Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей, обґрунтовуючи позовні вимоги таким. З 2007 року позивач та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, за час яких у них народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Так як батьки не подавали до органу ДРАЦС спільної заяви про походження дітей від батька, під час державної реєстрації до актових записів про народження дітей такі відомості записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. 11 квітня 2017\~року [PERSON] померла. Оскільки позивач вважає себе батьком дітей та має намір їх виховувати, він змушений звернутись до суду та з урахуванням уточнень просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також внести відповідні зміни до актових записів про народження [PERSON] та [PERSON], складених [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану та Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що дійсно перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], за час яких у них народились діти - [PERSON] та [PERSON]. Позивач визнає себе біологічним батьком дітей, однак під час державної реєстрації факту їх народження батьки не подавали спільної заяви до органу ДРАЦС, тому відомості про батька до актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] були записані за вказівкою матері. Оскільки [PERSON] померла, позивач має намір продовжувати виховувати дітей та дбати про них, однак не має юридичного підтвердження батьківських прав. Представник відповідача в судовому засіданні позов з урахуванням уточнень визнала та зазначила, що сімя [PERSON] та [PERSON] протягом декількох років знаходилась під контролем [PERSON] селищної ради як родина ромської національності. [PERSON] за життя вважала саме [PERSON] батьком дітей [PERSON] та [PERSON]. Позивач та померла постійно проживали разом приблизно з 2007 року, вели спільне господарство, виховували та утримували дітей Представник третьої особи Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації в судовому засіданні проти уточнених позовних вимог не заперечувала, надавши аналогічні пояснення. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За статтею 51 Конституції України, частиною 2 статті 5 Сімейного кодексу України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] з 2007 року до моменту смерті останньої в 2017 році постійно проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне домашнє господарство, однак не перебували у зареєстрованому шлюбі. За час фактичних шлюбних відносин у них народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] завжди разом опікувались дітьми, дбали про них, виховували та здійснювали їх матеріальне забезпечення. В свою чергу, діти вважають позивача батьком та люблять його. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили сторони, представник Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації та свідки [PERSON] та [PERSON] При цьому повідомлені свідками факти не викликають у суду сумнів в їх достовірності та правдивості, оскільки вони принесли присягу та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні. Разом з тим, в актовому записі про народження [PERSON] № 25, складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Дніпропетровській області 23 серпня 2012 року, батьком зазначено [PERSON], а в актовому записі про народження [PERSON] № 116, складеному Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08\~лютого 2017 року - [PERSON]. Необхідно відмітити, що відомості про батька до вказаних актових записів внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, тобто за вказівкою матері [PERSON] (а.с. 53, 59). З пояснень позивача виходить, що відомості про нього як батька дітей не були записані до відповідних актових записів в звязку з тим, що спільних заяв про визнання батьківства під час реєстрації факту народження дітей до органу ДРАЦС він та [PERSON] не подавали через необізнаність щодо такого порядку державної реєстрації. 11 квітня 2017\~року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 743220, виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11 квітня 2017 року (а.с. 4). Положеннями статей 121, 125, 126 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно зі статтею 135 Сімейного Кодексу України при народженні у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином, відомості про батька до актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] записані за вказівкою матері, [PERSON], оскільки батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі та не подали спільної заяви про визнання батьківства під час проведення державної реєстрації народження дітей. Відповідно до статті 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Згідно зі статтею 134 Сімейного кодексу України\~ на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. З огляду на викладене та виходячи з пріоритету захисту інтересів дітей, забезпечення дотримання їх прав на сімю, права позивача на батьківство, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved