Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на ? частину квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 14.10.1995 р. між ним та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. У період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.1999 р. [PERSON]придбала квартиру за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Молодіжна, б. 5, кв. 80. Право власності на вказану квартиру було оформлено за [PERSON]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.12.2015 р. за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Молодіжна, б. 5, кв. 80. Судове рішення набрало законної сили 14.12.2015 р. Позивач [PERSON] 23.12.2015 р. звернувся до Державного реєстратора Харківського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію нерухомого майна згідно із рішенням суду від 01.12.2015 р,. але в реєстрації [PERSON] було відмовлено оскільки малось обтяження вищевказаного нерухомого майна. Після скасування арешту на квартиру за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Молодіжна, б. 5, кв. 80, [PERSON] 25.01.2016 р. повторно звернувся до Державного реєстратора Харківського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію нерухомого майна. 01.02.2016 р. за місцем проживання [PERSON] смт Пісочин, вул. Молодіжна, б. 5, кв. 80 вдерлись невідомі особи з вимогою звільнити вказану квартиру, з цього приводу [PERSON] звернувся до поліції. Під час розгляду поліцією вказаного інциденту було зясовано, що його дружина [PERSON] продала квартиру розташованою за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Молодіжна, б. 5, кв. 80 громадянки [PERSON]. Договір купівлі-продажу вказаної квартири від 25.01.2016 р. був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу[PERSON] у реєстрі за № 54 та згідно відповіді державного реєстратора прав на нерухоме майно зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншою третьою особою. Позивач [PERSON] вважає, що договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] укладений між продавцем - [PERSON] та покупцем - [PERSON] та засвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу - [PERSON] є недійсним, оскільки був укладений під впливом оману, у звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Позивач [PERSON] у судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, заперечення проти позову до суду від неї не надходили . Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судове засідання зявився, позов не визнав та проси суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] Представник третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] [PERSON] у судове засідання зявилась, згодна з тим, що нотаріус засвідчував вказану угоду під впливом оману, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, встановив факти і відповідні їм правовідносини, вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. 21.01.2016 р. між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу - [PERSON] у реєстрі за № 54 (а.с. 3-4). Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.12.2015 р., яке набрало законної сили 14.12.2015 р., задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири № 80 за адресою: Харківська область, Харківській район, смт Пісочин, вулиця Молодіжна, 5. (а.с. 5). У судовому засіданні було встановлено, що продавець [PERSON] під час укладання вказаного договору навмисно не повідомила покупця [PERSON] та третю сторону приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] про наявність судового рішення від 01.12.2015 р., що набрало законної сили 14.12.2015 р., яким визнано право власності на ? частину квартири № 80, яка розташована за адресою, Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Молодіжна, 5 за [PERSON], чим ввела останніх в оману. Крім цього, у п. 7 вказаного договору продавець [PERSON] повідомила покупця [PERSON], що інших осіб та членів сімї, яки б мали право на користування квартирою не має (а.с. 4), але з наданої позивачем копії паспорта [PERSON], [INFO] на 11 старинці паспорта у штампі місце проживання зазначена адреса: [ADDRESS]. (а.с. 11). Тим самим, відповідач [PERSON] порушила вимоги ст. 659 ЦКК: «Продавець зобовязаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар». Даний факт є підставою для визнання такого договору недійсним, адже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна сторона навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved