Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» (далі - ТОВ СГП «Агрос-Віста») про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення орендної плати та скасування рішення про державну реєстрацію речового права. [PERSON] зазначає, що його сину [PERSON] належить земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 6822181600:04:010:0630, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. 27 квітня 2018 року [PERSON] , в інтересах якого діяв його законний представник [PERSON] , уклав із ТОВ СГП «Агрос-Віста» договір оренди землі, за умовами якого відповідачу передано у строкове платне користування спірну земельну ділянку. Право оренди відповідача за вказаним договором зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, всупереч вимогам ст. 177 СК України, спірний договір був укладений без дозволу органу опіки та піклування. Посилаючись на викладені обставини, згідно уточнених позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним укладений 27 квітня 2018 року між [PERSON] і ТОВ СГП «Агрос-Віста» договір оренди землі, а також скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди відповідача на вищевказану земельну ділянку. Також [PERSON] вказує, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим просить стягнути з ТОВ СГП «Агрос-Віста» заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 12 371 грн. 83 коп. Ухвалою судді від 08 липня 2019 року прийнято позовну заяву [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. 23 серпня 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] , яка ухвалою суду від 04 вересня 2019 року прийнята до розгляду судом. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Ізяславську районну державну адміністрацію Хмельницької області як орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. У судове засідання [PERSON] не з`явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу без участі позивача та його законного представника, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Кривінчук О. В. до суду не прибула, надіслала письмове клопотання, в якому просить провести судове засідання за її відсутності. Також вказала, що проти задоволення позову заперечує з огляду на те, що сама по собі відсутність попереднього дозволу органу опіку та піклування на укладення оспорюваного договору оренди землі не є підставою для визнання його недійсним. Вважає, що вказаний правочин не зменшив та не обмежив права малолітньої дитини, яка і надалі є власником земельної ділянки та отримує орендну плату за договором. Посилається також на недобросовісність законного представника малолітнього [PERSON] - [PERSON] з огляду на те, що останній свідомо особисто не з`являється у касу підприємства для отримання орендної плати. Відзив на позов відповідачем не подано. Представник органу опіки та піклування в особі Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області до суду не прибув, у поданому письмовому клопотанні просить дану справу розглянути за відсутності представника третьої особи, вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 27 квітня 2017 року № 313/2017-р надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на оформлення земельних ділянок, які знаходяться за межами населеного пункту на території Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, на користь малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98278877 від 25 вересня 2017 року, малолітньому [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 6822181600:04:010:0630, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. 27 квітня 2018 року [PERSON] і ТОВ СГП «Агрос-Віста» уклали договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] передав відповідачу земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822181600:04:010:0630 у строкове платне користування строком на 20 років. На підставі рішення державного реєстратора Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Ткачук Ю. В. від 20 червня 2018 року за ТОВ СГП «Агрос-Віста» зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки, набуте відповідачем за цим договором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 26712965), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 128311702 від 20 червня 2018 року. [PERSON] , звертаючись до суду з уточненим позовом в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , просить визнати недійсним спірний договір оренди землі від 27 квітня 2018 року з огляду на те, що зазначений договір укладено без дозволу органу опіки та піклування. Так, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов`язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. За змістом ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Згідно з положеннями ч.ч. 4 та 5 ст. 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. За змістом ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12. Разом з тим, у своєму позові [PERSON] не зазначив, чим оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки укладений в його інтересах з метою отримання орендної плати за її використання та покращення майнового стану дитини. Відтак, з огляду на наведені вище норми матеріального права та встановлені судом фактичні обставини справи, в задоволенні позову [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до ТОВ СГП «Агрос-Віста» у частині вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 27 квітня 2018 року слід відмовити. Оскільки позовні вимоги [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди відповідача на спірну земельну ділянку є похідними від вимог про визнання оспорюваного договору недійсним, вони теж до задоволення не підлягають. Що стосується позовних вимог [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до ТОВ СГП «Агрос-Віста» про стягнення орендної плати, суд зазначає наступне. В обґрунтування позову у цій частині вимог позивачем зазначено, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2018 та 2019 роки. Відповідач заперечує проти задоволення вказаних позовних вимог з посиланням на недобросовісність законного представника малолітнього [PERSON] - [PERSON] з огляду на те, що останній свідомо особисто не з`являється у касу відповідача для отримання орендної плати. На підтвердження зазначеної обставини ТОВ СГП «Агрос-Віста» надано довідку від 06 лютого 2020 року № 55, згідно з якою [PERSON] , являючись особою, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , станом на 31 грудня 2019 року не виконав зобов`язання щодо отримання орендної плати за договором оренди від 27 квітня 2018 року. Умовами укладеного між сторонами договору оренди землі від 27 квітня 2018 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 6185 грн. 92 коп. готівкою через касу орендаря (пункт 9). Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (пункт 10). Орендна плата вноситься один раз на рік одним платежем (у повному обсязі) до 31 грудня поточного року (пункт 11). Судом встановлено, що ТОВ СГП «Агрос-Віста» не сплачено у визначеному договором порядку та розмірі орендну плату за 2018 та 2019 роки. У відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 12 371 грн. 84 коп. (6185,92?2=12 371,84). Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Частинами 1-3 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, відповідач повинен спростувати належними доказами твердження позивача про несплату орендної плати, однак у матеріалах справи такі докази відсутні. При цьому, позивачем вказано у позовній заяві, що відповідачем не сплачено орендну плату за спірним договором. Даний спір стосується правочину, укладеного самим власником з орендарем, тому його відносини з контрагентом мають договірний (зобов`язальний) характер, що зумовлює і можливі способи захисту прав. Відповідно до ч. 1 ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про недобросовісність законного представника малолітнього [PERSON] з огляду на те, що останній, за твердженням представника ТОВ СГП «Агрос-Віста», свідомо особисто не з`являється у касу відповідача для отримання орендної плати. Як вбачається із матеріалів справи, 27 березня 2019 року [PERSON] , як законний представник власника земельної ділянки, надіслав засобами поштового зв`язку до ТОВ СГП «Агрос-Віста» заяву щодо вирішення питання про припинення права оренди за спірним договором за взаємною згодою сторін у зв`язку з невиконанням п. 11 вказаного договору, до якої додав проект угоди про припинення права оренди за земельною ділянкою. Відомості про отримання зазначеної заяви відповідачем у матеріалах справи відсутні. Натомість, ТОВ СГП «Агрос-Віста» листом за вих. № 182 від 08 квітня 2019 року надіслав засобами поштового зв`язку [PERSON] повідомлення про нарахування за оспорюваним договором орендної плати в сумі 6185 грн. 92 коп. та необхідність з`явитися у касу орендаря для проведення відповідних розрахунків. Аналогічне повідомлення щодо нарахування орендної плати за вказаним договором та необхідності з`явитися у касу орендаря для проведення розрахунків надіслано ТОВ СГП «Агрос-Віста» листом за вих. № 57 від 06 лютого 2020 року. Відомості про отримання зазначених повідомлень позивачем у матеріалах справи також відсутні. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 537 ЦК України ТОВ СГП «Агрос-Віста» мало можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо орендодавець не з`являвся до каси підприємства, проте таких дій не вчинило. Таким чином, суд вважає, що відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів виконання своїх обов`язків за спірним правочином за 2018 та 2019 роки, а посилання представника ТОВ СГП «Агрос-Віста» на те, що [PERSON] не виконав свого зобов`язання як законного представника орендодавця щодо отримання орендної плати не спростовує таких висновків суду, оскільки обов`язок зі сплати орендної плати лежить саме на орендареві. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованості з виплати орендної плати за договором оренди землі від 27 квітня 2018 року за 2018 та 2019 роки в сумі 12 371 грн. 83 коп. (у межах заявлених позивачем вимог). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому, оскільки [PERSON] як законний представник малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в його інтересах, вказана позовна заява не підлягала оплаті судовий збором. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 768 грн. 40 коп. (за позовною вимогою про стягнення орендної плати, яка задоволена судом у повному обсязі). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial