Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи позов тим, що він є сином та єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 29.11.2008. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 1,47 га, що розташована на території Яснозірської сільської ради Черкаського району, з цільовим призначенням для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту за життя спадкодавиця не склала. Оскільки на час відкриття спадщини позивач проживав разом з [PERSON], він вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Звернувшись до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. У звязку з неможливістю оформити право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, проте подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Представник Яснозірської сільської ради Черкаського району в судове засідання не зявився, проте від голови сільської ради на адресу суду надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника та відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 29.11.2008, та відповідно спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] від 20.10.1964 серії V-УР № 0989606. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 1,47 га, що розташована на території Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери: 1-7124989500:03:002:0114 та 2-7124989500:02:001:0223. Земельна ділянка представлена єдиним масивом, проте фактично складається з двох ділянок площами: 1,24 га та 0,23 га. Спадкове майно належало [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.01.2004 серії ЧР № 078045. Державний акт про право власності на земельну ділянку є документом, який посвідчує таке право (ст.126 Земельного кодексу України). Згідно правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду України від 04.06.2016 у справі №\~6-46\~цс14, відповідно до статі 126 (в редакції, чинній до 05.03.2009), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. Отже державний акт на право власності на земельну ділянку підтверджує наявність у особи права власності на землю. Враховуючи відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину. ТОВ Інформаційно-консалтингова фірма «РЕНОМЕ» було проведено оцінку вартості двох земельних ділянок: площею 1,24 га та 0,23 га, що єдиним масивом складають - 1,47 га, і розташовані на території Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. 18.01.2017 було надано звіт про експертну грошову оцінку земельних ділянок, за яким вартість всього масиву складає 50100,00 грн. Відповідно до даних Черкаської райдержнотконтори, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 29.11.2008, не заводилась. Про фактичне прийняття спадщини спадкоємцями нотаріальній конторі не відомо. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги на спадкування за законом після смерті [PERSON] і вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Даний факт підтверджується даними довідки Яснозірської сільської ради Черкаського району від 18.01.2017 № 31, згідно якої померла 29.11.2008 [PERSON], [INFO], на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO] (Піонерська), 30 разом з сином [PERSON], [INFO]. Інші члени сімї та утриманці на день смерті спадкодавиці, разом з нею не проживали та не були зареєстровані. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 1,47 га, розташована на території Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала на праві особистої приватної власності [PERSON], яка померла 29.11.2008, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.01.2004 серії ЧР № 078045. Згідно з даними свідоцтва про народження позивача останній дійсно є сином померлої [PERSON] і, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. За даними Черкаської райдержнотконтори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, інших спадкоємців, крім позивача, які б на день смерті спадкодавиці були зареєстровані та проживали разом з нею, не встановлено. Оскільки спору щодо розподілу спадкового майна не існує, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved