Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 28 серпня 2013 року у розмірі 47958,00 грн., що станом на день укладання договору згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 6000,00 доларів США. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача 75414,00 грн., що станом на 14.04.2014 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 6000,00 доларів США (а.с. 15). Позов обґрунтовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] 28 серпня 2013 року було укладено договір позики на загальну суму 47958,00 грн. що станом на день укладання договору згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 6000,00 доларів США, про що свідчить письмовий договір та нотаріально посвідчена заява. Звертався до відповідача з вимогою повернення коштів, однак [PERSON] зобов'язання за договором не виконав. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві і заяві про збільшення позовних вимог. Суду пояснили, що правовідносини між сторонами виникли щодо іноземної валюти. Просили суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач просив винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надіславши [PERSON] копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов'язання за договором позики. Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів на суму 47958,00 грн. що станом на день укладання договору згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 6000,00 доларів США (а.с. 3). Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] надав у позику [PERSON] кошти в сумі, еквівалентній 6000,00 доларів США, а [PERSON] прийняв вказані кошти та зобов'язався повернути [PERSON] суму коштів, еквіваленту 6000,00 доларів США до 01 вересня 2013 року. Таким чином, суд вважає, що зобов'язальні правовідносини між сторонами виникли щодо суми коштів у розмірі 6000,00 доларів США, оскільки саме цей розмір за договором є визначальним для розміру зобов'язання позичальника. В обумовлений договором час та в наступному відповідач гроші не повернув. Зазначена обставина нічим не спростована. Укладення 28 серпня 2013 року договору позики між сторонами підтверджується також нотаріально посвідченою заявою № 3277 [PERSON] про отримання у [PERSON] суми позики, еквівалентної 6000,00 доларів США (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Досліджені в судовому засіданні обставини справи підтверджують належну обґрунтованість доказами вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь коштів за договором позики у розмірі, еквівалентному 6000,00 доларів США, тобто фактичне стягнення коштів у цьому розмірі. Зазначення еквіваленту цієї суми станом на будь-яку дату, на думку суду, не є визначальним для розміру зобов'язання, однак, з врахуванням положень ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд змушений в резолютивній частині рішення зазначити про стягнення коштів у національній валюті, як про це просить позивач у розмірі 75414 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати станом на час подання позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 524, 526, 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України,

Outcome: approved