Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів. У подальшому позивач, до початку розгляду справи по суті надав до суду заяву про зміну предмету позову (а.с.52-54), стверджуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 31 серпня 2002 року по 10 лютого 2012 рік. Під час шлюбних відносин останні неодноразово брали у кредит гроші у різних банківських установах на споживчі цілі та сімейні затрати. Позивач зазначає в позові, що 14 вересня 2006 року між АКБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1863-08 на суму 105 000 доларів США. Згідно пункту 1.4. цього Договору, цільове призначення кредиту - придбання нерухомості - квартири за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5. В цей же день між АКБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1863/1-08ПОУ Н на суму 2026,23 грн. для розрахунків зі страховою компанією. Для забезпечення виконання умов вищезазначених договорів, Позивач разом зі своєю дружиною - [PERSON] передали в іпотеку АКБ «Укрсиббанк» свою квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згодом [PERSON] повідомив Позивача та його дружину про те, що АКБ «Укрсиббанк» вимагає терміново погасити заборгованість, яку власними силами та засобами Відповідач здійснити не в змозі. Для того, щоб не допустити звернення стягнення на майно Позивача в рахунок погашення заборгованості, що виникла у Відповідачів перед Банком, а також на прохання [PERSON], Позивачем та його дружиною було передано у борг грошові кошти у розмірі 69 124,19 доларів США для погашення кредиту.Натомість [PERSON] заперечує проти того, що ним грошові кошти бралися у борг. Сам факт отримання вказаних грошових коштів Відповідачами не заперечується. Позивач зазначає, що 16 жовтня 2015 року Апеляційним судом Одеської області винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ, за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання права власності. Вказаним рішенням встановлено, що грошові кошти за кредитним договором (кредит № 1863-08ПОУ Н від 14.09.2006 року у розмірі 105 000,00 доларів США для придбання квартири по вул. Базарна, 5 у м. Одеса (п. 1.3.4. Договору)) були витрачені за їх цільовим призначенням. Також позивач вказує в позові, що [PERSON] взяв в АКБ «Укрсиббанк» в кредит грошові кошти у розмірі 90000 доларів США за договором про надання споживчого кредиту від16.11.2007 року. В забезпечення цього договору було укладено Договір поруки від 16.11.2007 року між Мартинюк 0. А. та АКБ «Укрсиббанк» та іпотечний договір від16.11.2007року між [PERSON] та АКБ «Укрсиббанк», за яким вона передала в іпотеку свою квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язання за цим договором здійснювалося нерегулярно, в зв'язку з чим для погашення вказаного кредиту Мартинюк 0. А. продала 21.01.2011 року отриману в спадщину квартиру, та внесла отримані кошти від реалізації на погашення заборгованості. Згодом, [PERSON] звернувся до Позивача з проханням надати у борг ще певну суму грошей.15 січня 2012 року при свідках - [PERSON] та Левицького 0. В. Позивачем було передано Відповідачам 40 923 доларів США. У звязку з цим, вважаючи, що беручи у позику у позивача грошові кошти, відповідачі діяли в інтересах сім'ї та носять солідарний обовязок щодо їх повернення, позивач звернувся до суду з даною заявою та просить суд: - стягнути солідарно з [PERSON] (номер облікової картки платника податку 29640148838) та [PERSON] (номер облікової картки платника податку [NUMBER]) на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 69 124 (шістдесят дев'ять тисяч сто двадцять чотири) доларам США 19 центам на момент здійснення платежу; - стягнути солідарно з [PERSON] (номер облікової картки платника податку 29640148838) та [PERSON] (номер облікової картки платника податку [NUMBER]) на користь [PERSON] за договором позики грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 40 923 (сорок тисяч дев'ятсот двадцять три) доларам США на момент здійснення платежу; - стягнути солідарно з [PERSON] (номер облікової картки платника податку 29640148838) та [PERSON] (номер облікової картки платника податку [NUMBER]) на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 3 079 (три тисячі сімдесят дев'ять) доларам США 34 центів на момент здійснення платежу як три відсотки за користування безпідставно набутими коштами; - стягнути солідарно з [PERSON] (номер облікової картки платника податку 29640148838) та [PERSON] (номер облікової картки платника податку [NUMBER]) на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 1 823 (одна тисяча вісімсот двадцять три) доларам США 03 центів на момент здійснення платежу як три відсотки за користування безпідставно набутими коштами. В судовому засіданні представники позивача підтримали позові в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що у 2007 році відповідачі проживали разом, брали кредит у банку та звернулись до батька, який дав їм 69124,19 для погашення кредиту, які були використані за призначенням. Тому ця сума не є позикою та не були безпідставно отримані. Відповідач вказує, що 923 ці гроші взяла відповідачка після розлучення, Мартинюк про це не знав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що до офіційного розлучення він з дружиною не проживав разом 2 роки, розписку дружина підробила, грошей він не отримував, розписка зявилася не в момент подачі позову. А перед направленням справи в апеляційний суд. Кошти у розмірі 69124,19 батько дружини отримав на свої цілі для погашення свого кредиту. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 31 серпня 2002 року до 10 лютого 2012 року перебували у шлюбі. 14 вересня 2006 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1863-08ПОУ Н, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 105 000 доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору 27 жовтня 2006 року між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку було передано квартиру № 52, яка знаходиться в м. Іллічівськ по вул. Олександрівська, 4-а. 16 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11253510000, згідно якого останньому надано грошові кошти у розмірі 90 000 доларів США. На забезпечення виконання вказаного договору цього ж дня між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого остання передала в іпотеку банку належну їй квартиру [ADDRESS]. Із матеріалів справи вбачається, що для погашення заборгованості по кредитному договору № 1863-08ПОУ Н від 14 вересня 2006 року, [PERSON] 08 грудня 2011 року передав [PERSON] грошові кошти у сумі 69 124,19 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, складеною останнім. Згідно розписки від 15 лютого 2012 року для погашення заборгованості по кредитному договору № 11253510000 від 16 листопада 2007 року, позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 40 923 доларів США. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що шлюб між сторонами розірвано 10 лютого 2012 року, тобто до передачі коштів, отримання яких підтверджено розпискою [PERSON] від 15 лютого 2012 року. Отже, не слід їх вважати такими, що використані в інтересах сім'ї і та є спільним боргом подружжя. Крім того, на такі правовідносини звернув увагу Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів (а.с.72-75). Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення , так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року). Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов'язанням її повернення, та дати отримання коштів. Дослідивши додану у справу позивачем розписку від 16 листопада 2007 року про отримання [PERSON] від [PERSON] 69124,19 доларів США, на підставі якої позивач доводить наявність договору позики, суд дійшов висновку про те, що вказана розписка не є договором позики і не містить обовязку відповідача повернути позивачу отримані кошти. Про такі правовідносини вказує Верховний суд України у цивільних справах в Постанові від 13 травня 2015 року (а.с.72-75).

Outcome: dismissed