Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядження майном шляхом позбавлення [PERSON] права користування майном шляхом зняття його з реєстраційного обліку по провулку Урожайному, 11 в м. Кременчуці. Свої вимоги мотивує тим, що він має у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: місто Кременчук провулок Урожайний 11. В належному йому будинку зареєстровані його мати [PERSON] та його двоюрідний брат [PERSON] [PERSON] у 2002 році зареєструвався за адресою належного йому будинку, але не проживав і не проживає в ньому до останнього часу. У нього виникла заборгованість по квартирній платі. Він звернувся до TOB «Добробит», яке обслуговує їх будинок, де йому пояснили, що для того щоб зменшити вартість комунальних послуг потрібно зняти з реєстрації [PERSON], який фактично не проживає в належному йому будинку та відмовляється добровільно знятися з реєстрації. Там же в TOB «Добробит» йому надали усну консультацію, що відповідно до норм чинного законодавства України, а саме згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 органи місцевого самоврядування здійснюють реєстрацію та знімають з реєстраційного обліку громадян і якщо особа добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку потрібно зібрати докази її фактично\-го не проживання в даній квартирі та звернутись до суду з позовною заявою. Він неодноразово особисто і в телефонному режимі звертався до [PERSON] з прохан\-ням знятись з реєстрації в належному йому будинку, але він навідріз відмовився це зробити. 29 вересня 2016 року він залучив комісію в складі [PERSON] та [PERSON], які відзначили, що [PERSON] не проживає в належному йому будинку та що речі належні йому в будинку відсутні. Вважає, що відповідач повинен бути визнаний судом таким, що втратив право користування його приватною власністю, оскільки не проживає в ній доволі багато часу та своїми протиправними діями порушує його право на вільне володіння, користування та розпорядження його приватною власністю. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився з невідомих суду причин. Представник третьої особи ТОВ «Добробит» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вислухавши думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до договору дарування від 17.07.2004 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2643 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 серпня 2004 року, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями №11 по пров.Урожайному в м.Кременчуці Полтавської області. Як вбачається із довідки про склад зареєстрованих осіб та розмір платежів за утримання будинків споруд та прибудинкових територій, виданої ТОВ «Добробит» 29.09.2016 року за вих.№22383/41, за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] та з 25.06.2002 року зареєстрований як наймач [PERSON]. Актом про не проживання від 29.09.2016 року складеного працівниками ТОВ «Добробит» в присутності громадян [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] в буд. №11 по пров. Урожайному в м.Кременчуці Полтавської області не проживає з 2002 року по теперішній час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що відповідач [PERSON] взагалі ніколи не проживав в [INFO], а лише був зареєстрований. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [INFO] з 2004 року. Відповідач [PERSON] взагалі жодного дня не проживав у вказаному будинку та його особистих речей в будинку не має. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст..163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи те, що як встановлено судом, відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з 2002 року, тобто більше 14 років, без поважних причин, а також те, що судом не встановлено обставин, за яких за ним зберігається вказане житлове приміщення, то суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, в зв»язку з чим позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні власністю та визнання відповідача [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], то суд приходить до наступних висновків. Згідно ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто виходячи з вказаних положень Закону, рішення суду у цивільній справі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, само по собі є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] є безпідставними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, то з відповідача [PERSON] на його користь необхідно стягнути сплачені судові витрати.

Outcome: partial