Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи втратившей право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі ордеру на житлове приміщення №1291 серія 88 виданого Виконкомом Ленінської районної ради від 26 січня 1989 року, йому було надано право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]. 16 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 29 грудня 1997 року відповідача було зареєстровано за адресою: [INFO]. 24 жовтня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 2010 року відповідач не перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], не приймає участі у вихованні дитини, за місцем реєстрації не проживає, не допомагає по оплаті рахунків за комунальні послуги. На підставі вищевикладеного, згідно останніх уточнень, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] та зобовязати Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя». Про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що житловий будинок по вул.. Моніторній, буд.5, в який увійшла квартира №74, зареєстровано за Місцевою радою на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Дніпропетровська від 08.09.1989 р. №486 про що видано реєстраційне посвідчення від 12.12.1989р. та зроблено запис в реєстровій книзі №18 за реєстровим №433, що підтверджується довідкою КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 22.06.2015 р. /а.с.38/ Позивачу [PERSON], на підставі ордеру на житлове приміщення №1291 серія 88 виданого Виконкомом Ленінської районної ради від 26 січня 1989 року було надано право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]./а.с.39/ Станом на день розгляду справи, за вказаною адресою є зареєстрованими: [PERSON], донька [PERSON], дружина [PERSON], зять [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім*ї та місце реєстрації №1762 від 12.02.2015 року /а.с.12/ Згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, фактично шлюбні відносини припинені з 2010 року./а.с.20/ В судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі, що підтверджується актом обстеження квартири за підписом начальника КП «ЖЕП» №25 ДМР від 04.02.2015 року /а.с.11/. В судовому засіданні позивач пояснив, що з 1995 р. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з донькою [PERSON], з 2000 року [PERSON] став проживати за адресою: [INFO]. Також, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2000 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття його з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги ту обставину, що відповідач не проживає за адресою [INFO] з 2000р., а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №74 по вул.. Моніторній, 5 у м. Дніпропетровську, та про відмову в задоволенні решти вимог. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, тому з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial