Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягувати з відповідачів аліменти на своє утримання в сумі 3 000 грн. з кожного щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до його смерті. Мотивуючи тим, що він є батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] Позивач є пенсіонером, непрацездатним, інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням та отримує пенсію, розмір якої недостатній для задоволення його життєвих потреб. Відповідачі працездатні, однак добровільно допомоги не надають. У зв'язку з чим, враховуючи заяву про зменшення позовних вимоги, просив стягувати з відповідачів на свою користь аліменти у розмірі 500 грн. з кожного щомісячно (а.с. 20). У відкритому судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] уточнений позов визнали в межах сплати аліментів з кожного в сумі по 500 гривень щомісячно, мотивуючи це тим, що таку суму вони матимуть змогу сплачувати на утримання батька, враховуючи наявність у них сімей з дітьми та мінливого доходу (а.с.28). Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію [PERSON] Ухвалою суду від 16.08.2018 р. позовну заяву прийнято до провадження із призначенням до судового розгляду. Інших процесуальних дій не вчинялося. З урахуванням того, що відповідачі у судовому засіданні заявили про визнання позову, судом постановлено ухвалу про розгляд справи по суті та ухвалення рішення у справі з підстав визнання відповідачем позову, і прийняття такого визнання судом. Суд, заслухавши пояснення у вступному слові позивача, відповідача [PERSON], його представника [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] року народженнята та [PERSON] [INFO], що підтверджується поясненнями відповідачів у судовому засіданні та копіями паспортів (а.с.21, 26, 29). Відповідно до медичного висновку ЛКК № 210, [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, непрацездатний. Згідно з довідкою управління по нарахуванню пенсії Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області № 602 від 03.05.2018 р., [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні ПФУ Дубенського об'єднаного управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи у розмірі 1757,03 грн., а за період з грудня 2017 р. по травень 2018 р. отримав пенсію на загальну суму 10 542,18 грн. (а.с. 4). Крім того, [PERSON] проживає одиноко і потребує догляду та сторонньої допомоги у побуті, що встановлено із довідки комунального підприємства «Комунальник» № 5396 від 23.05.2018 р. та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 16.06.2018 р. (а.с. 5, 6). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на утримання, вважаючи за необхідне стягнути аліменти, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Вказане право батьків, не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Суд зазначає, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Разом з тим, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. З матеріалів справи не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідачів від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатним, він потребує матеріальної допомоги від своїх повнолітніх синів. Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що їхній батько не потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved