Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що він на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності, має житловий будинок, в [ADDRESS]. В даному житловому будинку з 2012 року зареєстрований відповідач, однак фактично вона у ньому не проживає і не проживала жодного дня. А тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований в [ADDRESS]. В судове засідання представник позивач [PERSON] не з'явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з'явилась, хоча про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Відзив на позов не направила. В судове засідання, в якості третьої особи, представник Коропської селищної ради в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні власником житлового будинку, в [ADDRESS], є позивач, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.08.2011 року. Відповідач, від дня реєстрації, тобто з листопада з 2012 року у будинку позивача не проживала жодного дня, що підтверджується довідкою Оболонського старостинського округу Коропської селищної ради. Відповідно до ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України, ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право використовувати помешкання для особистого проживання, проживання членів їх сім'ї та інших осіб. Вони мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд та вимагати усунення будь-яких порушень їх прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України: Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач бажає позбавити права користування житловим будинком, який йому належить на праві власності, відповідача [PERSON], оскільки остання зареєстрована за вищевказаною адресою, але фактично не проживає. Отже, позовна вимога про позбавлення відповідача права користування житлом, підлягає задоволенню. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved