Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.12.2015 року він та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу 71/100 ідеальних часток складських приміщень літ. А, загальною площею 140,90 кв.м, що знаходяться в [ADDRESS]. Вказує, що дані нежилі приміщення належали [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.06.2006 року. Зазначає, що нотаріально договір купівлі-продажу не складався, [PERSON] власноручно написав розписку про отримання від позивача130 750 гривень в рахунок продажу нежилих приміщень, вважає, що виконав всі обов»язки покупця, а саме сплатив обговорену ціну предмету договору, а тому просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, звернувшись до суду з відповідною заявою. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, звернувшись до суду з відповідною заявою. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до 4.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до змісту ст.ст.626,627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За положеннями ст.ст. 655,656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. . Враховуючи наведене та

Outcome: approved