Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Суворовський районний відділ Державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області правонаступником якого є суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилався на те, що ним 09.10.2019 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №48635309 було отримано постанову державного виконавця Суворовського РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого 12.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за №4217про стягнення з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 13.11.2005року у сумі 80\~099,03 грн. Згідно до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи на підставі документів, які свідчать про безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Всупереч зазначеним правовим нормам приватний нотаріус не з`ясував, що відсутні докази безспірності, а саме те, що виконавчий напис вчинено, після спливу трирічного строку позовної давності, а також окрім нарахованого тіла кредиту, стягнуто відсотки та пеню, з якими він не погоджується. Крім того, він не отримував жодної вимоги банку про сплату боргу та повідомлення нотаріуса про можливе вчинення виконавчого напису. За таких обставин, та норм ст.50 Закону України «Про нотаріат» позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за №4217 і яким запропоновано стягнути з нього грошові кошти у розмірі 80\~099,03 грн., які є його боргом за кредитним договором від 13.11.2005року, укладеним між нею та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 25.11.2019 року витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином завірені матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №4217 від 12.08.2015 року, а також від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» належним чином завірену копію кредитної справи, щодо укладання кредитного договору DNH4KS70620665 від 13.11.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд відмовити в задоволені позову. Зазначила, що вона діяла у відповідності до Закону України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено\~та вбачається\~із наявної\~в матеріалах\~справи вбачається,\~що [PERSON] та\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» укладено\~кредитний договір\~№DNH4KS70620665\~від 13.11.2005,\~згідно якого\~ [PERSON] \~отримав кредит\~у сумі\~3\~031,80\~грн. строком на 12 місяці по 13.11.2006 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 30.07.2015 року за вказаним договором утворилась заборгованість в загальному розмірі 80599,03 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3031,80 грн.; заборгованості за відсотками 20621,20 грн.; заборгованості за пенею 52631,79 грн.; заборгованість за штрафами 500 грн. (фіксована частина) та 3\~814,24\~грн. (відсоток від суми заборгованості). 12.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис №4217, яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 81799,03 з [PERSON] , що є боргом за кредитним договором №DNH4KS70620665 від 13.11.2005 року, укладеного з Банком. Розмір заборгованості складається з боргу за договором в зазначеній сумі та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1700,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення з 13.11.2005 року по 30.07.2015 року. 30.09.2016 року державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №4217від 12.08.2015 року. Вказані дії приватного нотаріуса по винесенню виконавчого напису позивач вважає протиправними, вчиненими без належних правових підстав, з огляду на те, що останнім не було перевірено факту безспірності заборгованості, не встановлено строку позовної давності щодо вимог банку. Окрім нарахованого тіла кредиту, стягнуто відсотки та пені, з якими позивач не погоджується. Крім того, розрахунок боргу, здійснений Банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, пені та штрафу, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Банка до боржника. Даний розрахунок здійснено без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Також, виконавчим написом з позивача стягнуто відсотки у розмірі 20621,20 грн., що в 6 разів перевищує заборгованість за наданим кредитом. А також стягнуто пеню у розмірі 52631,79 грн., що у 17 разів перевищує заборгованість за наданим кредитом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 50 Закону «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Зазначене викладене в Постановах Верховного Суду від10 квітня 2019 року (справа №201/11696/16-ц) та від14 серпня 2019 року (справа№569/8884/17). В порядку захисту свого цивільного права [PERSON] оспорює вчинений нотаріусом виконавчий напис з підстав неправомірності вимог стягувача в частині розміру заборгованості та з підстав спливу строків давності за вимогами в їх частині. Так, як зазначено вище, розмір заборгованості [PERSON] перед Банком за виконавчим написом становить 81799,03 грн., який складається із: заборгованості за тілом кредиту 3031,80 грн.; заборгованості за відсотками 20621,20 грн.; заборгованості за пенею 52631,79 грн.; штрафу у розмірі 3814,24 грн.,а також витрати, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису складають 1700,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення з 13.11.2005 року по 30.07.2015 року. Проаналізувавши наданий Банком розрахунок можна дійти висновку, що з позивача стягнуто штраф та пеню, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При цьому, встановленню підлягає також дотримання Банком вимог щодо позовної давності при вчиненні даного виду правочину. Так, правовідносини між [PERSON] та Банком виникли на підставі договору №DNH4KS70620665 від 13.11.2005 року, за виконавчим написом нотаріуса стягнення здійснюється за період 13.11.2005 року по 30.07.2015 року, тобто поза межами трирічного строку, що не узгоджується з умовами вчинення виконавчих написів, визначеними статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та підтверджує доводи позивача щодо необхідності перевірки факту дотримання Банком строку позовної давності до частини вимог. Крім того, із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 03 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, враховуючи вищезазначений правовий висновок та встановлені обставини, суд вважає, що право Банка на стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками, заборгованості за пенею, а також штрафу є спірним, оскільки ці суми були включені до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13.11.2005 року, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права. Також, слід зазначити, що за змістом вищезазначених норм права, а саме норм Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів\~справи вбачається,\~що письмова\~вимога про\~усунення порушень\~була направлена\~Банком на\~адресу [PERSON] \~10.08.2015\~року,\~натомість 12.08.2015\~року,\~тобто менше\~ніж за\~30\~днів (через\~2\~дні)\~від указаної\~дати,\~приватний нотаріус\~вчинив виконавчий\~напис щодо\~стягнення з\~позивача грошових\~коштів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису через відсутність доказів отримання боржником письмової вимоги Банку, є порушенням прав боржника щодо можливості спростування розміру заборгованості, а отже заявлена банком до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Тобто, нотаріусом не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її [PERSON] , що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Отже, факт відсутності безспірної заборгованості є в повній мірі доведеним, відтак, правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, наявні, порушене право [PERSON] має бути захищено задоволенням поданого ним позову. На підставі викладеного, ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved