Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Імір» про зобовязання нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що з 01.12.2012 року до 31.03.2015 року працював на ТОВ «Імір» за сумісництвом начальником ремонтно-будівельної дільниці. На підприємстві він працював та отримував заробітну плату, з якої нараховувалися та утримувалися страхові внески відповідно до чинного законодавства. В період його роботи, а саме: з 01.09.2014 року по 31.03. 2015 року, сплата єдиного соціального внеску мала здійснюватись відповідачем на загальний фонд оплати праці по підприємству, однак відповідачем такі страхові внески сплачено не було, тим самим порушено його права застрахованої особи. У звязку з цим позивач просить зобовязати ТОВ «Імір» нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на розмір його заробітної плати за період з вересня 2014 року по березень 2015 року 3549,55 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у 1ого відсутності, заявлений позов підтримав, та просив його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Імір» в судове засідання не зявився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із слідуючих підстав: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлені наступні обставини: [PERSON] з 01.12.2012 року по 31.03.2015 року працював по сумісництву у ТОВ «Імір» на посаді начальника ремонтно-будівельної дільниці про що здійснено запис у трудовій книжці на підставі наказу №8-к від 03.12.2012 року та наказу №24-к від 31.03.2015 року (а.с. 8-9). ТОВ «Імір» в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, порушив вимоги трудового законодавства, а саме: не подав даних про застраховану особу до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України та не провів сплату єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування, що призвело до зменшення страхового стажу позивача і неможливості його підтвердження записами у трудовій книжці. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заробітної плати, з якої має бути нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове соціальне страхування складає 3549,55 грн. (а.с.4) Вказані обставини відповідачем не спростовано та підтверджуються матеріалами справи, зокрема довідкою форми ОК-5, наданої органом Пенсійного фонду України від 31.03.2016 року у якій відсутні будь-які відомості щодо сплати страхових внесків за період вересень 2014 року по березень 2015 року (а.с. 10-11). Відповідно до ст.253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закону) базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці». Згідно з ч.9 ст.9 Закону обчислення і сплата єдиного внеску за працівників, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, здійснюються роботодавцями за рахунок сум, на які внесок нарахований. Положеннями ч.2, 4, 5, 8 ст.9 Закону передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску за минулі періоди здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється виключно у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Водночас, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»Пенсійний фонд України відповідно до покладених завдань, зокрема, формує та веде реєстр (облік) застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач відповідно до вимог чинного законодавства був зобов'язаний нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на момент ухвалення рішення такий внесок за період з вересня 2014 року по березень 2015 року відповідачем не сплачено, така бездіяльність відповідача є неправомірною, допустимих та належних доказів, які спростовували б вищевикладене, відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача провести нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на розмір його заробітної плати за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, що складає 3549,55 грн., підлягають задоволенню. Крім того, відповідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати (а.с. 1,19) у виді судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved