Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у сумі 5400грн., в якому вказує, що 5 вересня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин малолітній [PERSON] (матір`ю якого є відповідачка), перебуваючи у коридорі житлового будинку, де проживає позивач таємно викрав з його гаманця (чоловічої сумки) 2700,00 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Вказану суму він поклав до свого гаманця, так як збирався за них купити дружині туфлі, як подарунок до її Дня народження. Про вказану подію позивач відразу повідомив матір [PERSON] - [PERSON] , яка пообіцяла у визначений час повернути викрадене. Однак, гроші не повернула, натомість йому на поріг було повернуто колонки музичні, в тому числі, і бувшу у використанні, разом із запискою, в якій містилось вибачення. Проте, за минуванням часу, про який досягли домовленості ні різниці у сумі викрадених коштів, ні викраденої суми йому не було повернуто, на неодноразові телефонні дзвінки відповідачка не відповідала. Вказана поведінка послужила приводом його звернення із письмовою заявою до поліції та було розпочато кримінальне провадження № 12020185190000070 від 09.09.2020 року. 24 вересня 2020 року вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні ознак складу проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, оскільки дізнанням було встановлено, що на момент вчинення проступку [PERSON] виповнилось повних дванадцять років, в той час, як суб`єктом відповідності є особа, яка досягла 14 років. Позивач зазначає, що на момент подачі позову, так само як і на момент перебування позовної заяви у суді, відповідач до нього не телефонувала, про причини неповернення коштів, які були викрадені її малолітнім сином не повідомила. Колонки він повернув відповідачці, оскільки мав потребу в грошах, а не в колонках. Повідомив, що як варіант, запропонував відповідачці віддати колонки в ломбард ( де їх оцінили в 500 грн.), а решту, щоб вона повернула грошовими коштами, але вона на цю пропозицію не погодилась. Колонки він їй повернув. З огляду на це просить стягнути з відповідача 2700,00 грн., які викрав її син [PERSON] та 2700 грн. моральної шкоди. В обґрунтування стягнення моральної шкоди вказує, що через день після крадіжки грошей у його матері похилого віку піднявся тиск, вона постійно запитувала, чи повернули йому гроші. Крім того, через високий тиск вона не могла втриматися на ногах та впала. Від падіння отримала перелом в кульшовому суглобі; її лікування потягло приблизно 80000 грн.. Крім того, повідомив, що утримує дочку, яка має певне захворювання, у зв`язку з чим потребує реабілітації. На все потрібні були немалі кошти. Так як кошти йому не повертали, він став дратівливим, на роботі стосунки з оточуючими стали напруженими, він почав ховати свого гаманця, через що часто забуває його у дома, що змушує його повертатися з пів дороги додому, внаслідок чого запізнюється на роботу. Таким чином, поніс моральні переживання, в тому числі, пов`язані з тим, що стороння особа у його будинку заволоділа його майном. У судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. З огляду на що суд, з`ясувавши думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Вказані відносини виникли із недоговірного зобов`язання, що виникло внаслідок заподіяння шкоди та урегульовано норами ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою (ч.1 ст.1178 ЦК України). За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. З постанови начальника СД Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненської області Ільчук Г. вбачається, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12020185190000070 від 09.09.2020року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Відносно [PERSON] копії матеріалів кримінального провадження направлено для притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Із змісту дослідженої постанови слідує, що [PERSON] 09.09.2020 року звернувся до Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненської області із письмовою заявою, в якій вказав, що 5 вересня 2020 року невідома особа шляхом вільного доступу здійснила крадіжку його грошових коштів у сумі 2700 грн. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 12020185190000070 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст.185 КК України. Під час дізнання встановлено, що 3 вересня 2020 року до [PERSON] прийшов невідомий йому на той час [PERSON] , який приніс для ремонту свій мобільний телефон. Наступного дня останній зайшов до [PERSON] поцікавитися чи полагоджено його телефон, проте, [PERSON] повідомив йому, що телефон не відремонтовано. В судовому засіданні [PERSON] вказав, що телефон не підлягав ремонту, у зв`язку з чим він повернув його відповідачці, а також повернув завдаток за його ремонт у сумі 100 грн.. Вказана обставина підтверджується розпискою [PERSON] про отримання нею колонок, телефону та 100 грн. (а.с. 28). В подальшому, 5 вересня 2020 року [PERSON] перерахував та поклав 2700 грн. у чоловічу сумочку, яка знаходилась у коридорі на вішалці для одягу, а сам пішов у літню кухню ремонтувати техніку, так як змушений підзаробляти кошти на реабілітацію доньки. Приблизно о 17 годині 30 хвилин почув, як у будинку відчинились двері і з будинку вийшов [PERSON] , який запитав у нього чи відремонтовано його телефон.Домовились, що прийде наступного дня забере телефон і завдаток. Цього ж дня о 21 годині виявив відсутність коштів. Оскільки в той день інших сторонніх осіб у нього не було і до будинку більше ніхто не заходів у зникненні коштів відразу запідозрив [PERSON] . Дізнанням встановлено свідка - [PERSON] , який повідомив, що бачив у свого брата [PERSON] 2700 грн. після того, як він повернувся від [PERSON] . Крім того, [PERSON] розповів [PERSON] про те, що він взяв у [PERSON] гроші на які разом купили колонки. Злякавшись відповідалності, колонки повернули, лишивши їх на порозі будинку, де живе [PERSON] разом із запискою. [PERSON] в присутності матері розповів працівникам поліції, що з чоловічої сумки, що висіла в коридорі забрав грошові кошти різним купюрами, які поклав до своєї кишені та приніс додому. На ці кошти купив колонки, але дізнавшись, що його розшукує їх власник - вирішив повернути хоча би колонки. Крім того, до колонок поклав записку із своїм вибаченням. Оскільки на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння [PERSON] не досяг віку кримінальної відповідальності кримінальне провадження за вказаним фактом закрито за відсутністю у діянні ознак складу проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, так як суб`єктом даного кримінального правопорушення може бути фізична, осудна особа, яка досягла 14 річного віку. [PERSON] на момент скоєння суспільно - небезпечного діяння досяг повних 12-ть років, а тому не може бути суб`єктом даного проступку ( а.с.9-10, а.с. 12). Водночас, постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 184 КУпАП ( невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) з накладенням адміністративного стягнення у виді попередження (а.с. 11, а.с. 35). Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача, що в результаті вчиненого [PERSON] суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінально правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України йому заподіяно матеріальної шкоди в розмірі 2700 грн., які було протиправно вилучено з його володіння. Вказана сума для позивача є вагомою і її неповернення завдало йому моральних страждань, що виразилися у душевних хвилюваннях за здоров`я своєї доньки, яка потребує постійного домашнього догляду з боку матері та реабілітації, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.13), дослідженою медичною документацією (а.с.14-24), емоційних хвилюваннях, спричинених вилученням коштів із його будинку, крім того, переживання позивача посилились через необхідність оперативного втручання та лікування матері внаслідок травмування, тому що і ця обставина вимагала від нього істотних матеріальних затрат. Позивачем долучено епікриз КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» «Обласний центр ортопедії, травматології та вертебрології», з якого встановлено що [PERSON] , 1942 р.н. отримувала стаціонарне лікування в КП РОКЛ з 16.09.2020 по 12.10.2020 року ( а.с. 25), його витрати лише на ендопротез кульшового суглобу склали 55500 грн., що він підтверджує рахунком № 11 (а.с.26) та платіжним дорученням (а.с. 27). Грошовий еквівалент моральної шкоди позивач оцінив в 2700 гривень та просив стягнути цю суму з відповідачки. Суд вважає очевидним те, що позивач дійсно зазнав певних моральних страждань, що виразилися у душевних хвилюваннях через порушене його право власності, а також перенесені ним хвилювання через необхідність несення значних витрат на лікування матері, в той час, як кошти йому не були повернуті. Крім того, суд враховує поведінку відповідачки після заподіяння її сином шкоди, зокрема, ту обставину, що остання уникала спілкування, не вживала заходи щодо повернення грошових коштів, не просила повернути суму викрадених коштів хоча би частинами. В той же час, на думку суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього емоційних переживань та не доведено наявність зв`язку між протиправним заволодінням, належними йому грошовими коштами у сумі 2700 грн. та напруженням стосунків на роботі, дратівливістю, забуванням ним гаманця, який він почав ховати, через що забувався брати його з собою на роботу; суд не вбачає зв`язку із суспільно-и небезпечним діянням та настанням ушкодження здоров`я матері, 1942 року у вигляді травми. Суд також звертає увагу на ту обставину, що документи, пов`язані із проходженням реабілітації донькою (а.с.15-18) передували суспільно-небезпечному діянню, яке мало місце 5 вересня 2020 року. Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача в частині стягнення моральної шкоди, які він обумовлює моральними переживаннями зі сторони його матері похилого віку через те, що грошові кошти не були своєчасно повернуті позивачу, оскільки вказана обставина не має жодного відношення до моральної шкоди, спричиненої позивачу. А відтак, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої. Шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою (ч. 1 ст. 1178 ЦК України). Відповідно до ч.1,п.2ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з встановлених обставин, суд вважає достатнім, адекватним та справедливим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. В силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 840 грн.80 коп.

Outcome: partial