Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.04.2013 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб; від шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу сторони разом купили автомобіль «FIAT DOBLO», номер кузова [NUMBER], 2009 року випуску. Таким чином, спільні кошти подружжя були вкладені в придбання даного автомобіля, вартістю 10000 доларів США. Відповідно до довідки ТОВ «Флореаль плюс» № 47 від 30.06.2017 року, вартість вказаного автомобіля складає 260000 грн. 00 коп. Позивач також являється власником даного автомобіля і має право на 1/2 частину автомобіля «FIAT DOBLO», номер кузова [NUMBER], 2009 року випуску, який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 01.07.2014 року. Відповідач не бажає мирно вирішити даний спір, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить здійснити поділ спільного майна подружжя, стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 130000 грн. 00 коп. в рахунок погашення вартості 1/2 частини автомобіля «FIAT DOBLO», номер кузова [NUMBER], 2009 року випуску. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить позов задоволити; в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зі згоди позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено по справі, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.04.2013 року (а.с. 9). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого являються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.12.2016 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 11). Як вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу, 01.07.2014 року, на підставі акту прийому - передачі /ДОД - 6/ № ТОВ 346687 від 27.06.2014 року, транспортний засіб «FIAT DOBLO», номер кузова [NUMBER], 2009 року випуску, зареєстрований за відповідачем [PERSON] (а.с. 8, 13 - 14). Згідно довідки ТОВ «Флореаль плюс» № 47 від 30.06.2017 року, вартість вказаного автомобіля складає 260000 грн. 00 коп. (а.с. 15). Згідно частиною1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статей 68, 69 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається, за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що вищевказане майно, а саме: транспортний засіб «FIAT DOBLO», номер кузова [NUMBER], 2009 року випуску, спір щодо якого розглядається судом, був придбаний сторонами в період шлюбу та відповідно є об'єктом права спільної сумісної власності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 130000 грн. 00 коп. в рахунок погашення вартості 1/2 частини автомобіля «FIAT DOBLO», номер кузова [NUMBER], 2009 року випуску, підлягають задоволенню. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved