Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати право власності на автомобіль «Lexus RX 350» д/н [NUMBER], який йому належить внаслідок укладення 07.04.2011р. з [PERSON], що діяв в інтересах попереднього власника транспортного засобу - [PERSON] відповідного договору купівлі - продажу. Підстави звернення до суду мотивовані тим, що право власності на спірний автомобіль позивач в органах Державної автомобільної інспекції не реєстрував, виходячи з чого таке нерухоме майно, як належне попередньому власнику, було включено в акт опису та арешту державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва в рамках стягнення боргу за рішенням суду з [PERSON] Письмові звернення позивача до відділу виконавчої служби щодо порушення його прав, як дійсного власника автомобіля залишились без відповіді, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та наполягав на його задоволенні, обґрунтовуючи це обставинами, викладеними в позовній заяві та просив суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на автомобіль «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] та звільнити даний автомобіль «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] з під арешту накладеного в рамках виконавчого провадження №33502974 про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Петрокомерц - Україна» боргу в сумі 643 886 грн. 42 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій фактично визнала позовні вимоги [PERSON], зазначаючи при цьому, що в зв'язку з матеріальними труднощами вона не могла погасити кредит перед ПАТ «Банк Форум» та зі згоди вказаного банку вона отримала дозвіл на відчуження спірного автомобіля, так -як автомобіль «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] перебував в заставі банку, відчуження автомобіля було здійснено шляхом надання доручення [PERSON] зі всіма правами щодо розпорядження, керування та продажу вказаного автомобіля Представник ПАТ «Банк Форум» в ході судового розгляду не висловив чіткої позиції щодо позову, зазначаючи при цьому, що права банку в даному спорі не порушені, так - як фактично відбулося відчуження спірного автомобіля зі згоди банку за рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором. Представник ПАТ «Банк Петрокомерц - Україна» в ході судового розгляду заперечував щодо задоволення позову, надавши до суду свої письмові заперечення, зазначаючи при цьому, що правових підстав для задоволення позову не має, так - як видача доручення не є підставою визнання права власності на спірний автомобіль «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] та на даний час власником даного спірного автомобіля є [PERSON] Представники ВДВС Дніпровського РУЮ м.Києва не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що на думку суду дає підстави для проведення розгляду справи по суті на підставі доказів, що знаходяться в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що автомобіль «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію від 18.05.2007 р. 28.03.2011 р. [PERSON] надала нотаріально посвідчену довіреність [PERSON] з правом продавати, передавати в заставу, здавати в оренду ( найм) , керувати належним їй автомобілем «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] . 7 квітня 2011 р. [PERSON] видав нотаріально посвідчену довіреність [PERSON] або [PERSON], або [PERSON]. з правом продавати, передавати в заставу, здавати в оренду ( найм) , керувати належним [PERSON] автомобілем «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] з терміном дії доручення до 27 березня 2014 р. Відповідно до копії розписки, що знаходиться в матеріалах справи ( а.с.17) [PERSON] отримав кошти від [PERSON] . за вказаний автомобіль в розмірі 41 300 доларів США. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо представництва, які регулюються Главою 17 Цивільного кодексу України. В силу ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. У відповідності до ст. 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Таким чином, факт оформлення відповідачем, який є власником автомобіля, на ім'я [PERSON] та від останнього на ім'я позивача та інших осіб, вказаних у довіреності підтверджує наявність правовідносин з представництва. Відповідно до ст. 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. У відповідності до ст. 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Таким чином, факт оформлення відповідачем, який є власником автомобіля, на ім'я [PERSON] та в послідуючому на ім'я позивача та інших осіб, вказаних у довіреності від 7.04.2011 року, підтверджує наявність правовідносин з представництва. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного Кодексу України встановлено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи що будь - яких договорів купівлі - продажу транспортного засобу «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] чи [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] укладено не було та про дану обставину учасники процесу суд не повідомляли. Також, як було встановлено в ході судового розгляду автомобіль «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] з обліку органів ДАІ та подальше взяття його на облік з урахуванням зміни обсягу права власності на нього за вказаними дорученнями не здійснювався. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 7 ст.319 Цивільного кодексу України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, вставленого законом. Частинами 3, 4 ст. 334 ЦК України визначено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Разом з тим, торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 р. N 1200. Процедура державної реєстрації (перереєстрації) та зняття з обліку автомобілів регламентується Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. N 1388 зі змінами. Відповідно до пункту 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин та інше. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Виходячи з положень ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Таким чином, чинне законодавство встановлює наступні правила придбання легкових автомобілів: відчужувач та набувач повинні укласти договір про придбання автомобіля (договір купівлі-продажу, міни, дарування, тощо); підставою для реєстрації транспортного засобу у підрозділах ДАІ є правочин щодо придбання автомобіля, який має бути нотаріально посвідченим; право власності на автомобіль виникає у власника з моменту фактичної передачі автомобіля, якщо інше не встановлено договором; перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах ДАІ. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Протягом розгляду даної справи судом не було знайдено підстав вважати вище вказані довіреності договорами купівлі - продажу спірного автомобіля , так - як не було укладено самого договору купівлі - продажу, суд позбавлений можливості здійснити висновок про виникнення права власності на такий автомобіль у позивача як в цілому, так і в період часу до його вилучення державним виконавцем. Враховуючи те, що договір купівлі - продажу автомобіля не було укладено між [PERSON] та [PERSON] чи [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON], з проекції того, що автомобіль вилучено у зв'язку з наявними борговими зобов'язаннями [PERSON] перед іншими особами, суд не може вважати дійсними та дати належну оцінку встановленим обставинам щодо бажання сторін до настання наслідків укладення договору (фактичної передачі позивачу права власності на автомобіль). При цьому, вимог про визнання договору купівлі - продажу спірного рухомого майна укладеним або дійсним позивачем не заявлялось. Відповідно до вимог ст.. 27 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Також статтею 57 Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Частиною 5,6 ст. 52 Закону також передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що власником спірного автомобіля «Lexus RX 350» д/н [NUMBER] на даний час є [PERSON] в зв'язку з чим дії державного виконавця, що спрямовані на накладення арешту на вказаний транспортний засіб в рамках виконавчого провадження відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Керуючи ст. ст. 11, 237, 238, 239, 319, 321, 328, 334, 392, Цивільного кодексу України, Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. N 1388; ст.34 ЗУ «Про дорожній рух», ст. ст. 10, 11, 57-64, 79, 80, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed