Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за борговою розпискою. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 17 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики згідно з яким [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 6000,00 євро, а остання зобов'язалася повернути позику у строк до 20 лютого 2013 року, власноручно написавши про це розписку. Однак, у встановлений договором строк відповідач борг не повернула. По теперішній час відповідач [PERSON] ухиляється від сплати боргу, та на вимоги позивача [PERSON] ніяк не реагує та лише дає обіцянки повернути вказані гроші. Своє ставлення та дії відповідач обумовлює відсутністю коштів. Однак, як відомо позивачу, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід від своєї діяльності, має у власності нерухомість та транспортний засіб. Відповідач уникає будь яких контактів з [PERSON], на його пропозиції повертати борг хоча б частками ставиться зухвало. До теперішнього часу [PERSON] ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Таким чином, [PERSON] вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення боргу для вирішення даного питання по суті. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 6000,00євро. Стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору для відшкодування понесених ним витрат. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень позивачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повторно повідомлена належним чином, про що свідчать телеграфне повідомлення, та згідно з вимогами ст.74-76 ЦПК України за останнім відомим місцем його реєстрації, відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Згідно ст. 77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Заяв від відповідача про зміну його місця проживання або місцезнаходження не надходило, тому суд вважає відповідача повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідач причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Згідно правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ стосовно трактування положень ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України: - ч. 1 ст. 224 ЦПК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення, при цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання і не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи; у ч. 4 ст. 169 ЦПК України йдеться дещо про інше, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу (постановляє заочне рішення), останні слова взяті в дужки і це означає лише як альтернативне вирішення справи: або ухвалення звичайного рішення, якщо позивач не погоджується на заочне рішення (це вимога ч. 1 ст. 224 ЦПК України), або ухвалюється заочне рішення при згоді на це позивача. У даному випадку, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Судом досліджені докази по справі: - письмові докази по справі; - оглянуті речові докази - розписка. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази і з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України (далі скорочено - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Укладення договору позики між [PERSON] та [PERSON].і факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів на суму 6000,00 євро, підтверджується розпискою [PERSON] від 17 серпня 2012р. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.545 Цивільного кодексу України (далі скорочено - ЦК України) якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Згідно ст. 533 Ц.К. України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини: Згідно розписки від 17 серпня 2012р. [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 6000, 00євро і зобов'язалася повернути їх у строк до 20 лютого 2013 року. Договір позики укладений у письмовій формі з дотриманням вимог ст.1047 ЦК України. Розписка відповідача до подання її позивачем до суду знаходилась у [PERSON], що свідчить про невиконання [PERSON] обов'язку щодо повернення позики позивачу. У встановлений строк [PERSON] не повернула борг [PERSON], на вимоги останнього [PERSON] ніяк не реагує і до цього часу. взяте на себе зобов'язання не виконала, грошові кошти на зазначену суму [PERSON] не повернула. Оскільки грошові зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані, сума основного боргу [PERSON] у гривні станом на час подання позову складає 97010,94грн Судові витрати позивача складають: судовий збір - 970,11грн. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлений цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача з таких мотивів. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Згідно вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, в зв'язку з тим, як встановлено в судовому засіданні 17 серпня 2012р. [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 6000, 00євро і зобов'язалася повернути їх у строк до 20 лютого 2013 року. Договір позики укладений у письмовій формі з дотриманням вимог ст.1047 ЦК України. Розписка відповідача до подання її позивачем до суду знаходилась у [PERSON], що свідчить про невиконання [PERSON] обов'язку щодо повернення позики позивачу. У встановлений строк [PERSON] не повернула борг [PERSON], Оскільки грошові зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані, сума основного боргу [PERSON],згідно з офіційною інформацією, розміщеною в мережі інтернет на офіційному веб-сайті Національного Банку України http://www.bank.gov.ua офіційний курс євро станом на час подання позову (24 червня 2014р.) склав 1616,8 грн. за 100 євро. Таким чином, сума боргу [PERSON] по поверненню [PERSON] позики у гривні станом на час подання позову склала: 97010,94грн. Також суд вважає такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати: судовий збір - 970,11грн. та 121, 80 - судовий збір для подання заяви про забезпечення позову. Встановлені судом факти і обставини справи підтверджуються: - квитанція /а.с.1,8,16/, згідно якої підтверджується фак. сплати судових зборів [PERSON] у повному обсязі; - копією паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] /а.с.4-6/, згідно якої підтверджується особа позивача та місце його реєстрації; - розпискою /а.с.7,19//, згідно якої підтверджується факт та умови укладання договору позики між позивачем і відповідачем та факт отримання грошових коштів [PERSON] від [PERSON] на суму 6000,00 євро; - офіційним курсом валют /а.с.20-21/, згідно якого підтверджується офіційний курс гривні до євро станом на 24 червня 2014р.; На підставі ст.ст.11, 12, 14, 15, 16, 20, 22, 207, 208, 218, 524, 525, 526, 530, 533, 545, 610, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved