Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області було видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно: 1. від 10 листопада 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 384,1 кв.м.), 2. від 16 листопада 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 208,3 кв.м.), 3. від 12 грудня 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 3353 кв.м.), 4. від 03 листопада 2010 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 83,7 кв.м.), 5. від 12 грудня 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 61,2 кв.м.), на підставі яких [PERSON] набула право власності на нежитлові приміщення. Відповідно договору купівлі-продажу укладеного 10.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] на підставі, якого відповідач передала правовстановлюючі документи на об'єкти нежитлового приміщення (на ім'я відповідача) та ключі, а останній їй грошову суму в розмірі 21 500,00 грн. (двадцять одну тисячу п'ятсот грн. 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 384,1 кв.м.), 20 000,00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 208,3 кв.м.), 21 000,00 (двадцять одна тисяча грн. 00 коп.) за нежитлове приміщення , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 335,8 кв.м.), 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч грн.. 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 83,7 кв.м.), 10 000,00 (десять тисяч грн.. 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 61,2 кв.м.). При звернені в органи БТІ для реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення позивач дізнався, що вказаний договір купівлі - продажу не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право приватної власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст,, 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі, не має можливості, так як відповідач не з'являється до нотаріальної контори, ухиляється від посвідчення договору. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному об'ємі та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області було видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно: 1. від 10 листопада 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 384,1 кв.м.), 2. від 16 листопада 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 208,3 кв.м.), 3. від 12 грудня 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 3353 кв.м.), 4. від 03 листопада 2010 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 83,7 кв.м.), 5. від 12 грудня 2011 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 61,2 кв.м.), на підставі яких [PERSON] набула право власності на нежитлові приміщення. Відповідно договору купівлі-продажу укладеного 10.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] на підставі, якого відповідач передала правовстановлюючі документи на об'єкти нежитлового приміщення (на ім'я відповідача) та ключі, а останній їй грошову суму в розмірі 21 500,00 грн. (двадцять одну тисячу п'ятсот грн. 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 384,1 кв.м.), 20 000,00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 208,3 кв.м.), 21 000,00 (двадцять одна тисяча грн. 00 коп.) за нежитлове приміщення , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 335,8 кв.м.), 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч грн.. 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 83,7 кв.м.), 10 000,00 (десять тисяч грн.. 00 коп.) за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 61,2 кв.м.). При звернені в органи БТІ для реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення позивач дізнався, що вказаний договір купівлі - продажу не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право приватної власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст,, 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі, не має можливості, так як відповідач не з'являється до нотаріальної контори, ухиляється від посвідчення договору. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку та земельної ділянки, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved