Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій після уточнення позовних вимог просив: встановити, що у списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серії [NUMBER], виданого 20.02.1996 року КСП «Степовий» Балаклійського району Харківської області, де під номером 213 вказано «[PERSON]» повинно бути зазначено «[PERSON]», як колишній член КСП «Степовий»; визнати за ним право на 1/2 частину земельної частки (паю) із земель колективної власності КСП «Степовий» Балаклійського району Харківської області, розміром 5,585 умовних кадастрових одиниць, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO] року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що він є братом відповідача [PERSON]. Їх матір - [PERSON] було включено до списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серії [NUMBER], виданого 20.02.1996 року КСП «Степовий» Балаклійського району Харківської області, під реєстраційним № 213. Однак при написанні її прізвища було допущено помилку, а саме: замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] не отримувала. Розмір земельної частки (паю) по КСП «Степовий» становить 11,17 ум. кад. га. [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті матері він прийняв спадщину фактичним шляхом. Відповідач [PERSON] оформив право на 1/2 частину земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом. Помилка у написанні прізвища [PERSON] у списку-додатку до Державного акта є перепоною для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після матері. Даний факт має для нього юридичне значення. Просить визнати за ним право на 1/2 частину земельної частки (паю) в судовому порядку, оскільки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) іншим шляхом оформити право на спадщину неможливо. В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, про причини неявки не повідомив, заперечень та клопотань від нього не надходило. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 1 ч. 1, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 08.01.1951 року, матір'ю позивача [PERSON] (російською мовою «[PERSON]») є «[PERSON]» (російською мовою) (а.с. 5). [PERSON] померла [INFO] року у с. Жовтневе (Асіївська с/р) Балаклійського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 09.02.2017 року Балаклійським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області (а.с. 6). Як вбачається з копії Державного акта на право колективної власності на землю, серії [NUMBER], виданого 20.02.1996 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Степовий» (с. Жовтневе Балаклійського району) Асіївською сільською радою народних депутатів Балаклійського району, в додатку 1 списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 213 значиться [PERSON], замість [PERSON] (а.с. 8-10). Тобто при написанні прізвища [PERSON] у додатку до державного акта було допущено помилку. Той факт, що в додатку до державного акта повинна бути зазначена саме [PERSON] підтверджується наступними документами. З виданої виконкомом Асіївської сільської ради Балаклійського району довідки від 26.01.2017 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] року була зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно копії технічної документації по виділенню земельних часток (паїв), 1/2 частина земельної частки (паю) розміром 8,8880 га на контурі № 10+11, ділянка № [NUMBER], числиться за [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до повідомлення виконкому Асіївської сільської ради Балаклійського району від 16.05.2017 року, [PERSON] можливо надати 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 8,8880 га на контурі № 10+11, ділянка № [NUMBER]. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини щодо права на земельну частку (пай) врегульовані положеннями Земельного кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] до розпаювання земель колективної власності було прийнято до членів КСП «Степовий» та включено до списку громадян на отримання земельної частки (паю) - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серії [NUMBER], виданого 20.02.1996 року, у зв'язку з чим вона набула право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За змістом ст. ст. 548, 549 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Беручи до уваги те, що позивач позбавлений можливості в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права на 1/2 частину земельної частки (паю), реалізувати своє право на спадщину після смерті [PERSON], оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved