Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON], треті особи: КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції Житомирської області в якому, з врахуванням уточнення вимог, просив суд визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку №24 по вул. Басова в м. Житомирі в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер 26 липня 2014 року. В обґрунтування позову вказав, що після смерті його батька залишилася спадщина, а саме будинок за адресою: м. Житомир, вул. Басова,24, проте 15.01.2016 року нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок через відсутність правовстановлюючих документів на цілий будинок. Крім того, з тих самих підстав до суду звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом до територіальної громади в особі Житомирської міської ради, [PERSON], третя особа - КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, в якому після уточнення вимог, просили суд визнати за кожною з них право власності на 1/6 частину житлового будинку №24 по вул. Басова в м. Житомирі в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON]. Сторони та їх представники в останнє судове засідання не зявилися, представниками сторін подані заяви про розгляд справи у їх відсутність та визнання позову в частині визнання за [PERSON], [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку №24 по вул. Басова в м. Житомирі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та відповідно визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року помер [PERSON], який є чоловіком [PERSON], та батьком [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №245796, копією свідоцтва про шлюб серії ЯТ №743328 від 25.11.1957 року, копіями свідоцтв про народження серії І-АВ №475011, серії ІV-УР №1526619. 20.07.1977 року померлому [PERSON] видано свідоцтво №5-625 на право особистої власності на жилий будинок за адресою: м. Житомир, вул. Басова,34. В подальшому на земельній ділянці за адресою: м. Житомир, вул. Басова,34 було побудовано будинок «Б». 14.09.1998 року [PERSON] за договором дарування передав 48/100 домоволодіння за адресою: м. Житомир, вул. Басова,34. Як вбачається з договору дарування в користування обдарованого переходить цілий житловий будинок «Б» (а.с.24). Як вбачається з довідки Головного управління містобудування та архітектури Житомирської міської ради №16/177 згідно з рішенням міськвиконкому від 27.12.2000 №185 двом житловим будинкам по вул. Басова, 34 була надана нова адреса: вул. Басова,22 та вул. Басова,24 (а.с.23). Крім того, 16.12.2008 р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на жилий будинок за адресою: м. Житомир, вул. Басова,22. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 11.12.2008 р. за № 922 взамін договору дарування від 14.09.1998р. реєстр № 2-4053. (а.с.15). Згідно витягу про реєстрацію права власності від 29.03.2010 року за померлим [PERSON] зареєстровано 52/100 на будинок житлового будинку №24 по вул. Басова в м. Житомирі, та підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво №5-625 від 20.07.1977 року на право особистої власності на жилий будинок за адресою: м. Житомир, вул. Басова,34. (а.с.14). Таким чином, судом встановлено, що померлому [PERSON] належав на праві власності цілий будинок за адресою: м. Житомир, вул. Басова,24. Згідно ст.16 Закону України «Про власність» майно нажите подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісної власністю та відносини щодо здійснення ними свого права регулюються цим Законом і Кодексом про шлюб та сімю України. За змістом ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Стаття 28 цього Кодексу визначала, що у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З врахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що будинок за адресою: м. Житомир, вул. Басова, 24, оформлений на спадкодавця під час шлюбу, є спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та [PERSON], частки яких є рівними. Таким чином, ? будинку за адресою: м. Житомир, вул. Басова, 24 належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а решта ? вищевказаного будинку є спадщиною, яка підлягає спадкуванню, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги, якими є [PERSON], [PERSON], [PERSON] Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на будинок за адресою: м. Житомир, вул. Басова,24 через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця на цілий будинок. Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1297, 1278 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на встановлені обставини належності померлому [PERSON]Є на праві спільної сумісної власності будинку за адресою: м. Житомир, вул. Басова,24; встановлення судом, що частки померлого спадкодавця та його дружини [PERSON] у вищевказаному будинку є рівними, а саме по ? за кожним із подружжя; прийняття позивачами спадщини та відсутності інших спадкоємців на майно померлого окрім його дружини, доньки і сина, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог та визнання права власності на спадкове майно за кожним із спадкоємців по 1/6 частини вищевказаного будинку, який належав померлому [PERSON] На підставі викладеного вище,

Outcome: approved