Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за отримані в позику гроші, з врахуванням індексу інфляції, 3-х відсотків річних від простроченої суми та моральної шкоди. В позові позивач зазначив, що згідно власноруч написаних розписки від 21.08.2010р. та двох розписок від 07.09.2010р. [PERSON] позичив в нього кошти у сумі еквівалентній 2500 доларів США, 17 000 доларів США і 2500 Євро та 22 850 доларів США із зобов»язанням їх повернення, відповідно,21.09.2010р. та 7.10.2010р. При цьому, згідно розписки від 21.08.2010р. відповідач зобов»язався повернути позивачу кошти у сумі еквівалентній 2750 доларів США, що відповідає приписам ч.1 ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України вказані розписки є підтвердженням укладення між сторонами договору позики та його умов. У встановлені розписками строки зобов»язання по поверненню боргу у сумі еквівалентній 2750 доларів США,17 000 доларів США і 2500 Євро та 22850 доларів США [PERSON] не виконав і направлена позивачем відповідачу претензія від 26.07.2012р. про добровільну сплату заборгованості була залишена без відповіді. Враховуючи викладене, та виходячи з офіційного курсу гривні до іноземних валют, борг [PERSON] у національній валюті станом на 02.07.2013р. складає за розпискою від 21.08.2010р. - 21 980,75 грн., за розпискою від 07.09.2010р. - 161 932,19 грн., за розпискою від 07.09.2010р. - 182 640,05 грн.На день пред»явлення позову сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення складає: за розпискою від 21.08.2010р. - 23 361,46 грн., за розпискою від 7.09.2010р. - 171 247,62 грн., за розпискою від 7.09.2010р. - 193 146,74 грн. 3% річних від простроченої суми: за розпискою від 21.08.2010р. становить 1784,64 грн., за розпискою від 07.09.2010р. становить 12924,10 грн., за розпискою від 07.09.2010р. становить 14580,78 грн. Загальна сума боргу за 3-ма розписками з урахуванням індексу інфляції становить 387 755,82 грн., 3% річних від простроченої суми становить 29289,52 грн. Крім того, позивачу було нанесено моральну шкоду, так як позивач тривалий час не міг використовувати належні йому кошти для потреб власної сім»ї,в наслідок чого було зруйновано його особисті плани, в його сім»ї виникали числіненні конфлікти, що стало причиною постійного стресового стану його та близьких позивача, тривалий час він принижувався перед відповідачем прохаючи повернути надані ним кошти і був змушений звернутися до суду. Моральну шкоду позивач оцінює в суму 100 000 грн. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги в зв»язку з збільшенням курсу гривні по відношенню до іноземних валют та просить стягнути на його користь борг за отримані в позику гроші в сумі 434 000,34 грн., інфляційні втрати в сумі 27 399,21 грн., та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 42 969,39 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Хоменчук К.Л. позов підтримали вказавши на обставини виникнення спірних правовідносин, що були викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] підтвердив передачу ним відповідачу вказаних грошових коштів за 3-ма розписками та зазначив, що відповідач не виконав своїх зобов»язань по поверненню грошової позики та тривалий час обіцяв повернути їх, однак ввів його в оману і він був змушений звернутися до суду. Відповідач [PERSON] первинно позов визнав частково, в подальшому відповідач та його представник адвокат Цепляєві С.В.позов не визнали в повному обсязі. Відповідач при цьому, пояснив, що питання щодо стягнення боргу в сумі 17 000 доларів, вже було вирішено в порядку розгляду цивільного позову [PERSON] до його дружини [PERSON], за судовим рішенням Вінницького міського суду від 30.08.2013р. Вказаний борг був стягнутий за розпискою його дружини, однак кошти в сумі 17 000 доларів, позивачем було надано лише один раз, хоча і було відібрано дві розписки. Крім того, суду показав, що гроши ним було позичено не для себе, а знайомого [PERSON] і повернуто позивачу в подальшому грошові кошти частинами в 2200 доларів США, 2500 доларів США, 3000 доларів США, та 10000 доларів США, які він віддав з особистих коштів. Таким чином, враховуючи судове рішення щодо його дружини, відповідач вважає, що повернув позику повністю, в зв»язку з чим позов ним не визнається. