Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, мотивуючи його тим, що 29 грудня 2014 року наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 245-п незаконно припинено дію контракту, укладеного 04 вересня 2014 року між ним та вказаним Міністерством на три роки, та він звільнений з посади генерального директора Державного підприємства «Артемсіль» (далі - ДП «Артемсіль» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин, якого не скоїв. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року позов [PERSON] до Міністерства аграрної політики та продовольства України, ДП «Артемсіль» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 грудня 2014 року № 245-п про припинення дії контракту реєстраційний номер 4735 від 04 вересня 2014 року та звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Артемсіль» за прогул без поважних причин, згідно з п.4 ст.40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді генерального директора ДП «Артемсіль». Поновлено дію контракту реєстраційний номер 4735 від 04 вересня 2014 року, укладеного між Міністерством аграрної політики та продовольства України та [PERSON] Стягнуто з ДП «Артемсіль» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 88 155 грн. 20 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ДП «Артемсіль» на користь держави судовий збір в розмірі 881 грн. 55 коп. Допущено до негайного виконання рішення суду щодо поновлення [PERSON] на посаді генерального директора ДП «Артемсіль». Ухвалою суду від 08 травня 2015 року у вказаному рішенні виправлено як розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з ДП «Артемсіль» на користь [PERSON], з 88 155 грн. 20 коп. на 80 682 грн., так і судовий збір з 881 грн. 55коп. на 806 грн.82 коп., що підлягає стягненню з підприємства на користь держави. Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідачі - Міністерство агарної політики та продовольства України та Державне підприємство «Артемсіль» подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи, просили рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову [PERSON] В судовому засіданні апеляційного суду представник Міністерства агарної політики та продовольства України [PERSON] та ДП «Артемсіль» [PERSON] доводи апеляційних скарг підтримали та просили скарги задовольнити. Представник позивача - адвокат [PERSON] та позивач [PERSON] заперечували проти доводів апеляційних скарг, просили рішення суду залишити без мін, а апеляційні скарги відповідачів відхилити, як безпідставні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників вказаних відповідачів, заперечення представника позивача та позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг в межах оскарження, апеляційний суд вважає, що скарги підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON], виходячи з наступних підстав. Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, відповідно до положень п. п. 1, 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Частиною 2 ст. 309 ЦПК України передбачено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення привело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу № 139-п Міністерства аграрної політики та продовольства України від 04 вересня 2014 року, [PERSON] був призначений на посаду генерального директора ДП «Артемсіль» та з ним укладено контракт строком на три роки з 04 вересня 2014 року по 03 вересня 2017 року. Наказом цього ж Міністерства від 29 грудня 2014 року № 306-к з позивачем припинено дію контракту, реєстраційний номер 4735 від 04 вересня 2014 року та його звільнено з посади генерального директора ДП «Артемсіль» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Підставою для наказу є службова записка Управління державного майна та Департаменту продовольства від 29 грудня 2014 року № 27-4-01/166, акт працівників ДП «Артемсіль» від 26 грудня 2014 року. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд виходив з того, що звільнення позивача з посади було здійснено безпідставно, оскільки в наказі про його звільнення не зазначено ані часу, ані дати скоєння прогулу без поважних причин, без погодження з профспілкою ДП «Артемсіль», членом якої він є. При цьому невраховане його попереднє ставлення до роботи. Перед виданням наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 грудня 2014 року № 306-к пояснення від позивача не відбиралися, втім акти про відсутність його на роботі 22, 23, 24 та 25 грудня 2014 року, спростовуються наданими стороною позивача доказами, а саме: актом про надання послуг харчування їдальні №№ 1, 2 від 26 грудня 2014 року; кредитними заявками ДП «Артемсіль» від 25 та 26 грудня 2014 року; копіями карток обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 23 грудня 2014 року, що підписані [PERSON] Однак погодитись з рішенням суду не можна, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд вважає, що при звільненні позивача [PERSON] Міністерство аграрної політики та продовольства України не порушило підстав припинення дії контракту та звільнення його з посади генерального директора ДП «Артемсіль» відбулось з дотриманням вимог діючого законодавства. Так, відповідно з вимогами п. 5.2 контракту, укладеного 04 вересня 2014 року між Міністерством аграрної політики та продовольства України та позивачем (далі - Міністерство), контракт припиняється з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом (т.1 а.с. 15-17, 132-137). Згідно з п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як розяснено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, при розгляді трудових справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядження) і перевіряти їх відповідність законові. З наказу Міністерства від 29 грудня 2014 року № 306-к вбачається, що з позивачем припинено дію контракту, реєстраційний номер 4735 від 04 вересня 2014 року та його звільнено з посади генерального директора ДП «Артемсіль» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Підставою для наказу є службова записка Управління державного майна та Департаменту продовольства від 29 грудня 2014 року № 27-4-01/166, акт працівників ДП «Артемсіль» від 26 грудня 2014 року (т.1 а.с. 18, 88, 45). Згідно з службовою запискою Управління державного майна та Департаменту продовольства від 29 грудня 2014 року № 27-4-01/166, акту працівників ДП «Артемсіль» від 26 грудня 2014 року [PERSON] був присутній на роботі 19 та 26 грудня 2014 року та відмовився надати документи про причини своєї відсутності на роботі з 22 листопада по 25 грудня 2014 року (т.1 а.с. 140, 144). Відповідно до актів від 22, 23, 24 та 25 грудня 2014 року, складених посадовими особами ДП «Артемсіль», в ці робочі дні, а саме: 22, 23, 24 та 25 грудня 2014 року генеральний директор [PERSON] був відсутній на роботі протягом робочого дня (т.1 а.с.97 - 100). Як вбачається з наказу генерального директора [PERSON] № 492 к від 19 грудня 2014 року, на період його хвороби обовязки генерального директора ДП «Артемсіль» покладено на В.О. технічного директора [PERSON] з 22 грудня 2014 року (т.1 а.с.92). Відповідно до наказу В.О. генерального директора ДП «Артемсіль» [PERSON] № 496 к від 23 грудня 2014 року, з 24 грудня 2014 року обовязки генерального директора підприємства покладено на виконавчого директора [PERSON] (т.1 а.с. 91). Апеляційний суд враховує, що ці накази не скасовані і лікарняного листа або інших медичних документів за цей час позивач підприємству не надав. Твердження позивача про те, що у спірний період ним були підписані документи, копії яких досліджені судом: 23 грудня 2014 року - картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; акт про надання послуг харчування їдальні №№ 1, 2 від 26 грудня 2014 року; кредитні заявки ДП «Артемсіль» від 25 та 26 грудня 2014 року, що свідчить про виконання ним службових обовязків у ці дні, не спростовують факт відсутності його на роботі протягом робочого дня 22 та 24 грудня 2014 року без поважних причин, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів про виконання ним службових обовязків саме у ці дні позивач суду не надав (т.1 а.с. 98, 100, 118-120, 125 -130, 146). Таким чином, позивач не довів, що 22 та 24 грудня 2014 року він був присутній на роботі та виконував свої посадові обовязки у зазначені дні, поважності причин відсутності на роботі у ці дні [PERSON] суду не надав. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що 22 та 24 грудня 2014 року [PERSON] скоїв прогул без поважних причин, а тому у Міністерства були правові підстави припинити з ним дію контракту реєстраційний номер 4735 від 04 вересня 2014 року та звільнити його з посади генерального директора ДП «Артемсіль» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Відповідно до вимог ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян. Оскільки, [PERSON] займав посаду керівника підприємства, то відповідно до вимог ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання з ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), є правомірним. При цьому апеляційний суд виходе з того, що при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання від нього письмового пояснення не може бути підставою для визнання наказу про припинення дії контракту та звільнення працівника з посади підставою для визнання наказу незаконним. Аналізуючи та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що припинення дії контракту та звільнення позивача [PERSON] з посади генерального директора підприємства здійснено обґрунтовано та з дотриманням вимог діючого законодавства. Таким чином, всупереч помилкового висновку суду першої інстанції, якого він дійшов внаслідок неповно зясованих обставин справи, припинення дії контракту реєстраційний номер 4735 та звільнення з посади генерального директора ДП «Артемсіль» за прогул без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України, здійснено правомірно, без одержання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), що відповідає вимогам ст. 43-1 КЗпП України. Доводи апеляційних скарг відповідачів апеляційний суд визнає обґрунтованими, рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Оскільки суд першої інстанції на підставі неповно зясованих обставин справи, дійшов помилкового висновку про неправомірне припинення контракту і звільнення позивача [PERSON] з посади генерального директора за прогул без поважних причин, помилково поновив його на роботі, стягнувши середній заробіток за дні вимушеного прогулу, чим допустив невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до вимог п.п. 1, 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Артемсіль» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, а апеляційні скарги відповідачів слід задовольнити.

Outcome: dismissed