Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа- Ізмаїльський РВ ГУДМС України в Одеській області, про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником 3/10 частин житлового будинку №5, розташованого по вул.Котовського в м.Ізмаїлі Одеської області на підставі договору дарування, завіреного Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 29.09.1992 року за №4/6187, зареєстрованого Реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 09.04.2014 року за №335507451106. В зазначеній частині будинку зареєстрований [PERSON], який в будинку не проживає. Через реєстрацію відповідача він обмежений у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, позивач звернувся з заявою про підтримання позову, відповідач звернувя з заявою про визнання позову, та розгляд справи у їх відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в Одеській області, у судове засідання представника не направила, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування, завіреного Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 29.09.1992 року за №4/6187, зареєстрованого Реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 09.04.2014 року за №335507451106 [PERSON] належить 3/10 частин житлового будинку №5, розташованого по вул.Котовського в м.Ізмаїлі Одеської області. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 20.04.2011 року. [PERSON]у зазначеному будинку не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку №5, розташованому по вул.Котовського в м.Ізмаїлі Одеської області, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved