Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа ТДВ «Страхова компанія «Кредо», в якому просив стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди грошові кошти в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27.06.2020 року о 02.40 год. в м. Павлоград по вул. Дніпровська, 135, сталася ДТП за участю автомобіля Опель Омега Б, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21013, д/н [NUMBER] під керуванням позивача. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Про настання страхового випадку було повідомлено ТОВ «Страхова компанія «Кредо», яке є страхувальником автомобіля відповідача. На замовлення страхової компанія судовим експертом автотоварознавцем Різниченко В.Д. надано висновок відповідно до якого визначена вартість відновлювального ремонту автомобілю ВАЗ 21013. Відповідач одразу після ДТП не заперечував проти відшкодування шкоди, але до теперішнього часу не вчинив будь-яких дій щодо відшкодування. На звернення позивача до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» з заявою про здійснення виплат, останньому було відмовлено, у зв`язку з тим, що він не є власником автомобілю ВАЗ - 21013. Вважає що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи ТДВ «СК «Кредо» в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). В судовому засіданні було встановлено, що 27 червня 2020 року о 02.40 год. в м. Павлоград, вул. Дніпровська, 135 водій [PERSON] керуючи автомобілем Опель Омега Б, д/н [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21013, д/н [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив правила п. 11.4 ПДР. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень. (а.с. 11) Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», поліс № АО 2931569. На замовлення ТДВ «СК «Кредо» судовим експертом автотоварознавцем Різниченко В.Д. складено висновок № 61/20 від 16.06.2020 року, яким встановлено вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобілю ВАЗ 21013 д/н [NUMBER] на 27.06.2020 р. складала 11902, 10 грн. (а.с. 25-32) Позивач звернувся з заявою до ТДВ «СК «Кредо» з заявою про відшкодування матеріальної шкоди в результаті страхового випадку. Однак 02.10.2020 року та 04.11.2020 року ТДВ «СК «Кредо» відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю у [PERSON] документу, що підтверджує його право власності на пошкоджене майно. Крім того, за відомостями ТДВ «СК «Кредо» власник автомобілю ВАЗ 21013 р/н [NUMBER] [PERSON] , помер у 2018 році. (а.с. 12,13) В судовому засіданні встановлено, що позивач є володільцем транспортного засобу ВАЗ 21013 д/н [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Власником даного автомобілю відповідно до вказаного свідоцтва зазначений [PERSON] . (а.с. 8) За частиною 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до Постанови ВСУ від 20.01.2016 року у цивільній справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода спричинена внаслідок ДТП. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 16.06.2020 року встановлена вартість матеріальної шкоди спричиненої позивачу в розмірі 11 902, 10 грн. Однак позивачем в судовому засіданні позовні вимоги не уточнені. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved