Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], та просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловою квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що він згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 26 жовтня 2005 року за реєстровим № К-5291, є власником квартири №32, що знаходиться по вул. Базарна у місті Одесі, в якій зареєстрований 28 листопада 2007 року та проживає по теперішній час. У зазначеній квартирі також зареєстровані син позивача [PERSON] та дружина [PERSON], котра не мешкає там вже 5 років. Також позивач вказує, що у звязку з наявністю прописки відповідачки в квартирі йому доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить його в скрутне матеріальне становище. Тому, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON]\~\~у\~\~судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. Від [PERSON]\~\~до суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачка до операторів поштового зв'язку не зверталась. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків [PERSON], тому суд вважає, що остання про розгляд справи була сповіщена належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку представника позивача, пояснення свідка, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 26 жовтня 2005 року за реєстровим № К-5291, [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У даній квартирі позивач зареєстрований та постійно мешкає, що вбачається з відповідної довідки-виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію №1105 від 18 липня 2016 року. Посилання позивача, в тому числі, на ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставними, оскільки [PERSON] вищевказана квартира належить на праві приватної власності, яке підлягає судовому захисту в порядку ст. ст. 316-321 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачка не проживає в [INFO] вже 5 років, не приймає участі в оплаті за житлово-комунальні послуги та в утриманні вищевказаної квартири, однак зареєстрована за вказаною адресою. Факт не проживання відповідачки у вищезазначеній квартирі підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.07.2016 року. Також у судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який мешкає по-сусідству та вказав, що позивач прописаний з [PERSON] разом в квартирі, але вже як 5 років вона не мешкає в даній квартирі та її речей він там не бачив. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що наявність прописки відповідачки в квартирі позивача порушує його право, як власника, вільно розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги\~\~[PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved