Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ФОП [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 47 118, 92 грн., з яких 39 691,00 грн. - основний борг, 5 685, 61 грн. - інфляційні нарахування за період з 29 вересня 2017 року по 06 березня 2019 року, 1 742, 31 - 3% річних за використання коштів за період 29 вересня 2017 року по 06 березня 2019 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 листопада 2015 року [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання юридичних та консалтингових послуг № 7/137, згідно п. 2.1. даного договору юридичні та консалтингові послуги включають: юридичні консультації з питань легалізації та продовження перебування на території України; представництво інтересів гр. Камеруну [PERSON] у всіх державних органах у зв`язку із легалізацією в України, реєстрацію шлюбу з громадянином України та продовження перебування на території України строком на один рік. Відповідно до п. 2.6 договору загальна вартість послуг складає 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США (за міжбанківським курсом на день проведення розрахунків). Передплата складає 1300 (одна тисяча триста) доларів США (за міжбанківським курсом на день проведення розрахунків). Вартість послуг залишається незмінною протягом усього строку дії даного договору. На виконання умов п. 2.6. договору ним перераховано ФОП [PERSON] наступні грошові кошти: 26 листопада 2015 року - 18 200 (вісімнадцять тисяч двісті) гривень; 15 грудня 2015 року - 15 200 (п`ятнадцять тисяч двісті) гривень; 30 грудня 2015 року 7 650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень; 05 січня 2016 року - 5 200 (п`ять тисяч двісті) гривень; 06 лютого 2016 року 3 593 (три тисячі п`ятсот дев`яносто три) гривні; 16 листопада 2016 року - 848 (вісімсот сорок вісім) гривень; 04 серпня 2016 року - 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень, а всього 52 191 (п`ятдесят тисяч сто дев`яносто одна) гривня. Згідно п. 4.3. договору - договір може бути розірвано за взаємною згодою сторін. ФОП [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав. Тому 16 серпня 2017 року між [PERSON] та відповідачем укладено додаткову угоду про розірвання договору про надання юридичних та консалтингових послуг № 7/137 від 26.11.2015 року, згідно якої вказаний договір вважається розірваним по взаємній згоді сторін та підставі п. 4.3 договору. Пунктом 2 додаткової угоди передбачено повернення виконавцем замовнику грошових коштів в розмірі 52 191 (п`ятдесят тисяч сто дев`яносто одна) грн., які вносились у вигляді оплати за надання послуг, готівкою або на картковий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] - дружини позивача, протягом тридцяти робочих днів з моменту підписання додаткової угоди сторонами. У серпні 2017 року після 16 серпня було 10 робочих днів, у вересні 2017 року - 20 робочих днів. Таким чином ФОП [PERSON] зобов`язався повернути борг протягом 30-ти робочих днів. Починаючи з 16.08.2017 року. Тобто з 16 серпня 2017 року по 28 вересня 2017 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення позивачу отриманих коштів у повному обсязі не виконав. Після укладення додаткової угоди ФОП [PERSON] повернув позивачу: 19 вересня 2017 року - 3 000 (три тисячі) гривень; 05 жовтня 2017 року - 3000(три тисячі) гривень; 19 жовтня 2017 року - 3 500 (три тисячі) гривень; 11 січня 2018 року - 3000 (три тисячі) гривень, а всього 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень. Однак, станом на теперішній час відповідачем грошові кошти йому не повернуті, на телефонні дзвінки відповідач не реагує або кожного разу чує пусті обіцянки щодо повернення грошових коштів, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи те, що відповідач з часу надходження даного позову до суду кожного разу своєчасно та належним чином повідомлявся про судові засідання, два рази звертався до суду із заявами про відкладення розгляду справи, не надаючи при цьому доказів поважності причини неявки, та один раз з заявою про ознайомленні зі справою, однак таким правом він не скористався, суд розцінює таку позицію відповідача як спосіб затягування розгляду справи, а тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності ФОП [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. 26.11.2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання юридичних та консалтингових послуг № 7/137, згідно якого виконавець зобов`язався надати замовнику юридичні та консалтингові послуги згідно та на умовах дійсного договору, а замовник зобов`язався платити ці послуги. Загальна вартість послуг складає 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США (за міжбанківським курсом на день проведення розрахунків). Передплата складає 1300 (одна тисяча триста) доларів США (за міжбанківським курсом на день проведення розрахунків). Вартість послуг залишається незмінною протягом усього строку дії даного договору. Позивачем виконано зобов`язання в частині сплати відповідачу у розмірі 52 191, 00 (п`ятдесят дві тисячі сто дев`яносто одна) грн. Згідно додаткової угоди від 16.08.2017 року до договору про надання юридичних та консалтингових послуг № 7/137 від 26.11.2015 року договір від 26.11.2015 року вважається розірваним за взаємною згодою сторін на підставі п.4.3. договору, виконавець зобов`язався повернути замовнику грошові кошти в розмірі 52 191, 00 грн., що виразилися у вигляді за надання послуг, готівкою або на картковий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] - дружини позивача, протягом тридцяти робочих днів з моменту підписання додаткової угоди сторонами. Таким чином ФОП [PERSON] зобов`язався повернути борг протягом 30-ти робочих днів, починаючи з 16.08.2017 року по 28 вересня 2017 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення позивачу отриманих коштів у повному обсязі не виконав. Згідно із наданим позивачем розрахунком сума в розмірі 5 685, 61 грн. - інфляційні нарахування за період з 29 вересня 2017 року по 06 березня 2019 року, а сума в розмірі 1 742, 31 - 3% річних за використання коштів за період 29 вересня 2017 року по 06 березня 2019 року, з таким розрахунком суд погоджується. Згідно ст. 509 ЦПК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, приймаючи до уваги невиконання відповідачем умов укладеного договору, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 47 118, 92 грн., з яких 39 691,00 грн. - основний борг, 5 685, 61 грн. - інфляційні нарахування за період з 29 вересня 2017 року по 06 березня 2019 року, 1 742, 31 - 3% річних за використання коштів за період 29 вересня 2017 року по 06 березня 2019 року. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 625, 901 ЦК України,

Outcome: approved