Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4284,80 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а.с. 2-4, 96-98). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 20 січня 2013 року приблизно о 10:15 год., біля будинку № 1-А по вул. Літературній в м. Одесі відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], і рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці такого руху та допустив наїзд на належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER], в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження, та внаслідок цього йому завдано матеріальних збитків в сумі 4284,80 грн., а також завдано моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., яка полягає у його душевних стражданнях, повязаних з тим, що на тривалий час йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності, оскільки багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти або відмовитися, що спричинило проблеми з роботою, а також повязаних з постійними ухиляннями відповідача від добровільного відшкодування збитків спричинених пошкодженнями належного йому на праві власності автомобіля та затягуванням судового процесу, що негативно впливає на стан його здоровя. Ухвалою суду від 09 червня 2015 року до участі у даній справі залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.1 а.с. 181). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та представник МТСБУ [PERSON] підтримали позов, а представник відповідача [PERSON] не визнав позов і подав адресовані суду свої письмові заперечення проти позову та письмові пояснення (т.1 а.с. 164-167, 243-249, т. 2 а.с. 3-5, 39-41). Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується особою, з вини якої шкода була заподіяна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або визначення робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом установлено, що 20 січня 2013 року приблизно о 10:15 год. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], і рухаючись заднім ходом по території прибудинкового проїзду закритої території житлового комплексу «Білий парус», біля будинку № 1-А по вул. Літературній в м. Одесі, не переконався в безпеці такого руху та допустив наїзд на належний [PERSON] на праві власності автомобіль [NUMBER], який стояв припаркований біля 3-ї парадної вказаного будинку, в результаті чого ці транспортні засоби тримали механічні пошкодження. При цьому, [PERSON] поїхав з місця пригоди, не зафіксувавши слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, в тому числі довідкою ст. інспектора дізнання відділу ОМ ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП, УДАІ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] від 05.06.2013 р., висновком за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 05.06.2013 р. та актом технічного огляду автомобіля [NUMBER], від 16.04.2013 р. (а.с. 135, 136-137, 139). Крім того, висновком спеціаліста НДЕКЦ [PERSON] за № 11/А-81 від 28.05.2013 р. встановлено, що на автомобілях [NUMBER], та «Lexus ES350», д/н [NUMBER], наявні ознаки взаємного контактування, які знаходяться на правих частинах задніх бамперів транспортних засобів та задньому правому ліхтарі автомобіля «Range Rover», (а.с. 68-73). Як вбачається з описової частини цього експертного висновку, по-перше, при послідовному порівняльному дослідженні та співпадінні слідів та пошкоджень на найбільш виступаючих деталях вищевказаних транспортних засобів виявляється узгодження по їх формі, розмірах, спрямованості, локалізації, ступеню вираженості, висоті розташування від опорної поверхні, а також нашаруванням на деталях цих автомобілів, вбачаться, що пошкодження співпадають по загальним та приватним ознакам (висоті розташування, ширині ділянок пошкоджень, характеру виникнення пошкоджень та інше); і, по-друге, послідовним, поелементним зовнішнім оглядом автомобіля [NUMBER], було встановлено, що цей транспортний засіб в результаті вищевказаного ДТП отримав наступні пошкодження : вмятину на задній правій кутовій частині бамперу на висоті 50 см від опорної поверхні на дільниці розміром 30х30 см, та в даній вмятині на висоті 52 см від опорної поверхні на дільниці розміром 30їх29 см наявні потертості з частковим відшаруванням власного лакофарбового покриття, а також в даному пошкодженні на висоті 77 см від опорної поверхні на дільниці розміром 7,2 см наявна потертість з нашаруванням речовини білого кольору, схожої на структуру скла заднього лівого ліхтарю автомобіля «Range Rover», д/н ВН3790СН. В результаті проведеної перевірки за фактом даного ДТП було встановлено, що причиною цього ДТП стало порушення вимог п. 10.9 ПДР водієм [PERSON], у відношенні якого за ст. 124 КпАП України складені адміністративні матеріали та направлені на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (а.с.121). Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2013 року у справі № 522/15893/13-п винним у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано [PERSON] (а.с.7-8). Але постановою апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2013 року вищевказана постанова суду першої інстанції від 05 серпня 2013 року була скасована, а провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито, з тих підстав, що судом першої інстанції справа була розглянута за відсутності [PERSON], а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися і повторний розгляд справи є неможливим, тобто з нереабілітуючих підстав (а.с. 5-6). З огляду на наведене, суд вважає доведеними доводи позивача стосовно того, що дане ДТП відбулося з вини відповідача [PERSON] Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги, що позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 4284,80 грн., що визначений експертним висновком ОНДІСЕ № 55448 від 08.01.2015 р. (а.с.81-87). Як вбачається з цього експертного висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП 20.01.2013 р. (без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових), становить 4284,80 грн., а сума матеріальної шкоди, завданої володільцеві цього автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП 20.01.2013 р., яка визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, становить 3871,91 грн. При цьому, при проведенні огляду цього транспортного засобу на наявність попередніх аварійних пошкоджень, візуально було встановлено, що на даному автомобілі піддавалися відновленню шість кузовних деталей, тобто зменшення ринкової вартості цього транспортного засобу з урахуванням пошкоджень, отриманих при ДТП 20.01.2013 р. з аналогічним непошкодженим транспортним засобом, визначається рівним нульовому значенню. Крім того, відповідно до цього експертного висновку ремонту підлягають : обшивка бамперу заднього (деформація з вмятинами та загинами в правій частині, обрив кріпленій з «мінусом» матеріалу в правій частині ремонт, фарбування; датчик парковки зовнішній правий (пошкодження ЛКП) фарбування; панель задня (деформація у вигляді вмятини в правій частині, 1 пошк. = 1*14см) ремонт, фарбування. Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами представника відповідача стосовно того, що наявні у справі матеріали вказують на те, що пошкодження «датчика парковки зовнішнього правого» та пошкодження «панелі задньої» не мають відношення до пошкоджень, які були отримані автомобілем позивача при ДТП 20.01.2013 р., оскільки згадані пошкодження не містяться у висновку спеціаліста НДЕКЦ [PERSON] за № 11/А-81 від 28.05.2013 р., у складених ст. інспектором дізнання відділу ОМ ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] висновку за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 05.06.2013 р. та листі від 22.04.2013 р., а також у схемі місця ДТП. Таким чином, сума матеріальної шкоди, визначена у експертному висновку № 5448 від 08.01.2015 р., підлягає зменшенню на суму витрат з ремонту «датчику парковки зовнішнього правого» та «панелі задньої», оскільки позивачем не доведено в суді жодного причинного звязку між вказаними пошкодженнями та ДТП від 20.01.2013 р. Але висновком № 5448 від 08.01.2015 р. не визначений розмір матеріального збитку, завданого пошкодженнями «заднього бамперу» автомобіля позивача, а позивач не надав суду доказів на підтвердження розміру цього матеріального збитку, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Більш того, суд бере до уваги, що з моменту ДТП від 20.01.2013 р. до дати проведення експертного дослідження, за результатом якого було складено експертний висновок № 5448 від 08.01.2015 р., минуло майже два роки, а визначити яким чином зберігався автомобіль позивача не є можливим, та вказаний експертний висновок таких обставин не відображує. Водночас суд враховує, що автомобіль позивача експлуатувався після ДТП, що могло привести до його ще більшого пошкодження та виведення з ладу додаткових деталей. Отже, суд не може брати висновок № 5448 від 08.01.2015 р. як належний доказ вартості матеріального збитку, завданого позивачу як власнику автомобіля [NUMBER]. Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач не довів свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначено вище, в обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, позивач вказує, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає у його душевних стражданнях, повязаних з тим, що на тривалий час йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності, оскільки багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти або відмовитися, що спричинило проблеми з роботою, а також повязаних з постійними ухиляннями відповідача від добровільного відшкодування збитків спричинених пошкодженнями належного йому на праві власності автомобіля та затягуванням судового процесу, що негативно впливає на стан його здоровя. Проте отримані належним позивачеві транспортним засобом пошкодження при ДТП 20.01.2013 р. не спричинили неможливості його використанні за призначенням, та цей транспортний засіб не передавався для проведення ремонту, а постійно використовувався позивачем, що також підтверджується експертним висновком № 5448 від 08.01.2015 р., з якого вбачається, що цей транспортний засіб був наданий «на ходу». Також позивач не довів в суді наявність причинно-наслідкового звязку між пошкодженням належного йому автомобіля при ДТП від 20.01.2013 р. та погіршенням стану його здоровя за результатами медичних обстежень в період з квітня по листопад 2014 р. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди з відповідача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed