Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [INFO] суму заборгованості за договором позики від 11.12.2011 року в розмірі 200000 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму судових витрат у розмірі 2000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 11.12.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він передав останньому грошові кошти в розмірі 200000 грн. 00 копійок з кінцевим терміном повернення 01.01.2013 року, про що у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] було складено боргову розписку. Однак у зазначений термін [PERSON] свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув, в звязку з чим позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Зазначивши, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 01.01.2013, про що у присутності свідків, [PERSON] та [PERSON] було складено боргову розписку. В судовому засідання відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що кошти від [PERSON] він не отримував та жодної розписки не писав. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі доручення від 18.03.2016 року, в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні повністю. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони були свідками під час позичання коштів позивачем відповідачу, особисто бачили факт передачі коштів та складання розписки, зазначили, що події відбувались наприкінці робочого дня за адресою [ADDRESS]. Суд вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи іоцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, 11 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 01.01.2013, про що у присутності свідків, [PERSON] та [PERSON] було складено боргову розписку. У час визначений у розписці [PERSON] позивачу кошти не повернув. Оригінал розписки був предявлений представником позивача під час судового засідання. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно зі ст. ст.\~59,\~60\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договорм позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно із ст.629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та впорядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.16, 202, 207, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України та ст.3, 10, 11, 107, 109, 118, 119, 120, 208-218 ЦПК України, -

Outcome: approved