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: 21.08.2010р. та двічі 07.09.2010р. [PERSON] було власноруч шляхом написання відповідних розписок підтверджено факт отримання від [PERSON] у позику грошових коштів на суму еквівалентну 2500 доларів США, 17 000 доларів США і 2500 Євро та 22 850 доларів США із зобов»язанням їх повернення, відповідно,21.09.2010р. та 7.10.2010р. (а.с.7-9). Факт укладення відповідних правовідносин позики та власноручного виконання вищевказаних розписок визнано обома сторонами і в силу ст.61 ЦПК України, зазначена обставина доказування не потребує. 26.07.2012р. в зв»язку з невиконаням обов»язку щодо повернення позики позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою щодо повернення грошових коштів, що були отриманні в позику в семиденний строк з дня отримання претензії (а.с.12-13). В зв»язку з невиконанням даної вимоги, позивач звернуся до суду, та провів оплату послуг адвоката в сумі 3000 грн., та оплату судового збору на суму 3 677,50 грн. Вказані правовідносини регулюються нормативними положеннями ст.1046,1047 ЦК України згідно з якими за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. При цьому, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Визначаючись щодо заперечень відповідача, який позов не визнав зазначивши, що повернув позику в розмірі 2200 доларів США, 2500 доларів США, 3000 доларів США, та 10000 доларів США, суд враховує, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті підстави на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак, доказ передачі вказаних коштів на суму 2200 доларів США, 2500 доларів США, 3000 доларів США, та 10 000 доларів США, відповідач суду не надав, відповідні розписки про повернення грошвих коштів ним за власним ствердженням у позивача не відбиралися. Визначаючись щодо показів допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON], та [PERSON] суд враховує, що безгрошовість позики не доводиться показами свідків, та потребує відповідного документального підтвердження, яке суду подано відповідачем не було. Тому, суд критично відноситься до показів даних свідків щодо написання відповідачем розписки без отримання 17000 доларів США та повернення грошових коштів за позикою, так як вказані покази відповідними доказами не підкріплено. Таким чином, суд вважає доведеним виникнення між сторонами боргового зобов»язання, що регулюється нормами ст.ст.1046,1047,1048,1049 ЦК України та виникнення у відповідача зобов»язання щодо повернення позивачу позики на суму еквівалентну 2500 доларів США, 17 000 доларів США, 2500 Євро та 22 850 доларів США. У відповідності до ст.533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях, а якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти. Виходячи з офіційного курсу долара США( 100 доларів - 942,69 грн.) та Євро ( 100 Євро- 1296,57 грн.) до гривні, сума позики складає за розпискою від 21.08.2010р. - 25 923,98 грн., за першою розпискою від 7.09.2010р. - 192 671,70 грн., за другою розпискою від 7.09.2010р. - 215 404,66 грн., всього на суму 434 грн. 34 коп. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, а саме, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Станом на 26.02.2014р. - день збільшення позовних вимог інфляційні витрати по січень 2014р. включно становлять: за розпискою від 21.08.2010р. - 2 593,71 грн., за першою розпискою від 7.09.2010р. - 19 062,17 грн., за другою розпискою від 7.09.2010р. - 21 313,51 грн., всього на суму 42 962,39 грн. Вказані суми підлягають до стягнення з відповідача в повному обсязі. Щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що позвач не довів підстави виникнення права на стягнення даного виду шкоди передбачені ст.ст.23,1167 ЦК України, та обставини визначені ним у позові відповідними доказами, в зв»язку з чим до задоволення дана вимога не підлягає. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, що складають 3 677,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved