній справі довідки про заробітну плату, що видана підприємством, установою, організацією, де працювала особа, або їх правонаступником та довідки управління праці та соціального захисту населення за період з 08.02.1992 року по 10.12.1998 року. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у поданих документах. За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії [PERSON] з дня подання документів про призначення пенсії за віком, тобто з 01.02.2020 року з урахуванням заробітку за період з 28.05.1998 року по 28.05.2003 року. Разом з тим, суд залишає без задоволення вимогу [PERSON] про визначення розміру доходу 10000 грн. за період з 28.05.1998 року по 28.05.2003 року та зобов`язання відповідача застосувати значення граничного розміру для коефіцієнта заробітної плати у 15, або 30 прожиткових мінімумів, оскільки суд уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, та не може перебирати на себе функції, що належать до відання суб`єкта владних повноважень.

Outcome: partial