Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2016 року позивач надав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 11\~200 доларів США, про що відповідачем позивачу було надано розписку. Зазначені кошти відповідач зобовязався повернути через три місяці, тобто до 16.01.2017 року. На день подання позову відповідач кошти не повернув, в даний час добровільно повертати гроші не бажає, що вимусило позивача звернутися до суду для стягнення боргу у примусовому порядку. Просив суд стягнути з відповідача суму позики в розмірі 11\~200 доларів США, що еквівалентно курсу НБ України станом на день звернення до суду з позовом в розмірі 305342,24 грн. та вартість понесених судових витрат. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, поштовими повідомленнями. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. 14.10.2016 року позивач [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 11\~200 доларів США, про що відповідачем позивачу було надано розписку. Зазначені кошти відповідач зобовязався повернути через три місяці, тобто 16.01.2017 року. (а.с.6). На день подання позову відповідач кошти не повернув, в даний час добровільно повертати гроші не бажає. Встановленим фактам відповідають зобовязальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] була написана розписка про повернення суми позики в розмірі 11 200 доларів США 16.01.2017 року. В установлений строк відповідач [PERSON] не виконав своє зобовязання, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду. За викладених обставин, стягненню підлягає сума 11 200 доларів США, що еквівалентна на день винесення рішення судом 12.02.2018 року курсу НБ України в розмірі 303055 грн. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. № 4191 -VI, який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4480 грн. підлягає до задоволення, оскільки на підтвердження таких витрат представником позивача [PERSON] суду надано договір про надання правової допомоги від 07.02.2017 року, квитанцію від 23.03.2017 року на суму 4480 грн., а також розрахунком вартості адвокатських послуг від 23.03.2017 року. Крім того в силу ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3024,00 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved