Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 вересня 2012 року і до повноліття дитини. Вказане рішення знаходилося на виконанні відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції. Відповідач звернулася до відділу державної виконавчої служби з заявою про повернення виконавчого листа про стягнення аліментів, а потім через деякий час, вона знову звернулась із заявою до відділу виконавчої служби про стягнення із нього аліментів та стягнення боргу в сумі 7637,80 грн. за попередній час, коли виконавчий лист був повернутий. Позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 7 637,80 грн. за період із серпня 2013 року по травень 2015 року, коли [PERSON] добровільно не подавала виконавчий лист до відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області. Позивач в судовому засіданні уточнив вимоги, просив суд звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 9 132,80 грн. за період із 01 серпня 2013 року по 26 травня 2015 року, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні просила суд звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 9 132,80 грн. за період із 01 серпня 2013 року по 26 травня 2015 року. Вимоги вважає законними та обґрунтованими. В судовому засіданні відповідач позов визнала частково, просила звільнити позивача від сплати заборгованості по сплаті аліментів, залишивши їй 5500 грн. із суми вказаної заборгованості. Суду пояснила, що дійсно в липні 2013 року зверталася із заявою до відділу державної виконавчої служби про повернення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2012 року. Тоді цілком усвідомлювала та розуміла, що не буде отримувати аліменти через ДВС, претензій щодо сплати аліментів до позивача не було, оскільки не було заборгованості за даним видом зобов'язання. Причиною подання такої заяви було те, що на той час отримувати матеріальну допомогу від держави, як малозабезпеченій сім»ї, було значно вигідніше, ніж отримували незначного розміру аліменти. В 2015 році, в зв»язку із скрутним матеріальним становищем, знову звернулася до відділу державної виконавчої служби із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа. Вважає, що рішення суду про стягнення із позивача на її користь аліментів на утримання дитини є чинним, тому повинно позивачем виконуватись. Представник відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області в судовому засіданні позов не підтримала, суду пояснила, що дії відділу ДВС щодо нарахування заборгованості по аліментним зобов'язанням за останні три роки, є правомірними. Із сумою заборгованості по сплаті аліментів, що складає 9132,80 грн. позивач ознайомлений не був. Вислухавши позивача, відповідача, представника Арбузинської селищної ради Миколаївської області, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2012 року з нього (позивача) присуджено стягувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини до її повноліття (а.с. 44). На підставі постанови державного виконавця відділу ДВС від 30 липня 2013 року виконавче провадження відкрите згідно виконавчого листа №1401/1437/12 (а.с. 30) було повернуто, згідно заяви стягувачки [PERSON] про повернення виконавчого листа, претензій до заборгованості не має (а.с. 7,10,11). Із заяви [PERSON] від 22 травня 2015 року вбачається, що вона звернулася з заявою до виконавчої служби про прийняття виконавчого листа № 1401/1437/12 від 24 жовтня 2012 року до виконання (а.с. 8-9) Постановою державного виконавця відділу ДВС від 26 травня 2015 року на підставі вказаної заяви [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1401/1437/12 (а.с. 6) Згідно розрахунку (а.с. 31) державним виконавцем відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції, [PERSON] була нарахована заборгованість по сплаті аліментів в сумі 9132,80 грн. за період з серпня 2013 року по червень 2015 року (а.с.31). Як зазначила в судовому засіданні представник відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції, позивач не був ознайомлений із даною сумою заборгованості. На ім.»я [PERSON] в.о. начальника відділу ДВС Арбузинського РУЮ направлено лист-повідомлення про повторне пред'явлення виконавчого документа по сплаті аліментів на виконання (а.с. 33). Однак, в судовому засіданні представник відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції зазначила, позивач вказану інформацію не отримував. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК (а.с. 23), позивач є інвалідом дитинства третьої групи, знаходиться на обліку в Арбузинському РУТСЗН та отримує державну соціальну допомогу як інвалід дитинства третьої групи (а.с. 24,27-28) Згідно довідки (а.с. 13,25) [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Арбузинському районі, як отримувач пенсії по втраті годувальника та було відраховано аліменти за період з грудня 2012 року по вересень 2013 року та з липня по жовтень 2015 року (а.с. 26) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За такого, суд прийшов до висновків, що заборгованість нарахована позивачеві виникла не з його вини, а внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. [PERSON] добровільно відкликала виконавчий лист з примусового виконання за №1401/1437/12 і без поважних причин не пред'являла його до виконання у період з 01 серпня 2013 року по 26 травня 2015 року. Саме за вказаний період державним виконавцем нарахована заборгованість по аліментам у сумі 9132 грн.80 коп. З урахуванням наведених вище обставин суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved