Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що він знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21.02.2013 року виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №01. Від шлюбу дітей не народилось. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, у сторін різні характери та погляди на життя. Також, позивач вказує, що на сьогоднішній день сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, жодним іншим чином не підтримують шлюбних та сімейних стосунків. [PERSON] також зазначає у позові, що значна відстань, на якій проживає позивач із відповідачем слугує перешкодою для добровільного звернення до органів ДРАЦС з метою розірвання шлюбу у позасудовому порядку, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом і за вищевикладених обставин вважає збереження шлюбу недоцільним та просить його розірвати. Позивач у позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі. Від відповідача надійшла заява до суду про розгляд справи за її відсутності та про те, що вона визнає позовні вимоги (а.с.14). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 21.02.2013 року виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №01 (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, спільних дітей сторони не мають, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Враховуючи викладене та

Outcome: approved