Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно, в якому зазначив, що 06.07.2013 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в смт.Тростянець, 2-ий провулок Макаренка, 3, Тростянецького району Вінницької області. За життя [PERSON] був єдиним власником даного будинку, оскільки являвся головою робочого двору. Позивач являється єдиним спадкоємцем по заповіту та спадкоємцем за законом. Батько був інвалідом І групи, по заключенню МСЕК потребував постійного стороннього догляду, тому на протязі десяти років позивач проживав разом з батьком, доглядав його, доглядав будинок та присадибну ділянку. [PERSON] вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та з вимогою видати йому свідоцтво про право на спадщину, однак 08.12.2016 року отримав відмову в зв`язку з тим, що він зареєстрований за іншою адресою, ніж спадкодавець та не надав належних доказів про своєчасне прийняття спадщини. Крім того зясувалось, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 10.06.1994 року відсутній підпис та печатка відповідного органу, що трактується як відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, в звязку з чим позивач не може реалізувати свої спадкові права. Просив встановити факт спільного проживання з батьком на день смерті та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в смт.Тростянець 2-ий провулок Макаренка, 3, Тростянецького району Вінницької області, який належав померлому 06.07.2013 року [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Вінницької області в судове засідання не зявився, надали на адресу суду заяву, в якій вимоги позову визнають, не заперечують проти їх задоволення, просили слухати справу в їх відсутність. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 06.07.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ №267749 від 09.07.2013 року(а.с.11). За життя [PERSON] був інвалідом І групи та потребував постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №675290 від 22.12.2011 року(а.с.7). Довідкою №686 від 16.02.2016 року, виданою виконкомом [PERSON] селищної ради встановлено, що [PERSON] доглядав свого батька [PERSON], здійснював ремонт житлового будинку, обробляв город, фактично проживав з батьком до дня його смерті(а.с.8,9). Статтею 256 ЦПК України\~визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто судом встановлено, що [PERSON] дійсно спільно проживав з померлим [PERSON] до дня його смерті та позов в цій частині підлягає до задоволення. За життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно заповів своєму синові [PERSON], заповіт складений 16.01.2004 року, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №22(а.с.6). Родинний звязок померлого [PERSON] та позивача підтверджено копією свідоцтва про народження серії ЯВ №623318, виданого на імя [PERSON], де в графі батько записаний [PERSON]П.(а.с.10). Довідкою №1369 від 09.07.2013 року підтверджено, що [PERSON] постійно до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою смт.Тростянець, 2 провулок Макаренка, 3, Вінницької області. Однак в технічному паспорті, а саме в Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок №1210 від 10.06.1994 року дійсно відсутній підпис та печатка голови виконкому [PERSON] селищної ради народних депутатів(а.с.16). З огляду на вищезазначене, встановлено, що дійсно [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в смт.Тростянець, 2 провулок Макаренка, 3 Тростянецького району, Вінницької області, що являється спадковим майном після його смерті. Лист-відмова приватного нотаріуса завідуючої [PERSON] державної нотаріальної контори від 08.12.2016 року за №90/02-14 підтверджує наявність спадкового майна після смерті [PERSON], та право спадкоємця [PERSON] на спадщину, але в силу відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок приходить до висновку про неможливість оформлення спадщини(а.с.12). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно у відповідності до змін редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства слід застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та позов визнаний відповідачем, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved