Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Брусилівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 13 листопада 2018 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом він став власником 1/2 частки житлового будинку номер [ADDRESS] . Власником іншої частини цього будинку є його донька [PERSON] . Вказаний будинок раніше належав його дружині [PERSON] , яка померла [INFO] . При оформленні даного будинку йому стало відомо, що відділом Державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції на будинок накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2004 року. Підставою накладення арешту послужив виконавчий лист № 2-352 від 19.01.2004 року, виданий Брусилівським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» 12 377,15 гривень, як оплату послуг зв`язку. Зазначив, що вказана сума заборгованості була погашена ще за життя [PERSON] і на даний час тієї заборгованості вже немає. Викладене підтверджується довідкою ПАТ «Укртелеком» № 57196602-вих-82і260 від 18.10.2018 року, в якій зазначається, що за обліковими даними ПАТ «Укртелеком» заборгованості за телекомунікаційні послуги з телефону [NUMBER], встановленого за адресою: [ADDRESS], на сьогоднішній день немає. Однак незважаючи на те, що борг, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на майно [PERSON] , погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження майном, одним із власників якого позивач. Просив суд зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області від 26.04.2004 року, з всього майна, що належить [PERSON] і знаходиться за адресою [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 11.05.2004р. за № 6857 про арешт будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача Осадчий А .А . позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Представник Брусилівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України визначено способи захисту порушеного права, в тому числі щодо припинення дії, що порушує право. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником будинку за адресою: [ADDRESS] . Частина вказаного будинку набутий позивачем 30.11.2018 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 5) Також встановлено, що на виконання рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.12.2003 року у справі № 2-352/2003, яким з [PERSON] стягнуто на користь ВАТ «Укртелеком» 12 377,15 гривень, постановою державного виконавця ВДВС Брусилівського РУЮ у Житомирській області від 26.04.2004 р. серія АА № 980131 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 6, 7). При цьому згідно довідки ПАТ «Укртелеком» № 57196602-вих-82і260 від 18.10.2018 року за обліковими даними ПАТ «Укртелеком» заборгованості за телекомунікаційні послуги за телефоном [NUMBER], встановленим за адресою: Брусилівський район, [ADDRESS] , на сьогоднішній день немає (а.с. 9). Як вбачається з відповіді № Г-1069/3.3/2.1/2018 від 21.12.2018 р, наданої Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, на виконані перебувало виконавче провадження № 2-352 від 19.01.2004 року, заведене на підставі виданого Брусилівським районним судом Житомирської області виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» 12377, 15 гривень, як оплати за послуги зв`язку. При цьому інших даних про хід виконання виконавчого провадження не збереглося, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах виконавчої служби, затвердженого Наказом МЮУ № 2274/5 від 25.12.2008 р., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. (а.с. 10). Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, позивач не був боржником у виконавчому провадженні, на даний час виконавче провадження закінчено, Закон України «Про виконавче провадження» надає можливість зняття арешту судом у випадку, коли такий арешт підлягає зняттю, проте державний виконавець не може його зняти самостійно у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області від 26.04.2004 року, з всього майна, що належить [PERSON] і знаходиться за адресою [ADDRESS] , підлягає скасуванню.. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» та

Outcome: approved