Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 1992 року він з відповідачем зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 10. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв`язку з непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, почуття кохання втрачено, тому позивач просить розірвати шлюб з dідповідачем, оскільки можливості примирення немає. Позивач [PERSON] та його представник- адвокат Близьнюк В.В. у судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої позов визнає та не заперечує проти його задоволення. За викладених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенню ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК Українипередбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, - немає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 10, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.1992 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, збереження сім`ї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачем, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, що призвело до фактичного розпаду сім`ї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, а також права неповнолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved