Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив звільнити його від сплати аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 30% від усіх видів доходу щомісяця на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року. Також, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03 лютого 2016 року, позивач просив про стягнення з відповідача 23189 грн. 20 коп. безпідставно набутих коштів та розподілити судові витрати. В обгрунтування позову позивач послався на ті обставини, що з 29 грудня 2013 року дочка [PERSON] мешкає разом з ним в квартирі [ADDRESS] та з цього часу знаходиться на його ([PERSON].) утриманні. У зв'язку зі зміною порядку участі батьків в утриманні дітей, позивач просив також припинити стягнення аліментів і на сина [PERSON], який залишився проживати з матір'ю і яка ним опікується. Як на правові підстави позову позивач послався на ст. 188, 190, 192 СК України, ст. 1212, 1213 ЦК України. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини. [PERSON] суду додатково пояснив, що, як на його думку, підставою припинення стягнення аліментів на сина [PERSON] є те, що утриманням дітей займаються обидва батьки, а оскільки аліменти на утримання дочки [PERSON] з [PERSON] на його ([PERSON].) користь не стягуються, то у такий спосіб батьки будуть приймати однакову участь в утриманні дітей, тобто кожен з колишнього подружжя буде утримувати одну дитину. Відповідач та її представник проти позову заперечували за його безпідставністю. [PERSON] суду пояснила, що відповідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2015 року місце проживання малолітньої дочки [PERSON] визначено з нею. В свою чергу, позивачем суду не представлено доказів на підтвердження тих обставин, що вона ([PERSON].) витрачає аліменти, які утримує у тому числі на дочку [PERSON], не за призначенням. [PERSON] визнала ту обставину, що з січня 2014 року дочка [PERSON] мешкає з батьком за вказаною адресою, зазначивши при цьому, що це житло є її власністю і позивач чинить перешкоди в користуванні нею. Представник органу опіки та піклування вважала позов таким, що підлягає частковому задоволенню - в частині припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка мешкає з платником аліментів. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року, постановленого в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, слідує, що сторони перебували у шлюбі від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин діти залишились на утриманні [PERSON] Цим же рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 30% від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 серпня 2011 року до повноліття дітей. Сторонами визнані ті обставини, що з 29 грудня 2013 року малолітня [PERSON] мешкає з батьком в квартирі [ADDRESS], в якій і зареєстрована. В цій же квартирі зареєстровані сторони та малолітній [PERSON]. При цьому, [PERSON] та малолітній [PERSON] мешкають в іншому житлі, а саме: квартирі [ADDRESS]. Слід зазначити, що у зв'язку з такими обставинами, [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком і рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2014 року, постановленим в цивільній справі № 490/3447/14-ц, на підставі наявних позитивних висновків органу опіки та піклування позов був задоволений. Проте суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції та 13 лютого 2013 року Апеляційний суд Миколаївської області своїм рішенням скасував рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, одночасно відмовивши [PERSON] в задоволенні його вимог. Рішення суду набрало законної сили. В той же час, в рамках цивільної справи № 490/3447/14-ц [PERSON] зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю не заявляла. З самостійними позовними вимогами про це, або про відібрання дитини від позивача до суду не зверталась, рішення з приводу цих питань судом не приймалось. Відповідно ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Встановивши викладені факти, суд доходить висновку про те, що факт проживання малолітньої [PERSON] з батьком є достатньою підставою для припинення стягнення аліментів на її утримання, присуджених за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року з [PERSON], а також для виникнення в останнього права вимагати сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] з [PERSON] Проте, цей факт не є підставою для припинення стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], який мешкає з матір'ю, оскільки таке припинення буде мати наслідком дисбаланс майнових інтересів малолітніх дітей, які проживають з різними батьками, які, в свою чергу, мають різний дохід. Тобто, припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] матиме наслідком порушення принципу рівності участі батьків в утриманні малолітніх дітей. Оскільки в силу положень ч. 2 ст. 188 СК України звільнення батька або матері від утримання дитини може мати місце виключно на підставі судового рішення, то і обов'язок особи сплачувати аліменти, раніше присудженні за рішенням суду, припиняється виключно після набрання законної сили судовим рішенням про припинення стягнення аліментів. За такого, твердження позивача про те, що отримані відповідачем від позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] за період з січня 2014 року по грудень 2016 року включно є майном, що отримане без відповідної правової підстави - не ґрунтується на законі та є хибними. Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для здійснення [PERSON] аліментних платежів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] протягом спірного проміжку часу було рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року, що набрало законної сили. З викладеного слідує, що вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів, як таких, що набуті безпідставно, задоволенню не підлягають. В той же час, відповідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як вбачається з позовної заяви та заяв про збільшення позовних вимог, самостійної вимоги про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду від 05 жовтня 2011 року, у зв'язку з припиненням стягнення аліментів, позивач не заявляв. За такого, суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та змінити розмір раніше присуджених аліментів у розмірі 30% від всіх видів заробітку [PERSON], що не перешкоджає позивачу звернутись до суду в загальному порядку з позовом до [PERSON] як про зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі судового рішення від 05 жовтня 2011 року, так і про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON]. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. У стягненні з відповідача коштів, витрачених позивачем у зв'язку з оплатою роботи адвоката слід відмовити, оскільки суду не представлено платіжних документів, що є належним підтвердженням здійснення таких витрат.

Outcome: partial