Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок площею 62,9 кв.м., сіни площею 18,7 кв.м., сарай площею 13,5 кв.м., літня кухня площею 17,6 кв.м., сарай площею 14,9 кв.м., вбиральня площею 1,0 кв.м., погріб площею 9,0 кв.м., огорожа 33,8 кв.м., який розташований по вул.Добровольського,10 у с.Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 06.01.2015. Свої вимоги обґрунтував тим, що 06.01.2015 помер його батько [PERSON], який до смерті проживав у [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на вказаний будинок. За заповітом він єдиний спадкоємець [PERSON] Проте, нотаріально оформити спадщину він не має можливості, оскільки за життя [PERSON] не виготовив технічний паспорт на будинок та не отримав свідоцтва про право власності на нього. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії 06.10.2017 нотаріусом винесено постанову. Зазначені обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, але його представник надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги [PERSON] та просив суд розглядати справу у його та позивача відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, надіславши заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Виписка з погосподарської книги №1, що видана виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області 16.05.2017 №1150, свідчить про те, що житловий будинок по вул.Добровольського,10 в с.Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області обліковується за померлим 06.01.2015 [PERSON], рік побудови 1957 (а.с.43). У листі Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 25.07.2017 №496 зазначено, що станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №10 по вулиці Добровольського в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області в цілому належить [PERSON], померлому 06.01.2015, на підставі виписки із погосподарської книги №1, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, від 16.05.2017 №1150. Вказаний будинок побудований [PERSON] у 1957 році, але власник на той час не отримав документ, який підтверджує право власності. Станом на 11.07.2017 самочинно побудованих будівель, прибудов, добудов, перебудов, перепланувань не виявлено. Даний будинок не належить до самочинного будівництва та не потребує прийняття в експлуатацію. Вартість нерухомого майна 88226 грн. (а.с.17). З листа Знамянського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 05.09.2017 №192 вбачається, що станом на 01.01.2013 житловий будинок по вул.Добровольського,10 в с.Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області належить [PERSON], померлому 06.01.2015. Реєстрація прав власності на нерухоме майно не проводилася, технічна документація не виготовлялася, інформація щодо обтяжень та інших речових прав відсутня (а.с.45). Згідно зі свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 06.01.2015 (а.с.12). У довідці від 25.05.2015 №862 вказано, що [PERSON], [INFO], дійсно з 1978 року і до дня своєї смерті 06.01.2015 проживав та був зареєстрований [INFO]. Разом з ним проживав та був зареєстрований його син [PERSON], який проживає за даною адресою дотепер. Від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою Знамянського району Кіровоградської області 04.07.1997 посвідчувався заповіт за №109, який не змінений і не скасований. Дублікат заповіту видано 22.05.2015 (а.с.16). Як у заповіті від 04.07.1997, так і в дублікаті вказаного заповіту, виданого 22.05.2015, зазначено, що [PERSON] усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому за законом на день його смерті, заповів своєму сину [PERSON] (а.с.13, 14). Спеціалістами Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №10 по вулиці Добровольського в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, за наслідками якої 11.07.2017 виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого за вказаною адресою розташований житловий будинок площею 62,9 кв.м., сіни площею 18,7 кв.м., сарай площею 13,5 кв.м., літня кухня площею 17,6 кв.м., сарай площею 14,9 кв.м., вбиральня площею 1,0 кв.м., погріб площею 9,0 кв.м., огорожа 33,8 кв.м. (а.с.18-21). Державним нотаріусом Знамянської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул.Добровольського,10 в с.Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області після смерті [PERSON], померлого 06.01.2015, на імя [PERSON], відмовлено у звязку з відсутністю документів, які могли б підтвердити право власності та належність майна спадкодавцеві, та у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкодавцем [PERSON] (а.с.22). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] 12.05.2015 звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлого 06.01.2015. Інші спадкоємці, інші заповіти чи спадкові договори відсутні (а.с.39-49). З розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 №6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1692/5), листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що спадкодавець, спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою державної реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно, те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.328, 331, 1216, 1218, 1269 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7,

Outcome: approved