Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просив суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем, а також виключити з актового запису № 24 від 13.01.2012 року про народження [PERSON], [INFO], запис про батька [PERSON], вказавши, що між ними 18.09.2009 року Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 809, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ № 059462, виданим 18.09.2009 року. Дошлюбне прізвище відповідача Вітюк. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.01.2013 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 24. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні з 19 серпня 2018 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, та тому, що він дізнався від відповідача, що він не є біологічним батьком їх дитини, тому сторони не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сімї між ними не можливе, шлюб необхідно розірвати та виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька, судові витрати стягнути з відповідача на його користь. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Враховуючи, клопотання сторін по справі, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 18.09.2009 року Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 809, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ № 059462, виданим 18.09.2009 року. Дошлюбне прізвище відповідача Вітюк. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.01.2012 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 24. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні з 19 серпня 2018 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, та тому, що відповідач повідомила позивача, що він не є біологічним батьком їх дитини, тому сторони не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сімї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням думки відповідача, суд вважає за можливе залишити відповідачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «Білоненко». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується вимоги позивача про виключення його з актового запису про народження дитини то суд зазначає, що частиною 1 ст. 136 СК України передбачено, що особа має право оспорювати своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що позивач після народження дитини не знав про те, що він не є батьком дитини, що не заперечувалось відповідачем по справі, враховуючи її заяву про визнання позову в повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що дана позовна вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесенні останнім при зверненні з позовом до суду. З урахуванням визнання позову відповідачем та відповідно до ст. 142 ЦПК України, слід зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчук Полтавської області Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області повернути позивачу 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved