Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою з 09 грудня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з грудня 2017 року, подальше спільне проживання та збереження сімї стали неможливими. Просить суд розірвати вказаний шлюб. Позовна заява надійшла до суду 09.01.2019. Після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою суду від 28.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 26.02.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 14.03.2019. У судове засідання позивач не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень [PERSON] особисто отримала судові повістки 01.02.2019 року, 14.02.2019 року та 02.03.2019 року, однак в судове засідання жодного разу не зявилася. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, то це дозволяє суду, відповідно до ст. 280 ЦПК України, з огляду на подану позивачем заяву, в якій вона не заперечує проти заочного розгляду, розглянути справу заочно за наявними у ній даних та доказів. За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до переконання про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог\~ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~\~ Згідно з ч. 3 ч. 4\~ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 09 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2567 (а.с. 8). Від вказаного шлюбу сторони не мають спільних дітей. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved