Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення порядку володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що в період з 24 квітня 1999 року по 24 лютого 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Під час шлюбу 18 липня 2007 року вони за договором купівліпродажу придбали земельну ділянку та садовий будинок № 559 в садівничому товаристві «Дніпро» на території Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Згідно технічного паспорта будинок складається з: кімната 1-1 пл. 15,3 кв.м.; коридор 1-2 пл. 2,3 кв.м; кімната 1-3 пл. 6,5 кв.м.; кімната 1-4 пл. 8,1 кв.м.; технічне приміщення 1-5 п. 1,6 кв. м. В будинку є мансардний поверх, який складається з приміщень: 1-6 пл. 0,9 кв.м.; кімнати 1-7 пл. 8,5 кв.м.; кімнати 1-8 пл.10,4 кв.м. та господарські споруди погріб, огорожа та водоколонка. Рішенням Черкаського районного суду від 10 березня 2015 року садовий будинок та земельна ділянка визнані спільною сумісною власністю подружжя і за кожним визнано право власності на 1/2 їх частки, тобто будинок та земельна ділянка перебувають у спільній частковій власності сторін [PERSON] та [PERSON] В даний час відповідачка [PERSON] фактично проживає в садовому будиночку і його до володіння і користування будинком не допускає. Оскільки садовий будинок не є житловим будинком, його реальний розподіл неможливий, досягти згоди щодо порядку користування з відповідачем неможливо він вимушений звертатись до суду з даним позовом. Просить суд встановити порядок володіння та користування садовим будинком та земельною ділянкою, виділивши йому в будинку кімнату літ. 1-1 пл. 15,3 кв.м., в мансардному поверсі приміщення вхід 1-6 пл. 0,9 кв.м., кімнату 1-7 пл. 8,5 кв.м., кімнату 1-8 пл. 10,4 кв.м. та 1/2 частини земельної ділянки вільної від забудови, а відповідачу виділити в будинку кімнату літ. 1-1 пл. 15,3 кв.м., в мансардному поверсі приміщення вхід 1-6 пл. 0,9 кв.м., кімнату 1-7 пл. 8,5 кв.м., кімнату 1-8 пл. 10,4 кв.м. та 1/2 частини земельної ділянки вільної від забудови. Коридор при вході до будинку літ. 1-2 пл. 2,9 кв.м. залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON]Б та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та просили встановити порядок володіння та користування садовим будинком та земельною ділянкою, виділивши йому в будинку кімнату літ. 1-1 пл. 15,3 кв.м., в мансардному поверсі приміщення вхід 1-6 пл. 0,9 кв.м., кімнату 1-7 пл. 8,5 кв.м., кімнату 1-8 пл. 10,4 кв.м. та 1/2 частини земельної ділянки вільної від забудови, а відповідачу виділити в будинку кімнату літ. 1-1 пл. 15,3 кв.м., в мансардному поверсі приміщення вхід 1-6 пл. 0,9 кв.м., кімнату 1-7 пл. 8,5 кв.м., кімнату 1-8 пл. 10,4 кв.м. та 1/2 частини земельної ділянки вільної від забудови. Коридор при вході до будинку літ. 1-2 пл. 2,9 кв.м. залишити в спільному користуванні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила,що у вказаному будинку вона проживає разом з дітьми, а відповідач чинить їм перешкоди відключивши воду. Просить суд встановити порядок користування будинком садовим будинком № 559 та земельною ділянкою в садівничому товаристві «Дніпро», виділивши [PERSON] мансардовий поверх, а її нижній поверх садового будинку. Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів юридичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] за час шлюбу 18 липня 2007 року за договором купівліпродажу придбали земельну ділянку та садовий будинок № 559 в садівничому товаристві «Дніпро» на території Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Вказаний садовий будинок та земельна ділянка були зареєстровані за по позивачем [PERSON] Рішенням Черкаського районного суду від 10 березня 2015 року за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] визнано право власності по 1/2 частині на вказані садовий будинок та земельну ділянку і відповідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу дачного будинку, а встановлення порядку спільного користування ним. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Такий правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15, який є обовязковим для судів. Вивчивши матеріали справи та доводи сторін суд приходить до висновку, що необхідно встановити порядок володіння та користування садовим будинком № 559 та земельною ділянкою в садівничому товаристві «Дніпро», шляхом виділення [PERSON] в будинку в мансардному поверсі приміщення вхід 1-6 пл.-0,9 кв. м., кімнату 1-7 пл.8,5 кв.м., кімнату 1-8 пл.10,4 кв. м. та 1/2 частини земельної ділянки вільної від забудови. Виділити [PERSON] кімнату 1-3 пл. 6,5 кв. м., кімнату 1-4 пл.8,1 кв.м., технічне приміщення 1-5 пл.1,6 кв. м. та 1/2 частини земельної ділянки вільної від забудови. Коридор при вході до будинку літ. 1-2 пл. 2,9 кв.м. та приміщення (гараж) літ. 1-1 пл. 15,3 кв. м. залишити в спільному користуванні сторін [PERSON] та [PERSON], що буде відповідати інтересам сторін та призведе до усунення конфліктних ситуацій між ними. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial