Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 травня 1977 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що на протязі останніх трьох років, сімейне життя між ними погіршилось, вони стали чужими людьми, на грунті чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння. Більше року відповідач проживає окремо від нього у іншому господарстві. З метою збереження шлюбу, він неодноразово намагався примиритися, однак всі його спроби виявилися марними. Літом 2018 року він запропонував дружині подати спільну заяву про розірвання шлюбу до РАГС, однак у домовлений час дружина не прийшла. На даний час сімейні відносини між ними припинено, а шлюб носить формальний характер. Крім того, він знову запропонував відповідачу подати спільну заяву про розірвання шлюбу, однак відповідач відмовилась посилаючись на недостатність часу За таких обставин вважає, що сім`я розпалася, шлюб набрав формальних рис, і подальше його збереження є неможливим, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач у судове засідання не прибув, до суду подав заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності. Позов підтримує. Відповідач причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у її відсутності до суду не подала, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , повторно виданим 23 серпня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 травня 1977 року у виконавчому комітеті Глибочецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 11. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають дітей, які на даний час є повнолітніми. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved