Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа орган опіки та піклування Новогродівської міської ради, вказуючи на те, що 01.02.2007 року він на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, отримав у приватну власність квартиру [ADDRESS]. Рішенням Новогродівської міської ради від 05.12.2015 року №7/2-21 вулицю Піонерська перейменовано на Молодіжну. 14.02.2007 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON], яка з 03.07.2007 року була зареєстрована у вказаній квартирі, де вони мешкали разом з сином [PERSON], який народився 04.09.2007 року. В 2014 році стосунки з дружиною погіршилися, вона з сином пішла з дому та стали мешкати окремо, того ж року виїхала з сином до Російської Федерації. Вже майже три останні роки відповідачі в квартирі за місцем їх реєстрації не проживають, перебувають за кордоном. У телефонних розмовах відповідач повідомила, що не має наміру продовження спільного життя з ним та наміру повертатися з сином до України, з причин нестабільної економічної та політичної обстановки в країні. В Російській Федерації вони отримали дозвіл на проживання, зареєстрована і мешкає за адресою: Ростовська область м.Шахти пров.Декабрський,60. Факт реєстрації відповідачів у квартирі, які там фактично не мешкають, створює проблеми зі сплати ним надмірних комунальних послуг, розрахунок яких ведеться згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, не дозволяє йому оформити житлову субсидію, що прямим чином впливає на його матеріальний стан. Оскільки відповідачі у вищевказаному будинку не проживають більше одного року, відповідач [PERSON] не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, вважає, що [PERSON] та [PERSON] можуть бути визнані такими, що стратили право користування вказаним житловим приміщенням. Посилається на ст.ст.9, 150 ЖК України, ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Просить визнати [PERSON], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №7 в будинку №14 по вул.Молодіжна м.Новогродівка. Позивач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути справи без його участі, на позові наполягає. Представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити, пояснив, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, разом не мешкають з 2014 року, відповідач разом з сином виїхала до Російської Федерації де отримала дозвіл на проживання, залишились зареєстрованими у квартирі позивача, яка належить йому на праві власності, з телефонних розмов з відповідачем позивач дізнався, що вона повертатися в Україну не бажає, винаймає житло, в звязку з чим зняти її разом з сином з реєстрації за адресою квартири позивача не можливо. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином, згідно письмової заяви відповідача [PERSON] та письмових пояснень, позов визнає, просить розглянути справу без її участі, вказує, що з позивачем знаходяться у шлюбі з 14.02.2007 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], вона була зареєстрована разом з сином в квартирі чоловіка де і мешкали. В 2014 році вона виїхала з сином до Російської Федерації, останні три роки з сином у квартирі не мешкають, постійно проживають за кордоном, вона не має наміру повертатися до України, з причин нестабільної економічної та політичної обстановки в країні, на новому місці знайшла офіційну роботу, син відвідує школу. В Російській Федерації вони з сином отримали дозвіл на проживання та зареєстровані і мешкають Ростовська область, місто Шахти, пров.Декабрський,60, на підстав довгострокового договору оренди, приїжджати в Україну для зняття з реєстрації не бажає. Представник органу опіки та піклування Новогродівської міської ради заперечує проти позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з тим, що згідно штампу про дозвіл на тимчасове проживання в паспорті відповідача [PERSON] вона проживає з сином на території Російської Федерації з 13.09.2016 року, відсутні данні про наявність у відповідачів на території Російської Федерації майна на праві власності, зняття дитини з реєстрації місця проживання за адресою квартири позивача, звузить право дитини на нерухоме майно, право користування майном, з метою захисту інтересів дитини вважають не доцільним визнавати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свідки [PERSON], [PERSON] повідомили, що є сусідами позивача, родина мешкала разом до 2014 року, в 2014 року [PERSON] разом з сином виїхала до Російської Федерації, де і мешкають по теперішній час, вони її та їх сина більше не бачили. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, опитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження, [PERSON] та Колядова, після реєстрації шлюбу [PERSON], зареєстрували шлюб 14.02.2007 року, [PERSON] народився 04.09.2007 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. Згідно паспортів громадянин України, зареєстроване місце проживання в Україні в м.Новогродівка по вул.Піонерська,14/7, позивача [PERSON] з 01.03.2007 року, відповідача [PERSON] з 03.07.2007 року; [PERSON] з 12.12.2016 року зареєстрована по пров.Декабрський,60, [PERSON] та [PERSON] надано право на тимчасово проживання з 13.09.2016 року до 13.09.2019 року в Російської Федерації. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2007 року, [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.02.2007 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно записів у домової книги для реєстрації громадян, що мешкають за адресою: м.Новогродівка вул.Піонерська,14/7, в квартирі зареєстровані: [PERSON] з 01.03.2007 року, [PERSON] з 03.07.2007 року та [PERSON] [INFO], з 12.10.2007 року. Згідно акту депутата Новогродівської міської ради від 02.08.2017 року, [PERSON] проживає в [INFO] (Молодежна) м.Новогродівка з 2014 року один. [PERSON] та [PERSON] в квартирі з 2014 року не проживають. Рішенням Новогродівської міської ради від 20.08.2015 року №6\\53-16, вул.Піонерська м.Новогродівка перейменована на вул.Молодіжна. Згідно висновку органу опіки та піклування Новогродівської міської ради, визнання малолітнього [PERSON], [INFO], може призвести до порушення майнових прав дитини, так як відсутнє підтвердження про наявність у [PERSON] за новим місцем проживання житла на праві власності, інформація про житлові умови відсутня, посилаються на ч.2 ст.12 Закону України «Поро основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», ч.4 ст.177 СК України, щодо надання органом дозволу на чинення правочинів щодо майна дитини в разі гарантування збереження прав дитини на житло. Виписка дитини можлива лише з наданням гарантій, куди буде прописана дитина, площа, умови, зручності майбутнього місця прописки дитини не повинні відрізнятися від тих, які були раніше. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира №7 по вул.Молодіжна (Піонерська),14 м.Новогродівка, яка була придбана позивачем 01.02.2007 року, за вказаною адресою позивач зареєстрував місце мешкання членів свої родини: відповідача дружину [PERSON], та сина [PERSON] В 2014 році відповідачі виїхали до Російської Федерації, де почали постійно мешкати та зареєстрували місце мешкання з 12.12.2016 року в Ростовської області м.Шахти пров.Декабрський,60. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно розділу 2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених Наказом МВС від 22.11.2012 №1077 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України); документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання. Відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Орган опіки та піклування зобовязаний здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. На думку суду позивач та відповідач, як батьки малолітнього сина, є його законними представниками, користуючись правом обирати місце мешкання своє та дитини та місце реєстрації проживання, відповідач [PERSON] скористалась ним, виїхала за межі України разом з сином, посилилась на території Російської Федерації, де зареєструвала місце мешкання своє та сина, враховуючи, що місцем мешкання дитини, є місце мешкання їх батьків, суд не вбачає порушення прав малолітньої дитини, яка мешкає разом з однім із батьків та зареєстрована разом з ним за іншою адресою, батьки скористалися правом вирішувати питання щодо життя їх сина, також суд вважає можливим захистити право позивача, як власника житла, та права батьків вирішувати питання щодо місця мешкання та місця реєстрації проживання дитини, шляхом усунення перешкод у праві користування нерухомим майно у вигляді квартири шляхом визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, враховуючи, що відповідачі зареєстровані за іншою адресою, позивач та відповідач є батьками малолітнього відповідача, в квартирі не мешкають більше трьох років. Суд вважає заперечення представника органу опіку та піклування щодо звуження прав неповнолітнього відповідача при знятті його з реєстрації місця проживання таким, що не заслуговує на увагу, оскільки ст.177 СК України передбачає відмову у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини органом опіки та піклування у випадках, якщо вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини. Зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього відповідача, не є правочином щодо відчуження нерухомого майна, а тому права та інтереси дитини, якою піклуються батьки, яка мешкає разом з однім із батьків та зареєстрована з ним за одним місцем реєстрації, не порушується та не звужується. Крім того суд враховує, що позивач та відповідач позбавлені можливості іншим шляхом вирішити питання щодо зняття з реєстрації місця проживання, як відповідача так і дитини, з звязку з мешканням в Російській Федерації, та не бажанням відповідачів приїжджати в Україну. Позивач на позові наполягає, відповідач позов визнає, обидва погоджуються з визнанням сина таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задля зняття його з реєстрації місця проживання за адресою квартири позивача, а тому враховуючи вищевикладене, з урахуванням не проживання відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] більше трьох років в квартирі, яка належить на праві власності позивачу, з врахуванням мешкання та реєстрації останніх за іншим місцем проживання, з метою захисту права власності позивача, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю та права позивача на вільне розпорядження своїм майном, шляхом захисту прав позивача та відповідача обирати місце мешкання та місце реєстрації дитини, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №7 по вул.Молодіжна (Піонерська)14 в м.Новогродівка відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України.

Outcome: approved