Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання батьківства. Зазначав, що [INFO] у [PERSON] народилася донька - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження батьком дитини записано [PERSON] 12.01.2020 між ним та [PERSON] було проведено тест ДНК на батьківство, відповідно до якого ймовірність його батьківства становить 99,999999%. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позов визнає у повному обсязі. Представник Дарницького районного у м. Києві відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , її батьком записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). Згідно Аналізу ДНК на батьківство №25495 від 17.01.2020 ймовірність батьківства [PERSON] щодо [PERSON] становить 99,999999 % (а.с. 5). 30.11.2021 [PERSON] подав до суду заяву, у якій вказав, що позов визнає у повному обсязі (а.с. 36). Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, про що 30.11.2021 на адресу суду подав заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved