Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 червня 2001 року на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та аліментів, що стягуються з нього рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2007 року на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягувати аліменти в розмірі 1/6 частину його доходів на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Звенигородського районного суду від 14.11.2007 року він зобовязаний сплачувати аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно і до повноліття дитини, а згідно з постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.06.2001 року він зобовязаний сплачувати аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно і до повноліття дитини. На час розгляду позовів про стягнення аліментів він не заперечував проти їх задоволення, оскільки працював та отримував достатній дохід. Проте на даний час стан його здоровя значно погіршився, в звязку з чим він часто перебуває на лікарняному, потребує постійного прийому медичних препаратів та періодичного стаціонарного лікування, знаходиться на «Д» обліку. Внаслідок погіршення здоровя він був змушений звільнитися з роботи та з 19.05.2015 року по даний час перебуває на обліку в Звенигородському районному центрі зайнятості. Сплата аліментів в розмірі по 1/4 на кожну дитину ставить його в скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив, що позивач перебував на обліку в центрі зайнятості з 19 травня по 08 липня 2015 року. На даний час він влаштувався на роботу на посаду директора в ТОВ «Сіріус-Агро», де отримує заробітну плату в розмірі приблизно чотири тисячі гривень. Також зазначив, що на даний час стан здоровя позивача не покращився і він продовжує лікування. Оскільки позивач має гіпертонічну хворобу та проблеми із серцем, він змушений був залишити роботу на посаді керуючого банком, яка є більш емоційно напружена, однак більш оплачувана та перейти на посаду директора в агропідприємтво, де зарплата є меншою, однак робота потребує меншого емоційного навантаження. Відповідач [PERSON] позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що позивач вже звертався раніше з аналогічними позовами про зменшення розміру аліментів та суд йому двічі відмовляв. На даний час позивач влаштувався на роботу директором ТОВ «Сіріус-Агро», що свідчить про покращення його матеріального становища. Після розірвання шлюбу вона сплатила позивачу половину вартості їхньої квартири, що свілчить про те, що він не забезпечив житлом свого сина. Жодних інших витрат на утримання дитини позивач не несе. Дитин ачасто хворіє та потребує лікування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Подала до суду письмові заперечення проти позову. Вказала на те, що крім сплати аліментів позивач не несе жодних витрат по утриманню сина та не приймає участі в його вихованні. Також зазначила, що позивач вимагає від неї дати згоду на зменшення розміру аліментів, щоб він дозволив сину виїхати за кородон. Вказала на те, що син має поганий зір та проходить лікування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2007 року позивач зобовязаний сплачувати аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 10). Також, згідно постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 червня 2001 року позивач зобовязаний сплачувати аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 червня 2001 року до повноліття дитини, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с. 11). З копії рішень Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.01.2013 року та 26.11.2014 року вбачається, що позивач звертався до суду із позовами про зменешня розміру алементів та йому було відмовлено за відсутнітю підстав (а.с. 53-58). В позові [PERSON] просив зменшити розмір стягуваних аліментів, посилаючись на те, що він звільнився з роботи та перебуває на обліку у центрі зайнятості. На підтвердження вказаних обставин позивач надав довідку № 1098 від 26.05. 2015 року, видану Державним центром зайнятості Звенигородським РЦЗ, про те, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Звенигородському РЦЗ з 19.05.2015 року (а.с. 12). На час розгляду справи судом позивач влаштувався на роботу на посаду директора ТОВ «Сіріус-Агро» та його дохід за період з 08.07.2015 року по 31.07.2015 року складає 3130 грн. (а.с. 33). Також позивач посилається на погіршення стану його здоровя, як на підставу зменшення розміру аліментів. На підтвердження вказаних обставин надав суду виписки медичних документів, з яких вбачається, що він хворіє з 2010 року. На даний час стан його здоровя погіршився. В період з 22.06.2015 року по 01.07.2015 року проходив лікування неврологічному відділенні КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» з діагнозом «Ранній відновний період стовбурового лакунарного інсульту на тлі гіпертонічної хвороби з легким правобічним геміпарезом, легким парезм ІІІ пари зліва з синдромом диплопії, помірним вестибуло-атаксичним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 3 ступінь, гіпертензивне серце. Ризик 4. Ангіопатія сітківки обох очей» (а.с. 4-9). Згідно довідки № 1088 від 15.06.2015 року, виданої Звенигородської ЦРЛ [PERSON] потребує постійного прийому медичних препаратів та періодичного стаціонарного лікування, знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря (а.с. 13). Згідно наданих позивачем копій чеків він витрачає значні кошти на придбання ліків, які повинен приймати за рекомендацією лікарів постійно (а.с. 14-18, 32). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В судовому засіданні встановлено, що після постановлення рішень про стягнення аліментів у позивача погіршився стан здоровя та він змушений постійно витрачати значні кошти на придбання ліків. Розмір його заробітної плати на даний час також є меншим, ніж заробітна плата керуючого банком та розмір допомоги, як безробітному. За таких обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів на користь обох відповідачів до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину. Посилання відповідачів на те, що діти хворіють та потребують лікування не є підставою для відмови у зменшенні розміру аліментів та може бути підставою для стягнення з платника аліментів додаткових витрат на дитину відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved