overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розлучення. В позові він зазначив, що перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 30 жовтня 2000 року Наталинською сільською радою Красноградського району Харківської області /актовий запис № 26/. Дошлюбне прізвище відповідачки -[PERSON]. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, так як між ними виникло непорозуміння, почуття поваги та любові втрачені, шлюбні відносини між ними припинені і вони проживають окремо, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Спору про майно немає. Після розірвання шлюбу він просить змінити прізвище відповідачки на дошлюбне [PERSON]. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу без нього, згоден на винесення заочного рішення по справі. Відповідачка, повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, тому згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як почуття поваги та любові між сторонами втрачені, шлюбні відносини припинені, вони проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тобто шлюб розпався остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Спору про майно немає. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, вимоги позивача про зміну прізвища відповідачки не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Позов мотивований тим, що 24.08.1984 року між сторонами був укладений шлюб. Від спільного шлюбу мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Спільне життя не склалось і 19.05.2010 року сторони розлучились. За час спільного проживання було придбано наступне майно: шафа вартістю 500 грн., диван - 500 грн., трюмо - 300 грн., кухонна мийка - 500 грн., пральна машинка - 1540 грн., мікрохвильова піч - 443,33, стінка вітальня - 2500 грн., телевізор - 1111 грн., двоспальне ліжко - 1000 грн., кухонний куток - 1500 грн., холодильник - 1500 грн., газова плита - 1790 грн. Всього на загальну суму: 13184,33 грн. На даний час сторони не домовились про добровільний порядок поділу нерухомого майна, що стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 24.08.1984 року між сторонами був укладений шлюб. Від спільного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Спільне життя не склалось і 19.05.2010 року між сторонами розірвано шлюб. За час спільного проживання було придбано наступне майно: шафа вартістю 500 грн., диван - 500 грн., трюмо - 300 грн., кухонна мийка - 500 грн., пральна машинка - 1540 грн., мікрохвильова піч - 443,33, стінка вітальня - 2500 грн., телевізор - 1111 грн., двохспальне ліжко - 1000 грн., кухонний куток - 1500 грн., холодильник - 1500 грн., газова плита - 1790 грн. Всього на загальну суму: 13184,33 грн. На даний час сторони не домовились про добровільний порядок поділу нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положенням ст. 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Після розірвання шлюбу майном, яке зазначено в позовній заяві, одноосібно користується відповідач. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, та просив визнати за ним та відповідачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS], за кожним. Позивач вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову. Представник позивача вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідач вимоги позову визнала. Обставини справи встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] з 26.06.1982 року перебували у шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням суду від 03.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу, [PERSON] за договором №4039 від 11.04.1996 року , посвідченого Південною товарною біржею, придбала квартиру [ADDRESS]. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.12.2008 року договір купівлі-продажу вказаної квартири №4039 від 11.04.1996 року визнано дійсним. У відповідності до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором в силу ст. 70 СК України. За такого, вказане вище майно є спільною сумісною власністю подружжя. При розподілі вказаного вище майна , суд виходить із вимог ст. 71 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за кожним. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач [PERSON] не підтримав вимоги про стягнення з відповідача судового збору, суд вважає за можливе задовольнити клопотання , що не суперечить вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявив клопотання про здійснення опису майна, яка підлягає розподілу, та про призначення судово-товарознавчих експертиз стосовно майна, яке є предметом поділу. Позивач [PERSON] підтримує заявлене клопотання. Представник відповідача [PERSON] проти заявленого клопотання заперечує, так як вважає, що квартира [ADDRESS] належала батькові відповідачки, а на даний час належить матері відповідачки - [PERSON] Майно, на яке претендує позивач і яке перебуває у квартирі, також в основному не є спільним майном подружжя, крім пральної машини «Ардо», мікрохвильової пічки «Гореніє», відеомагнітофону «Самсунг» та телевізора «Соні». Здійснювати опис майна підстав не має, а стосовно автомобіля [NUMBER], то він належить з 12.09.2014 року іншій особі [PERSON]. Таким чином, відсутні докази і підстави для проведення у справі судово-товарознавчих експертиз. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вважає, клопотання таким, що не підлягає задоволенню. У позові [PERSON] просить розділити спільне майно подружжя, а саме автомобіль «Хюндай» державний номер [NUMBER], холодильник «Самсунг», пральну машину «Ардо» та інше на загальну суму 82300 грн. Жодного доказу про придбання майна сторонами, про його вартість або про вартість подібного майна з торгівельних закладів позивач суду не надав. Суд вважає не можливим зобов'язати відділ ДВС Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області здійснити опис майна, так як квартира, у якій майно знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. Сторонам квартира не належить. Підстав для призначення судово-товарознавчих експертииз суд не вбачає, так як відсутні докази коли і в яких торгівельних закладах майно було придбано.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розрізання шлюбу зареєстрованого 29 липня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 932. В обґрунтування позовних вимог вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони припинили подружні стосунки з жовтня 2012 року, проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась з невідомих суду причин, про дату і час розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку шляхом поміщення оголошення в газету «Вільне слово» від 22 травня 2014 року, № 37 (14827). Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29 липня 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 932. Сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. На підставі ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив змінити розмір аліментів з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), що стягуються на користь відповідача на утримання малолітньої дочки [PERSON], до 1/6 частки, посилаючись на те, що в нього (позивача) на утриманні знаходиться інша малолітня дитина, а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим також потребує утримання. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідач проти позову заперечувала з підстав недоведеності тієї обставини, що з позивача на користь другої дружини стягуються аліменти на її утримання та утримання малолітньої дитини. Заперечення проти позову відповідач мотивувала також тим, що щомісячний дохід на одну особу в родині позивача є вочевидь більшим за щомісячний дохід на одну особу в її ([PERSON]В.) родині. Крім того, зменшення розміру аліментів призведе до погіршення майнових інтересів малолітньої дочки [PERSON], що, суперечить положенням законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця. 13 грудня 2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] від якого 03 січня 2015 року народився син [PERSON]. Даних про те, що позивач ухиляється від утримання дружини та дитини у другому шлюбі матеріали справи не містять. Зазначене свідчить про зміну матеріального становища позивача у бік погіршення, що, в свою чергу, дає підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача до 1/6 частини всіх видів заробітку в порядку ст. 192 СК України. Доводи відповідача про відсутність зобов'язання позивача по суду утримувати малолітню дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку не спростовують висновків суду по суті спору, оскільки відсутність рішення про стягнення аліментних платежів не доводить тієї обставини, що майновий стан платника аліментів не змінився. Не є підставою для відмови в позові також посилання відповідача на неспівмірність розподілу коштів між дітьми, батьком яких є позивач, оскільки обов'язок з утримання дітей лежить на обох батьках. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO] та виконувати рішення виконкому ММР № 181 від 22 лютого 2013 року. В обґрунтування позову позивач послався на вкрай напружені стосунки між сторонами, що склались після розірвання шлюбу між батьками дітей, внаслідок чого відповідач позбавляє позивача права спілкування з дитиною не дає можливості батьку приймати участь у її вихованні. В судове засідання сторони та третя особа - орган опіки та піклування - не з'явились, (своїх представників не направили), про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вимоги позову підтримує. Відомостей про поважність причин неявки в судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась в м. Миколаєві [INFO]. Її батьками є: матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON]. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірваний, а рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 181 від 22 лютого 2013 року визначено участь позивача у вихованні дочки шляхом надання йому можливості побачень з дитиною в присутності матері з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин кожної другої та четвертої неділі місяця з правом зміни порядку спілкування за взаємною згодою сторін. При цьому відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, не притримується графіку, складеного у встановленому законом порядку виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Відповідно ст. 263, ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків (бабі, діду), хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків (баба, дід) має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині покладення на відповідача обов'язку не чинити перешкод у спілкуванні з дочкою є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В свою чергу, вимоги в частині покладення зобов'язання на відповідача виконувати рішення - заявлені не у спосіб, установлений законом для визначення участі батька у вихованні дитини, а тому задоволенню не підлягають. Зазначене не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду в загальному порядку з вимогами про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом затвердження певного графіку відвідувань. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 114 грн. 70 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з малолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], а також встановити порядок спілкування та зустрічей з ними. В обґрунтування позову позивач послалвся на вкрай напружені стосунки між сторонами, що склались після розірвання шлюбу між батьками дітей. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача, згідно наданої заяви просила розглядати справу у її відсутність, вимоги позову підтримує. Відповідач надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Її представник також до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання третіх осіб матеріали справи не містять. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась в м. Миколаєві [INFO], а [PERSON] - у тому ж місті [INFO]. Їх батьками є: матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с. 5, 6) Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7) При цьому відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дітей. Таке підтверджується як обставинами, викладеними в позовній заяві, так і матеріалами справи. Зокрема, згідно відповіді служби у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради від 17.05.2012 року, позивач звернувся до служби у справах дітей з заявою про вирішення питання щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. Проте, рішення з цього питання не було прийнято з підстав неявки відповідача на комісію (а.с. 12) Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ч. 2 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. А в силу ч. 3 цієї ж статті, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи таку процесуальну позицію відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив поділити спільне майно подружжя, визнавши квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, а також визнати за ним (позивачем) право власності на 1/2 частку спірної квартири. В обґрунтування вимог позивач послався на обставину придбання квартири сторонами під час шлюбу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, відповідач позов визнала. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу на спільні кошти та за рахунок спільних зусиль, а тому є їх спільною сумісною власністю. За таких обставин, на підставі ст. 60, 69, 70 СК України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини з усіх його доходівщомісячно до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав частково, був згоден виплачувати аліменти з урахуванням наявності у нього двох малолітніх дітей, на які він сплачує аліменти. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO]. [PERSON] є студентом 1 курсу Жмеринського вищого професійного училища денної форми навчання, та потребує матеріальної допомоги. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 02 лютого 2017 року. Стан здоров'я й матеріальне становище відповідача та дитини задовільні. Відповідач від іншого шлюбу має двох малолітніх дітей - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], на яких відповідач згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2006 року сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. У відповідності зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Враховуючи матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у відповідача двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, відсутність непрацездатних батьків, дружини, суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх його доходівщомісячно до закінчення сином навчання, тобто до 02 лютого 2017 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання їх малолітнього сина в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх її доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, але надала заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі. В судове засідання відповідачка не з'явилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. [PERSON] погодилась на те, щоб їх малолітній син [PERSON] проживав разом із батьком, що підтверджується її заявою посвідченою приватним нотаріусом [PERSON] Стан здоров'я й матеріальне становище відповідачки та дитини задовільні. Відповідачки не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батько і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Враховуючи, що матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платниці аліментів задовільні, що у платниці аліментів не має інших дітей, відсутні непрацездатні батьки, чоловік, суд вважає, що на користь позивача з відповідачки слід стягувати аліменти в розмірі ? частини з усіх її доходів.

Outcome: approved