Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після померлої [INFO] його матері [PERSON] залишилося спадкове майно у виді трьох земельних ділянок площею 1,03 га, 0,37 га та 1,16 га на території Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області (Ховмівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області згідно з попереднім адміністративним устроєм), які посвідчені відповідним державним актом серії ЧН № 030063, виданим на підставі розпорядження Борзнянської РДА № 119 від 17 травня 2004 року. Він є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] та прийняв спадщину шляхом подачі заяви до Борзнянської районної державної нотаріальної контори, але позбавлений можливості оформити свої спадкові права на дані земельні ділянки через нотаріальну контору, оскільки правовстановлюючий документ на них має пошкодження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують і просять їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідач відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідач Комарівська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного поштового зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на офіційну адресу електронної пошти, але своїм процесуальним правом на участь не скористалась, відзиву на позов не подала, надавши заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Судом встановлено, що [INFO] помер батько сторін у справі [PERSON] , який був зареєстрований й проживав разом зі свою дружиною [PERSON] (мати сторін) в [ADDRESS] , заповіту при житті не складав. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (ст.549 ЦК УРСР) його дружина [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом (ст.529 ЦК УРСР), інші спадкоємці на спадкове майно не претендували. Відтак, [PERSON] успадкувала майно після свого померлого чоловіка [PERSON] , ставши у відповідності до ст.548 ЦК УРСР власником його спадкового майна. Водночас, [PERSON] також померла [INFO] , заповіту при житті не складала, й спадщину після неї прийняли шляхом подачі відповідних заяв до Борзнянської районної державної нотаріальної контори діти: відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] , в зв`язку з чим вони у відповідності до положень ст.1261, ч.1 ст.1267 ЦК України мають рівні частки у спадщині померлих батьків, тобто по 1/2 частині спадкового майна кожному. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтв про народження, смерть, Витягів зі Спадкового реєстру, із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, Державного акту на право власності на земельну ділянку, відповіддю та довідкою Борзнянської районної державної контори № 1507/01-16 від 10.11.2020р. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), є рішення суду. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Як вбачається з витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, копії Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я матері позивача [PERSON] , Борзнянською РДА було видано Державний акт серії ЧН № 030063 на право власності на земельну ділянку загальною площею 2,56 га (площею 1,03 га з кадастровим номером 7420888400060010394, площею 0,37 га з кадастровим номером 7420888400060030394 та площею 1,16 га з кадастровим номером 7420888400060020394) для ведення особистого селянського господарства на території Ховмівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області (згідно з попереднім адміністративним устроєм). Однак, нотаріусом 07 серпня 2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в зв`язку із тим, що останній зіпсований та рекомендовано вирішити питання в судовому порядку. Видача дубліката Державного акта є неможливою через припинення друку бланків цих документів в зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства. Таким чином, оскільки [PERSON] , як і [PERSON] , є спадкоємцями за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала після померлого чоловіка [PERSON] , цивільна правоздатність яких припинилася, обоє прийняли спадщину, інші спадкоємці відсутні, правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) був зіпсований і його відновлення неможливе, що перешкоджає позивачу оформити право на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає обраний ним спосіб захисту свого права правомірним й таким, що відповідає вимогам ст.15, 16 ЦК України. Разом з тим, суд не може погодитися з доводами позивача та його представника про можливість визнання за ним права на всі належні матері земельні ділянки, оскільки в силу вимог ч.ч.2, 3 ст.1267 ЦК України зміна розміру часток у спадщині спадкоємців за законом за усною угодою між собою допускається лише щодо рухомого майна, до якого право на земельну частку (пай) не належить. Тому, [PERSON] , прийнявши спадщину поряд зі своєю рідною сестрою [PERSON] та відносячись до кола спадкоємців однієї черговості, має право лише на 1/2 частину спірних земельних ділянок, як і [PERSON] . При цьому, визнання [PERSON] позову суд з огляду на положення ч.4 ст.206 ЦПК України не приймає, оскільки таке визнання в даному випадку суперечить закону. Отже, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Також, суд зважує і на те, що правовідносини в справі виникли з приводу спадкування, а не щодо підтвердження наявності чи відсутності у померлої матері сторін [PERSON] права на земельну частку (пай). В зв`язку з цим, даний позов безпосередньо зачіпає спадкові права та інтереси лише спадкоємців, які прийняли спадщину, тобто, відповідача [PERSON] , тоді як зазначена позивачем та його представником у заяві Комарівська сільська рада не може вважатися належним відповідачем й визнання нею позову не має для суду юридичного значення. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц). Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] про визнання права на земельний пай в порядку спадкування звернуті до Комарівської сільської ради безпідставно, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити, а зазначені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню (в розмірі 1/2 частини земельних ділянок). На підставі викладеного,

Outcome: partial