Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої позовні вимоги таким. Відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області було розглянуто його заяву від 03 лютого 2021 року про наявність залишку не виданих угідь відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я позивача, а саме: на невидані угіддя - пасовище, площею 1,40 умовних кадастрових га та багаторічних насаджень, площею 0,12 умовних кадастрових га. Після розгляду вказаної заяви, позивача повідомили, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мечніково» обліковується запис під № 158 щодо отримання сертифіката серії ХР № 0145158 від 27 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] . В сертифікаті на земельну частку (пай) серії ХР № 0145158 залишилися невидані угіддя: пасовище, площею 1,40 в умовних кадастрових га, та багаторічні насадження площею - 0,12 в умовних кадастрових га, які розташовані на території Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області. Однак у зв`язку з тим, що вищезазначений сертифікат було втрачено, позивач не має змоги виготовити технічну документацію та відповідний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вищезазначені пасовища та багаторічні насадження, тому просить суд визнати за ним право на право на земельну частку (пай). Позивач в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Представниця відповідача - Дворічанський селищний голова в підготовче засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за відсутності представника Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з інформацією № Б-6/0-0.23,17-6/138-21 від 08 лютого 2021 року,, наданою Відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, повідомлено, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мечніково» обліковується запис під № 158 щодо отримання сертифіката на ім`я [PERSON] серії ХР № 0145158 від 27 лютого 1997 року. В сертифікаті на земельну частку (пай) серії ХР № 0145158 залишилися невидані угіддя: пасовище, площею 1,40 в умовних кадастрових га, та багаторічні насадження площею - 0,12 в умовних кадастрових га (а. с. 4). Вищезазначений сертифікат втрачено, про що подано оголошення до газети Дворічанський Край №№ 15-16 від 20 лютого 2021 року (а. с. 5). Частина 2 ст.14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. На підставі ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved