Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування, що розташовані Чернігівська область Новгород-Сіверський район Блистівська сільська рада загальною площею 3,85 умовних кадастрових га. із земель КСП « Перемога», свій позов мотивує тим, що після смерті його батька, [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина яку він прийняв належним чином про що свідчить заведення спадкової справи за №70/2019. До складу спадщини входить право на земельну частки(пай) його батька, але даний сертифікат втрачений. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину щодо сертифіката про право на земельну частку (пай) не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку(пай) не можливо, тому він змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу просив розглянути без її участі. Представник відповідача Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] отримав сертифікат про право на земельну частку(пай), серії ЧН № 0277569 від 10.04.1997 року, який посвідчував право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарах, із земель КСП «Перемога», на території Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області(а.с.6) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2005 року [PERSON] помер [INFO] актовий запис №174. (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] (а.с.8) Згідно повідомлення нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №877/02-14 від 18.11.2019 року за заявою [PERSON] заведена спадкова №70/2019 справа щодо майна померлого [PERSON] (а.с.5) З приводу втрати сертифіката позивач звертався до ЗМІ «Сіверський край» (а.с.7) За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку(пай). Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо питання судових витрат то відповідно до п.9 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд повністю покладає судові витрати на позивача, що ним і зазначено при поданні позову.

Outcome: approved