Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який в 2016 році було розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають доньку [PERSON] 2012 р.н., яка після припинення сімейних відносин залишилась проживати з позивачем. Він має постійне місце роботи і стабільний заробіток, створив всі умови для належного навчання, виховання та розвитку доньки. Жодних спорів з питання місця проживання дитини не виникало, близько трьох років мати не з`являлася в житті доньки. Але в травні 2019 року відповідач, не ставлячи нікого до відома, забрала доньку зі школи і виїхала у невідомому напрямку. По даному факту позивач звертався із заявою до поліції. На даний час [PERSON] утримує доньку у себе, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав і суду пояснив, що дитина проживала з ним з народження. Він забезпечував її всім необхідним. Після розірвання шлюбу в 2016 році вони з відповідачем стали проживати окремо, а дитина залишилася з ним. За цей період мати лише один раз брала дитину до себе в м. Миколаїв на два тижні, але через тиждень повернула і пояснила, що донька заважає їй в пошуках роботи. Матеріальної чи моральної підтримки з боку матері донька не одержувала. В березні 2019 року відповідач зателефонувала йому і сказала, що хоче побачитись з дитиною. Коли він відвів доньку до матері, та сказала, що хоче дівчину забрати. Він не віддавав і відповідач викликала поліцію. Але дитина сказала працівникам поліції, що хоче залишитися з татом. 27.05.2019 року відповідач викрала дитину зі школи без його відома. Він звернувся в соціальну службу, щоб встановити місце проживання дитини, однак на розгляд заяви [PERSON] не з`явилася. Він дізнався, що відповідач проживає в Житомирській області і поїхав до неї. Там побачив, що донька проживає в умовах антисанітарії, хоча перенесла перед цим операцію видалення апендиксу, і потребує певного часу на реабілітацію. Просить суд задовольнити вимоги позову. Представник позивача вимоги позову підтримала і суду пояснила, що згідно закону батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За згодою батьків дитина проживала з батьком до кінця травня 2019 року. Мати не переймалася життям дитини, на засідання комісії служби у справах дітей вона не з`явилася. Дівчинка проживала в родині батька, оточена любов`ю та турботою. Позивач має постійне місце проживання та постійне місце роботи. Дівчинка ходила до школи, відвідувала секцію гімнастики, займалася англійською мовою. Дитина була забезпечена всім необхідним для здорового розвитку. У період, коли дівчинка була вилучена матір`ю зі школи, вона перебувала на амбулаторному лікуванні у зв`язку з видаленням апендикса, про що мати навіть не знала. Батько відразу відреагував на викрадення дитини. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час розгляду справи повідомлялася завчасно, через оголошення на сайті Судова влада України. Представник Органу опіки та піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснила, що 19.03.2019 року позивач звернувся до служби із заявою про встановлення місця проживання дитини. Неодноразово скликалася комісія органу опіки та піклування, однак мама на засідання комісії не з`явилася. Відповідач знала, про час засідання комісії, по телефону повідомляла, що з`явиться. На вимогу працівника поліції після вилучення дитини вона лише надіслала фотографію, що донька з нею. Є висновок, що дитина може проживати з батьком, ним створено всі необхідні для цього умови. Не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її учениця. Привели її до школи тато та бабуся. Мама з`явилася лише у квітні поточного року, дитина навіть не обняла її . Після спілкування з мамою з дитиною працював шкільний психолог, оскільки дівчинка була налякана, що мама її забере. Вона була присутня при розмові [PERSON] з матір`ю, дівчинка спілкувалася неохоче. Відповідач говорила багато поганого про батька дитини, сказала, що хоче спілкуватися з донькою. Їй пояснили, що вона має на це право. У травні 2019 року, коли вона була з дітьми у їдальні, [PERSON] зникла. Зі слів дітей якась тьотя прийшла і забрала [PERSON] . При цьому всі речі залишилися на місці. Вона відразу зателефонувала в поліцію і батьку дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона як шкільний психолог працює з першокласниками, в тому числі з [PERSON] . Це дуже охайна, ввічлива та вихована дитина. На початку квітня з`явилася її мама, що негативно вплинуло на дитину. Після відвідин матері вона працювала з дівчинкою. В ході консультацій з`ясовано, що дитина матір в родині не бачить і спілкуватися з нею не бажає. У [PERSON] з усіма в сім`ї пестливі та довірливі стосунки, однак при розмові про маму дитина напружується і замикається, бо боїться, що мама забере її від тата. Дівчинка хоче жити з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім`я [PERSON] позитивна, [PERSON] у них проживає з народження. Маму дитини вона бачила лише декілька разів, вже більше трьох років вона взагалі не з`являється. Навесні цього року відповідач приїхала та хотіла забрати дитину. Це було пізно ввечері і дитину їй не віддали. Вона скандалила, нецензурно обзивала позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем , тому знає, що [PERSON] з народження живе біля тата. Вона завжди охайна, вихована. Мама зникла з її життя ще в 2016 році. Дівчинка є читачем дитячої бібліотеки, завжди відкрита до спілкування, радісна, усміхнена. Ходила на гімнастику. Маму дитини вона не бачила ще з народження [PERSON] до цього року, коли відповідач з`явилася та влаштувала скандал, кричала і погрожувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її донька разом донькою позивача ходить на танці. Діти товаришують вже два роки. Про маму [PERSON] не говорить і взагалі її не згадує. На заняття її завжди приводять тато або бабуся. Дівчинка спокійна, врівноважена, товариська, вихована та розвинена. Тато завжди відвідує змагання, маму вона не бачила жодного разу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з родиною [PERSON] . Сім`я дуже позитивна та порядна. Після переїзду сім`ї позивача до Миколаєва вона відповідача жодного разу тут не бачила. Дитина з народження з татом та бабусею, а маму навіть не згадує. [PERSON] купається в любові тата та бабусі, завжди життєрадісна, охайна, ввічлива. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] ходить на гімнастику вже два роки. Займається із задоволенням, приймає участь у концертах, перспективна дівчинка. Тато і бабуся зацікавлені у розвитку дитини, [PERSON] жвава, добра, щира. Маму вона не бачила жодного разу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] з 2017 по 2019 рік включно займається гімнастикою. На заняття її приводять бабуся або тато. Дитина охайна, відповідальна, ввічлива. Маму [PERSON] вона жодного разу не бачила. Дівчинка перспективна, здібна і працездатна. Заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З 09.06.2012 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22.09.2016 року. Судом встановлено, що після припинення сімейних відносин дитина залишилася проживати з батьком, що підтверджується письмовими поясненнями сусідів позивача, довідками депутата Великоолександрівської селищної ради та Великоолександрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, поясненнями свідків, наданими в судовому засіданні. Згідно висновку Висновку органу опіки та піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації для проживання малолітньої [PERSON] 29.10.2012 року батьком створені належні умови. [PERSON] постійно піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і може забезпечити право дитини на належне батьківське виховання, що відповідає в повній мірі інтересам малолітньої. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Із положень ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суд має враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. На даний час інтересам дитини відповідатиме визначення місця проживання разом з батьком, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved