Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить суд встановити факт, смерті [PERSON], [INFO], уродженця і жителя м.Донецьк Донецької області, померлого [INFO] у м. Донецьк, Донецької області. На обґрунтування вимог зазначає, що у нього, [PERSON], [INFO] був рідний брат [PERSON], [INFO]. Вони проживали з братом в м. Донецьк Донецької області, він був зареєстрований за адресою [ADDRESS], його брат був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Після початку бойових дій на території Донецької та Луганської областей та оголошення частини цих областей частково окупованою територією він вимушений був виїхати на підконтрольну Україні територію та переїхав на проживання до м. Дніпродзержинськ, де був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Його брат хворів близько 11 років на хронічну виразку дванадцятипалої кишки, атеросклеротичний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі та не зміг виїхати разом з ним, тому залишився мешкати в м. Донецьк. В подальшому брат потрапив на лікування до комунального закладу лікувально-профілактичного закладу центральна міська клінічна лікарня № 24 м. Донецька, де в подальшому [INFO] помер. Причиною смерті є хронічна виразка дванадцятипалої кишки з кровотечею у підшлункову залозу. Свого брата ним було поховано на місцевому кладовищі в м. Донецьк. Факт смерті його брата [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану за місцем смерті зареєстровано не було. Маючи лікарське свідоцтво про смерть за [NUMBER] від 17.2.2015 року та довідку про причину смерті за [NUMBER] від [INFO] його брата [PERSON], він звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції з проханням зареєструвати смерть його брата та видати йому відповідне свідоцтво. Однак у зв'язку з тим, що надані ним документи, видані на непідконтрольній Україні території, та які не визнаються Україною, йому в цьому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть його брата, отримання допомоги на поховання та в подальшому можливості оформлення спадщини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали даної цивільної справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник, [PERSON], [INFO] є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 23.01.2003 року, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.08.1957 року Будьоновським бюро ЗАГС м.Сталіно, [INFO] народився [PERSON] (актовий запис № 2026 від 22.08.1957 року), його батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.08.1957 року Будьоновським бюро ЗАГС м.Сталіно, [INFO] народився [PERSON] (актовий запис № 2027 від 22.08.1957 року), його батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого комунальною установою «Лікувально-профілактичний заклад центральна міська клінічна лікарня № 24 м. Донецька» [INFO]., [PERSON], [INFO], помер [INFO] в міській лікарні № 25 у м.Донецьк (а.с.8,9) Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З доводів заяви вбачається, що заявник [PERSON] звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції з проханням зареєструвати смерть свого брата та видати йому відповідне свідоцтво. Однак у зв'язку з тим, що надані [PERSON] документи, видані на непідконтрольній Україні території, та які не визнаються Україною, йому в цьому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. З аналізу вищенаведеного, лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER], видане комунальною установою «Лікувально-профілактичний заклад центральна міська клінічна лікарня № 24 м. Донецька» [INFO], є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Частиною 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-УІ 20.11.2012 р., державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту є його безпосереднім обов'язком як громадянина України, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право [PERSON] не має можливості, у зв'язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт смерті. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті брата, зокрема лікарське свідоцтво про смерть, встановленої законодавством України форми, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту смерті [PERSON], померлого [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved