Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя , яка була придбана під час шлюбу та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Позивач вказує , що в шлюбі з відповідачкою перебували з 27. 06. 2002 року , 21.12.2012 року рішенням Сарненського районного суду шлюб було розірвано , рішення набрало чинності 02. 01. 2013 року . Під час шлюбу ними була придбана квартира по вул.. Бєлгородській, 2 /49 в м. Сарни , яка була зареєстрована на ім»я відповідачки . Останні три роки у спірній квартирі він не проживає, доступу до квартири не має , а тому бажає отримати у власність ? частину в спільній квартирі. Підтримавши позов [PERSON] просить задовольнити вимоги з врахуванням того , що квартира була придбана в 2005 році , тому він має право на половину вказаної квартири , оскільки вона придбана під час шлюбу . Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково , не заперечує того , що спірна квартира є спільною сумісною власністю, яка була придбана під час шлюбу. Разом з тим, просить збільшити належну їй частку у спільній квартирі з 1/2 до 3/4 частин з огляду на те , що з нею проживають двоє дітей , які народились від шлюбно сімейних відносин з позивачем . [PERSON] подала до суду зустрічний позов , який прийнятий судом до спільного розгляду з первинним позовом, просить визнати будівлю продуктового складу по вул.. Технічній , 1 в м. Сарни спільною сумісною власністю подружжя , що була придбана за договором купівлі продажу від 26. 03. 2010 року , та визнати за нею право власності на 1/ 2частину цієї будівлі . [PERSON] зустрічний позов не визнав , просить в його задоволенні відмовити на тій підставі , що [PERSON] пропущено строк звернення до суду з зазначеним позовом . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази у справі , суд приходить до наступного . Як вбачається з рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21. 10. 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано . Відповідно до ст. 60 СК України майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено , що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено , що сторонами під час перебування в шлюбі була придбана квартира [ADDRESS] і вказана квартира має бути визнана спільною сумісною власністю подружжя , оскільки [PERSON] не заперечила того , що вказану квартиру було зареєстровано за нею з огляду на те , що квартира була придбана на підставі договору купівлі продажу від 03. 08. 2005 року , у якому вона виступала покупцем і який було посвідчено приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на вказану квартиру дійсно зареєстровано за [PERSON]. Судом не беруться до уваги пояснення [PERSON] про те , що з нею у спірній квартирі проживають двоє дітей , що народились у шлюбі, і тому належна їй частка має бути збільшена з 1/2 до 3/4 з врахуванням інтересів дітей. Статтею 70 СК України передбачено , що у разі поділу майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 372 ЦК України. Разом з тим , в даному випадку судом не вирішується спір про поділ майна , натомість, вирішується позов про визнання квартири спільною сумісною власністю бувшого подружжя і визнання права власності на 1/2 її частку за [PERSON] На думку суду, за таких умов вимоги [PERSON] про збільшення належної їй частки у спірній квартирі є безпідставними , оскільки спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя і підстав для відступу від рівності часток позивача та відповідачки в цій квартирі суд не вбачає. Суд приходить до висновку , що позовні вимоги [PERSON] про визнання будівлі продуктового складу по вул.. Технічній , 1 в м. Сарни спільною сумісною власністю бувшого подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 його частину також підлягають задоволенню , оскільки судом достовірно встановлено , що будівля продуктового складу за вказаною адресою була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 26. 03. 2010 року, який було посвідчено нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу, під час перебування в шлюбі з [PERSON] Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на нежитлову будівлю продуктового складу по вул.. Технічній , 1 в м, Сарни зареєстровано за [PERSON] Оскільки будівля придбана під час перебування сторін у шлюбу , вона є спільною сумісною власністю бувшого подружжя і тому [PERSON] має право на 1/2 частину цієї спірної будівлі . Судом не береться до уваги усна заява [PERSON] про застосування до позовних вимог [PERSON] строку позовної давності з огляду на те , що вимоги стосуються визнання права власності на частину майна, що є спільною сумісною власністю бувшого подружжя і на такі вимоги не поширюються правові норми якими врегульовуються спори щодо поділу майна подружжя , в тому числі застосовується позовна давність у три роки . Крім того , суд визнає як таку , що відповідає дійсним обставинам справи пояснення [PERSON] про подання зустрічного позову лише після того , як нею було отримано позов [PERSON] , котрий було надіслано до суду 31.12.2015 року , тобто за 2 дні до закінчення трирічного строку після набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами . За таких обставин суд знаходить достовірними пояснення [PERSON] про те , що між нею та [PERSON] існувала домовленість щодо майна , нажитого спільно у шлюбі , а саме те , що їй та дітям належатиме квартира, а позивачеві за первинним позовом залишиться будівля продуктового складу . На підставі ст. ст. 60, 61,69 , 70 , 72 СК України , ст. 368 ЦК України ,

Outcome: approved