Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики в розмірі 7 000 доларів США та звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх вимог, [PERSON] посилався на те, що 17.10.2013 року [PERSON] позичив у нього 4000 доларів США, а 30.01.2014 року ще 3000 доларів США . Вчасно повернути кошти [PERSON] не зміг та повідомив [PERSON] про те що, займається оформленням та продажем зазначених вище будинків, щоб розрахуватись з ним. Натомість, з метою якнайшвидше врегулювати відносини, які виникли між ними, [PERSON] вважає за доцільне просити суд звернути стягнення на вказані будинки в рахунок погашення боргу. 10 лютого 2015 року до суду з позовними вимогами звернувся [PERSON] та просить суд зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS], загальною площею 960 кв.м., житловою площею 930 кв.м., та будинком [ADDRESS], загальною площею 400 кв.м., житловою площею 364,8 кв.м. та визнати за ним право власності на зазначені будинки. При цьому, [PERSON] посилається на те, що будівництво вказаних будинків, яке велось на земельній ділянці, що знаходилась у власності його батька, оплачував він, а [PERSON], за окрему винагороду, займався організацією будівництва та забезпеченням необхідними матеріалами, оскільки [PERSON] проживає в іншому місті та не зміг виділяти необхідний час для організації будівництва. 08.02.2015 року [PERSON] просив [PERSON] дати йому дозвіл забезпечити боргове зобов'язання перед [PERSON] заставою будинків, на що [PERSON] відповів категоричною відмовою, однак, як виявилось, [PERSON] вже пообіцяв [PERSON] передати йому будинки у разі неповернення коштів до березня місяця 2015 року. Вважаючи, що його майнові права були порушенні, [PERSON] звернувся до суду з відповідними вимогами. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його присутності та задовольнити заявлені вимоги. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Частино 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог [PERSON] Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2013 року відповідач позичив у позивача 4 000 доларів США та зобов'язався повернути їх до 26.06.2014 року. 30.01.2014 року відповідач позичив у позивача ще одну суму грошей в розмірі 3 000 доларів США з зобов'язанням повернути 26.06.2014 року 7 000 доларів США. Такі наголошення позивача підтвердив [PERSON] в своїй позовні заяві, в якій зазначив, що відповідач визнає свою заборгованість перед позивачем та просив забезпечити цей борг дачним будинком [ADDRESS], загальною площею 960 кв.м., житловою площею 930 кв.м., та дачним будинком [ADDRESS], загальною площею 400 кв.м., житловою площею 364,8 кв.м. Разом з тим, відповідач не має жодного відношення до вищезазначених будинків, якими володіє та користується [PERSON], який пояснив, що відповідач за окрему винагороду допомагав йому в будівництві. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У встановлений договорами позики термін відповідач не повернув грошові кошти позивачу, тому позовні вимоги [PERSON] хоча і є обґрунтованими, але не можуть бути судом задоволені, оскільки позивач, нехтуючи вимогами ст..533 ЦК України, яка встановлює обов'язковість виконання грошових зобов'язань на території держави в гривнях, не надав суду інформацію про офіційний курс та не заявляв відповідні вимоги, а за положеннями ст.. 11 ЦПК України, суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 572 ЦК України визначено: в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В силу ч.2, 1 ст.583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове прав, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Таким чином, суд зазначає, що законодавство не передбачає можливість звернути стягнення на майно, яке не передавалось у заставу та не належить боржнику. З таких підстав, суд повністю відмовляє [PERSON] у задоволенні його позовних вимог. Щодо позовних вимог [PERSON], суд вважає їх такими, що можуть бути задоволені, з огляду на наступне. [PERSON] намагався привласнити будинки, що належать [PERSON], який за власні кошти та без порушень прав інших осіб збудував їх, вимоги [PERSON] направлені на захист своїх майнових прав, тому, враховуючи відсутність заперечень інших осіб, суд вважає за можливим задовольнити заявлені вимоги [PERSON] Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права власності. Приписами ст. 328 ЦК України унормовано, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial