Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Одеська залізниця» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те що накази начальника ДП «Одеська залізниця» від 20.09.2013 року № НОК-38/168 і від 31.10.2013 року № НОК-38/182 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, та наказ начальника ДП «Одеська залізниця» № 01/ос від 08.01.2014 року, згідно якого його звільнено з 08.01.2014 року з посади начальника служби відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця» за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин (п. 3. ст. 40 КЗпП України) є необґрунтованими та незаконними та такими, що винесені з порушенням вимог, передбачених ст. ст. 148, 149 КЗпП та відомчих наказів Укрзалізниці щодо порядку, процедури та строків накладення стягнень, у зв'язку з чим, він вимушений звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, в їх задоволенні просили відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] двічі піддавався дисциплінарним стягненням на підставі законних та обґрунтованих наказів начальника ДП «Одеська залізниця» за порушення трудової дисципліни, що стало підставою для звільнення позивача з займаної посади. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що наказом начальника Одеської залізниці № 220/НОК від 21.05.2004 року [PERSON] призначений на посаду начальника служби воєнізованої охорони Одеської залізниці на підставі поданої ним заяви та погодження Укрзалізниці від 18.05.2004 року № ЦЗМ-18/819. Наказом начальника ДП «Одеська залізниця» №01/ос від 08.01.2014 року [PERSON] звільнено з 08.01.2014 року з посади начальника служби відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця» за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин (п. 3 ст. 40 КЗпП України). Підставою для видання цього наказу слугували: подання заступника начальника залізниці по рухомому складу і матеріально-технічному постачанню від 08.01.2014 року № НЗТ-07/01, протокол оперативного засідання при заступнику начальника залізниці по рухомому складу та матеріально-технічного постачання від 17.12.2013 року, пояснення [PERSON] від 17.12.2013 року. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. До звільнення з займаної посади до позивача були застосовані наступні дисциплінарні стягнення: - наказом в.о. начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. від 20.09.2013 року № НОК-38/168 [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України через порушення ним п. 2.5 посадової інструкції у частині здійснення контролю за виконанням заходів у підпорядкованих структурних підрозділах щодо забезпечення збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань; - наказом начальника залізниці від 31.10.2013 року № НОК-38/182, [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України через порушення ним п. 2.5 посадової інструкції у частині здійснення контролю за виконанням заходів у підпорядкованих структурних підрозділах щодо забезпечення збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань. Вчинення зазначених порушень трудової дисципліни позивачем заперечувалось та ним зазначено, що 19.12.2013 року він звернувся з заявою до прокуратури Одеської області про оскарження наказів начальника залізниці від 20.09.2013 року № НОК-38/168 та від 31.10.2013 року № НОК-38/182 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак згідно відповіді прокуратури від 13.01.2014 року за № 07/2/1-р-14 його зава направлена для розгляду до територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області, яка на час звернення ним з вищевказаним позовом не була розглянута, тому він після використання такого способу захисту своїх прав, який не дав позитивних результатів, був вимушений звернутися до суду з позовом про визнання цих наказів незаконними та про їх скасування. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися за оскарженням наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності у тримісячний термін з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Суд вважає, що звернення позивача за захистом своїх прав, які були порушені наказами начальника залізниці від 20.09.2013 року № НОК-38/168 та від 31.10.2013 року № НОК-38/182 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності до прокуратури Одеської області є одним із засобів захисту його прав, а тому вважає поважною причину пропуску позивачем тримісячного терміну для його звернення до суду за оскарженням вказаних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вивченням приводів та підстав для видання наказів начальником залізниці від 20.09.2013 року № НОК-38/168 і від 31.10.2013 року № НОК-38/182 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності судом встановлено, що вони винесені з порушеннями діючого законодавства та підлягають скасуванню виходячи із наступного. Із тексту наказу в.о. начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. від 20.09.2013 року № НОК-38/168 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України вбачається, що [PERSON], як начальник служби відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця», допустив порушення п. 2.5 посадової інструкції у частині здійснення контролю за виконанням заходів у підпорядкованих структурних підрозділах щодо забезпечення збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань, що стало причиною збільшення кількості несанкціонованих втручань сторонніх осіб у діяльність структурних підрозділів, розташованих у межах охорони об'єктів особовим складом Херсонського загону воєнізованої охорони, внаслідок чого залізниця несе значні матеріальні збитки. З цього наказу слідує, що невиконання позивачем своїх службових обов'язків стало причиною того, що у добу з 10 на 11.06.2013 року з двох вагонів по станції Миколаїв викрадено 20 т цукру, а 07.08.2013 року по станції Снігурівка викрадені світлофорні головки карликових вихідних світлофорів Н 1, ПН 2, Н 9. Однак, суд приходить до висновку, що порушення, за які до [PERSON] застосоване дисциплінарне стягнення на підставі наказу в.о. начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. від 20.09.2013 року № НОК-38/168 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Згідно з п. 2.5 посадової інструкції начальника служби відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці, затвердженої начальником Одеської залізниці 03.04.2012 року, на [PERSON] покладені обов'язки по організації розроблення комплексних заходів по забезпеченню збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань та поліпшенню пожежної безпеки і контролю їх виконання. На виконання вищевказаних обов'язків начальником служби відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці [PERSON] розроблений план основних заходів відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці на 2013 рік, який затверджений першим заступником начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. 10.01.2013 року та який передбачав по пунктах конкретні заходи з цих питань, термін їх виконання та виконавців. Згідно цього плану заходів по організації охорони вантажів і об'єктів, службової підготовки було передбачено 21 пункт таких заходів, серед яких передбачалося проведення аналізу схоронності вантажів, що перевозяться; проведення нарад з підведенням підсумків роботи груп взаємодії у 2012 році і розроблення спільного із міліцією плану роботи на 2013 рік; проведення оперативних нарад у випадках крадіжок вантажів; проведення основного обстеження з питань забезпечення схоронності вантажів та матеріальних цінностей у структурних підрозділах; підготовка матеріалів на наради і звітів про виконання заходів щодо запобігання терористичним актам і таке інше. Окрім цього, план заходів передбачав 7 пунктів заходів, спрямованих на попередження злочинів та протидії корупції у сфері службової діяльності, серед яких були: проведення певної роботи з вивченням нового карного процесуального Кодексу України; розроблення плану заходів з УМВС України на Одеській залізниці щодо запобігання злочинності та дотримання правопорядку на Одеській залізниці у 2013 році; проведення додаткових занять з керівним складом стрілецьких підрозділів з питань вивчення рекомендацій Укрзалізниці від 07.12.2010 року щодо порядку взаємодії структурних підрозділів залізничного транспорту з лінійними відділами міліції за випадками причетності залізничників до крадіжок державного майна та інші заходи. З метою контрою за виконанням вищевказаних основних заходів відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці на 2013 рік начальником служби відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці [PERSON] у 2013 році проведені перевірки підпорядкованих структурних підрозділів відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці щодо виконання обов'язків по забезпеченню схоронності вантажів, проводилися наради з підведенням підсумків роботи груп взаємодії у 2012 році і розроблений спільний із міліцією план роботи на 2013 рік; проводилися оперативні наради по кожному випадку крадіжок вантажів з відповідними заходами реагування до винних з метою попередження порушень з їх боку; проводилося основне обстеження з питань забезпечення схоронності вантажі та матеріальних цінностей у структурних підрозділах; проведений аналіз по незбережених перевезеннях вантажів при транспортуванні на Одеській залізниці за 12 місяців 2013 року, згідно якого за 12 місяців 2013 року балансовий збиток від незбережених перевезень склав 80,2 тис. Гривень. Згідно відомостей роботи караулу № 2 команди ст. Снігурівка, роботи караулу № № 2, 3 ст. Херсон, роботи караулу № 1 стрілецької команди Л-11 ст. Антоновка Херсонського підрозділу воєнізованої охорони Одеської залізниці (форми ХV-1а) за 16-17 квітня 2013 року, за 2-3 жовтня 2013 року начальником служби відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці [PERSON] перевірена робота цих караулів. Відповідно до актів проведення перевірок стану охорони праці, дотримання правил охорони праці особовими складами стрілецьких команд ст. Херсон від 30.01.2013 року, від 14.03.2013 року ст. Миколаїв від 10.07.2013 року, ст. Снігурівка від 02.10.2013 року, ст. Трихати від 11.10.2013 року начальником служби відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці [PERSON] проведені неодноразові перевірки роботи цих стрілецьких команд, в тому числі щодо забезпечення ними схоронності вантажів, за наслідками яких розроблені відповідні заходи по усуненню порушень в роботі цих команд, які були виконані. Вищевказані докази свідчать про те, що позивачем здійснювалось належне виконання своїх обов'язків, передбачених п. 2.5 посадової інструкції начальника служби відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці, затвердженої начальником Одеської залізниці 03.04.2012 р., щодо контролю виконання розроблених ним комплексних заходів по забезпеченню збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань та поліпшенню пожежної безпеки. Натомість в наказі в.о. начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. від 20.09.2013 року № НОК-38/168 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не зазначено в чому конкретно полягало порушення з боку [PERSON] своїх службових обов'язків та які саме заходи по контролю за виконанням заходів у підпорядкованих структурних підрозділах щодо забезпечення збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань він зобов'язаний виконати та які ним не були виконані, а також в чому полягає причинний зв'язок між невиконанням позивачем своїх обов'язків та наслідками у вигляді зазначених крадіжок. Судом також встановлено, що за обсягом своїх службових обов'язків у начальника служби відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця» в підпорядкуванні знаходилися Перший Одеський, Знам'янський та Херсонський загони відомчої воєнізованої охорони, керівники яких безпосередньо відповідають за стан схоронності вантажів та майна на закріплених за цими загонами ділянках залізниці, тому [PERSON], який здійснює загальне керівництво вказаними загонами, з об'єктивних причин не міг забезпечити цілодобово виконання цими загонами, які знаходяться на значній відстані від служби відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця», розташованої в місті Одесі, покладених на них обов'язків, а тому зазначення в наказі про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності про відсутність належного контролю з його боку є безпідставною та такою, що носить формальний характер, без урахування вищевказаних об'єктивних причин. Окрім того, відповідно до Положення про службу відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця», затвердженого начальником Одеської залізниці М.І.Луханіним 05.10.2011 року, в підпорядкуванні начальника цієї служби знаходяться перший заступник начальника служби, заступник начальника служби - головний інспектор з пожежного нагляду залізниці, заступник начальника служби з кадрів, помічник начальника служби з охорони праці, на яких теж покладені функції щодо контролю розроблених комплексних заходів по забезпеченню збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань та поліпшенню пожежної безпеки. В структуру служби охорони входять відділ організації охорони вантажів та об'єктів; відділ пожежного нагляду та технічних засобів; фінансово-економічний відділ; виробничий персонал, загальне керівництво якими покладено також на начальника служби відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця», що також є підтвердженням того, що у зв'язку зі значним обсягом службових обов'язків [PERSON] з об'єктивних причин не міг особисто забезпечувати цілодобово виконання підпорядкованими йому загонами охорони покладених на них функцій по збереженню вантажів. В судовому засіданні також встановлено, що відповідачем порушено порядок накладення зазначеного дисциплінарного стягнення, а саме: на порушення вимог ст. 149 КЗпП України [PERSON] не було запропоновано надати письмові пояснення до застосування дисциплінарного стягнення щодо обставин та причин, внаслідок яких стався випадок крадіжки з 10 на 11.06.2013 року з двох вагонів по станції Миколаїв 20 т цукру, про що свідчать пояснення позивача, відсутність акту про відмову [PERSON] від надання письмових пояснень з цього приводу, а також протокол № НЗ1-05/124 від 26.06.2013 року наради при першому заступнику начальника Одеської залізниці Царенку А.Г., на якій проводився розбір випадку крадіжки з 10 на 11.06.2013 р. з двох вагонів по станції Миколаїв 20 т цукру. На цій нараді був присутнім і позивач, однак йому не було запропоновано надати письмові пояснення з цього приводу та не ставилось питання щодо притягнення його за цей випадок до дисциплінарної відповідальності. Згідно вказаного протоколу оперативної наради постановлено погодитися з протокольними рішеннями Херсонської дирекції залізничних перевезень від 13.06.2013 року, начальника Херсонського загону воєнізованої охорони від 11.06.2013 року та начальника служби воєнізованої охорони [PERSON] від 12.06.2013 року № НОШ-04/18, згідно якого прийняті відповідні заходи по усуненню подібних випадків крадіжок та про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності. Окрім цього, про випадок крадіжки з 10 на 11.06.2013 р. з двох вагонів по станції Миколаїв 20 т цукру відповідачу було відомо своєчасно, тобто 11.06.2013 року, що підтверджується протоколом № НЗ1-05/124 від 26.06.2013 року наради при першому заступнику начальника Одеської залізниці Царенку А.Г. Однак, в порушення вимог ст. 148 КЗпП України, згідно яких дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, наказ в.о. начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. від 20.09.2013 року № НОК-38/168 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України, виданий пізніше одного місяця з дня виявлення проступку. Щодо випадку крадіжки 07.08.2013 року по станції Снігурівка світлофорних головок карликових вихідних світлофорів Н 1, ПН 2, Н 9, який зазначений у оскаржуваному наказі про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, то суд з вищевказаних обставин також вважає, що у відповідача не було достатніх правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, так як згідно протоколу № НЗ1-05/155 наради при першому заступнику начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. від 09.08.2013 року слідує, що причиною вказаного випадку стало неналежне виконання стрільцями стрілецької команди по станції Снігурівка обов'язків по здійсненню охорони парку станції та перепусткового режиму, а також у зв'язку з безконтрольності з боку керівництва Херсонського загону відомчої воєнізованої охорони за роботою з особового загону при охороні об'єктів залізничного транспорту. Також на цій нараді було зазначено, що з боку заступника начальника станції Снігурівка [PERSON] на неналежному рівні проводиться роз'яснювальна та профілактична робота з підлеглими щодо збереження майна залізниці. Окрім цього, на нараді зазначено про послаблення контролю з боку керівництва служби воєнізованої охорони за роботою підлеглих структурних підрозділів, начальнику служби [PERSON] запропоновано надати письмові пояснення щодо погіршення стану роботи з питань організації охорони майна залізниці підпорядкованими структурними підрозділами, однак на нараді не ставилося питання щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з зазначеним випадком крадіжки. Цей протокол оперативної наради підтверджує пояснення позивача, що основною причиною настання випадку крадіжки 07.08.2013 року по станції Снігурівка світлофорних головок карликових вихідних світлофорів Н 1, ПН 2, Н 9, було неналежне виконання працівниками станції Снігурівка своїх обов'язків щодо попередження випадку крадіжки цього майна, які знаходилися у безпосередньому їх полі зору, в той час коли один стрілець за штатним розкладом здійснював охорону номенклатурного вантажу та з об'єктивних причин не міг одночасно здійснювати охорону всього парку станції Снігурівка. Суд враховує також ту обставину, що у зв'язку зі значним обсягом службових обов'язків [PERSON] з об'єктивних причин не міг особисто забезпечити цілодобове виконання підпорядкованими йому загонами охорони покладених на них функцій по збереженню майна залізниці. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що наказ в.о. начальника Одеської залізниці Царенко А.Г. від 20.09.2013 року № НОК-38/168 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України є необґрунтованим і незаконним, та таким, що винесений без додержання вимог, передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП, які регламентують правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, а тому підлягає скасуванню. Наказом начальника залізниці від 31.10.2013 № НОК-38/182 [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності З цього наказу слідує, що 29.10.2013 року на оперативній нараді при першому заступнику начальника залізниці розглянуто подання Миколаївської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері від 03.10.2013 року щодо усунення порушень законодавства України про залізничний транспорт, причин та умов, що їм сприяли. Працівниками стрілецької команди станції Колосівка Херсонського загону відомчої воєнізованої охорони неправомірно надавалась службова інформація стороннім особам про час прибуття на станцію Колосівка вантажу із зерновою продукцією з метою, його викрадання. Загальна сума викраденого вантажу склала 341434,86 грн. За таких обставин відповідач зробив безпідставний висновок про те, що цей стан справ став можливим через порушення начальником служби відомчої воєнізованої охорони [PERSON] п. 2.5 посадової інструкції у частині здійснення контролю за виконанням заходів у підпорядкованих структурних підрозділах щодо забезпечення збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань, та його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України у вигляді догани. В наказі начальника залізниці від 31.10.2013 року № НОК-38/182 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності не зазначено дату вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку, в чому саме конкретно полягає невиконання позивачем службових обов'язків, передбачених п. 2.5 посадової інструкції у частині здійснення контролю за виконанням заходів у підпорядкованих структурних підрозділах щодо забезпечення збереження вантажів і матеріальних цінностей від розкрадань, які дії він повинен був зробити та які не зробив, та чи була в нього об'єктивна можливість виконати ці обов'язки, тобто чи була наявність чи відсутність поважності причин, з яких він не виконав свої службові обов'язки. Згідно протоколу оперативної наради при першому заступнику начальника залізниці Царенко А.Г. від 29.10.2013 року, у продовж лютого-березня 2013 року працівники стрілецької команди на ст. Колосовка Херсонського загону [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] неправомірно надавалася службова інформація стороннім особам про час прибуття на ст. Колосовка вантажу з метою його викрадання, відповідно, заходи до запобігання крадіжкам не вживалися. 21.08.2013 року вказаним особам оголошено підозру за ч. 3 ст. 185 КК України. Таким чином, дії цих робітників мали місце більше 6 місяців до дня винесення наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за неналежний контроль за ними, а він на думку відповідача повинен був здійснити дії щодо контролю за їх діяльністю ще раніше, що є порушенням вимог ст. 148 КЗпП, згідно яких дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Як було встановлено судом, начальник служби воєнізованої охорони за обсягом своїх службових обов'язків здійснює загальне керівництво вказаними загонами, з об'єктивних причин не може забезпечити цілодобово виконання цими загонами покладених на них обов'язків, тим більше не може контролювати кожного стрільця в цих загонах, а тому зазначення в наказі про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності про відсутність належного контролю з його боку є безпідставною та такою, що носить формальний характер, без урахування вищевказаних об'єктивних причин. Суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що у служби воєнізованої охорони не має можливості та правових підстав технічними засобами прослуховувати розмови стрільців по мобільних телефонах з метою виявлення та попередження випадків неправомірного надання стрільцями службової інформації стороннім особам про час прибуття на станції вантажу з метою його викрадання, а тому з об'єктивних причин він, як начальник служби воєнізованої охорони не міг організувати та здійснити заходи по виявленню та попередженню таких випадків. Крім цього, в поданні Миколаївської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері від 03.10.2013 року, щодо усунення порушень законодавства України про залізничний транспорт, причин та умов, що їм сприяли, не ставилося питання щодо притягнення начальника служби воєнізованої охорони [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Згідно відповіді територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 19.02.2014 року за № 1016/017/01-17, за дорученням прокуратури Одеської області від 13.01.2014 року фахівцями територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області розглянута в межах наданих повноважень заява [PERSON] щодо порушення його трудових прав керівництвом ДП «Одеська залізниця» під час видання наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності від 20.09.2013 року №НОК-38/168 та від 31.10.2013 року № НОК-38/182. Згідно висновків фахівців територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області адміністрацією підприємства порушені вимоги п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій щодо ознайомлення з наказом про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування під розписку у триденний термін, оскільки [PERSON] ознайомлений з наказом начальника ДП «Одеська залізниця» від 31.10.2013 року №НОК-38/182 лише 05.11.2013 року. За наслідками перевірки фахівцями територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області складено акт перевірки та враховуючи виявлені порушення законодавства про працю, відносно керівництва підприємства вжиті заходи відповідного реагування. За вищевказаних підстав, суд вважає незаконним наказ начальника залізниці від 31.10.2013 № НОК-38/182 про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що і наказ начальника ДП «Одеська залізниця» про звільнення [PERSON] з 08.01.2014 року з посади начальника служби відомчої воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця» за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин (п. 3. ст. 40 КЗпП України) є необґрунтованим та незаконним, та таким, а тому він підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, відповідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається у випадках систематичного не виконання працівником, без поважних причин, обов'язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як було встановлено судом, накази в.о. начальника залізниці Царенко А.Г. від 20.09.2013 року № НОК-38/168 та начальника залізниці від 31.10.2013 року № НОК-38/182 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності винесені відповідачем без додержання вимог, передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП, які регламентують правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень та підлягають скасуванню, а тому судом не приймаються до уваги дисциплінарні стягнення, які були накладені на позивача до його звільнення. Оскільки до звільнення позивача з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП інші дисциплінарні стягнення до нього не були застосовані, звільнення позивача з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни також слід визнати незаконним з підстав визнання незаконними наказів про застосування дисциплінарних стягнень. Обставини викладені в наказі начальника ДП «Одеська залізниця» № 01/ос від 08.01.2014 року, яким [PERSON] звільнено з роботи 08.01.2014 року, стосовно порушення [PERSON] вимог по раціональному використанню автотранспорту та паливно-мастильних матеріалів у Першому Одеському загоні відомчої воєнізованої охорони, в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження. Так, судом встановлено, що сам [PERSON] порушень не допускав, а контроль за виконанням цих вимог згідно наказу начальника залізниці № 661/Н від 19.12.2013 року покладений на заступника начальника служби-головного інспектора з пожежного нагляду, який і повинен був здійснювати відповідний контроль. Стосовно довідки наданої службою відомчої воєнізованої охорони до керівництва Одеської залізниці про витрату бензину на роботу легкових автомобілів Першого Одеського загону відомчої воєнізованої охорони за 10 місяців 2013 року, яка склала 10 тис. 267 літрів, та іншої довідки служби про витрату бензину на роботу легкових автомобілів за 10 місяців 2013 року, підписаний керівництвом служби, де цей показник склав 11 тис. 458 літрів, а різниця склала 1191 літр, що в діючих цінах становить 10754,73 грн., то представники відповідача не оспорювали правильність складання останньої довідки, яка була надана позивачем з власної ініціативи в порядку уточнення первинної довідки через неврахування вказаних показників з наростаючим підсумком, та ніякої матеріальної шкоди через це для підприємства не було заподіяно. Згідно вказівки начальника ДП «Одеської залізниці» № Н-6/69 від 19.03.2012 року з метою запобігання перевитрати палива на автомобілі, що закріплені за начальниками служб був встановлений ліміт використання палива на місяць в розмірі 250 л. Відповідно до наказу начальника першого Одеського загону відомчої воєнізованої охорони від 18.11.2013 року за № НОР-08/332, автомобіль ДЕУ-Леганза №? 111-83 ОК, який знаходиться на балансі Першого Одеського загону відомчої воєнізованої охорони, закріплений за начальником служби [PERSON], а тому згідно вказівки начальника ДП «Одеської залізниці» № Н-6/69 від 19.03.2012 року йому встановлений ліміт використання палива на місяць в розмірі 250 літрів, а не 170 літрів на місяць, як було зазначено в наказі про звільнення [PERSON], та цей ліміт ним додержувався, через що перевитрат палива з його боку не допущено і матеріальних збитків не завдано. Зазначення в наказі про звільнення [PERSON] на ту обставину, що вказаний автомобіль закріплений не на підставі наказу або вказівки начальника залізниці чи заступника начальника залізниці, а на підставі наказу начальника Першого Одеського загону відомчої воєнізованої охорони, є формальним та безпідставним приводом рахувати що закріплений за начальником служби відомчої воєнізованої охорони автомобіль повинен мати місячний ліміт використання бензину 170 літрів, як на автомобілі структурних підрозділів залізниці для іномарок, оскільки фактично цей автомобіль був в користуванні [PERSON], як начальника служби відомчої воєнізованої охорони, у зв'язку з чим матеріальної шкоди для відповідача не настало та не має обґрунтованих підстав вважати, що на даний автомобіль за період з 01.01.2013 по 01.12.2013 перевитрата палива до ліміту склала 427 літрів на суму 3888,81 гривень. В ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження і зазначені в наказі про звільнення [PERSON] порушення щодо безпосереднього керування ним службовим автомобілем, так як згідно дозволу першого заступника начальника Одеської залізниці Царенка А.Г. від 13.03.2012 року за № НО-09/357 з врахуванням специфіки роботи служби відомчої воєнізованої охорони для оперативного виїзду на службове розслідування випадків пожеж та аварійних ситуацій з небезпечними вантажами, для оперативного виїзду на попередження та розслідування випадків крадіжок майна залізниці та інших екстренних випадках, дозволено [PERSON] управляти службовим автомобілем при виїзді на надзвичайні події. Доказів того, що [PERSON] управляв службовим автомобілем не в передбачених у вказаному дозволі випадках відповідачем суду надано не було. Більш того, начальником служби воєнізованої охорони ДП «Одеська залізниця» [PERSON] ще 26.12.2013 року за № НО-09/1826 надіслана заява до УМВС України на Одеській залізниці відносно службових осіб Першого Одеського загону відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці, які складали та вносили неправдиві відомості в офіційні документи - подорожні листи автомобілів у період з 01.01.2013 року по 01.12.2013 рік, а також по фактах, наведених в протоколі оперативного засідання при заступнику начальника залізниці по рухомому складу та матеріально-технічному забезпеченню № НЗТ-09/152 від 17.12.2013 року, для внесення її до ЄРДР та проведення кримінального провадження, в ході якого будуть з'ясовані всі обставини, які зазначені у вказаному наказі. Оскільки в наказі про звільнення [PERSON] вказано про скоєння службовими особами Першого Одеського загону відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці службової підробки при заповненні подорожніх листів шляхом заповнення їх корегувальними чорнилами, то ця обставина повинна бути підтверджена тільки обвинувальним вироком суду по кримінальному провадженню, який вступив в законну силу, а в іншому випадку зазначення в наказі вказаних обставин без проведення відповідних експертних досліджень подорожніх листів для встановлення фактів заповнення їх корегувальними чорнилами є нічим іншим, як припущенням. Згідно відповіді першого заступника начальника управління -начальника слідчого відділу УМВС України на Одеській залізниці від 12.03.2014 року за № 7/1068, 14.01.2014 року за отриманими матеріалами перевірки стану використання автотранспорту першого Одеського загону відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці, в єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 12014160790000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, досудове провадження по якому триває. Окрім цього, відповідач при застосуванні такого крайнього заходу як звільнення обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання [PERSON] трудових обов'язків, та не врахував положення ч. 3 ст.149 КЗпП України згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду , обставини , за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] почав свою трудову діяльність на Одеській залізниці з 1981 року. За час своєї трудової діяльності [PERSON] порушень трудової дисципліни не допускав, неодноразово нагороджувався відзнаками керівництва Одеської залізниці, Укрзалізниці та Міністерства транспорту України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. При визначенні середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з послідуючими змінами), відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації не менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Згідно довідки відповідача про середню заробітну плату від 27.01.2014 року середній місячний заробіток позивача складає 7979,12 гривень. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з ДП «Одеська залізниця» на користь [PERSON] середній місячний заробіток у розмірі 7 979 гривень 12 копійок за час вимушеного прогулу. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу на обґрунтування цих вимог. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: partial