Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про повернення боргу, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути на свою користь з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER], 65006, м.Одеса, вул. Я.Гордієнко, 4а) частку суми основного боргу за Договором позики в розмірі 27872 (двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят два) долари 50 центів США, що станом на 03.03.2015 року за офіційним курсом НБУ гривні до долару США становить 691795 (шістсот девяносто одна тисяча сімсот девяносто пять) гривень 45 копійок, а за офіційним курсом НБУ гривні до долару США станом на 17.06.2014 року (22,147 грн. - 1 дол. США) становить 617312,85 грн.; 50% річних в розмірі 18174,395 дол. США, що за офіційним курсом НБУ гривні до долару США станом на 17.06.2014 року (22,147 грн. - 1 дол. США) становить 402521,75 грн.), пеню в сумі 97414.98 грн., та з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER], 65006, м. Одеса, вул. Я.Гордієнко, 4а) частку суми основного боргу за Договором позики в розмірі 27872 (двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят два) долари 50 центів США, що станом на 03.03.2015 року за офіційним курсом НБУ гривні до долару США становить 691795 (шістсот девяносто одна тисяча сімсот девяносто пять) гривень 45 копійок, а за офіційним курсом НБУ гривні до долару США станом на 17.06.2014 року (22,147 грн. - 1 дол. США) становить 617 312,85 грн.; 50% річних в розмірі 18174,395 дол. США, що за офіційним курсом НБУ гривні до долару США станом на 17.06.2014 року (22,147 грн. - 1 дол. США) становить 402521,75 грн.), пеню в сумі 97414.98 грн. Позивач також просить стягнути з відповідачів судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 03.09.2013 року між ним, як Позикодавцем, та [PERSON] і [PERSON], як Позичальниками, був укладений договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований за р. № 3647. Згідно п. 1 Договору позики Позикодавець передав, а Позичальники прийняли у власність грошову суму в розмірі 744\~707,81 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 93170 дол. США. Позичальники зобовязались повернути Позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим Договором, суму позики у вищезазначеному розмірі. У відповідності до п. 2 Договору позики Позика передається Позикодавцем Позичальникам безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Підписання цього Договору Позичальниками підтверджує факт одержання ними від Позикодавця грошових коштів в сумі, визначеній в п. 1 цього Договору. Підписаний Позикодавцем Договір є доказом передачі позики від Позикодавця до Позичальників. Пунктом 4 Договору позики встановлено, що Сторони домовилися, що Позичальники зобовязані повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п. 1 цього Договору, в повному обсязі до 27.12.2013 року включно. У відповідності до п. 4.1. Договору позики Сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові позики за комерційним курсом продажу доларів США станом на дату повернення позики (частини позики). Згідно п. 8 Договору позики в разі, коли Позичальники не повернуть Позикодавцю позику у встановлений строк, Позикодавець може стягнути заборгованість за позикою та штрафні санкції згідно п. 9 цього Договору в примусовому порядку відповідно до діючого законодавства України. У відповідності до п. 9 Договору позики, якщо Позичальники своєчасно не повернули суму позики у встановлений строк, Позичальники зобовязані сплатити на вимогу Позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 50% річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожний день прострочення без обмеження періоду нарахування. В порушення умов укладеного Договору позики Позичальники не повернули суму позики в повному обсязі у встановлений в Договорі позики строк, чим порушили його умови. Останній частковий платіж було здійснено відповідачами 27.02.2014р. Вказане й зумовило позикодавця звернутися до суду із заявою про примусове стягнення з відповідачів суми отриманої та несплаченої ними позики та штрафні санкції згідно п. 9 Договору позики та чинного законодавства України. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що [PERSON] грошові кошти не отримував. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Суд встановив, що 03.09.2013 року між сторонами був укладений договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованим за р. № 3647 (далі Договір позики). Згідно п. 1 Договору позики Позикодавець передав, а Позичальники прийняли у власність грошову суму в розмірі 744\~707,81 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 93170 дол. США. Позичальники зобовязались повернути Позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим Договором, суму позики у вищезазначеному розмірі. Пунктом 4 Договору позики встановлено, що Сторони домовилися, що Позичальники зобовязані повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п. 1 цього Договору, в повному обсязі до 27.12.2013 року включно. Як вказує позивач, і це не спростовано належним чином відповідачами, станом на день розгляду справи за відповідачами існує основна заборгованість за Договором позики в розмірі 55 745 дол. США. Станом на день розгляду справи 18.06.2015р. офіційний курс НБУ гривні до долару США (на 17.06.2015р.) складає 22,147 грн., тобто гривневий еквівалент заборгованості становить 1 234 625.71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема: з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань перед позивачем, які виникли в них внаслідок укладання Договору позики від 03 вересня 2013 року. Посилання представника [PERSON] на неотримання грошей, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються самим змістом Договору позики від 03 вересня 2013 року, а саме п. 2. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів основної заборгованості за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, у відповідності до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Крім того, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги, що укладеним договором проценти річні встановлені на рівні 50%, суд, перевіривши розрахунок позивача, погоджується з ним, у звязку з чим доходить висновку, що з відповідачів підлягає 36348.79 дол. США, що становить в еквіваленті 805043.514 грн., тобто по 18174,395 дол. США (402521,75 грн.) з кожного. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до п. 9 Договору позики, якщо Позичальники своєчасно не повернули суму позики у встановлений строк, Позичальники зобовязані сплатити на вимогу Позикодавця, зокрема, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожний день прострочення без обмеження періоду нарахування. Враховуючи, що згідно з постановою Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.04.2015р. пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні, суд, перевіривши розрахунок позивача, також погоджується з ним. Таким чином, загальна сума пені за договором складає 194829.97 грн., тобто по 97414.98 грн. з кожного. Позивач також просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved