Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], з третьою особою [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обгрунтування позову він зазначив, що 16.02.2008 року він купив у [PERSON] гараж-напіввагон на хребтовій балці, який знаходився на подвір'ї біля будинку [ADDRESS], та передав йому гроші в сумі 5575,0 грн. Але розпоряджатися вказаним майном йому перешкоджає [PERSON], яка в 2013 році самовільно повісила замок на гараж, зазначивши, що придбала вказаний гараж 30.01.2007 року разом із квартирою у [PERSON] Позивач просить суд витребувати у [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], із незаконного володіння напіввагон (гараж) на хребтовій балці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідач та його представник проти позову заперечували, зазначивши, що гараж був придбаний разом у [PERSON] із квартирою і є власністю відповідачки. При цьому вони вказали, що гараж не є нерухомою будівлею, а є металевою переносною конструкцією на яку непотрібно дозволів та допусків. Свідок [PERSON]зазначив, що його брат продав відповідачці тільки квартиру, а гараж продав іншому, як власну річ, так як гараж є переносною металевою конструкцією. Свідок [PERSON] зазначив, що йому від [PERSON] відомо, що той продав гараж позивачу. Свідок [PERSON], яка була сусідкою [PERSON], вказала, що він мав намір продавати квартиру разом з гаражем, але гараж не був оформлений, тому не вказаний в документах. Свідок [PERSON] підтвердив, що його теща придбала квартиру разом із гаражем, але на гараж не було документів, тому він не вказаний в договорі купівлі-продажу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, їх представників, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони не заперечують, що спірне майно -гараж, який знаходиться біля будинку [ADDRESS], належав [PERSON] і є переносною металевою конструкцією. Згідно наданих документів-копій домової книги та договору купівлі-продажу, [PERSON] проживав і був власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.46-47), яку 30.01.2007 року на підставі договору купівлі-продажу продав [PERSON] (а.с.9). Про гараж чи будь-яке інше майно у вказаному документі не зазначено. Відповідно до довідки Лозівського РВ ГУДМС в Харківській області [PERSON] є власником квартири, але не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Як зазначає відповідачка і підтверджує свідок [PERSON] у вказаній квартирі до 2013 року ніхто не проживав, і в 2013 році в ній оселилася сім'я доньки відповідачки, які вважають, що спірний гараж був придбаний разом з квартирою і що вони можуть ним розпоряджатися на власний розсуд. Матеріали справи містять розписку [PERSON], згідно якої він продав гараж-напіввагон на хребтовій балці за 5575 грн. позивачу [PERSON] [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER]) і допитати його в судовому засіданні не представляється можливим. Згідно наданих раніше ним письмових пояснень, він продав [PERSON] 30.01.2007 року тільки квартиру, а гараж він продав [PERSON] При цьому він зазначив, що передав покупцю ключі від гаражу, обрізав електропостачання і зняв сигналізацію, так як покупець мав намір гараж забрати. (а.с.61) Достовірність цих письмових пояснень, а саме, що вони були написані саме [PERSON], сторонами не оспорювалася. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Сторони не заперечують, що власником спірного гаража був [PERSON] Договір купівлі-продажу, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] не містить відомостей про продаж їй гаражу, а містить відомості про продану квартиру за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. В матеріалах справи є розписка [PERSON] про продаж [PERSON] власної речі- гаражу-напіввагону на хребтові балці, і який вчинив певні дії для передачі гаражу-відімкнув електропостачання і сигналізацію, передав ключі. Разом з тим будь-які документи, які б свідчили про продаж гаражу [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Таким чином між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу майна-гаражу, який не є нерухомим майном, а є переносною металевою конструкцією і тому договір купівлі-продажу не потребував нотаріального посвідчення. Про укладання договору купівлі продажу свідчить розписка власника і його дії про передачу майна покупцеві. Показання свідків як на стороні позивача так і на стороні відповідача суд оцінює критично, так як про обставини справи вони знають лише зі слів сторони, на боці якої виступають. З'ясувавши і оцінивши надані сторонами докази у відповідності до ст.212 ЦПК України, суд вважає, що позивач довів, що він є власником гаража, а тому у відповідності до ст.387 ЦК України він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Посилання відповідачки щодо спливу строку позовної давності є безпідставними, так як у відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається із пояснень сторін і не заперечується сторонами, конфлікт між сторонами стосовно гаража виник в 2013 році після того, як в куплену відповідачкою квартиру, в якій до цього часу ніхто не проживав, поселилась сім'я доньки відповідачки і вони повісили замок на спірний гараж. Тобто перебіг строку позовної давності повинен обчислюватися з моменту, коли позивач дізнався, що його право на спірне майно порушено, а не з моменту покупки, як вважає відповідачка. На підставі ст. ст. 261,334, 387, 655 ЦК України, ст.10, 57-60, 213-215 ЦПК України суд,-

Outcome: approved