Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01 серпня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття. Як зазначено в рішенні, діти залишилися проживати з позивачем, а тому всю турботу здійснює останній. Також в рішенні зазначено, що відповідач працює на Спільному підприємстві у формі ТОВ «РІФ-1» і відповідно відрахування повинні здійснюватися із заробітної плати. Натомість стягнення здійснюється Соснівським відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тобто це свідчить що відповідач офіційно на території України ніде не працює і сплачує аліменти з інших доходів. Як стало відомо, відповідач працює за кордоном України, а саме в Італійській Республіці. Тобто, відповідач збільшив свої доходи і має можливість сплачувати аліменти в значно більшому розмірі, ніж сплачував до цього. Та й витрати на утримання дітей значно зросли і розмір аліментів, які сплачує відповідач, зовсім не достатньо для повноцінного забезпечення дітей. Тому просить суд змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, встановлений рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2018 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. щомісячно, та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Адвокат відповідача [PERSON] [PERSON] 15.10.2020 скерувала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Зазначила наступне: в тодішній сім`ї [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу склалася складна ситуація, а саме діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати з батьком. В подальшому [PERSON] звертався до Ссонівського районного суду м. Черкаси з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав, однак рішенням суду від 04.12.2019 року в позові [PERSON] відмовлено. Після розірвання шлюбу з [PERSON] . [PERSON] була вимушена переїхати проживати в [ADDRESS] , де проживають її батьки. Оскільки власного житла у [PERSON] у смт. Гриців немає, то вона була вимушена орендувати собі житло для проживання, на що несе додаткові витрати. В подальшому була працевлаштована в смт. Гриців на підприємстві ТОВ «РІФ-1». Наразі звільнилася з підприємства, оскільки має поганий стан здоров`я. Вказала, що [PERSON] володіє на праві власності Ѕ частини квартири [ADDRESS] , але вказану квартиру здає в оренду позивач, і отримує кошти за оренду квартири позивач. [PERSON] погодилася на те, що кошти за квартиру повністю забирає позивач, оскільки вона вболіває за дітей, і на скільки вона в змозі своїм дітям допомагати, вона буде їм допомагати. Також [PERSON] щороку у фонд класу молодшої дочки [PERSON] вносить внесок в 1000 грн. [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно. Відмітила, що [PERSON] є жінкою, яка не перебуває у шлюбі, то познайомилась з чоловіком, який проживає закордоном, і періодично виїжджає закордон по запрошенню. Перебуває закордоном за рахунок знайомого чоловіка. Тому всі твердження [PERSON] щодо того, що [PERSON] працює закордоном та заробляє кошти не відповідає дійсності, та не підтверджується належними та допустимими доказами. Аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] справно сплачує в тих розмірах, як визначено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2018 року. Вважає, що немає правових підстав для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Рева С.В. в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі та участі позивача за наявними матеріалами. Представник відповідача адвокат Хмельницька Л.М. в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про проведення розгляду справ без її участі, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.\~ Судом встановлено, що сторони у справі є колишнім подружжям та перебували у зареєстрованому шлюбі, який\~рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.07.2017 року розірвано. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01 серпня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття. Державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 712/9722/17 від 10.08.2018 Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання неповнолітніх дітей на користь [PERSON] . Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені\~Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Як визначено статтею 16ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права;\~\~визнання правочину недійсним;\~\~припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення;\~\~примусове виконання обов`язку в натурі;\~\~зміна правовідношення;\~\~припинення правовідношення;\~\~відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;\~\~відшкодування моральної (немайнової)шкоди;\~\~визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст.13 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти\~це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 150 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~визначено,що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.\~\~Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~\~Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч.1, 2\~ст. 184 СК України). Частиною першою\~статті 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.\~\~Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.\~\~Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Також, слід зазначити, що\~Сімейний кодекс\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду до 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, посилаючись на збільшення доходів [PERSON] та збільшення витрат на утримання дітей. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що вказані позивачем обставини не дають підстав для зміни розміру аліментів, які сплачуються відповідачем на виконання судового рішення від 21.03.2018 по справі № 712/9722/17 на утримання двох неповнолітніх дітей. Так, жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведено обставин щодо поліпшення матеріального стану відповідачки, які свідчили б про те, що вона має можливість сплачувати аліменти у розмірі 8000грн. щомісячно, тобто по 4000грн. на утримання кожної неповнолітньої дитини, а також не доведено факту погіршення матеріального чи сімейного стану самого позивача. У матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідачки, та докази про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, тощо. Не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідачка отримує доходи, працюючи закордоном. Навпаки, за дослідженими доказами, відповідачка є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно. Відповідно до довідки про доходи № [NUMBER] [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.02.2020 по 31.07.2020 складає 12300,0 грн. Слід зазначити, що позивачем також не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що зросли витрати на харчування, одяг, навчання та розвиток дітей. Таким чином, з`ясувавши всі обставини та перевіривши їх наявними доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає\~Закон України №3674-VІ. Пунктом третім ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, звертаючись до суду із даним позовом позивач [PERSON] судовий збір не сплачував, будучи суб`єктом, який звільняється від сплати судового збору за подання до суду цього позову. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Частиною шостою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати (судовий збір у розмірі 840грн. 80коп.), слід компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed