Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниця про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних внаслідок невиконання грошового зобов`язання. Позов мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року та постановою Верховного Суду від 07 травня 2019 року, поновлено [PERSON] на посаді начальника секретного відділу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниця Міністерства оборони України, стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниця на користь [PERSON] 133\~436 грн. 16 коп. боргу, з яких 130\~664 грн. 19 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу та 2\~771 грн. 97 коп. інфляційні витрати. Вказаним рішенням було встановлено, що в Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниця саме 29 вересня 2017 року виникло зобов`язання щодо виплати [PERSON] 133\~436 грн. 16 коп. боргу, з яких 130\~664 грн. 19 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу та 2\~771 грн. 97 коп. інфляційні витрати. Зазначену суму було виплачено КЕВ м. Вінниця у примусовому порядку 04 липня 2019 року. Отже, КЕВ м. Вінниця прострочило виконання грошового зобов`язання в сумі 133\~436 грн. 16 коп. за період з 29 вересня 2017 року по 04 липня 2019 року, що становить 644 дня. Позивач вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, КЕВ м. Вінниця зобов`язане сплатити йому, крім сплаченої суми боргу 133\~436 грн. 16 коп., також за весь час її прострочення з 29 вересня 2017 року по 04 липня 2019 року: -суму з урахуванням встановленого індексу інфляції від цієї суми у розмірі 23\~141 грн. 86 коп.; -три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 7\~062 грн. 97 коп. Ухвалою суду від 15 квітня 2020 року даний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме, в порушення вимог ст. 83 ЦПК України, не подано завірених належним чином копії судових рішень, на які позивач посилається у своєму позові (а.с. 14). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 18 травня 2020 року на адресу суду від начальника КЕВ м. Вінниця Сакара М.С. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що вимоги позовної заяви є необґрунтованими та зазначає про те, що з боку КЕВ м. Вінниця відсутні незаконні дії щодо невиконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року по справі № 127/17081/15-ц в частині виплати позивачу суми вимушеного прогулу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року у справі № 127/17081/15-ц, серед іншого, [PERSON] поновлено на посаді начальника секретного відділення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Міністерства оборони України. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Міністерства оборони України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу по день фактичного розрахунку (а.с. 38-40). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року залишено без змін (а.с. 29-31). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України (а.с. 32). Також даною ухвалою вирішувалось клопотання про зупинення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року. За результатами розгляду даного клопотання, відмовлено в зупиненні виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року в частині: -поновлення [PERSON] на посаді начальника секретного відділу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України; -- та стягненні з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В іншій частині виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження. Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року з Квартирно - експлуатаційного відділу у м. Вінниці Міністерства оборони України на користь [PERSON] стягнуто 133\~436 грн. 16 коп. боргу, з яких 130\~664 грн. 19 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу та 2\~771 грн. 97 коп. інфляційні витрати (а.с. 33-35). Постановою Верховного Суду від 07 травня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року (а.с. 36, 37). Вказані вище судові рішення отриманні судом з Єдиного державного реєстру судових рішень у порядку повного доступ до інформаційних ресурсів даного реєстру. Також судом встановлена та обставина, що грошові кошти на загальну суму 133\~436 грн. 19 коп. (середній заробіток за час вимушеного прогулу та інфляційні витрати), які стягнуті додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року, були виплачені позивачу 04 липня 2017 року. Дана обставина зазначена позивачем у позові та підтверджується відповіддю Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 12 березня 2020 року № 883 (а.с. 10) і не заперечувалась останнім у відзиві на позовну заяву (а.с. 24-26). Вимоги позивача про стягнення втрат від інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми є законними, оскільки відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо відповідальності, яка встановлена ст. 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц зробила висновок, у якому зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Також суд вважає обґрунтованим період (29 вересня 2017 року по 04 липня 2019 року), за який позивач просить стягнути з відповідача втрат від інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки саме на підставі додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року у відповідача виник обов`язок щодо сплати присуджених сум, які були сплачені 04 липня 2019 року. Однак суд не погоджується із розміром боргу, з якого позивачем було обраховано суми втрат від інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Станом на день ухвалення додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року було таким, що набуло законної сили (відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року). В день ухвалення додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року діяли часткові обмеження щодо виконання рішення суду, а саме на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року, згідно з якою було зупинено виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження, окрім поновлення [PERSON] на посаді начальника секретного відділу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України та стягненні з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В цій частині рішення суду підлягало виконанню. Постановою Верховного Суду від 07 травня 2019 року поновлено виконання вказаних вище рішень судів. Таким чином, починаючи з 29 вересня 2017 року по 07 травня 2019 року виконанню підлягало рішення суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише за один місяць, а з 07 травня 2019 року у відповідача виник обов`язок щодо виконання рішення судів про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 133\~436 грн. 16 коп., тобто в повному обсязі. А тому розмір боргу в період з 29 вересня 2017 року по 07 травня 2019 року слід встановлювати в межах середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише за один місяць, а з 07 травня 2019 року по 04 липня 2019 року в розмірі 133\~436 грн. 16 коп. Визначаючись із розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, суд виходив з наступного. [PERSON] був поновлений на роботі згідно рішення суду з 22 травня 2015 року, а відтак період розрахунку почав свій перебіг із 22 травня 2015 року по 22 червня 2015 року. Кількість робочих днів у вказаний період становить 21 день. Розмір середньоденної заробітної плати позивача встановлений у додатковому рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року, а саме 221 грн. 09 коп. Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць становить 4\~642 грн. 89 коп. (221,09 х 21 = 4\~642,89). Саме з вказаного розміру слід обраховувати суми втрат від інфляції, а також три проценти річних за період з 29 вересня 2017 року по 07 травня 2019 року, що становить в сумі 1\~018 грн. 18 коп., з яких: втрати від інфляції 794 грн. 55 коп., три проценти річних від простроченої суми 223 грн. 63 коп. Суми втрат від інфляції, а також три проценти річних за період з 07 травня 2019 року по 04 липня 2019 року, виходячи із суми 133\~436 грн. 16 коп. становить 909 грн. 28 коп., з яких: втрати від інфляції 262 грн. 20 коп., три проценти річних від простроченої суми 647 грн. 08 коп. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниця про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних внаслідок невиконання грошового зобов`язання підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення суми втрат від інфляції, а також три проценти річних на загальну суму 1\~927 грн. 46 коп. (1\~018 грн. 18 коп. + 909 грн. 28 коп. = 1\~927 грн. 46 коп.) У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в розмірі 53 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial