Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] , [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніська швейна фабрика» про розірвання договору та стягнення коштів. Вказаним позовом позивач просить стягнути солідарно із відповідачів на його користь кошти у розмірі 13000.0 грн. у якості повернення сплаченої за послуги неналежної якості грошової суми, а також зобов`язати відповідачів повернути йому майно, яке знаходиться в офісному приміщенні, орендованому [PERSON] .. Так позивач наполягає, що між ним та [PERSON] був укладений договір про надання юридичних послуг, а також з метою їх належного виконання між позивачем та [PERSON] був укладений договір оренди майна, за умовами якого позивач передав [PERSON] меблі та офісну техніку для виконання юридичних послуг. У встановлений строк [PERSON] своїх зобов`язань виконати не зміг та у своїй відповіді на пред`явлену позивачем претензію зазначив, що послуги не надані по тій причині, що [PERSON] та ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» здійснюють йому перешкоди в доступі до офісу в якому знаходиться все надане позивачем майно. Таким чином позивач вважає, що відповідачі порушили його права, а тому звернувся до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явися, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явися, однак надав до суду заяву відповідно до якої розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, вважаючи позовні вимоги надуманими, належним чином не обґрунтованими, а розмір заподіяної шкоди, яка заявлена позивачем не доведеним. ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» для участі у розгляді справи повторно представника не направила. Враховуючи заяви позивача та відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, повторну неявку [PERSON] та представника ТОВ «Золотоніська швейна фабрика», наявність у матеріалах справи відзиву на позовну заяву поданого [PERSON] , який відповідно до протоколу №17 загальних зборів засновників ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» від 16.12.2013 року є директором ТОВ «Золотоніська швейна фабрика», враховуючи строки розгляду матеріалів справи, а також те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання юридичних послуг, строк надання яких починається з 15.05.2018 року та закінчується 15.07.2018 року, що визначено п. 2.2 вказаного договору. Окрім того 10.05.2018 року між [PERSON] та ПП [PERSON] був укладений договір оренди майна відповідно до умов якого [PERSON] для виконання договору з надання юридичних послуг передав [PERSON] майно, яке визначено у акті передачі, який є частиною цього договору, що передбачено п. 1.1 та 2.1 до цього договору. Як вбачається зі змісту позовної заяви, оскільки відповідач [PERSON] несумлінно поставився до виконання договору від 15.05.2018 р., позивач просить стягнути кошти в сумі 9000 грн., сплачені за послуги, крім того штраф 4000 грн. Однак, оскільки послуги не надані по причині того, що ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» та її керівник [PERSON] здійснюють перешкоди [PERSON] у доступі до офісу, у якому є все необхідне майно, тому позивач вважає, що у ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» та її директора виник солідарний обов`язок по відшкодуванню вказаної вище суми та обов`язок по поверненню зазначеного у позові майна. При розгляді матеріалів справи суд враховує норми ст. 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~з`ясованих обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206\~цього Кодексу. Разом із тим, заявляючи вказані позовні вимоги, позивач надає перелік майна, яке начеб-то передавалося Журбі [PERSON] на підставі договору оренди майна від 10.05.2018 року та акту прийомі-передачі майна від 10.05.2018 року . Однак з матеріалів справи вбачається що позивачем [PERSON] не є доведеною та не стверджується документально належність йому речей, зазначених у Акті прийому-передачі майна від 10.05.2018 р., що очевидно являється додатком до договору оренди майна від 10.05.2018 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , крім того, вказані речі не наділені будь-якими родовими ознаками, які дозволяли б їх ідентифікувати. Також позивачем жодним доказом не стверджено потрапляння цих речей після 10.05.2018р. у приміщення адмінкорпусу ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» та в кабінет, що орендував [PERSON] .. Більше того, як вбачається із відзиву [PERSON] договір оренди нежитлового приміщення між ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» та [PERSON] було розірвано ще 01.05.2018 р. Вказана обставина ніяк не спростована позивачем по справі. Разом з тим у матеріалах справи наявний лист ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» від 05.09.2018 року за №21, який адресований [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що комісією за участі представників Золотоніської міської ради та Золотоніського відділу поліції в Черкаській області буде відкрито орендований ним кабінет згідно договору оренди №4 від 01.03.2018 року та зроблено опис речей, які в ньому знаходяться. Також [PERSON] запропоновано забезпечити свою присутність при відкриванні кабінету та вивезення речей з адмінприміщення ТОВ «Золотоніська швейна фабрика». Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)\~чи є\~підстави для\~скасування заходів\~забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Разом з тим суд приходить до переконання, що наведені позивачем доводи не містять достатніх підстав для задоволення позовних вимог, солідарного стягнення із відповідачів заявленої позивачем суми та вимоги повернення речей, які зазначені у позові. Також судом встановлено, що договір оренди майна від 10.05.2018р. був укладений сторонами для виконання Договору з надання юридичних послуг (п.2.1 Договору), якого не існувало, оскільки сам договір про надання юридичних послуг на який посилається позивач був укладений 15.05.2018 р. та підписаний Мірошниченком, в той час як сам позивач зазначає своє прізвище як [PERSON] . Будь-яких інших даних, що дають можливість ідентифікувати особу, яка є стороною договору матеріали справи не містять. Відповідно до змісту ст.,ст.\~12, 13, 81 ЦПК України, \~суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим суд констатує, що докази, які надані позивачем в обґрунтування своїх вимог містять суттєві протиріччя, стосовно часу укладення таких договорів, дійсної форми правовідносин між сторонами, дійсного факту передачі позивачем майна [PERSON] , яке заявлено у позові. Позивач в обґрунтування своїх вимог не надав до суду будь-яких документів, які б посвідчували його право власності на вказане майно, чи дали б можливість ідентифікувати таке майно серед іншого майна, з урахуванням правовідносин, які склалися між відповідачами ТОВ Золотоніська швейна фабрика» та [PERSON] .. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди (відповідач), а позивач доводить розмір завданої шкоди. Позивачем не доведена наявність жодної шкоди чи збитків, оскільки у матеріалах справи відсутній доказ того, що [PERSON] сплатив [PERSON] кошти в сумі 9000 грн. на виконання умов договору про надання юридичних послуг від 15.05.2018р. Також позивачем не доведено існування підстав для солідарної відповідальності ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» та зокрема її директора особисто, оскільки ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» не виступала поручителем перед [PERSON] за невиконання [PERSON] своїх зобов`язань. При розгляді вказаної справи суд враховує положення ст. 13 ЦПК України щодо розгляду матеріалів справи в межах заявлених особою позовних вимог. Позивач наполягав на задоволенні його позовних вимог у повному обсязі та саме солідарному стягненні коштів із відповідачів та солідарного зобов`язання відповідачів повернути заявлене ним майно. За вказаних обставин, враховуючи відсутність належних доказів належності заявленого позивачем майна останньому, факту сплати зазначених коштів [PERSON] , наявності вини ТОВ «Золотоніська швейна фабрика» та її директора у неналежному виконанні [PERSON] своїх обов`язків, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку із його недоведеністю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed