Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить припинити право власності останньої на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] з компенсацією вартості даної частки в розмірі 4637 грн., визнати за ним право власності на вказану частку у майні та стягнути витрати на проведення досудової оціночно-будівельної експертизи. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2019 визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку житлового будинку, загальною площею 51,6 кв.м., житловою 15,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у спільному майні подружжя, право власності на ј частку даного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . В сукупності йому належить 7/8 часток у вищевказаному будинку. У зазначеному рішенні суду встановлено, що нотаріусом Куртяк О.О. у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1 від 01.02.2019 зазначено, що спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] є його батько [PERSON] та його донька [PERSON] . Отже, відповідачка володіє 1/8 часткою вказаного житлового будинку. На замовлення позивача судовим експертом [PERSON] проведено досудову оціночно-будівельну експертизу та надано Висновок експерта №472/20 від 31.07.2020. Згідно даного висновку ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд станом на 01.06.2020 становить 37100 грн., а вартість 1/8, відповідно, 4637 грн. Частка відповідачки є незначною, їй належить 1/8 ідеальна частина будинку, що відповідає 1,925 кв.м. житлової площі. Виділити цю площу в натурі є неможливим. Вважає, що припинення права власності на частину майна не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки на її користь буде стягнута грошова компенсація. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.09.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05.10.2020. 05.10.2020 підготовче судове засідання відкладено через неявку сторін на 27.10.2020. 19.10.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позов заперечує, покликаючись на те, що позивачем не представлено доказів на підтвердження права власності на спірний будинок. А також заперечує проти стягнення з неї витрат на проведення експертизи, оскільки вважає такі неспівмірними з позовними вимогами. 26.10.2020 представником позивача долучено до матеріалів справи квитанцію про внесення грошових коштів в розмірі, що відповідає вартості частки у спірному будинковолодінні, на депозитний рахунок суду. 27.10.2020 справу призначено до судового розгляду на 20.11.2020. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2019: за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частку житлового будинку, загальною площею 51,6 кв.м., житловою 15,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у спільному майні подружжя; визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла, [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частку вказаного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . У вказаному рішенні суду встановлено, що [PERSON] належить 1/8 частки у спірному будинковолодінні. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 04.01.2019 Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вказаний будинок складається з: коридору, площею 17,8 квм.м., житлової кімнати площею 15,4 кв.м., кладової площею 7,7 кв.м., кладової площею 4,7 кв.м., кухні площею 6 кв.м. Загальна площа будинку: 51,6 кв.м., житловою площею 15,4 кв.м., допоміжною 36,2 кв.м. Згідно висновку експерта №472/20 від 31.07.2020 ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по [ADDRESS] станом на 01.06.2020 становить 37100 грн. Вартість 1/8 ідеальної частки у спірному майні становить 4637 грн. Згідно з частиною 1, 2 статті 355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 356\~Цивільного кодексу\~України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або у дрібному виразі. Відповідно до\~статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У частині 1\~статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, цей перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено у\~статті 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Верховний Суд України під час розгляду справи № 668цс14 від 02.07.2014 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку у спільному майні, необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченою пунктами 1-3 частини 1\~статті 365 Цивільного кодексу України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою пунктом 4 частини 1 цієї статті. Враховуючи, що частка відповідачки у спірному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі та спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим і відповідач отримає компенсацію за свою частку, то припинення його права власності на 3/8 частки у квартирі не завдасть істотної шкоди його інтересам. Згідно з частиною 2\~статті 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки у разі ухвалення судового рішення. Адже, на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається права на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку - є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку - є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. Позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі компенсації за 1/8 ідеальних часток спірного будинковолодіння, що становить 4637 гривень. За таких обставин, суд вважає, що можливо припинити право власності на 1/8 частки спірного будинковолодіння, які належать відповідачці та визнати за позивачем право власності на вказану частку, стягнувши з позивача в користь відповідачки компенсацію вартості 1/8 частки житлового будинку в розмірі 4637 грн, шляхом перерахування їх в користь останньої з депозитного рахунку суду (кошти внесені [PERSON] на підставі квитанції №51854180 від 01.10.2020). Щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на проведення експертизи, суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, виходячи з наступного: Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У ч.3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; чи\~є розмір\~таких витрат\~обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; поведінку\~сторони під\~час розгляду\~справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Зі змісту ст.139 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі\~недотримання вимог\~щодо співмірності\~витрат суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~оплату послуг\~експерта,\~спеціаліста,\~перекладача,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення витрат на проведення експертизи, суд враховує клопотання відповідачки про неспівмірність вартості експертизи до предмета позову, а також враховує й те, що вартість спірного майна була визначена й КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО у довідці №662 від 21.05.2020. Позивач є інвалідом І групи, а тому звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК Україні з відповідачки слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved