Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду у розмірі 46\~709,27 грн., та спричинену моральну шкоду у розмірі 5000грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2014р., який набрав законної сили, встановлено, що [PERSON] незаконно привласнив грошові кошти, внаслідок чого спричинив позивачу матеріальну шкоду у розмірі 15394,6грн. Оскільки, відповідач у добровільному порядку не відшкодовує спричинену шкоду, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути суму спричиненої шкоди з урахуванням курсової різниці до долара США та інфляційних процесів у державі. При цьому також зазначив, що вказаним злочином йому завдано моральну шкоду, яку оцінив у 5\~000 грн., яку просив стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст.224, 226 ЦПК України\~провести заочний розгляд даної справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2011р. між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір, згідно якого останній зобов'язаний виконувати обов'язки продавця щодо продажу товарів у магазині, розташованого за адресою: вул. Леніна,1-б в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області. 15 січня 2014р. Генічеським районним судом Херсонської області по справі №653/3618/13-п, ухвалено вирок, який набрав законної сили, згідно якого встановлено, що [PERSON] виконуючи обов'язки продавця у магазині, що належав [PERSON], не в повній мірі здавав виручені кошти, внаслідок чого спричинив останньому матеріальну шкоду у розмірі 15394,60грн., у зв'язку з чим [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, та призначено покарання. [PERSON] не відшкодував позивачу спричинену шкоду, що й стало підставою звернення до суду. Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, вина відповідача у спричиненні шкоди позивачу та її розмір додаткового доказування не потребують. Відповідно до ч.1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК\~встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~визначено, що заподіяна особі і майну громадянина шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина відповідача у спричиненні матеріальної шкоди позивачу на суму 15394,86 грн., підтверджена вироком Генічеського районного суду Херсонської області від15 січня 2014р., який набрав законної сили, та жодним чином не спростована відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З\~метою поновлення порушеного права позивача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача\~[PERSON] спричинених збитків з урахуванням курсової різниці. Так, згідно довідки управління Національного банку України від 15 грудня 2015р. за №92-04/01-006/99665, офіційний курс гривні до долара США станом на 26 вересня 2011р. становив 797,36 грн. за 100 доларів США; станом на 07 грудня 2015р. 2364,8624 за 100 доларів США. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 45662,27 грн. тобто з урахуванням курсової різниці, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача додатково до суми боргу підлягають стягненню індекс інфляції за час прострочення грошового зобов'язання у сумі\~1047 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Частина 1\~ст. 1167 ЦК України\~передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, даних у п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання позивача, внаслідок скоєного відносно нього злочину і той факт, що злочинними діями відповідача йому було заподіяно матеріальну шкоду. Позивач пережив певний психологічний стрес, душевний дискомфорт і йому необхідно було прикласти певні зусилля для відновлення своєї господарської діяльності. Разом з тим, суд при визначенні розміру суми у відшкодування моральної шкоди враховує принципи розумності, виваженості і справедливості. Остання обставина вимагає зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 5000 грн. до 1000 грн., оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам. Також суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на корить держави судового збору, від сплати якого звільнено позивач (ст. 88 ЦПК України).

Outcome: partial