Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та призначення піклувальника, третя особа: орган опіки та піклування Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі по справі, самоусунулися від виховання свого сина, не цікавляться його життям, не надають ніякої матеріальної допомоги на його утримання. Між ними відсутні будь-які відносини як батьків та дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов та позбавити відповідачів батьківських прав, стягнути з них аліменти на утримання дітей, призначити його піклувальником над дитиною. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися. Про час і місце судового засідання відповідачі повідомлялися належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про його виклик в газеті «Слобідський край» від 26 травня 2015 року за №62 (22182), причину своєї неявки до суду відповідачі не повідомили. Відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області до суду не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позовної заяви не заперечував, просив суд розглянути справу без участі представника 3-ої особи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] року. В свідоцтві про народження дитини батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі (а.с.10). В даний час [PERSON] мешкає разом зі своїми дідом [PERSON] та бабою [PERSON] (а.с.15), відвідує школу. За місцем навчання характеризується позитивно, як дисциплінований учень. До уроків завжди приходить підготовленим. Школу відвідує охайним, чистим, з товаришами та вчителями ввічливий, до своїх обов'язків відноситься добросовісно, доручення виконує своєчасно. Захоплюється футболом (а.с.9). Комісією неодноразово проводилося обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON], про що складено відповідні акти: від 27 березня 2015 року та від 02 квітня 2015 року. В результаті обстеження встановлено, що [PERSON] проживає за вказаною адресою разом з дружиною, має на утриманні онука [PERSON], який мешкає разом з ними понад 10 років. В будинку охайно, чисто, прибрано, в наявності необхідні меблі, побутова техніка, є місце для навчання та відпочинку дитини. Сім'я веде підсобне господарство. Батьки дитини ніякої участі у вихованні дитини не приймають (а.с.14, 18). Позивач [PERSON] надав до суду ксерокопію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 04 лютого 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] відмовляється від подальшого виховання та утримання свого сина [PERSON] і дає згоду на усиновлення його іншими особами (а.с.11). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-25/171 від 27 березня 2015 року орган опіки та піклування Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, в тому числі, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини справи, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даний час будь-яких відомостей про місце перебування [PERSON] та [PERSON] немає, долею дитиною вони не цікавляться, але повинні надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. З урахуванням обставин та матеріалів справи, суд визначає аліменти на дитину з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 300 гривень, з кожного, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, сімейних, трудових відносин. Частиною 3 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачами, всупереч вимог ст.ст.10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, приймаючи до уваги думку третьої особи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved