Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого в Мукачівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області, актовий запис № 557. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ним фактично припинені. Їх шлюб існує лише формально, примирення та збереження шлюбу не можливе, тому його слід розірвати. 08 листопада 2018 року [PERSON] подала зустрічний позов про стягнення з відповідача (первісного позивача) аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовуються доводами про те, що дитина знаходиться на повному утриманні матері, в той час як батько дитини жодної участі у її матеріальному забезпеченні не приймає. Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. В судове засідання позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не зявився, оскільки заявив клопотання про розгляд справи без його участі, при цьому позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити, вимоги за зустрічним позовом визнав частково та просив присудити до стягнення аліменти в сумі 1000,00 гривень, так як він ніде не працює. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не зявилася, від представника надійшла заяву про розгляд справи без їх участі, при цьому позовні вимоги за первісним позовом визнала, вимоги за зустрічним позовом просила задоволити в повному обсязі. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 27 жовтня 2011 року Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 557 (а.с. 6). Також сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (копія свідоцтв про народження серії 1-ФМ №428399 від 25.06.2012 року, а.с. 7). Відповідно до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб носить лише формальний характер і такий слід розірвати. По відношенню до зустрічного позову про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) задекларовані гарантії щодо права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення \~здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування \~її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності\~з положеннями\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~частини другої\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи відсутність\~взаємної домовленості\~між сторонами\~про участь\~у матеріальних\~витратах на\~утримання дитини,\~з урахуванням\~того,\~що в\~суду не\~має відомостей\~про офіційне\~працевлаштування відповідача,\~а також\~про те,\~що відповідач\~має інші\~аліментні зобовязання,\~суд вважає\~за необхідне\~визначити розмір\~аліментів на\~утримання дитини\~у відповідності\~до ст.\~184\~Сімейного кодексу\~України,\~тобто у\~твердій грошовій\~сумі,\~та у\~розмірі,\~що становить\~1500,00\~гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дітей, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. При цьому, визначаючи саме такий розмір аліментів суд враховує встановлений у 2018 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до частини першої\~ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved