Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту каліцтва на виробництві, заінтересовані особи територіальне управління Держгірпромнагляду, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Цюрупинському районі Херсонської області. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав і пояснив, що заявник [PERSON] з 17.03.1994 року працював директором ТОВ «Караван». Під час службового відрядження 31.07.1994 року він потрапив до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої отримав тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження в подальшому викликали погіршення стану здоров'я, у заявника відбувся гіпертонічний криз, інсульт, внаслідок якого у [PERSON] загинуло 2/3 стволу головного мозку. На момент нещасного випадку підприємство розслідування не проводило, відповідний акт не складало. На даний момент організація реорганізована та її правонаступником є Херсонська державна телерадіокомпанія «Скіфія». У зв'язку із вказаним, просить встановити [PERSON] факт каліцтва на виробництві. Заявник [PERSON] у судовому засіданні подану заяву підтримав, просив її задовольнити, та пояснив, що з заявою про встановлення факту каліцтва на виробництві він не звертався, оскільки тривалий час знаходився в лікарні. Представник заінтересованої особи відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування Буріченко Н. В. проти задоволення заяви заперечувала та суду пояснила, що відповідно до вимог чинного на момент нещасного випадку з заявником законодавства, факт нещасного випадку на виробництві розслідується роботодавцем, за результатами якого складається акт за формою Н-1, а нещасний випадок, який стався, в тому числі й у відрядженні, береться на облік. Вказані документи у додатках до заяви відсутні. Крім того, в заяві про встановлення факту каліцтва на виробництві [PERSON] не подав жодного документу, який підтверджував перебування у відрядженні, а також правові підстави роботи у вихідний день. Представник заінтересованої особи територіального управління Держгірпромнагляду у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив в задоволенні відмовити, оскільки законодавством передбачено можливість встановлення в судовому порядку факту настання нещасного випадку, а не факту каліцтва. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював водієм на підприємстві «Скіфія». 31.07.1994 року він їхав з с. Залізного Порту Голопристанського району в м. Херсон, коли сталася дорожньо-транспортна пригода. В автомобілі знаходилися заявник, [PERSON], її син й інші особи. [PERSON] був у відрядженні, у нього був дорожній лист, де підприємства ставили відмітки. Заявника свідок взяв у якості супутника на зворотному шляху. Про те, чи оформляв заявник в подальшому документи для розслідування нещасного випадку на виробництві, йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її чоловік у 1994 році працював в телерадіокомпанії «Скіфія», працівники якої з сім'ями їздили влітку відпочивати до с. Залізний Порт Голопристнаського району. На зворотному шляху до них сів заявник [PERSON]. Після, на шляху до м. Херсон, сталася автомобільна аварія, внаслідок якої загинув її син, вона отримала легкі тілесні ушкодження, а водій та заявник довго лікувалися. Чи був заявник у відрядженні їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він разом з [PERSON] працював у ТОВ «Караван». 31.07.1994 року [PERSON] відправився у відрядження до с. Залізний Порт Голопристанського району, проте свідкові не відомо чи були вказані документи належним чином оформлені. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною заявника. 31.07.1994 року її чоловік перебував у відрядженні, під час якого потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження. Дорожній лист [PERSON] виписала бухгалтер, прізвища якої вона не пам'ятає. Вони зверталися в архів, проте вказаний документ збережений не був. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала по трудовій угоді в ТОВ «Караван» на посаді секретаря та оформлювала відповідні документи на відрядження. В 1994 році заявник дійсно був у відрядженні з якого повернутися мав в понеділок. Проте через відсутність транспорту на виробництві, [PERSON] повинен був повернутися 31.07.1994 року на попутному транспорті, проте сталася дорожньо-транспортна пригода. Заслухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 17.03.1994 року [PERSON] працював директором ТОВ «Караван». 31.07.1994 року [PERSON] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. У зв'язку із тим, що розслідування нещасного випадку на виробництві не проводилося, заявник [PERSON] просить встановити факт каліцтва на виробництві. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не вказано іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», факт нещасного випадку на виробництві розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Частиною 1 статті 22 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про охорону праці», за підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Матеріалами цивільної справи та поясненнями свідків у судовому засіданні встановлено, що 31.07.1994 року дійсно відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі заявника [PERSON], внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження. Проте заявником у судовому засіданні не було доведено, що вказана обставина сталася під час перебування останнього у службовому відрядженні, а також у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують залучення особи до роботи у вихідний день. Відповідно до п. 23 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» № 1232 від 30 листопада 2011 року, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. З листа Херсонської обласної державної телерадіокомпанії «Скіфія» (а. с. 50) встановлено, що вказана організація не є правонаступником ТОВ «Караван», а тому не має повноважень як правонаступник провести розслідування нещасного випадку на виробництві. У зв'язку із вказаним, заявник [PERSON] мав встановити факт настання нещасного випадку на виробництві, а не факт каліцтва на виробництві. Таким чином, оскільки заявником суду доказів на підтвердження викладених у заяві обставин надано не було, факт настання нещасного випадку на виробництві не встановлений, тому заява є необґрунтованою і в її задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed