Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 4800 грн., збитків в зв»язку з інфляцією в сумі 230 грн. 40 коп., трьох процентів річних в розмірі 47 грн. та пені в сумі 438 грн. 19 коп., посилаючись на те, що відповідач 10 листопада 2016 року позичив у нього грошові кошти в сумі 4800 грн., зобов»язуючись повернути їх до 30 листопада 2016 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 4800 грн., зобов»язуючись повернути їх до 30 листопада 2016 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 1 ЦК України я кщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказаною статтею ЦК України не передбачено стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір трьох процентів річних за період з 30 листопада 2016 року по 29 березня 2016 року становить 47 грн. А розмір індексу інфляції за цей же період становить 230 грн. 40 коп. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 4800 грн., збитки в зв»язку з інфляцією в сумі 230 грн. 40 коп. та три проценти річних в розмірі 47 грн. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial