Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, вказавши, що він народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] зазначив у своїй заяві до суду, що його мати залишилася без батьків, коли їй було 9 років, і тому вона проживала та виховувалася у своїх діда та баби [PERSON] та [PERSON] Проживали вони у будинку [ADDRESS]. Раніше вул.Чкалова не входила до м.Пологи, ця територія відносилася до [ADDRESS]. Баба матері [PERSON] померла у 1961 році, і матір залишилася проживати разом зі своїм дідом [PERSON], який також згодом помер [INFO] року. 10 жовтня 1961 року [PERSON] став юридичним власником жилого будинку, розташованого в [ADDRESS], отримавши свідоцтво про право особистої власності на будівлю. Після смерті [PERSON] мати фактично прийняла спадщину після нього, а саме вступила у володіння та користування спадковим майном, у тому числі і будинком [ADDRESS]. Мати заявника [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з жилого будинку, розташованого у [ADDRESS], із господарськими спорудами і будівлями до нього. Зазначене спадкове майно [PERSON] фактично прийняла після смерті свого діда [PERSON], прадіда заявника, але не встигла переоформити на своє ім'я. Постановою приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 09 січня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері через те, що [PERSON] як спадкоємець не надав документів, що підтверджують факт прийняття його матір'ю спадщини після смерті її діда [PERSON] Заявник зібрав документи, які підтверджують факт родинних відносин між ним, [PERSON] і [PERSON], проте прямих письмових доказів на підтвердження факту прийняття його матір'ю спадщини після смерті її діда він не зміг отримати в установах і організаціях, ці обставини змусили його звернутися до суду із даною заявою, бо встановлення факту прийняття його матір'ю спадщини після смерті її діда необхідно заявнику для оформлення спадщини. Заявник зазначив, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс УРСР, прийнятий постановою ЦВК УPCP від 16 грудня 1922 року, тому з посиланням на ст.429 зазначеного ЦК УРСР [PERSON] просив постановити судове рішення, яким встановити юридичний факт в тім, що [PERSON], яка померла [INFO] року, за життя фактично прийняла спадщину після свого діда [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] і його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву, просили задовольнити її з зазначених у ній підстав. При цьому [PERSON] надав суду для огляду в оригіналі всі документи, копії яких долучені ним до заяви до суду. У судовому засіданні заінтересовані особи [PERSON], батько заявника, і [PERSON], рідний брат заявника по лінії матері, не заперечували проти задоволення заяви [PERSON], пояснивши суду, що вони як спадкоємці першої черги за законом до майна спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], зверталися особисто до приватного нотаріуса [PERSON], яка їм роз'яснила положення чинного законодавства щодо правових наслідків прийняття спадщини і відмови від неї, і вони без будь-якого примусу, добровільно відмовилися від прийняття спадщини до майна померлої [PERSON] При цьому заінтересовані особи підтвердили, що [PERSON] постійно проживала у спадковому жилому будинку, який належав її діду [PERSON], в тому числі і на час смерті останнього. Свідки [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] суду пояснили, що їх знайома [PERSON] (в дівоцтві [PERSON]) [PERSON] проживала постійно зі своїми дідом, бабою і матір'ю в будинку діда і баби по вул.Чкалова у м.Пологи. [PERSON] померла, коли [PERSON] було 9 років, і [PERSON] жила після смерті своєї матері у будинку діда, її виховували дід і баба [PERSON] і [PERSON] Спочатку померла баба [PERSON], а в 1962 році помер дід [PERSON]. [PERSON] нікуди не виїздила з будинку своїх діда і баби, у цьому будинку [PERSON] народила старшого сина [PERSON], а потім вийшла заміж за [PERSON], з яким постійно проживала у будинку своїх діда і баби, потім у них народився син [PERSON]. У будинку свого діда [PERSON] жила аж до своєї смерті. Їм, свідкам, як постійним мешканцям м.Пологи і подругам [PERSON] достеменно відомо, що [PERSON] на день смерті свого діда [PERSON] проживала разом з ним у будинку діда по [ADDRESS]. Суд, вислухав заявника і його представника, заінтересованих осіб, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] і [PERSON], що встановлено зі свідоцтва про народження заявника на а.с.7. [PERSON] померла [INFO] року у м.Пологи Запорізької області у віці 80 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). З копії метричної книги реєстрації актів громадянського стану (про народження) церкви [PERSON] с.Пологи Олександрівського повіту Катеринославської губернії за 1914 рік, копії свідоцтва про народження [PERSON] і свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] є рідним дідом [PERSON] (а.с.15,17). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.14). [PERSON] мав у особистій власності жилий будинок №8 по вул.Чкалова у сел.Шевченко-2 Пологівського району Запорізької області, що вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого головою селищної ради 10 жовтня 1961 року (а.с.13). З копії довідки відділу ЖКГ, архітектури та містобудування Пологівської міської ради №7 від 04 липня 2018 року вбачається, що згідно книги перенумерації від 27 серпня 1987 року жилий будинок, розташований по [ADDRESS], мав стару адресу [ADDRESS], в подальшому адреса цього будинку змінилася на [ADDRESS], в подальшому - [ADDRESS] (а.с.51). З копії технічного паспорту, виготовленого КП «Імпульс» Пологівської районної ради 23 листопада 2017 року, встановлено, що власником цілого жилого будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.11-12). З копії довідки провідного спеціаліста відділу реєстрації Пологівської міської ради №7616, виданої 03 липня 2018 року, встановлено, що [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] з 23 травня 1961 року по 26 липня 1968 року; за адресою [ADDRESS] з 26 липня 1968 року по 17 лютого 1988 року; у [ADDRESS] з 17 лютого 1988 року по день своєї смерті [INFO] року (а.с.52). З копії постанови приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 січня 2018 року №4/02-31 встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] з-за ненадання нотаріусу документів, які б підтвердили право власності [PERSON] на спадковий жилий будинок [ADDRESS] (а.с.9). З копії спадкової справи №63/2017 до майна померлої [INFO] року [PERSON], а також пояснень у судовому засіданні заявника і заінтересованих осіб судом встановлено, що [PERSON] у передбачений ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері і про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом; чоловік померлої [PERSON] і її син [PERSON] своїми заявами повідомили про відмову від спадщини. Свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом не видавалися, заповіти [PERSON] не складалися (а.с.28-45). Згідно пп.4.5 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, aлe не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року визначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс УРСР, прийнятий постановою ЦВК УPCP від 16 грудня 1922 року, відповідно до ст.429 якого «Якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмову від спадщини, він вважається таким, іцо прийняв її. Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління спадковим майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з'явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна». Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року №475/97 - ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки належними доказами, якими є довідка Пологівської міської ради Запорізької області, а також пояснення заінтересованих осіб, свідчення свідків, заявником доведено, що його мати фактично прийняла спадщину після смерті свого діда [PERSON], суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved