Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області 17.08.1991 року за актовим записом № 13. Позов мотивував тим, що спільне життя із відповідачем у нього не склалось через різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ у сім'ї, тому між ними постійно виникали скандали та сварки, що призвело до взаємного відчуження та негативного впливу на розвиток та виховання спільних дітей. А тому позивач дійшов до переконання, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, у зв'язку з чим і був поданий до суду даний позов. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи немає, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Суд, врахувавши позицію сторін та вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Так, судом встановлено, що 17.08.1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області за актовим записом № 13. Від цього шлюбу у них є двоє спільних дітей: син [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO] Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на те, що сторони проживають в одному будинку, проте кожен із них живе своїм життям, шлюбних стосунків не підтримують через різні характери та погляди на життя. Між ними не існує взаємопорозуміння та прагнення зберегти шлюб та сім'ю. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За правилами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін є неможливе. Шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинено. У сторін відсутнє бажання примиритися та зберегти шлюб, про що свідчать їхні письмові заяви від 30.10.2014р. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування у шлюбі суперечитиме інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати. Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Outcome: approved