Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДМ «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що 19 вересня 2017 року наказом №194 о/с ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» його було прийнято на роботу з 20 вересня 2017 року на посаду контролера на контрольно-пропускному пункті відомчої воєнізованої охорони з посадовим окладом згідно штатного розпису. 12 лютого 2018 року наказом №23 о/с ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» [PERSON] звільнено із займаної посади за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України з 13 лютого 2018 року. З моменту фактичного звільнення [PERSON] і до моменту подачі позовної заяви, відповідачем не виконано своїх зобов`язань по розрахунку з позивачем зі сплати заробітної плати у розмірі 12 970,26 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 76 798,04 грн. Позивач просить стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 12970,26 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 76798,04 грн. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2019 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 14.01.2020 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. 16.01.2020 р. ухвалою суду продовжено розгляд справи та призначено судове засідання по справі. В судове засідання позивач не з`явився. Надав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в його відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджує повідомлення про отримання рекомендованого листа з судовим викликом 04.12.19р., 16.12.2019р., 27.01.2020р., заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу №194 о/с від 19.09.2017р. ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» [PERSON]. прийнято на роботу з 20 вересня 2017 року на посаду контролера на контрольно-пропускному пункті відомчої воєнізованої охорони з тарифною ставкою згідно штатного розпису, (а-с.10). Згідно наказу №23 о/с від 12.02.2018р. ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» [PERSON] контролера на контрольно-пропускному пункті звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з 13 лютого 2018 року, (а.с.11). Відповідно до довідки №196 від 20.03.2019р. ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» заробітна плата [PERSON] за вересень 2017 - лютий 2018 року склала 16112,12 грн., заборгованість по заробітній платі становить 12970, 26 грн., (ас.12). Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному, право заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Поважності причин невиплати позивачу при звільненні всіх сум, що належать йому, зокрема заборгованої заробітної плати, відповідачем суду не надано. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 970 грн. 26 коп., що підтверджується довідкою №196 від 20.03.2019р. ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів». Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач не надав відомостей щодо відсутності заборгованості перед позивачем, не провів повний розрахунок із позивачем в день звільнення, а тому він повинен понести відповідальність згідно вимог ст.117 КЗпП. При розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу (час затримки по день фактичного розрахунку) суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата. Відповідно до п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива,електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. З огляду на те, що відповідач не надав довідку про середньоденний заробіток позивача та не надав відомості щодо робочого тижня на підприємстві, суд бере до уваги суми доходу позивача згідно довідки про заробітну плату (а.с. 12), а також розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017, 2018, 2019 роки розрахованої за календарем п`ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями в суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день впродовж робочого тижня та зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів та визначає середньомісячну зарплату позивача у розмірі 3462 грн. 01 коп. (3200,51 грн. за грудень 2017 р. + 3723,51 грн. за січень 2018 р. = 6924,02 : 2), а середньоденна зарплата становить 164,85 грн. (6924,02: 42 роб.дн.). Відповідач прострочив виплату позивачу розрахунку в день звільнення строком на 435 робочих днів. З врахуванням наведеного вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.02.2018 року по день постановлення рішення є частково обґрунтованою та з відповідача на користь позивача слід стягнути 71709,75 грн. 00 коп. (164,85 грн. х 435 роб.дн.) Відповідно до п. 26 Постанови пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суди повинні усіх випадках зазначати в рішенні про негайне його виконання в частині стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць, а суди касаційної і наглядної інстанцій - не залишати без реагування виявлені при розгляді справ даної категорії факти порушення судами першої інстанції вимог цього закону. Рішення суду в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць, у відповідності до вимог п.2. ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 коп. Враховуючи надані позивачем докази, а також відсутність спростувань та заперечень з боку відповідача позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 12970,26 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 71709,75 грн.

Outcome: partial