Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 247940 гривень, 3% річних від суми боргу, в розмірі 22314 гривень, та судовий збір в сумі 2702 гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] (а.с.33) надала заяву (а.с.38), в якій наполягає на позивних вимогах, просить розглянути справу без її участі, в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до п.5 ч.5 ст. 74 ЦК України, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с.30, 37). Пояснень або заперечень по суті заявлених позовних вимог суду не надав. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 липня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики на суму 8900 доларів США, що на той момент було еквівалентно 71200 гривень, зі строком повернення до кінця 2011 року, про що свідчить копія (а.с.3) та оригінал (а.с.18) розписки. Як вказує позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання і не повернув [PERSON] грошові кошти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки судом не встановлено виконання відповідачем своїх зобов'язань та повернення грошових коштів. Сума, щодо якої було укладено договір позики - 8900 доларів США, станом на 23 лютого 2015 року згідно курсу Національного Банку України (а.с.25) дорівнює 247940 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved