Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 серпня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кролевецького району, актовий запис №130. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує наступним чином. Він з 27 серпня 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], її дошлюбне прізвище Косенко. За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. За час перебування у шлюбі із відповідачкою вони втратили любов та взаємоповагу один до одного, зникло порозуміння, він переконався в тому, що у них немає нічого спільного, тобто спільних інтересів, планів на майбутнє, тощо. Кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. Проживаючи в одному будинку, вони поступово віддалилися один від одного та стали зовсім чужими людьми. Спільний побут їх не повязує, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуть. Тривалий час вони намагалися зберегти сімю заради дитини, однак їхні зусилля були марними. В подальшому він, позивач має намір створити сімю з іншою жінкою. Намірів поновлювати подружні стосунки з відповідачкою він не має. Він, позивач, пропонував відповідачці розірвати шлюб через органи ДРАЦС, однак вона не погоджувалася, а тому він змушений звернутися з позовною заявою про розірвання шлюбу до суду. За таких обставин позивач вважає, що шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити та ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася, просить його проводити у її відсутність, про що суду надала відповідну письмову заяву. Вона на розірвання шлюбу згодна і не заперечує на ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні (а.с.13) Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що 27 серпня 1994 року сторони уклали шлюб, про що у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кролевецького району в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 27 серпня 1994 року зроблено відповідний актовий запис за №130, дошлюбне прізвище відповідачки Косенко, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія 1-БП №258794 (а.с.6) За час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Як вбачається із матеріалів справи за час перебування сторін у шлюбі вони втратили любов та взаємоповагу один до одного, між ними зникло порозуміння, вони переконалися в тому, що у них немає нічого спільного, тобто спільних інтересів, планів на майбутнє, тощо. Кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. Проживаючи в одному будинку, вони поступово віддалилися один від одного та стали зовсім чужими людьми. Спільний побут їх не повязує, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуть. Тривалий час вони намагалися зберегти сімю заради дитини, однак їхні зусилля були марними. В подальшому позивач має намір створити сімю з іншою жінкою, а тому і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Намірів поновлювати подружні стосунки вони не мають. Позивач [PERSON] пропонував відповідачці [PERSON] розірвати шлюб через органи ДРАЦС, однак вона не погоджувалася. Спору щодо поділу спільного майна на час розгляду справи немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин є підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, а також те, що відповідачка [PERSON] щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому відповідно до положень ст.112 СК України є підстави шлюб між сторонами розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка проти позову не заперечує і його визнає, а тому є достатні підстави для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб та маються в наявності для того законні підстави. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved