Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив : - стягнути з відповідача, аванс та безпідставно отримані кошти у розмірі 143 575грн., розподілити судові витрати. [PERSON] під час розгляду справи подала зустрічний позов до [PERSON], який ухвалою суду був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, а вимоги по ньому об'єднані в одне провадження, просила : - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 37 711 грн. завданих збитків та 15 000 грн. завдатку, а всього 52 711 грн., розподілити судові витрати (а.с.40-42). Зі змісту обґрунтування первісного позову вбачається, що 10.05.2013 року між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про продаж будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ціна правочину була визначена у 25 000,00 дол. США. Сторони погодили, що оплата буде проводитись у національній валюті, але еквівалентно до долару США на день передачі коштів. Остаточний розрахунок мав би відбутись до 31.12.2014року, проте на час звернення до суду кошти в повному обсязі не передані, відповідач залишається власником будинку. Відтак вважає, що кошти виплачені в якості авансу за намір вчинити правочин підлягають до повернення. Позивачем відповідачу згідно до розписок були передані кошти : - 10.05.2013 року у розмірі 4000 грн. та 11 000грн., що на час передачі було еквівалентно 1852 дол. США; - 14.11.2013 року у розмірі 50 000грн., що на час передачі було еквівалентно 6 079 дол. США; - 05.04.2014 року у розмірі 3 500,00 дол. США. За наведеного, загальна сума переданих коштів становить 143 575грн. (65000+78 575), та складається з 65 000грн. (4000+11000+50000) та 3 500 дол. США (станом на 27.04.2015 року відповідає 78 575грн. згідно курсу Нацбанку 1 долар США = 22,45 грн.). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити посилаючись на зміст позовних вимог, зазначав, що із-за значного підвищення курсу долара США по відношенню до гривні правочин по купівлі будинку між сторонами не був вчинений. Позивач просив зменшити раніше визначену суму його вартості, однак згоди від відповідача на це не отримав. Вважає, що виплачені відповідачу кошти є авансом, які підлягають поверненню. При цьому в розписці від 05.04.2014року зазначено про передачу 3 500 дол. США які підлягають поверненню у перерахунку на існуючий курс на час звернення до суду. Щодо зустрічного позову вказав про його часткове визнання на суму 30716грн., що відповідає висновку №209/2015 будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження, дана сума не містить 6143грн. податку на додану вартість. В решті вимог зустрічного позову просив відмовити за безпідставністю. Відповідач та його представник позов визнали частково виходячи зі змісту зустрічного позову на суму 52889грн. (105600-52711). Зазначали, що дійсно за підстав зазначених позивачем було отримано коштів на загальну суму -105600грн. З якої 15000грн. є сумою завдатку, тому оскільки правочин по продажу будинку не був укладений з вини позивача сума завдатку має залишитись у відповідача. З моменту укладення угоди про завдаток, за продаж будинку, тобто з 10.05.2013року і до 01.10.2014 року житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], користувався позивач. В зв'язку з початком проведення будівельних робіт, які не були закінчені відповідачу завдана шкода на суму 36859грн., що підтверджується відповідним висновком експертного дослідження, та за проведення такого дослідження відповідач сплатила 852грн. На підставі викладеного загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача за зустрічним позовом становить 52711грн. (15000+36859+852). Просили суд задовольнити зустрічний позов на дану суму. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний можливо задовольнити частково. Судом встановлено і не заперечується сторонами у справі, що ними укладено попередній договір в простій письмовій формі про передачу коштів за продаж належного відповідачу будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В договорі зазначено, що [PERSON] та [PERSON] прийшли до згоди про терміни виплати загальної суми угоди в три етапи : 1. сьогодні, включаючи завдаток в сумі 1852 дол. США або по курсу 8,10 в гривнях 15000грн. ; 2. 10500 дол. США або по курсу в гривнях на день виплати до 31.12.2013р. ; 3. 12648 дол. США або по курсу в гривнях на день виплати до 31.12.2014р. Тут же зазначено, що [PERSON] отримала 10.05.2013року кошти в сумі 4000грн. (завдаток) та 11000грн. від [PERSON] (а.с.44). Згідно до розписки від 10.05.2013року [PERSON] отримала від [PERSON] завдаток за продаж будинку в сумі 4000грн., що еквівалентно 500 дол. США. Вказано, що загальна сума угоди має становити 25000 дол. США. (а.с.5). Згідно до розписки від 14.11.2013року відповідач отримала від позивача в рахунок сплати коштів за будинок 50000грн. Курс долара станом на 14.11.2013р становить 8,225грн. за один долар США (а.с.6). Згідно до розписки від 05.04.2014р. [PERSON] отримала від [PERSON] плату за будинок в розмірі 3500дол США (а.с.7). Відповідно до висновку №209/2015 будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження від 2007.2015року, вартість будівельно-відновлювальних робіт в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], становить - 36859грн., з яких ПДВ становить 6143грн. (а.с. 47-80). Сторонами визнано, що відповідач відмовився від подальшого виконання угоди в зв'язку із значним підвищенням курсу долара США по відношенню до гривні, а відповідач відмовилась переглянути раніше обумовлену ціну встановлену за продаж будинку. Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК завдатком визнається грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом даної статті завдатком може забезпечуватись тільки дійсне зобов'язання, тому правила абз.1 ч.1 ст.571 ЦК про залишення завдатку особі, яка його одержала, застосовується у випадках, коли договір було укладено, але сторона ухиляється від його виконання. Статтею 635 ЦК України визначено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 210 та ч. 3 ст. 640 ЦК України такий договір є укладеним з моменту його державної реєстрації. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ст. 215 ЦК України). Згідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Суд вважає доведеним в межах обґрунтування позовних вимог, що позивачем було передано відповідачу за продаж житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] - 65000грн. та 3500дол. США, які за вищенаведених підстав є авансом, а не завдатком, а від так підлягають поверненню позивачу. Щодо заперечень відповідача про необхідність перерахунку 3500дол. США зазначених у розписці від 05.04.2014р. (а.с.7) по курсу на час передачі коштів, що буде еквівалентно 40600грн., а не як просить позивач - 78575грн., що еквівалентно на час звернення до суду, то статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, оскільки позивач визначив еквівалент грошового зобов'язання на день звернення до суду, який є меншим від курсу відповідної валюти на час ухвалення рішення, то в межах позовних вимог суд задовольняє вимогу про стягнення 78575грн. На підставі викладеного первісний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Щодо зустрічного позову, то відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стороною позивача визнано, що дійсно незакінчені ремонтні роботи в будинку завдали відповідачу шкоду, та визнано вимогу про стягнення коштів згідно до висновку №209/2015 будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження від 2007.2015року, проте без урахування суми ПДВ, що становить 30716грн. (36859грн.- 6143грн.). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За наведеного суд задовольняє вимогу про відшкодування відповідачу позивачем шкоду завдану проведенням ремонтних робіт на суму 30716грн., тобто без урахування 6143грн. ПДВ, оскільки до реальних витрат ПДВ може бути включений лише за умови документального підтвердження проведення ремонту платником ПДВ, за що фактично цей податок і був розрахований в додатках до експертного дослідження(а.с.59-60). Суд відмовляє у вимозі про залишення у відповідача 15000грн. сплачених позивачем, оскільки під час розгляду справи було доведено, що дана суму є авансом. Також, суд відмовляє у вимозі про стягнення 852грн. витрат сплачених відповідачем за проведення експертного дослідження, оскільки відповідна експертиза судом не призначалась, ця сума не відноситься до поняття судових витрат, як і до поняття збитків. На підставі викладеного,

Outcome: partial