Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третіх осіб на стороні відповідача: Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва, [PERSON] про зняття арешту з автомобіля «Nissan Bluebird», 1990 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип: легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER] , який накладений у виконавчому провадженні № 45209783, згідно виконавчого листа № 752/15387/13 від 19 березня 2014 року. Свій позов мотивував тим, що він та [PERSON] , який діяв на підставі довіреності № 2097 від 16.11.2009 року від імені [PERSON] , 23.11.2009 року уклали договір купівлі -продажу автомобіля «Nissan Bluebird», 1990 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип: легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER] . У зв`язку із чим позивач сплатив [PERSON] 3000 доларів США. Тогож дня, ними був складений акт прийому-передачі автомобіля. Реєстрацію нового власника автомобіля у органах МВС не здійснювали. Позивач вказує, що вказаний автомобіль був у його власності та користуванні по даний час. На початку 2019 року у нього виникло бажання і можливість провести державну реєстрацію автомобіля, однак йому стало відомо, що на автомобіль накладено арешт та оголошено його у розшук. У зв`язку із цим [PERSON] направив запит до Голосіївського районного відділу ДВС із заявою про зняття арешту з автомобіля та отримав відповідь в якій вказано, що у відділі перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів, через що на майно боржника, а саме - автомобіль «Nissan Bluebird», 1990 року випуску, накладено арешт та рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та зняття з нього арешту. Тож, зважаючи на вищевикладене, [PERSON] змушений звернутися до суду у зв`язку із неможливістю захистити своє порушене право у позасудовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] , подав суду заяву, у якій позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] , подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Третя особа - [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купіві-продажу автомобіля «Nissan Bluebird», 1990 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип: легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 7), відповідно до якого позивач придбав за кошти в розмірі 23970 грн. (3000 доларів США) даний автомобіль. [PERSON] діяв на підставі довіреності № 2097 від 16.11.2009 року від імені [PERSON] (а.с. 6). У Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва, перебуває виконавче провадження № 45209783 по виконавчому листу № 752/15387/13 від 19.03.2014 року про стягнення з [PERSON] аліментів, у зв`язку із чим, 15.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника [PERSON] , а саме - автомобіля «Nissan Bluebird», 1990 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип: легковий седан - В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8). У зв`язку із цим, [PERSON] не може в повній мірі користуватися та розпоряджатися автомобілем «Nissan Bluebird». Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 56, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право приватної власності позивача [PERSON] , внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право на звернення до суду з позовом про скасування арешту майна передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом чинного законодавства та укладеного договору купівлі-продажу від 23.11.2009 року, право приватної власності на автомобіль «Nissan Bluebird», 1990 року випуску, належить позивачу - [PERSON] . Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна перешкоджає власнику майна у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю. Враховуючи викладене, суд вважає, що, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved