Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 листопада 2012 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 201. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, в позасудовому порядку вирішити питання про розірвання шлюбу не може, оскільки відповідач не погоджується на це. Спільне проживання не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, абсолютно різних поглядів на шлюб та сімю, в результаті чого між ними протягом року постійно виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені. А тому вважає, що примирення між ними не можливо, просить суд шлюб з відповідачем розірвати, також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 50 відсотків від сплаченого ним судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі. Зазначив, що шлюбні відносини фактично припинені з відповідачкою у листопаді 2016 року, з січня по березень 2017 року відповідачка взагалі була за межами України та вони не спілкувались. Крім того, перша до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання права власності та поділ спільного майна подружжя, звернулась [PERSON], а вже потів він звернувся із позовом про розірвання шлюбу до суду. На даний час вони проживають окремо, примирення між ними не можливо, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлялась: так виклик до судового засідання призначеного на 28 серпня 2017 року нею не отримано, до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання»; 06 вересня 2017 року відповідачка надіслала заяву про відкладення розгляду справи; на судове засідання призначене на 18 вересня 2017 року надіслала клопотання про надання часу для примирення з позивачем та просила розглянути вказане клопотання без її участі; від отримання виклику на судове засідання призначеного на 26 вересня 2017 року відмовилась. У наданому відповідачкою клопотанні про надання часу для примирення з відповідачем, вказує, що тимчасовий розлад в їх сімї і раптово виниклі конфлікти, викликані випадковими причинами, і не можуть слугувати обґрунтованими серйозними мотивами, які свідчать про небажання одного з подружжя продовжувати шлюб. Крім того, наголошує, що вона з позивачем на даний час спілкується, та все більше починає досягати порозуміння з позивачем. Тому, з метою збереження шлюбу, просила надати строк для примирення 6 місяців. Так, відповідно до вимог ч. 8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Суд, вислухавши думку позивача, вважає, що розгляд справи необхідно проводити у відсутність належним чином повідомленої відповідачки. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Левадня) [PERSON] зареєстрували шлюб 23 листопада 2012 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 201(а.с.3). Відповідно до\~ст. 24 СК України,\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,\~ 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст.112 СК України,\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень п. 10 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Так у судовому засіданні, зясовано що позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, на примирення з відповідачем не згоден. Відповідачка написавши до суду клопотання про надання строку для примирення в судове засідання жодного разу не зявилась, від отримання викликів суду ухиляється, що свідчить про її не бажання особистої участі у розгляді справи. Враховуючи те, що сторони,\~ не проживають разом, загальне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей не мають, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач для надання особистих пояснень в судові засідання не зявляється, суд приходить до висновку, що, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін.

Outcome: approved