Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 27 січня 2004 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу житлового будинку було посвідчено секретарем виконавчого комітету Долинської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. На момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку питання про купівлю-продаж присадибної земельної ділянки, виділеної для будівництва та обслуговування вищезазначеного житлового будинку, не ставилось, оскільки [PERSON] запевнив його, що земельна ділянка перебуває у користуванні, а не у приватній власності. При зверненні до Долинської сільської ради Чаплинського району Херсонської області з заявою про передачу земельної ділянки в приватну власність, йому стало відомо, що земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] Починаючи з січня 2004 року і до теперішнього часу він відкрито володіє будинком, проводить його поточні та капітальні ремонти, а також користується земельною ділянкою, сплачує податок за землю. Укласти договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки та звернутися до нотаріальної контори для його посвідчення не можливо, оскільки відповідач відмовляється від вчинення таких дій. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,247 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовані по [ADDRESS], а також припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач з січня 2004 року відкрито володіє житловим будинком та земельною ділянкою, виділеною для його обслуговування, розташованими по [ADDRESS]. Проводить поточні та капітальні ремонти будинку, сплачує комунальні послуги, будує господарчі будівлі та споруди, обробляє земельну ділянку, сплачує земельний податок. Тобто відкрито володіє ними більше 10 років і фактично набув право власності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебувають у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved