Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розділ про розділ спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2010 року : житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в с. Піщанівка Цюрупинського району Херсонської області по вул. Молодіжній № 6, вартістю 44880,00 гривень, та двох земельних ділянок розташованих за цією ж адресою : земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га., вартістю 31025,00 гривень, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0400 га., вартістю 4694,00 гривень, на які видано Державні акти на право власності. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали. Позивач пояснив, що з 2008 року по 2012 рр. перебував з відповідачем у шлюбі і ними було придбано житловий будинок та дві земельні ділянки, право власності на які за договором купівлі- продажу оформлено на [PERSON] Будинок і земельні ділянки придбали на власні кошти, оскільки у батька був бізнес, вирощували птицю, продавали м*ясо на ринку, також продавали товари «секонд», вирощували на продаж овочі у теплиці, займалися металом. В будинку він робив ремонт, платив кредит за авто. Працював неофіційно. Крім того, батьки подарували їм гроші на весілля. Він не може назвати точну суму, за яку вони купили будинок, але приблизно 10-12 тис. доларів США, був присутній при оформлені договору у нотаріуса. Окремого договору дарування грошей на придбання майна не було, хоча його батьки також давали їм гроші. При розірванні шлюбу питання про поділ будинку і земельних ділянок не ставився. Дату припинення подружніх стосунків він не пам*ятає, але він пішов від дружини жити до батьків, а вона з дітьми залишилася у будинку. Відповідач має нову сім*ю, він нової сім*ї не створив. До суду звернувся, оскільки від батьків дізнався, що колишня дружина продає будинок, не ставлячи його про це до відома. Просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку та земельних ділянок. Також показав, що дійсно позбавлений батьківських прав за заявою відповідача відносно двох дітей, сплачує на її користь аліменти, вживав наркотики, пройшов лікування та реабілітацію. Представник позивача [PERSON] на підтримання позовних вимог пояснив, що перед зверненням до суду він в інтересах позивача він у експерта Добрянського замовив оцінку спірного майна, оскільки позивач мав сплатити судовий збір. Шлюб сторони розірвали 16 листопада 2012 року , до суду позов було подано в межах строку позовної давності після того, як позивач дізнався, що влітку 2015 року колишня дружина стала продавати будинок самостійно, не ставлячи його до відома. У травні 2010 року сторони , перебуваючи у шлюбі придбали житловий будинок і приватизовані продавцем дві земельні ділянки, договір посвідчений нотаріально, право власності зареєстровано на ім*я відповідача. Позивач давав нотаріусу згоду на придбання цього майна. на земельні ділянки. При припиненні подружніх стосунків позивач забрав лише свої особисті речі- одежу, питання про розлучення поставила відповідач. Відповідач позов не визнала, подала заперечення проти заявлених вимог. Суду пояснила, що з позивачем перебували у шлюбі, у якому народилося двоє малолітніх дітей. Житловий будинок дійсно придбаний у шлюбі з позивачем, але за грошові кошти, які надавали її батьки. Її мати працює в Італії, за грошима вони їздили у Тернопільську область, куди мати привезла з Італії до своєї матері (її баби) гроші та передала їй в Євро. Батько теж привозив з Києва гроші у гривнях. Ніяких письмових договорів дарування грошей укладено не було. Будинок коштував разом з обстановкою і авто «Волга» 12 тис доларів США, була навіть теплиця, засаджена огірками, які вони реалізували. Також пояснила, що після одруження вони проживали з батьками колишнього чоловіка, дійсно займалися вирощуванням птиці, її реалізацією, продажем одежі, мали земельний пай, вирощували на продаж висівки. Коли старшій дочці минув рік, вони переїхали у придбаний будинок, в якому спільно прожили також один рік. Стосунки з відповідачем припинила 26.02.2011 року, оскільки він побив її, будучи в стані алкогольного сп*яніння, що викликало у неї передчасні пологи, чоловік вживав наркотики, перебував на обліку у нарколога, був судимий, на грунті п*янства та вживання наркотиків розбив кредитний автомобіль і ще багато речей в домі. Частину майна він продав саме для придбання наркотиків. Вона неодноразово подавала на нього заяви до міліції, і він притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім*ї. Крім цього, рішенням суду позивач позбавлений батьківських прав відносно двох їх дітей, з нього на її користь стягуються аліменти, але ці гроші є незначні, в середньому на двох дітей близько 700 -740 гривень, заборгованості немає. Однак цих коштів не достатньо для утримання двох дітей. оскільки навіть для вирішення наявних у дітей проблем із зором і на періодичне придбання окулярів вона витрачає кошти, що втричі перевищують розмір аліментів. Вважає, що позивач пропустив строки давності за зверненням до суду з позовом, оскільки пройшло понад три роки з дня фактичного припинення ними подружніх стосунків. Тому просить застосувати строки давності до розгляду цього спору і у задоволенні позову відмовити і з цих підстав та за необґрунтованістю позову. Представник відповідача [PERSON] подав заперечення на позов, яке підтримав і просив відмовити у задоволенні позову за пропуском строку давності , а також з тих підстав, що позивач не приймав участі у придбанні будинку, гроші на який фактично надали батьки відповідача, з якою залишилося проживати двоє дітей. Свідок [PERSON] суду показав, що позивач є його сином, відповідач колишня невістка, які після одруження проживали у нього, потім невістка знайшла будинок в с. Піщанівка, який вони оглянули. Діти мали свої кошти на придбання будинку, займалися товаром « секонд», допомагали йому з вирощуванням та продажу птиці, продажем зернових, вирощували тепличні огірки, також допомогли і батьки з обох сторін. Він особисто дав 2 тис. доларів, а потім ще 65 тис. гривень, яку суму дали їм батьки відповідача , йому невідомо. Хату придбали за 12 тис. доларів США. Фактично він давав гроші обом для придбання будинку. Вони зробили в будинку ремонт, газифікували його., провели водопостачання в літню кухню, яку добудували, зробили ванну, туалет в приміщенні. Влітку 2015 року йому стало відомо, що відповідач продає будинок, вона йому повідомила, що хоче придати квартиру в місті. Йому відомо, що син позбавлений батьківських прав, однак з онуками він на даний час спілкується за згодою відповідача. . Свідок [PERSON] суду показав, що являється братом відповідача. У 2010 році разом з сестрою та її оловіком, а також його батьком [PERSON] їздили до баби у Тернопільську область, де мати, яка приїхала з Італії, передала сестрі гроші на придбання будинку в с. Піщанівка. Його батько [PERSON] також дав гроші на будинок, вони з матір*ю удвох склалися по 7 тис. Євро. Всього передали 14 тис Євро, тому вважає, що вклад його батьків у придання будинку був стовідсотковий. Ніяких письмових договорів не укладалося, бо ніхто не думав, що виникне питання про поділ. Також показав, що після одруження [PERSON] з [PERSON] спочатку жили у батька [PERSON], вирощували курчат, поросят, це був сімейний бізнес. А після придбання будинку коли стали жити окремо, [PERSON] став випивати, вживав наркотики, продавав з дому речі для цього, зокрема продав зварювальний апарат, розбив машину, побив вікна, безпідставно ревнував [PERSON], бив її. Він часто приїздив до них влітку на канікули у липні-серпні , бо тоді вчився і був очевидцем такої поведінки позивача, один раз навіть змушений був втрутитися. У його присутності той зламав шафу. Коли [PERSON] був тверезим, то в сім*ї все було добре, допомагав [PERSON], порався по господарству, але це було рідко. Навіть після розлучення [PERSON] навідувався в село і влаштовував сестрі скандали . Свідок [PERSON] суду показав, що відповідач є його дочкою. У 2010 році дочка хотіла окремо жити від свекрів, але сказала, що має дві тис. доларів, за які будинок не купить. Вони з колишньою дружиною дали дочці гроші у якості дарунку, хоча його нотаріально не оформили. Валентина з [PERSON] їздили на Західну Україну до матері за грошима. Було 8 чи 10 тис. доларів по курсу валют . Він просив батька [PERSON] допомогти з грішми, але той сказав, що грошей не має. Також показав, що неодноразово приїздив до дочки, не менше п*яти разів щорічно, між дочкою і чоловіком були погані стосунки, [PERSON] не дбав про сім*ю, пив, вживав наркотики, а також бив дружину, що й призвело до розлучення. Свідок [PERSON], будучи допитаною в режимі відеоконференції, суду показала, що знайома з обома сторонами, є рідною тіткою відповідача. Вона була очевидцем подій, які відбулися приблизно п*ять років тому, про те, що її сестра Ольга, яка працює в Італії, приїздила додому в Україну, а [PERSON] з [PERSON], його батьком, та малою дитиною, в свою чергу автомобілем приїхали до них у Тернопільську область, і мати передала [PERSON] гроші близько 7 тис. Євро на придбання житлового будинку. Батьки [PERSON] грошей не давали, чи мали гроші на будинок молодята вона не знає . Вона особисто при передачі грошей не була, але при ній були розмови, що гроші сестра зняла в банку, говорили про квитанцію. Сестра спеціально приїхала і привезла [PERSON] гроші . Заслухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № №2121/3934/2012 про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 29.04.2008 року до 16.11.2012 року перебували у шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб та рішенням Цюрупинського районного суду від 16.112012 року, відповідно до якого шлюб сторін розірвано з ініціативи [PERSON], причиною розлучення стала поведінка чоловіка [PERSON], який постійно ображав дружину і двох малолітніх дітей та зловживає спиртним (а.с.5,6). В період шлюбу сторонами спільно придбано нерухоме майно житловий будинок та дві земельні ділянки, що підтверджено договором купівлі-продажу житлового будинку від 17.05.2010 року , нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу за реєстром №408, та витягом про реєстрацію права власності на ім*я [PERSON] на житловий будинок та дві земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га., та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0400 га., які розташовані в с. Піщанівка Цюрупинського району Херсонської області по вул. Молодіжній № 6 (а.с.7-9). Відповідно до звіту про експертну оцінку житлового будинку та земельних ділянок встановлено, що вартістю житлового будинку визначена у 44880,00 гривень, земельної ділянки, площею 0,2500 га - 31025,00 гривень, земельної ділянки площею 0,400 га - 4694,00 гривень (а.с.10-49). Відповідно до рішення Цюрупинського районного суду від 26.10.2015 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно двох малолітніх дітей [PERSON], 28.06.200 року народження та [PERSON], [INFO]. Довідкою Підстепненської сільської ради Цюрупинського району встановлено, що [PERSON] з липня 2012 року в с. Піщанівка по вул. Молодіжна, №6, не проживає. Згідно громадської характеристики [PERSON] за час проживання в с. Піщанівка зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, неодноразово був помічений у побитті дружини, порушував спокій сусідів(а.с.73,74). Відповідно до постанови від 11.10.2012 року відносно [PERSON]В відмовлено у порушенні кримінальної справи, натомість притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення в стані алкогольного сп*яніння насильства в сім*ї відносно дружини [PERSON] із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с 114). Відповідно до постанови слідчого СВ Цюрупинського РВ УМВС від 16.03.2013 року закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] за фактом крадіжки зварювального апарата у [PERSON] за наявності цивільно-правових відносин між колишнім подружжям з приводу спору стосовно спільно набутого майна(а.с.121). відповідно до довідки Підстепненської сільської ради [PERSON] проживає в [INFO], виховує троє малолітніх дітей ( а.с.72). Відповідно до ст. 61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, що виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Таким чином, оскільки подружжя придбало житловий будинок в період шлюбу, то згідно положень ст.60, ст.68 СК України вказане майно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Кожен із співвласників має право на його поділ. Розмір часток майна у випадку спору між подружжям щодо майна є рівними відповідно до ст.70 СК України. Разом з тим, положеннями ч.2 та ч.3 зазначеної статті закріплено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Тобто, законом передбачено декілька підстав, за яких частка одного з подружжя у спільному майні подружжя може бути збільшена. Така ж позиція викладена і у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- п.30 : «При вирішенні спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК)». У ході розгляду справи судом були допитані свідки, які показували, що батьки кожної із сторін дарували їм кошти на придбання житлового будинку. Разом з тим, договори дарування грошових коштів, оформлені належним чином на підтвердження того, кому конкретно із сторін призначалися гроші і чи переслідували вони мету збільшити частку у майні того чи іншого з подружжя, відсутні. Тому ці докази можуть бути сприйняті судом однозначно як те, що гроші були надані сім*ї сторін і були витрачені на придбання житлового будинку для сім*ї. Крім того, показання свідків стосовно грошових сум сутєво різняться за розмірами. є приблизними, а крім того, зазначені всіма свідками суми у 10-14 тис доларів США (Євро) не відповідають зазначеному у договорі купівлі продажу житлового будинку і земельних ділянок, згідно з яким спірне нерухоме майно придбано за 64000,00 гривень. Тому показання свідків в стосовно передачі грошових коштів подружжю суд приймає до уваги в частині того, що подружжя отримало грошову підтримку від рідних для придбання житлового будинку в інтересах сім*ї. Крім того, сторони і свідки не заперечували, що спочатку подружжя займалося вирощуванням і релізацією продукції, підсобним господарством і також заощаджували кошти для придбання будинку. Тому при визначені часток подружжя у спільному майні з урахувнням встановлених в судовому засіданні доказів та заперечень відповідача, суд вважає за можливе здійснити розділ майна з відступом від рівності часток. При цьому суд враховує встановлені обставини про те, що позивач негативно зарекомендував свою поведінку відносно членів сім*ї : зловживав спиртним та наркотичними засобами, не дбав про майно, що стало підставою розірвання шлюбу і про це вказано у рішенні суду від 16.11.2012 року. Судом встановлені докази на підтвердження того, що позивач побив вікна в будинку, зламав меблі на грунті вживання спиртного. Крім того, він притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім*ї, вживав наркотичні засоби, для придбання яких самовільно розпоряджався спільно набутим майном, що встановлено судовим рішенням від 26.10.2015 року, яким його позбавлено батьківських прав відносно обох дітей від шлюбу. Тобто, ці обставини на думку суду мають суттєве значення для того, щоб ураховуючи інтерес відповідача та двох малолітніх дітей, які знаходяться на її вихованні, незначний розмір отримуваних від позивача аліментів, які є недостатніми для фізичного і духовного розвитку дітей, їх лікування, і відступити від рівності часток у спільно набутому майні подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Тому розділ житлового будинку і двох земельних ділянок, право власності на які підтверджено Державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ №313143 від 09.07.2009 року, площею 0,2500 га.( кадастровий номер 6525083000:02:020:0007), серії ЯЕ №945413 від 09.07.2009 року площею 0,0400 га. ( кадастровий номер 6525083000:02:020:0008) на ім*я відповідача відповідно до їх цільового призначення, які є об*єктом спільної сумісної власності подружжя, суд здійснює відступивши від рівності часток і визнає за позивачем право власності на 1/3 частину зазначеного нерухомого майна, а за відповідачем на 2/3 його частини в ідеальних частках. Вимоги про реальний поділ ніким із сторін не заявлено. При цьому суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності виходячи із дати фактичного припинення подружніх стосунків, як того вимагала відповідач, оскільки це суперечить положенню закону. Відповідно до ст. ч.1 та ч.2 ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Сторони розірвали шлюб у листопаді 2012 року. З позовом про розділ майна подружжя позивач звернувся у вересні 2015 року, тому строки звернення ним до суду не порушено. Витрати у справі, понесені позивачем при пред*явлені позову, суд вважає з урахуванням наявності на утриманні у відповідача на даний час трьох малолітніх дітей віднести на позивача.

Outcome: partial