Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка складається з 1/8 частини що належала [PERSON] ; 1/8 частини яка належала [PERSON] та 1/4 частини яка належала [PERSON] , в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в якому він зареєстрований та фактично проживає з лютого 2004 року. Іншими співвласниками вище вказаного житлового будинку є: [PERSON] , [PERSON] , яким належить по 1/8 частині будинку кожній, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чугуївською держнотоконторою від 19.07.1995 року, реєстровий № 2-1975; та [PERSON] , якій належить 1/4 частина будинку, на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29.11.1993 року. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належні їм частини отримали у спадок ще у 90-х роках, однак ніколи в даному будинку не проживали, за всі роки, що позивач володіє половиною будинку, вони своєю власністю жодного разу не цікавилися та не витрачали коштів на її утримання. Позивач посилається на те, що як стало йому відомо [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вже померли, до цього часу спадщину після їх смерті ніхто не оформив, всі ці роки він добросовісно, відкрито та безперервно, володіє та користується будинком в цілому, доглядає за ним аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому більше десяти років, не приховуючи цей факт, у зв`язку з чим вважає за можливе визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на належні їм частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити (а.с. 24). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечував (а.с. 26). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування частки житлового будинку від 19 грудня 2003 року, реєстровий номер 3244, позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано КП «Чугуївське МБТІ» 14.01.2004 року, реєстровий № 421 (а.с. 15). У вказаному вище будинку позивач зареєстрований та фактично проживає один з 03.02.2004 року, що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію та довідкою відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 10.12.2019 року № 0310-33/6653 (а.с. 18). Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє 1/2 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , більше десяти років, не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за [PERSON] право власності на вказану частину будинку, яка складається з 1/8 частини що належала [PERSON] ; 1/8 частини яка належала [PERSON] та 1/4 частини яка належала [PERSON] , в порядку набувальної давності.

Outcome: approved