Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 04.08.2007 року у виконавчому комітеті Олешницької сільської ради, актовий запис №16. У шлюбі сторони народили одну дитину - доньку Вікторію, [INFO] Одруження виявилось невдалим, різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім'ї. Позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позивач у судове засідання не з'явився, його представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~ В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 04.08.2007 року у виконавчому комітеті Олешницької сільської ради, актовий запис №16. У шлюбі сторони народили одну дитину - доньку Вікторію, [INFO] Встановлено, що одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, сторони проживають окремо. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим даний позов підлягає задоволенню. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З врахуванням встановлених обставин щодо тривалості розладу в сім'ї сторін, заперечення позивача проти примирення з відповідачем, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved