overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 18.03.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 367. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.03.2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 367. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON]. На даний час шлюб існує лише формально, оскільки вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить його інтересам. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву у якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить слухати справу у її відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що мають істотне значення. Крім цього сторони, у своїх заявах підтвердили про стійкий розлад у сім'ї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між ними є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім цього у відповідності до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам, як позивача, так і відповідача, інтересам їх дитини, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 31.10.2013 року, актовий запис № 273. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.10.2013 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. На даний час шлюб існує лише формально, оскільки він знаходиться у ЛСІ№19 УДПтСУ у Львівській області та вони не підтримують подружніх стосунків. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить його інтересам. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні, проведеному у режимі відео конференції, підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Просив позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність у подружжя дітей, той факт, що позивач знаходиться у ЛСІ№19 УДПтСУ у Львівській області, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, та відповідача, що мають істотне значення. Крім цього сторони в судовому засіданні підтвердили про стійкий розлад у сім'ї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між ними є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 31.12.2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3677. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.12.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3677. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб існує лише формально, оскільки вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить його інтересам. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву у якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить слухати справу у її відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Крім цього сторони, у своїх заявах підтвердили про стійкий розлад у сім'ї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між ними є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім цього у відповідності до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, інтересам їх дитини, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Вугілля України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та в обґрунтування зазначив, що з 17.03.2014 року він працював на посаді інженера у Відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» Державного підприємства «Вугілля України» згідно наказу №21/к від 13.03.2014 року. Наказом №44/к від 01.07.2014 року був переведений на посаду провідного економіста виробничо-економічного відділу. На підставі наказу про ліквідацію ДП «Вугілля України» його було звільнено наказом №23/к від 31.05.2015 року. Однак при звільненні відповідач не виплатив позивачу зарплату станом на 01.06.2015 року у сумі 34416, 97 грн. на підставі наведеного просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вищевказану нараховану, але не виплачену заробітну плату. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про те, що свої позовні вимоги підтримує, не проти винесення заочного рішення суду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, але від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Згідно ст.224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки, наказів про призначення, переведення та звільнення [PERSON] з 17.03.2014 року по 31.05.2015 року працював в ДП «Вугілля України», звільнений у зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно наданих суду довідок на момент звільнення станом на 01.06.2015 року у підприємства перед позивачем існувала заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у загальній сумі 34416, 97 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, з ДП «Вугілля України» на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати в сумі 34416, 97 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Маріямпільської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та просить суд встановити додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно. Він є спадкоємцем за заповітом і бажає прийняти спадщину, однак, перешкодою є неподання в межах встановлених строків прийняття спадщини нотаріусу відповідної заяви. Заяву про прийняття спадщини не подав, оскільки після смерті батька перебував в стресовому стані. Просить вважати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач - Маріямпільська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала. Сільським головою скеровано заяву про визнання позову та про розгляд такого за відсутності представника сільської ради. Дослідивши зібрані докази суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [INFO] року помер [PERSON], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. На випадок смерті померлий [PERSON] [INFO] року склав заповіт, за яким все своє майно заповів позивачу. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, що вказує на відсутність інших можливих спадкоємці, які прийняли спадщину. Позивач, як спадкоємець за заповітом, вчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] з поважних причин, оскільки після смерті такого перебував у стресовому стані. Відтак, такому слід встановити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «ІМЕКСБАНК» про захист прав споживача та повернення коштів за договором депозиту з вимогами стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», місце реєстрації: індекс 65039, місто Одеса, проспект Гагаріна, 12-а, МФО 328384, ЄДРПОУ 20971504, індивідуальний податковий номер 209715015016, на користь [PERSON], місце реєстрації: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], грошові кошти в сумі 232 733, 58 (двісті тридцять дві тисячі сімсот тридцять три) гривні 58 копійок, з яких 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень заборгованість по вкладу, 3 254, 79 (три тисячі двісті п'ятдесят чотири) гривні 79 копійок заборгованість по відсоткам, 49 478, 79 (сорок дев'ять тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 79 копійок пені. Стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави. Позов мотивовано тим, що 27 жовтня 2014 року між сторонами спору було укладено договір № 1140024829 банківського вкладу у гривні України згідно підпункту 1.1. якого 27 жовтня 2014 року відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень у вигляді вкладу (депозиту) строком на 30 (тридцять) днів на депозитний рахунок [NUMBER] зі сплатою 22 (двадцяти двох) відсотків річних і зобов'язався повернути зазначені кошти 26 листопада 2014 року. Відповідно до виписки з особового рахунку [NUMBER], 27 жовтня 2014 року на вказаний рахунок було зараховано 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень. Позивач вказує, що на виконання підпункту 2.3.4. договору, для зарахування відсотків, 27 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір № 1140024816 банківського рахунку (у національній валюті), відповідно до п.1.1. якого відповідачем відкрито позивачу поточний рахунок [NUMBER]. 26 листопада 2014 року довірена особа позивача звернулася до відповідача з письмовою заявою за вх. № 796 з проханням видати готівкою суму внесеного депозиту та нарахованих відсотків по договору. Проте, відповідачем умови договору не виконано, та кошти позивачу не повернено, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Відповідачем - надано до суду письмове заперечення на позов у зв'язку з визнанням ПАТ «ІМЕКСБАНК» неплатоспроможним та введенням до нього тимчасової адміністрації.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що він з 1960 року по 20.05.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді майстра ПСГ та В ВГЕ першої фабрики комбінату. На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» з позивачем не розраховувалась та на теперішній час заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 9074,82 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9074 гривні 82 копійки та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 15988 гривень 50 копійок. Позивач у судовому засіданні уточнив позовні вимоги просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості по заробітній платі в сумі 9074 гривні 82 копійки та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 24740 гривень 10 копійок. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, які повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій трудової книжці позивач з 1960 року по 20.05.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді майстра ПСГ та В ВГЕ першої фабрики комбінату. Згідно довідки № 4/34/25-18-575 від 20.05.2013 року, виданої ВАТ «ХБК», заборгованість по заробітній платі позивачу на день звільнення з підприємства складає: 9074 гривні 82 копійки. Згідно довідки № 4/34/25-18-420 виданої ВАТ «ХБК» середньомісячна заробітна плата позивача складала 1767 гривень 15 копійок. Згідно наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 21.05.2013 року по 10.07.2014 року становить 24740 гривень 10 копійок. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 9074 гривні 82 копійки та 24740 гривень 10 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21.05.2013 року по 10.07.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що він з 1970 року по 20.05.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді слюсаря по ремонту машин відділу механізації РМЦ ВГМ. На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» з позивачем не розраховувалась та на теперішній час заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 12500,24 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 16750 гривень 00 копійок. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у звязку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, які повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій трудової книжці позивач з 1970 року по 20.05.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді слюсаря по ремонту машин відділу механізації РМЦ ВГМ. Згідно довідки № 4/34/25-10-622 від 20.05.2013 року, виданої ВАТ «ХБК», заборгованість по заробітній платі позивачу на день звільнення з підприємства складає: 8180,72 гривень. Згідно довідки № 4/34/25-10-432 виданої ВАТ «ХБК» місячний оклад позивач складав 1312,53 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені станом на 30.06.2015 року в сумі 16750 гривень. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16750 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.06.2014 року по 30.06.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, які складаються із суми судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що він з 1972 року по 20.05.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водія автотранспортних засобів. На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» з позивачем не розраховувалась та на теперішній час заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 5798,48 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9680,16 гривень. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 17.02.2015 в сумі 10862 гривні 04 копійки. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, які повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій трудової книжці позивач з з 1972 року по 20.05.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водія автотранспортних засобів. 20.05.2013 року позивача звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі ст. 40 КЗпП України. Згідно довідки № 4/34/25-19501 від 20.05.2013 року, виданої ВАТ «ХБК», заборгованість по заробітній платі позивачу на день звільнення з підприємства складає: 5798,48 гривень. Згідно довідки № 4/34/25-19-439 виданої ВАТ «ХБК» середньомісячна заробітна плата позивача складала 1181,90 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 15.07.2014 року на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.05.2013 по 20.05.2014 року у сумі 12964 гривень 50 копійок. Згідно наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені станом на 17.02.2015 року становить 10862 гривні 04 копійки. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10862 гривні 04 копійки середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21.05.2014 року по 17.02.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, які складаються із суми судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved