Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після зменшення позовних вимог просить визнати недійсним договір оренди землі № 3 від 21.01.2014 р. з ТОВ «НВДЦ «Агротех»; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно із договором оренди землі № 3 від 21.01.2014 р. з ТОВ «НВДЦ «Агротех»; повернути йому у володіння земельну ділянку та стягнути з відповідачів на його користь понесені у справі судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником земельної ділянки площею 3,8118 га, кадастровий номер: [NUMBER], що розташована на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, та яку він передав в оренду ТОВ «БКЗ-Інвест» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років на підставі договору оренди землі № 28-22 від 30.07.2012 р. З 2013 р. ТОВ «БКЗ-Інвест» припинило виконання договору, земельну ділянку не обробляє, внаслідок чого вона була забур'янена, орендну плату не сплачує. У зв'язку із цими обставинами та після звернень позивача в січні - лютому 2015 р. з претензією на адресу ТОВ «БКЗ - Інвест» щодо невиконання договору, до Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, Державної екологічної інспекції у Харківській області з проханням здійснити перевірку ТОВ «БКЗ - Інвест» на предмет дотримання законодавства при здійснені оренди землі, ним було встановлено, що указаний договір оренди землі був припинений на підставі угоди між ним і ТОВ «БКЗ-Інвест» від 25.12.2013 р., а право оренди на цю земельну ділянку строком на 10 років набуло ТОВ «НВДЦ «Агротех» на підставі договору оренди землі № 3 від 21.01.2014 р. Позивач не мав жодних орендно-договірних відносин з ТОВ «НВДЦ «Агротех» щодо даної земельної ділянки, його підпис в даному договорі був підроблений, таким чином відсутні його воля та волевиявлення на укладення спірного договору і передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «НВДЦ «Агротех», у зв'язку з чим вважає, що за наведених обставин його права власника земельної ділянки порушені, а тому за їх захистом змушений звернутися до суду із цим позовом. ТОВ «БКЗ-Інвест» пред'явило позов із самостійними вимогами, в обґрунтування якого зазначає, що 30.07.2012 р. між [PERSON] та ТОВ «БКЗ - Інвест» було укладено договір оренди землі № 28-22, згідно із яким ТОВ «БКЗ-Інвест» набуло в оренду спірну земельну ділянку позивача строком на 5 років. 25.12.2013 р. директором ТОВ «БКЗ-Інвест» було підписано угоду про розірвання договору оренди землі № 28-22 від 30.07.2012 р. в добровільному порядку за згодою сторін. Вказана угода була передана уповноваженій особі для підписання з боку орендодавця - [PERSON] З основного позову ТОВ «БКЗ-Інвест» стало відомо, що [PERSON] угоду від 25.12.2013 р. про розірвання договору оренди землі з товариством не підписував, а тому посилаючись на відсутність у [PERSON] волі на розірвання договору оренди землі № 28-22 від 30.07.2012 р. за даною угодою та згідно із ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України просить суд визнати недійсною угоду від 25.12.2013 р. між [PERSON] та ТОВ «БКЗ-Інвест» про розірвання договору оренди землі № 28-22 від 30.07.2012 р.. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності у судовому засіданні та просив задовольнити позовні вимоги за основним позовом, а також стягнути на користь позивача з ТОВ «НВДЦ «Агротех» витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи, а інші витрати у вигляді сплаченого судового збору залишити за позивачем без їх відшкодування відповідачами. Одночасно із цим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «БКЗ - Інвест» за їх незаконністю та необґрунтованістю, оскільки як слідує із положень норми ч. 3 ст. 203 ЦК України, на підставі якої заявлена вимога ТОВ «БКЗ-Інвест» про визнання недійсною угоди від 25.12.2013 р. про розірвання договору оренди землі № 28-22 від 30.07.2012 р., у системному зв'язку із нормами ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст.ст. 3, 11 ЦПК України, з вимогою про визнання недійсним правочину з указаної підстави може звернутися тільки та сторона правочину, у якої не було волі і волевиявлення на її учинення, але [PERSON] вимога про визнання цієї угоди недійсною не пред'являлася. Представники відповідачів - ТОВ «НВДЦ «Агротех», реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися неодноразово належним чином, письмових заперечень або пояснень на позовні вимоги [PERSON] та ТОВ «БКЗ-Інвест» суду не надали. Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02.07.2016 р. за № 03-14/03-11/1000 24.05.2016 р. до ЄДРЮОФОП внесено запис про припинення Богодухівського районного управління юстиції Харківської області та його структурних підрозділів шляхом ліквідації без правонаступництва. . Представник третьої особи - ТОВ «БКЗ-Інвест» у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд позову ТОВ «БКЗ-Інвест» із самостійними вимогами за відсутності у судовому засідання його представника, відповідно до якого просить його задовольнити, основний позов [PERSON] ТОВ «БКЗ-Інвест» визнаний не був. Представник третьої особи - Державної інспекції сільського господарства в Харківській області в судове засідання не з'явився, але листом від 08.10.2015 р. за № 10-27/3546 повідомив суд про те, що інспекція знаходиться в стадії припинення (ліквідації) і за відсутності кваліфікованого спеціаліста для представництва інспекції у суді просив суд розглянути справу без участі їхнього представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Позивач за основним позовом [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8118 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: [NUMBER], що розташована на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.04.2004 р., витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно за № 16229129 від 16.01.2014 р.. 30.07.2012 р. позивачем [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «БКЗ - Інвест» (орендар) було укладено договір оренди землі № 28-22, згідно із яким товариство набуло в оренду указану земельну ділянку позивача строком на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом-повідомленням від 05.01.2015 р. «Про невиконання умов договору оренди землі № 28-22 від 30.07.2012 р. з пропозицією про його розірвання за взаємною згодою сторін» [PERSON] пред'явив ТОВ «БКЗ-Інвест» претензію про невиконання ним як орендарем своїх зобов'язань з оренди земельної ділянки, які визначені п.п. 9-11, 14-16, 28, 32 договору та ст.ст. 24, 25 Законом України «Про оренду землі»: невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; не здійснення обробки земельної ділянки з часу укладання договору у відповідні сільськогосподарські роки для ведення сільськогосподарського виробництва; невиконання у зв'язку із цим умов збереження стану земельної ділянки відповідно до цільового призначення та захаращення її бур'янами; недотримання у зв'язку із цим екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, не додержання державних стандартів, норм і правил; не внесення орендної плати; не виконання обов'язку один раз на рік безкоштовно: на весні проводити культивацію, а восени зорати земельну ділянку загальною площею не більше ніж 0,25 га, що знаходиться у приватній власності орендодавця, а також запропонував ТОВ «БКЗ-Інвест» розірвати даний договір оренди землі за взаємною згодою сторін з 25.01.2015 р. 31.01.2015 р. позивач разом із іншими громадянами - власниками земельних ділянок, які передали в оренду свої земельні ділянки ТОВ «БКЗ-Інвест», звернувся до Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо проведення перевірки дотримання ТОВ «БКЗ - Інвест» вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності відносно орендованої земельної ділянки з тих самих підстав, які складали зміст претензії позивача на адресу ТОВ «БКЗ-Інвест». Розпорядженням Кленівського сільського голови від 10.02.2015 р. № 3 створено комісію щодо розгляду зазначеного колективного звернення, за наслідком чого було складено акт обстеження земельних ділянок від 20.03.2015 р., за змістом якого комісією встановлено нецільове використання земельних ділянок, а саме: тривалий час земельні ділянки не оброблялися, поросили бур'янами. Згідно із довідкою виконкому Кленівської сільської ради № 02-31/371 від 11.08.2015 р. на земельній ділянці позивача [PERSON] в 2015 році засіяно і вирощено сільськогосподарську культуру - гречку. Із матеріалів справи встановлено, що згідно із угодою від 25.12.2013 р. між ТОВ «БКЗ-Інвест» і [PERSON] розірвано договір оренди землі № 28-22 від 30.07.2012 р. в добровільному порядку за згодою сторін. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції № 11669795 від 17.03.2014 р. здійснено державну реєстрацію права оренди ТОВ «НВДЦ «Агротех» на земельну ділянку позивача на підставі договору оренди № 3 від 21.01.2014 р. між ТОВ «НВДЦ «Агротех» і [PERSON] строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Реєстрацію права оренди ТОВ «НВДЦ «Агротех» на земельну ділянку позивача здійснено за заявою представника ТОВ «НВДЦ Агротех» - директора [PERSON]. Як встановлено із дослідженого судом тексту спірного договору № 3 від 21.01.2014 р. між [PERSON] і ТОВ «НВДЦ «Агротех», позивач, як орендодавець, надає, а ТОВ «НВДЦ «Агротех», як орендар, в особі директора товариства [PERSON], приймає в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років земельну ділянку площею 3,8118 га, кадастровий номер: [NUMBER], яка знаходиться на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (п.п. 1, 2, 3, 14, 15 договору). До договору, як його невід'ємні частини, додаються акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21.01.2014 р. згідно з договором оренди землі № 3 від 21.01.2014 р. та акт приймання-передачі земельної ділянки від 21.01.2014 р. згідно з договором оренди землі № 3 від 21.01.2014 р.. В реквізитах орендодавця в договорі і в актах зазначено [PERSON] з рукописним підписом від його імені. Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 2115/2116 від 12.07.2016 р. підписи від імені [PERSON] в: договорі оренди землі № 3 від 21.01.2014 р. в графі «Орендодавець», акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21.01.2014 р. згідно з договором оренди № 3 від 21.01.2014 р., акті приймання - передачі земельної ділянки від 21.01.2014 р. згідно з договором оренди землі № 3 від 21.01.2014 р. в графі: «Орендодавець», - виконані рукописним способом за допомогою паст (пасти) для кулькових ручок без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів, не [PERSON], а іншою особою (особами). Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. Правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтями 16, 17 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання - передачі. Відповідно до положень ст.ст. 16, 17 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 125, 126 ЗК України, ст.ст. 18, 20, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин) право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки. Статтею 203 ЦК України закріплені норми про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що є одним із головних елементів угоди (правочину). Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Верховний Суд України у постанові від 18.12.2013 р. у справі за № 6-127цс13 висловив правову позицію, згідно із якою зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Нормами ч. 2 ст. 90, ст. 152 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають захисту і відновленню в порядку і у спосіб, встановленому законом, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України таким є визнання правочину недійсним. Суд з урахуванням наведеного вважає доведеною і обґрунтованою вимогу позивача про визнання недійсним договору оренди землі № 3 від 21.01.2014 р. з ТОВ «НВДЦ «Агротех» з підстав відсутності у нього волі та волевиявлення на його укладання та передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «НВДЦ «Агротех» у зв'язку з тим, що позивач оспорюваний договір дійсно не підписував, не реєстрував його в органах державної реєстрації речових прав, що свідчить про відсутність у позивача згоди і, відповідно, волі та волевиявлення на укладання договору, та є підставою для визнання його недійсним згідно ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Доказів того, що на підставі даного договору виникли та існували зобов'язально - договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, які б відповідали взаємними правам та обов'язкам, спільному волевиявленню сторін і вимогам законодавства, суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування рішення про державну реєстрацію на підставі рішення суду. Таким чином наслідком визнання судом недійсним договору оренди землі між позивачем та ТОВ «НВДЦ Агротех» має бути також і скасування рішення державного реєстратора речових прав № 11669795 від 17.03.2014 р. про державну реєстрацію права оренди ТОВ «НВДЦ «Агротех» на земельну ділянку позивача. Поняття самовільне зайняття земельної ділянки визначене в ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «НВДЦ «Агротех» самовільно, без належних правових підстав, набуло у володіння і користування земельну ділянку позивача, а тому вимога останнього про повернення йому у володіння земельної ділянки є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог ТОВ «БКЗ-Інвест» судом встановлено наступне. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, яка кореспондується із ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» надано роз'яснення про те, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів (ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, на підставі якої заявлені вимоги ТОВ «БКЗ-Інвест», та на підставі ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст.ст. 3, 11 ЦПК України, слідує, що з вимогою про визнання недійсним правочину з зазначених підстав може звернутися тільки та сторона правочину, у якої були відсутні воля і волевиявлення на її учинення. [PERSON] вимога про визнання угоди про розірвання договору оренди недійсною не пред'являлася, а ТОВ «БКЗ-Інвест» не доведено яким чином [PERSON] порушив законні права та інтереси товариства або вимоги закону, та які конкретні цивільні права та інтереси особистого майнового та/чи немайнового характеру товариства порушені, невизнані чи оспорені і необхідність їх судового захисту. Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити ТОВ «БКЗ-Інвест» у задоволенні його позову за недоведеністю обґрунтованості та законності позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує виходячи з положень ст.88 ЦПК України, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р., та з урахуванням заяви представника позивача від 12.09.2016 р. про залишення за позивачем сплаченого судового збору. Враховуючи, що судово-почеркознавча експертиза призначалась у зв'язку з тим, що позивачем заявлена вимога про визнання договору недійсним з тих підстав, що його підпис на договорі був виконаний іншою особою і ці обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, витрати, пов'язані з оплатою експертизи, які поніс позивач, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «НВДЦ Агротех», що відповідає принципу пропорційності задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved