Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним після смерті батька [PERSON] право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, відповідно до Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, наданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 22.11.1997 року помер його батько [PERSON], який з 1948 року по 1978 рік перебував у трудових відносинах з колгоспом «ім. Горького» та колгоспом «ім. Свердлова», був членом колгоспу «ім. Свердлова». До самої смерті батька безкоштовно оралась присадибна ділянка, як члену колгоспу, останньому надавалося зерно. Приватизацію державних земель у 1996 році проводило КСП «ім. Свердлова», але, на час передання державного акту про право колективної власності на землю, до списку осіб, що додається до цього державного акту, [PERSON] помилково включений не був. Про наявність спадкового майна земельної частки, позивач дізнався у 2016 році. Отже, [PERSON] мав гарантоване право на земельну частку (пай), а позивач, який є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, має право на вказану земельну частку, як спадкоємець за законом. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2017 року, в якості співвідповідача, до участі у справі залучено ТОВ «Агроконтракт-Н». Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач пояснив, що його батько працював у КСП «ім. Свердлова», даний колгосп надавав батькові зерно, іншу продукцію, а також допомагав з його похованням. Чому батько не був включений до списків членів вказаного колгоспу йому не відомо. Про те, що йому належить земельна ділянка в порядку спадкування, дізнався у 2016 році. Представники позивача додали, що членство [PERSON] у КСП «ім. Свердлова» підтверджується тим, що останній весь час там працював, отримував заробітну плату, на пенсію пішов із даного колгоспу, брав участь у загальних зборах членів КСП тощо. У попередніх судових засіданнях представник відповідача [PERSON] сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області не заперечував проти задоволення позовних вимог лише у разі підтвердження перебування [PERSON] у членах КСП «ім. Свердлова». Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області\~в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «Агроконтракт-Н» в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] працював у КСП «ім. Свердлова», також і після виходу на пенсію, на посаді тракториста, а потім охоронником. Вона також працювала у даному КСП та була його членом. Зазначила, що [PERSON] був присутнім на зборах даного колгоспу, а тому був його членом, оскільки на його збори запрошувалися лише члени; за списки членів КСП вони не голосували - формувалися таємно. [PERSON] отримував зерно та іншу продукцію як працівник і член КСП, так як, дана продукція видавалася лише по спискам членів. Чому [PERSON]З не був включений до списків членів КСП «ім. Свердлова», їй не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] він знав особисто, останній працював у КСП «ім. Горького», а потім в КСП «ім. Свердлова», також і після виходу на пенсію, на посаді тракториста, а потім охоронником. Він також працював у даному КСП «ім. Горького», а потім в КСП «ім. Свердлова» та був його членом. Зазначив, що [PERSON] був присутнім на зборах КСП «ім. Свердлова», а тому був його членом, оскільки на його збори запрошувалися лише члени; за списки членів КСП вони не голосували - формувалися таємно. [PERSON] отримував зерно та іншу продукцію як працівник і член КСП. Чому [PERSON]З не був включений до списків членів КСП «ім. Свердлова», йому не відомо. Заслухавши позивача та його представників, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер 22.11.1997 року (а.с. 5). Постановою державного нотаріуса від 06.01.2017 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну частку (пай), що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до архівних довідок, виданих [PERSON] селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області, надано відомості про встановлений мінімум вихододнів для колгоспників, відпрацьовані вихододні, отримане зерно та про заробітну плату [PERSON], згідно книг обліку трудового стажу колгоспників за період з 1948 року по 1978 рік, відпрацьовані вихододні та про заробітну плату за 1978 рік [PERSON] за місцем роботи в колгоспі «ім. Свредлова», бригада № 5 (а.с. 9, 85). Згідно виписок з трудових книжок, [PERSON] з 26.11.1945 року прийнятий на посаду тракториста в Красносільську МТС, а з 20.03.1958 року прийнятий на посаду тракториста в колгосп «ім. Горького», де працював до 1969 року. Також, в трудовій книжці колгоспника № 739, колгоспу «ім. Горького», в графі «рік вступу в члени колгоспу», міститься запис «к» (а.с. 93-97). Відповідно до довідки, виданої [PERSON] [PERSON] сільською радою від 1985 року, останній проживав в с. Ясиноватка і являвся членом колгоспу/або членом колгоспного двору, проте, членом якого саме колгоспу являвся [PERSON], з даної довідки встановити не можливо (а.с. 91). З виписки з протоколу засідання правління колгоспу «ім. Горького» від 09.08.1969 року встановлено, що член колгоспу [PERSON] звернувся із заявою про встановлення йому безперервного стажу роботи в даному колгоспі (а.с. 92). Із наданих списків громадян-членів КСП «ім. Свердлова» та списків громадян-членів КСП «ім. Свердлова» на одержання земельних паїв вбачається, що [PERSON] в даних списках відсутній (а.с. 66-74). З довідки, виданої Державним архівом Кіровоградської області встановлено, що у документах архівного фонду «Колгосп імені Свердлова [PERSON] сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області» у протоколах засідань правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу за 1974 рік відомості про прийом у члени колгоспу, виділення земельної ділянки [PERSON] Зіновієвичу відсутні (а.с. 128). Відповідно до відомостей наданих архівним відділом [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, в документальних матеріалах КСП «ім. Свердлова» за період 1993-2000 років відомості про прийом у члени КСП «ім. Свердлова» [PERSON] не значаться (а.с. 129). У судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, що правонаступником колгоспу «ім. Горького» та колгоспу «ім. Свердлова» є КСП «ім. Свердлова». Приватизацію державних земель у 1996 році проводило КСП «ім. Свердлова» (зворот а.с. 6, 130-137). Також, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, встановлено той факт, що правонаступником КСП «ім. Свердлова» є СТОВ «Інгул» (Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.11.2015 року у справі № 397/1526/14-ц). Згідно довідки, виданої [PERSON] сільської ради від 13.03.2016 року № 210, на території сільської ради маються землі запасу в полі № 3 загальною площею 17,45 га, які на даний час знаходяться в оренді. Земельну ділянку, згідно договору оренди від 12.08.2010 року, орендує ТОВ «Агроконтракт-Н» (а.с. 49, 87-89). Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто, таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Отже, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; - отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; - включення особи до списку, доданого до цього акта. У Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку.\~Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у томі числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з колгоспом «ім. Горького», колгоспом «ім. Свердлова» та КСП «ім. Свердлова», а також являвся, згідно з вищезазначеною випискою з протоколу, членом колгоспу «ім. Горького». Проте, у судовому засіданні не доведено той факт, що [PERSON] являвся членом КСП «ім. Свердлова», яке проводило приватизацію державних земель у 1996 році. Так, [PERSON] відсутній в списках громадян-членів КСП «ім. Свердлова» та в списках громадян-членів КСП «ім. Свердлова» на одержання земельних паїв, відповідно довідки відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Кіровоградської області від 04.01.2017 року: у списках колективної власності на землю громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, по КСП «ім. Свердлова» [PERSON] відсутній, сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] по зазначеному господарству не виготовлявся та не реєструвався, а також відповідно до довідки Державного архіву Кіровоградської області та відомостей з архівного відділу [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області (а.с. 6, 128-129). Суд погоджується з твердженнями сторони позивача та зі свідками, що [PERSON] працював у колгоспах «ім. Горького» та «ім. Свердлова», а також в КСП «ім. Свердлова», отримував там заробітну плату, на пенсію пішов із КСП «ім. Свердлова», брав участь у загальних зборах членів КСП, отримував зерно та іншу продукцію. Однак, дані обставини не підтверджують членства [PERSON] у КСП «ім. Свердлова» та не мають вирішального значення. Крім того, свідки вказали, що [PERSON] був членом КСП «ім. Свердлова», проте їх твердження не підтверджено належними доказами, є їх власною думкою, враховуючи при цьому те, що свідки [PERSON] та [PERSON] також відсутні в списках громадян-членів КСП «ім. Свердлова» та в списках громадян-членів КСП «ім. Свердлова» на одержання земельних паїв, що ставить під сумнів їх особистого членства в КСП «ім. Свердлова». Суд також роз'яснює, що, якщо трудові відносини [PERSON] виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі (в КСП «ім. Свердлова»), то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких належних доказів, які б підтвердили членство [PERSON] у КСП «ім. Свердлова» та його право на отримання земельної частки (паю) суду не надано. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Оскільки, факт перебування [PERSON] у членах КСП «ім. Свердлова» не знайшов свого підтвердження, останній за життя не набув права на земельну частку (пай) в КСП «ім. Свердлова», тому його спадкоємці не можуть ставити питання про спадкування зазначеної земельної ділянки. Окрім того, відповідно до п. 6 «Прикінцевих\~та\~перехідних положень»\~\~ЦК України 2004 року,\~правила цього\~Кодексу\~про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред?явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. На\~\~пред'явлення позову про витребування належного громадянину\~майна, інших вимог про захист\~приватної власності поширюється встановлений ст. 50\~Закону України «Про власність»\~\~і\~ст. 71 ЦК УРСР\~(діючих на час виникнення спірних правовідносин)\~трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст.ст. 75, 76 ЦК УРСР, позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Згідно з ст. 80 ЦК УРСР,\~закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Оскільки, право на позов у позивача виникло ще в 1996 році, з моменту одержання КСП «ім. Свердлова» державного акта на право колективної власності на землю, і з цього часу починається перебіг позовної давності, а відтак трирічний строк позовної давності минув у 1999 році, тобто до набрання чинності\~ЦК України 2004 року. Будь-яких належних доказів чинення перешкод звернення з позовом до суду з 1996 року по січень 2017 року позивач не надав та не навів причин поважності пропуску строку позовної давності. Крім того, свідок [PERSON] у суді повідомила, що позивачу було відомо у 2004 році, що видаються земельні паї по КСП «ім. Свердлова», і саме в той час вона і позивач отримали свої земельні ділянки. Твердження представника позивача, що останньому, а також його батькові, не було відомо про право на земельну ділянку після приватизації державних земель у 1996 році - є лише його суб?єктивною думкою, яка належним чином не обґрунтована, враховуючи також те, що позивач та його представники мали можливість звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку. В той же час, позов [PERSON] не ґрунтується на законі, а це є самостійною підставою для відмови у його задоволенні. У зв'язку з тим, що факт перебування [PERSON] у членах КСП «ім. Свердлова» не знайшов свого підтвердження, тобто останній за життя не набув права на земельну частку (пай) в КСП «ім. Свердлова», тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за їх необґрунтованістю. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки позов залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed