Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеного житлового будинку. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що він є власником житлового будинку, розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому і зареєстрований. [PERSON] в будинку позивача зареєстрований з 2015 року, а [PERSON] з 2016 року, але з моменту реєстрації в даному будинку не мешкають, а проживають за кордоном. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.10.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, які повідомлялись про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.12.2009 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24987753, а також витягом з Державного реєстру правочинів №8127148 від 25.12.2009 р. Відповідно до актів депутата Васищівської сільської ради Харківського району від 23.03.2019, 23.09.2019, за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстровані [PERSON] з 19.03.2015, а також [PERSON] з 12.07.2016 року, які з моменту реєстрації по теперішній час за даною адресою не проживають. Згідно з довідкою, що видана виконавчим комітетом Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області від 20.09.2019 №706, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , його дочка [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що відповідачі ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] ,перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачам у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Згідно з положеннями ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, оскільки відповідачі не проживають у вищевказаному будинку, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, що ускладнює реалізацію прав позивача, крім того, в судове засідання відповідачіне з`явились і жодних заперечень щодо позову суду не надали, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок позивача, розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком.

Outcome: approved