Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Жовтневої сільської ради, Токмацького району, Запорізької обалсті, в якому просить визнати за [PERSON], право власності за набувальною давністю на нежитлові будівлі: комплекс будівель та споруд (сіносховищ інв. №180 та критий ток інв. № 36), які знаходяться на території Жовтневої сільської ради, Токмацького району, Запорізької області за адресою: [ADDRESS], Токмацького району, Запорізької області. Позов обґрунтовує наступним. 24 жовтня 2002 року рішеннями загальних зборів КСП ім. Кірова Токмацького району Запорізької області за №3 було затверджено список об'єктів пайового фонду, що персоніфікувалися між співвласниками та підлягали виділенню в натурі згідно Указу Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Крім того, на загальних зборах вирішувалися питання по виділенню майна на користь співвласників майнових паїв цього господарства, а саме: передачі майна пайового фонду у приватну власність окремим співвласникам та передачі майнових паїв в натурі у спільну часткову власність єдиним майновим комплексом в розрізі груп між окремими уповноваженими. Через уповноважену особу [PERSON] членам колишнього КСП ім. Кірова було виділено комплекс нежитлових будівель та споруд, саме: господарську будівлю сіносховища інв. №180 загальною вартістю 11070,00 грн. та критий ток інв. №36 загальною вартістю 8971 грн., яким в наступному Жовтневою сільською радою «Токмацького району було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS], Токмацького району Запорізької області. Вищенаведений факт підтверджується актом прийому передачі матеріальних цінностей № 25 від 4 листопада 2002 року та накладною №140 від 26.10.2002 року згідно яких уповноважена особа членів КСП [PERSON] отримав зазначене нерухоме майно. Зазначені будівлі знаходились в занедбаному стані і потребували капітального ремонту, вони на протязі тривалого часу ні ким не використовувалися. У зв'язку з аварійністю господарської будівлі сіносховища та критого току позивач отримав згоду відповідача та починаючи з березня 2007 року провів їх ремонт та реконструкцію. Саме з того часу на власний розсуд веде підприємницьку діяльність на території цих споруд. Всі комунікації в господарських будівлях позивачем встановлювались за власні кошти. За послуги комунальних та електропостачальних підприємств в результаті їх експлуатації позивач розраховується особисто більше десяти років. Позивач сплачує земельний податок, за земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування будівель. Всім мешканцям села Садове Токмацького району, що проживають на території прилеглій до місця розташування господарських будівель відомо про користування позивачем цим майном. Позивач ніколи не приховував факт знаходження зазначеного майна у своєму володінні. З березня 2007 року претензій від третіх осіб щодо правомірності володіння та користування майном до позивача не надходило. Таких претензій і скарг не надходило і до Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області. В архівах сільської ради відсутні будь які дані про належність вищенаведеного нерухомого майна іншим (третім) особам. Встановити колишніх членів КСП ім. Кірова, саме яким могло бути виділено комплекс цих нежитлових будівель та споруд не вдалося. Відповідно до довідки архівного відділу ПП «Малі-44» (БТІ у Токмацькому районі) від 26 березня 2018 року № 033 технічна інвентаризація комплексу нежитлових будівель та споруд за адресою [ADDRESS] не проводилася, інформація про право власності відсутня. Між позивачем та Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області жодних правочинів щодо користування, володіння чи розпорядження нерухомим майном не укладалось. Такі правочини не укладалися і з третіми особами. Саме з березня 2007 року і по цей час позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє зазначеним нерухомим майном без певної правової підстави як своїм власним, зберігає його цілісність, утримує територію, на якій воно знаходиться. В березні 2018 року позивач виготовив технічний паспорт на нежитлові будівлі комплекс будівель та споруд за адресою с. Садове, вул. Шкільна, 33. Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку нерухомого майна комплексу будівель і споруд, вартість вищевказаного комплексу станом на 7 квітня 2018 року складає 273 420,00 грн. Звіт містить в собі інформацію на підтвердження того, що спірні будівлі потребували капітального ремонту та був проведений позивачем їх ремонт та реконструкція. Останнім часом у позивача почали виникати проблеми з експлуатацією господарської будівлі через відсутність на неї правовстановлюючих документів. 22 вересня 2017 року позивач звернувся до відділу державної реєстрації Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області з приводу внесення позивача права власності на вказану вище будівлю до Єдиного Державного реєстру нерухомого майна України та видачу на користь позивача витягу про проведення такої реєстрації. В реєстрації позивачу відмовили в усному порядку за відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач та представник позивача в підготовче засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, відзив на позовну заяву не надав. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 жовтня 2002 року рішеннями загальних зборів КСП ім. Кірова Токмацького району Запорізької області за №3 було затверджено список об'єктів пайового фонду, що персоніфікувалися між співвласниками та підлягали виділенню в натурі згідно Указу Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Крім того, на загальних зборах вирішувалися питання по виділенню майна на користь співвласників майнових паїв цього господарства, а саме: передачі майна пайового фонду у приватну власність окремим співвласникам та передачі майнових паїв в натурі у спільну часткову власність єдиним майновим комплексом в розрізі груп між окремими уповноваженими. Через уповноважену особу [PERSON] членам колишнього КСП ім. Кірова було виділено комплекс нежитлових будівель та споруд, саме: господарську будівлю сіносховища інв. №180 загальною вартістю 11070,00 грн. та критий ток інв. №36 загальною вартістю 8971 грн., яким в наступному Жовтневою сільською радою «Токмацького району було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] Токмацького району Запорізької області. Вищенаведений факт підтверджується актом прийому передачі матеріальних цінностей № 25 від 4 листопада 2002 року та накладною №140 від 26.10.2002 року згідно яких уповноважена особа членів КСП [PERSON] отримав зазначене нерухоме майно. Зазначені будівлі знаходились в занедбаному стані і потребували капітального ремонту, вони на протязі тривалого часу ні ким не використовувалися. У зв'язку з аварійністю господарської будівлі сіносховища та критого току позивач отримав згоду відповідача та починаючи з березня 2007 року провів їх ремонт та реконструкцію. Саме з того часу на власний розсуд веде підприємницьку діяльність на території цих споруд. Всі комунікації в господарських будівлях позивачем встановлювались за власні кошти. За послуги комунальних та електропостачальних підприємств в результаті їх експлуатації позивач розраховується особисто більше десяти років. Позивач сплачує земельний податок, за земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування будівель. Всім мешканцям села Садове Токмацького району, що проживають на території прилеглій до місця розташування господарських будівель відомо про користування позивачем цим майном. Позивач ніколи не приховував факт знаходження зазначеного майна у своєму володінні. З березня 2007 року претензій від третіх осіб щодо правомірності володіння та користування майном до позивача не надходило. Таких претензій і скарг не надходило і до Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області. В архівах сільської ради відсутні будь які дані про належність вищенаведеного нерухомого майна іншим (третім) особам. Встановити колишніх членів КСП ім. Кірова, саме яким могло бути виділено комплекс цих нежитлових будівель та споруд не вдалося. Відповідно до довідки архівного відділу ПП «Малі-44» (БТІ у Токмацькому районі) від 26 березня 2018 року № 033 технічна інвентаризація комплексу нежитлових будівель та споруд за адресою [ADDRESS] не проводилася, інформація про право власності відсутня. Між; позивачем та Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області жодних правочинів щодо користування, володіння чи розпорядження нерухомим майном не укладалось. Такі правочини не укладалися і з третіми особами. Саме з березня 2007 року і по цей час позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє зазначеним нерухомим майном без певної правової підстави як своїм власним, зберігає його цілісність, утримує територію, на якій воно знаходиться. В березні 2018 року позивач виготовив технічний паспорт на нежитлові будівлі комплекс будівель та споруд за адресою с. Садове, вул. Шкільна, 33. Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку нерухомого майна комплексу будівель і споруд, вартість вищевказаного комплексу станом на 7 квітня 2018 року складає 273 420,00 грн. Звіт містить в собі інформацію на підтвердження того, що спірні будівлі потребували капітального ремонту та був проведений позивачем їх ремонт та реконструкція. Останнім часом у позивача почали виникати проблеми з експлуатацією господарської будівлі через відсутність на неї правовстановлюючих документів. 22 вересня 2017 року позивач звернувся до відділу державної реєстрації Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області з приводу внесення позивача права власності на вказану вище будівлю до Єдиного Державного реєстру нерухомого майна України та видачу на користь позивача витягу про проведення такої реєстрації. В реєстрації позивачу відмовили в усному порядку за відсутністю правовстановлюючого документа. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна. Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Враховуючи положення ст. 335 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Виходячи із наведеного, суд вважає, позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувалою давністю, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved