Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу кварири [ADDRESS], укладений 30 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусов Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. та скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог позивач послається на те, що спірна квартира була придбана у шлюбі з [PERSON] та оформлена на останню. В порушення вимог ч. 3 ст. 65 СК Україна квартира була відчужена без письмової згоди позивача, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгялд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгялд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Окрім цього, [PERSON] у своїх поясненнях зазначила, що квартира була придбана нею та чоловіком та належала їм в рівних частках, позивач про укладення договору купівлі - продажу квартири не знав, так як вони мали намір подарувати квартиру племіннику, та залишитись проживати у цій квартирі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином, а саме через оголошення у пресі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлбі з 16.05.1992 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий заппис 182 (а.с. 11). Під час шлюбу подружжем була придбана кварира [ADDRESS], яка була оформлена на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 04.02.1999 року (а.с. 26). Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 30.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М., відповідно до якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв у влансість двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,6 кв.м., у тому числі житловою 31 кв.м. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Судом встанволено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 65 СК Україна квартира[ADDRESS] була відчужена без псиьомої згоди позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами прешою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що при укладанні вказаного договору, сторонами не були додержані всі умови, які передбачені чинним законодавством, а саме: загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину відповідно до статтей 203, 205-209 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгшляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Тобто, порушення вимог закону, допущені стороною (сторонами) в момент укладення правочину може спричиняти його недійсність. Таким чином, оскільки спірна квартира була у спільній сумісній власності та до цього часу знаходиться у спільному користуванні, тому не могла бути відчужена через укладання договору купівлі - продажу без письмової згоди позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним підлягає задоволенню. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved