Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 11.09.2014 року а.с. 30) уточнив та просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в період часу з грудня 2010 року по [INFO] та визнати за ним, як спадкоємцем за законом другої черги право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що вищезазначена квартира належить [PERSON], який є його рідним братом, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В період часу з грудня 2010 року по [INFO] позивач мешкав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. При зверненні для оформлення спадщини після смерті [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. [PERSON] звернулась до суду з зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом другої черги право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що вищезазначена квартира належить [PERSON], який є її рідним братом, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. При зверненні для оформлення спадщини після смерті [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2014 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно був об'єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - АТ «Державний ощадний банк України» про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, заперечують частково проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом та його представник зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, проти задоволення первісних позовних вимог заперечують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву від 11.11.2014 року, якою просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти визнання за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках права власності на квартиру [ADDRESS]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - АТ «Ощадбанк» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву від 06.10.2014 року, якою просить розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 752 від 20.06.2007 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.11.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38053183 від 05.08.2014 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Згідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - батько [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], повторно виданим 17.01.1978 року районним відділом (бюро) запису актів громадянського стану МРСР. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] разом із спадкодавцем не мешкав, що підтверджено довідкою № 1817 від 02.09.2014 року, виданою виконавчим комітетом Болградської міської ради, та з заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 38053088 від 05.08.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається таким, який фактично не прийняв спадщину. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - брат [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], повторно виданим с/р Мусаїту Вулкенештського району Республіки Молдова та свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], повторно виданим 17.01.1978 року районним відділом (бюро) запису актів громадянського стану МРСР, де батьками записані [PERSON] та [PERSON]; - сестра [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], повторно виданим 02.11.1979 року с/р Мусаїту Вулкенештського району Республіки Молдова, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 15.11.2011 року, згідно якого після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]» та свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], повторно виданим 17.01.1978 року районним відділом (бюро) запису актів громадянського стану МРСР, де батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON], як спадкоємиця за законом другої черги у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 38053088 від 05.08.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Крижановської С.М. від 14.10.2014 року за № 2334/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв'язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року). Як було встановлено в судовому засіданні, згідно відомостей зазначених у будинкової книзі (а.с. 17) за адресою: [ADDRESS] з 30.03.2007 року був зареєстрований [PERSON], а з 23.08.2007 року і [PERSON]. Згідно відомостей з паспорту [PERSON] він з 28.02.2005 року був зареєстрований у [ADDRESS]. В судовому засіданні від 15.09.2014 року відповідач [PERSON], пояснив, що його син [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], однак з грудня 2010 року до дня смерті сина - [PERSON] постійно мешкав з ним в [ADDRESS]. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в період часу з грудня 2010 року по [INFO] підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS]), [PERSON], [PERSON], [PERSON] До показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] відносно того, що [PERSON] постійно проживав з грудня 2010 року по [INFO] у [ADDRESS], суд відноситься критично, в зв'язку з тим, що у цей період часу [PERSON] постійно проживала у с. Жовтневе Болградського району і буваючи в гостях у матері бачила в спільному дворі [PERSON], а [PERSON], [PERSON] постійно проживали у м. Одесі і іноді бували в гостях у дідуся - [PERSON] Крім цього, позивач [PERSON] не заперечував факт того, що в зв'язку із хворобою батька він часто бував у нього в гостях. Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в період часу з грудня 2010 року по [INFO]. Місце проживання і місце реєстрації не є тотожними з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», згідно з якою реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. При цьому, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання. Вищезазначений висновок суду співпадає з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 27.11.2013 року, № рішення 35732243, головуючий - Гвоздик П.О.) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON], фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], а отже мають рівні права на спадкове майно, яке залишилось після [PERSON], суд вважає за необхідне первісний позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі та встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в період часу з грудня 2010 року по [INFO] та визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом другої черги право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], зустрічні позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial