Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до Київської міської ради з вимогами: визнати за позивачем [PERSON], [INFO] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року право власності на ? частину квартири № [ADDRESS], що є предметом позову. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач наголошує на наступному, що [INFO] року померла [PERSON], мати позивача. За життя покійна [PERSON] не залишила заповіт, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивач, який фактично прийняв спадщину, до складу якої входить ? частина квартири [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дяченко О. О., однак приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що спадкоємцем не надано оригінал правоустановлюючого документу на квартиру, що входить до складу спадкового майна, враховуючи той факт, що на даний час оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру втрачено, отримати дублікат правовстановлюючого документу не виявляється за можливе, тому позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд спавши у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримають, просять ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, відповідач подав до суду заперечення на позов, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях та розглядати справу у відсутності представника відповідача. (а.с. 67-68) Треті особи - [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації смерті у місті Києві [INFO] року (актовий запис №19340). (а.с.7) Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Як підтверджується матеріалами спадкової справи №6/2011 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON], яка заведена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О. О., та в копії долучена до матеріалів справ (а.с.33-64), 05 грудня 2011 року [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дяченко О. О. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON]. (а.с.34) 05 грудня 2011 року [PERSON], чоловік спадкодавця, подав до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко О. О. заяву, якою повідомив, що від спадщини відмовляється на користь сина померлої [PERSON]. (а.с.35) 05 грудня 2011 року [PERSON], донька спадкодавця, подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко О. О. заяву, якою повідомила, що від спадщини відмовляється на користь сина померлої [PERSON]. (а.с.36) Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 16 березня 2017 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко О. О. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на 1/4 частини квартири [ADDRESS] в місті, після смерті його матері померлої [INFO] року [PERSON], оскільки згідно п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача спадщини на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. (а.с.64) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] належала ? квартири [ADDRESS], факт набуття права власності підтверджується копією Свідоцтва про право на житло, видане Дніпровською районною державною адміністрацією в місті Києві 07 квітня 1999 року. (а.с.80) Після смерті [PERSON], право власності на вищезазначене нерухоме майно перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю першої черги за законом - сину [PERSON], який в межах визначеного законодавством строку заяви про намір прийняти спадщину, однак у встановленому порядку не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, за відсутності правовстановлюючого документу на квартиру. В той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, потенційного спадкоємця, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивача у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв'язана волею сторонніх осіб (відповідачів у справі), що суперечить вищевказаній презумпції. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняв спадщину після померлої матері [PERSON], у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом, права власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статі 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ( ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved