Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить стягнути із ТОВ Прогрес середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 04.03.2016 року по 23.06.2017 року в сумі 58127,44 гривень. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що [PERSON] працював трактористом в ТОВ Прогрес, але у зв'язку із систематичною невиплатою заробітної плати, звільнився з роботи за власним бажанням. При звільненні йому не виплачена заробітна плата. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 03.03.2016 року позов про стягнення заробітної плати та інших належних йому виплат задоволено частково. А саме, стягнуто з товариства заборгованість по заробітній платі за січень, травень, червень, липень 2015 року з відрахуванням податків та обов'язкових платежів в сумі 9497,78 гривень; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 29766,00 за період до 03 березня 2016 року; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 1364,27 гривень; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 721,60 грн., а всього 41349,65 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. 24.03.2017 року позивачем подані виконавчі листи на виконання. Але, до цього часу розрахунок з позивачем не здійснений. У зв'язку з викладеним та посилаючись на статті 116, 117 КЗпП України, рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012, абз.3п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, позивачем здійснений розрахунок середньоденного заробітку, виходячи із розміру нарахованої заробітної плати за травень 2015 року - 4065,83 грн. та червень 2015 року 4456,27 грн., який склав 180,52 грн. При цьому загальний розмір середнього заробітку за час затримки з 04.03.2016 року по 23.06.2017 року (за 322 дні) склав 58127,44 гривні. Позивач в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, який згідно поштових повідомлень отримав судові повістки 12.05.2017р. і 24.06.2017р., в судові засідання (відповідно) 22.06.2017 року та 18.07.2017 року не з'явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи наведені обставини щодо явки сторін та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін (ч.1 ст. 11 ЦПК України). Кожна сторона, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3ст.61 ЦПК). Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 03.03.2016 року, яке набрало законної сили 02.03.2017 року, згідно ухвали апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2017 року у справі № 325/2160/15, з ТОВ Прогрес на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі за січень, травень, червень, липень 2015 року з відрахуванням податків та обов'язкових платежів в сумі 9497,78 гривень; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 29766,00 за період до 03 березня 2016 року; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 1364,27 гривень; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 721,60 грн., всього 41349, 65 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. При вирішенні цієї справи судами першої та апеляційної інстанції були встановлені наступні обставини, які доказуванню не підлягають, згідно ч.3 ст.61 ЦПК, а також підтверджуються наданими позивачем документами. На підставі наказу № 6-к від 30.04.2015 року позивач прийнятий в ТОВ Прогрес на посаду тракториста, що підтверджується записом у трудовій книжці, згідно її копії наданої позивачем. Наказом № 10/1-к від 07.07.2015 року позивач звільнений з товариства за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці. Проте на час звільнення [PERSON] не була виплачена заробітна плата за січень 2015 року у розмірі 1894,31 грн., за травень 2015 року у розмірі 3270,55 грн, за червень 2015 року 3584,62 грн, за липень 2015 року у розмірі 748,30 грн, а всього у розмірі 9497,78 гривень. Вказана заборгованість не виплачена звільненому працівнику до цього часу. Відповідачем будь яких заперечень на позовні вимоги суду не надано, доказів на підтвердження проведених виплат (в разі наявності таких) не надано. Згідно ст.47 КЗпП України, власник зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, тобто в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п.5 Порядку). Як вбачається з розрахунку, наведеного позивачем у заяві, сума середнього заробітку за весь час затримки (з 04.03.2016р. - з наступного дня за датою ухвалення судом попереднього рішення від 03.06.2016р. до 23.06.2017 року) невиплаченої заробітної плати нарахована з урахуванням індивідуальної відомості про застраховану особу ([PERSON]А.) Пенсійного фонду України та відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків. Так, відповідно до вказаних документів в травні і червні 2015 року позивачу нарахована заробітна плата в розмірах 4065,83 грн. і 4456,27 грн., а з відрахуванням податків та обов'язкових платежів сума заробітної плати складає: в травні 3272,75 грн., в червні 3587,03 грн. Виходячи з наведених даних про розмір заробітної плати за останні 2 календарні місяці роботи та кількість відпрацьованих днів середньоденний заробіток позивача складає 180,52 грн. ((3272,75 грн. + 3587,03 грн.) : 38 днів = 180,52 грн.). Загальний термін затримки в період з 04.03.2016р. до 23.06.2017р. складає 322 робочі дні, із яких: березень 2016р. - 19 днів; квітень 2016р. - 21; травень 2016р. - 19; червень 2016р. - 20; липень 2016р. - 21; серпень 2016р. - 22; вересень 2016р. - 22; жовтень 2016р. - 20; листопад 2016р. - 22; грудень 2016р. - 20; січень 2017р. - 20; лютий 2017р. - 20; березень 2017р. - 21; квітень 2017р. - 19; травень 2017р. - 20; червень 2017р. - 16 днів. Приймаючи до уваги наведені обставини середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (в указаний вище період) становить 58127,44 гривень (180,52 гривень х 322 дні), який підлягає стягненню з товариства Прогрес на користь позивача, згідно ст.117 КЗпП України. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору при подачі даного позову згідно ст.5 Закону України Про судовий збір, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved