Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 12.03.2020 він звільнився з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ», за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. На день звільнення відповідач нарахував заборгованість з заробітної плати у сумі 6975,40 грн., але виплатити її відмовився. Відповідно до виписки з Пумб банку йому було перераховано 13.05.2020 - 3240,12 грн. і 09.09.2020 - 3735,28 грн. Тобто повний і остаточний розрахунок з ним відбувся 09.09.2020. Фактично нарахована заробітна плата: лютий 2020 - 4025 грн., березень 2020 - 4640,10 грн., що у сумі становить 8665,10 грн. 8665,10 грн./14 днів (кількість фактично відпрацьованих днів: лютий 2020 - 6 р.д., березень 2020 - 8 р.д.) = 618,94 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 76129,62 грн. (618,94 грн. х 123 дн.). У зв`язку з цим просить суд стягнути на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 76129,62 грн. Представник відповідача - Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», надіслав до суду відзив на позов, в якому заперечував щодо стягнення середньоденної заробітної плати в розмірі 618,94 грн. Відображена у довідці середньоденна заробітна плата складає 575 грн., зазначена без утримання ПДФО та військового збору, а отже у разі стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із загальної суми такого стягнення необхідно утримувати ПДФО та військовий збір. У разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 09.10.2020 (день підписання відзиву) підлягає стягненню з Товариства 70150 грн. (122 р.д. (з 13.03.2020 (наступний робочий день після звільнення позивача) по 08.09.2020 (останній робочий день товариства, що передує фактичному розрахунку) х 575 грн. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення). Період затримки з 13.03.2020 по 11.09.2020 (09.09.2020 - день коли позивач мав реальну можливість користуватися та розпоряджатися коштами). Із суми 70150 грн. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» та 12.03.2020 був звільнений з займаної посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.6). В день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачеві виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачеві не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Відповідно до довідки про заробітну плату, виданої Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ»,- середньоденна заробітна плата [PERSON] (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складала 575 грн. Фактичний розрахунок з позивачем проведено 09.09.2020, що підтверджується випискою за картковим рахунком, відкритому на ім`я позивача у ПУМБ (а.с.9-11). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату фактичного розрахунку, тобто з 13.03.2020 по 09.09.2020 включно, становить 123 робочих дні, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 70725 грн., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. (575 грн. *123 дн.) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial