Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Добропіллявугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Новодонецька», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля, та просить відновити пропущений строк звернення до суду, стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» Відокремленого підрозділу «Шахта «Новодонецька» моральну шкоду у сумі 50 000 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що на протязі 23 років працював на підприємствах вугільної промисловості, більшу частину з яких знаходився в трудових відносинах з ВП'«Шахта Новодонецька» Державного підприємства «Добропіллявугілля», працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці на посадах МГВМ, прохідник. У зв'язку з чим знедужав «пневмоконіозом, ускладненим хронічним бронхітом», що зафіксовано актом розслідування хронічного професійного захворювання від 25.09.2006 року. Згідно довідки МСЕК № 053694 від 10.10.2006 року йому встановлено 20 % втрати професійної працездатності безстроково, а згідно довідки МСЕК № 055824 від 21.08.2007 року встановлено 50 % втрати професійної працездатності безстроково та встановлена третя група інвалідності. Після встановлення позивачу втрати професійної працездатності він звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля для відшкодування матеріальної шкоди, передбаченої законодавством. На підставі наданих позивачем до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля документів йому були призначені страхові виплати, а саме одноразова допомога і щомісячні виплати. Але, крім матеріальної шкоди, вважає також, що йому було спричинено й моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Позивач вважає, що моральну шкоду повинно відшкодувати підприємство, з яким він знаходився у трудових відносинах, оскільки шкоду його здоров'ю було спричинено з вини ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька». В наслідок професійного захворювання на виробництві позивачу були заподіяне насамперед, фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на! безпечну працю. У наслідок професійного захворювання він втратив професійну працездатність. З моменту професійного захворювання цілком порушена його нормальна життєдіяльність. 120 діб він знаходився у лікарнях м. Добропілля та м. Донецька. У результаті професійного захворювання позивач практично не може вільно дихати і був ' змушений постійно користуватися інгалятором, у нього порушився сон, крім того змушений спати в напів сидячому, напів лежачому положенні, часто бувають приступи задухи, запаморочення через брак повітря, не може виконувати ті види робіт у побуті, по господарству, які він виконував до захворювання. Змушений відмовитися від своїх звичок і своїх улюблених занять. Таким чином, внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяна істотна для нього моральна шкода, яку він оцінює в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач виходить з того, що це мінімальна сума коштів, необхідна для усунення страждань і позбавлень, які він переніс внаслідок захворювання та які негативно позначаються на нього на теперішній час. В квітні 2010 року позивачу стало відомо, що згідно Рішення Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 8 жовтня 2008 року, з якого вбачається, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. В зв'язку з чим він звернувся до керівника ВП «Шахта «Новодонецька» ДП «Добропіллявугілля» з вимогою відшкодувати моральну шкоду, завдану нещасним випадком на виробництві, але в його вимозі було відмовлено, в зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким поновити строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права, пропущений з поважної причини та стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» Відокремленого підрозділу «Шахта «Новодонецька» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завдану внаслідок професійного захворювання на виробництві, у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Представник відповідача, діючий на підставі доручення, помічник директора з правових питань [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, вважає їх не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, тому що позивач працював і на інших підприємствах вугільної промисловості. Просить в позовних вимогах позивача відмовити у повному обсязі. Від представника третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля, надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним. В судовому засіданні встановлено, що позивач на протязі 23 років працював на підприємствах вугільної промисловості, більшу частину з яких знаходився в трудових відносинах з ВП «Шахта Новодонецька» Державного підприємства «Добропіллявугілля», працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці на посадах МГВМ, прохідника, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-7). Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 28 вересня 2006 року [PERSON] встановлено професійне захворювання, а саме «пневмоконіоз (t|t, 1|1) ускладнений хронічним бронхітом 2 ст. в фазі ремісії» (а.с.8). Згідно висновку МСЕК № 053694 від 10.10.2006 року (первинно) позивачу установлено 20 % втрати працездатності безстроково за професійне захворювання (а.с. № 10). Згідно висновку МСЕК № 055824 від 21.08.2007 року (повторно) позивачу встановлено 50 % втрати працездатності безстроково за професійне захворювання (а.с. № 9). Відповідно виписки із акту огляду МСЕК № 114538 від 21.08.2007 року [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності безстроково (ас. 11). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, страти нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Аналогічна правова позиція також зазначена в Рішенні Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 8 жовтня 2008 року, з якого вбачається, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Щодо визначення розміру моральної шкоди, суд виходить з фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених позивачу моральних страждань, принципів справедливості та розумності, а також з того, що позивач має порушення здоров'я з стійким розладом функцій організму, обумовленими професійним захворюванням на виробництві, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. У зв'язку з цим, стягненню на користь позивача підлягає сума в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень. Що стосується строку звернення до суду, то суд приймає до уваги наступне. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права. Позивач довгий час лікувався від наслідків отриманої травми, що підтверджується показаннями позивача та присутніми у справі матеріалами, тому суд вважає можливим поновити строк, бо вважає пропущеним з поважних причин. Відповідно до вимог ст. 88 ЩІК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 51 гривня, та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 15 гривень. На підставі ст.ст. 233, 234, 237-1 КЗпП України та

Outcome: partial