Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до АТ «АЛЬФА-БАНК», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною і зареєстровано в реєстрі за № 35948, про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 631212433 від 30.07.2019, укладеним ним із АТ «АЛЬФА-БАНК» та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 11 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 35948 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 631212433 від 30.07.2019, укладеним ним із АТ «АЛЬФА-БАНК». 28 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. на підставі виконавчого напису № 35948 відкрито виконавче провадження № 63999971. Проте, з вчиненим виконавчим написом та сумою заборгованості позивач не погоджується, зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. не дотримано вимог законодавства, при вчиненні вказаної нотаріальної дії остання не дотрималася вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальної дії. Наведене, на думку позивача, є правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 07 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання. 17 травня 2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що матеріалами справи підтверджується та, не заперечується позивачем, що між сторонами укладено кредитний договір. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. З урахуванням наведених положень AT «Альфа-Банк» приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи. З огляду на викладене, подання стягувачем інших документів, ніж тих, що передбачені зазначеним переліком, законодавством не вимагається. Позивачем не надано суду жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на доводи вказані у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача Кравцова С.М . у судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову з вказаних у відзиві підстав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 35948 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 631212433 від 30.07.2019, укладеним ним із АТ «АЛЬФА-БАНК» у розмірі 31135,65 грн. 28 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. на підставі виконавчого напису № 35948 відкрито виконавче провадження № 63999971. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні зазначають, що позивач не отримував від відповідача письмової вимоги (повідомлення) про заборгованість. Позивач не визнає розміру заборгованості нарахованих відповідачем. Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача. Так, суду не надано доказів на підтвердження отримання боржником заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. У матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги відповідача, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Крім того, представником позивача надана заява про надання доказів про розмір витрат, які сторона понесла у зв`язку із розглядом справи. На підтвердження обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу адвоката Тимофеєвої Ю.А. надано звіт про надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 27/03/21 від 27.03.2021. До заяви також долучено копію договору про надання правничої допомоги, розрахунок вартості послуг, квитанції про оплату послуг адвоката від 27.03.2021, 30.04.2021 та 24.05.2021 на суму 6800,00 гривень. Отже позивачем понесені документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ст.137 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у розмірі 6800,00 грн. Статтею 133 ЦПК України вказано, що до судових витрат належать витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються, в тому числі й з витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved