Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Просив стягнути з [PERSON] на його користь 84000 грн. згідно з укладеною угодою з врахуванням процентів за договором позики, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову посилався на такі обставини. 26.02.2018 р. ним під письмову розписку було надано позику в сумі 50000 грн. [PERSON] , з його слів на купівлю автомобіля. Боржник постійно відтерміновував повернення боргу із запевненням про сплату 2% в місяць, як вказано в розписці. Оскільки йому стало відомо, що дружина [PERSON] хворіє, то він намагався отримати борг навіть без відсотків. Але строк давності спливає, тому він змушений звертатись до суду про стягнення боргу за угодою позики та відсотків за прострочення повернення боргу. [PERSON] отримав позику під розписку 26.02.2018 р. в сумі 50000 грн. та зобов`язувався сплачувати 2% в місяць - 1000 грн. /50000 х 2:100/. Також зобов`язувався повернути борг з відсотками до 01.01.2019 р. з сплатою відсотків кожного місяця. Борг з відсотками становить 84000 грн./34 міс. х 1000+50000/. Відповідачем [PERSON] був поданий до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. До відзиву в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України не доданий документ, що підтверджує надіслання відзиву і доданих до нього доказів позивачу у справі. До відзиву були долучені заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 28.01.2021 р. Суд на підставі ч. 9 ст. 83 ЦПК України не бере до уваги вказані заяви, оскільки відсутнє підтвердження надсилання (надання) їх копій позивачу у справі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що не надсилав позивачу відзив та додані до нього докази. Вказана обставина позбавила можливості позивача подати відповідь на відзив. У відзиві зазначено, що 26.02.2018 р. між ним та [PERSON] в усній формі було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав йому в борг грошові кошти в сумі 50000 грн. терміном до 01.01.2019 р. з місячною виплатою відсотків в розмірі 2% від вказаної суми. Вказані кошти ним були повернуті в повному обсязі з урахуванням всіх відсотків за кожний місяць користування позикою у строк до 02.11.2018 р. Сума позики віддавалась ним різними сумами частинами щомісячно протягом 2018 р. Загальна сума, яка була ним повернута, становить: 50000 грн. - безпосередньо сама позика та 15500 грн. - сума відсотків за користування коштами. Кошти [PERSON] він віддавав завжди в присутності свідків, які зможуть підтвердити факт повернення ним боргу [PERSON] , - [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Крім того, викладені ним факти може підтвердити його син [PERSON] , якому відомі обставини позики ним коштів у [PERSON] . При поверненні ним 02.11.2018 р. останньої частини боргу і відсотків він попросив [PERSON] повернути йому оригінал написаної ним боргової розписки, однак останній відмовився це зробити, надавши йому лише копію такої розписки та мотивувавши це тим, що оригінал він втратив. Він жодного разу не брав у [PERSON] розписки про повернення йому грошових коштів, оскільки довіряв йому. Крім того, наскільки йому відомо, на даний час Уманським РУП проводиться досудове розслідування кримінального провадження за зверненнями різних громадян Христинівського району з приводу незаконного вимагання [PERSON] грошових коштів, які ним в минулому були позичені вказаним громадянам і були вже йому ними повернуті. У подальшому позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь 86000 грн. за договором позики, стягнути судовий збір в розмірі 868,40 грн. та судові витрати в розмірі 88 грн. Копія заяви про збільшення позовних вимог позивачем відповідачу не направлялась, суду також не надавалась, крім того, заява не оплачена судовим збором. Тому судом заява про збільшення позовних вимог до уваги не береться. Також позивачем були надані суду пояснення, в яких він просив стягнути з відповідача на його користь 87000 грн. за договором позики. З тих же підстав вказані пояснення судом до уваги не беруться. Відповідачем [PERSON] 12.04.2021 р. до суду була подана заява про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 15.04.2021 р. було відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, надав для дослідження оригінал розписки відповідача. Пояснив також, що на даний час борг за договором позики становить 84000 грн., в тому числі 50000 грн. - тіло позики, 37000 грн. - відсотки. Жодної гривні за договором позики не сплачено. Відповідач неодноразово позичав у нього кошти, повертав частинами. Твердження відповідача про неповернення оригіналу розписки не відповідає дійсності. Осіб, які начебто були свідками повернення коштів, він не бачив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю. Підтвердив, що дійсно підписував оригінал розписки, наданої позивачем у судовому засіданні. Однак, отримав не 50000 грн. позики, а лише 47000 грн., 3000 грн. [PERSON] не додав, пояснивши, що втрачає відсотки у зв`язку з розірванням депозитного договору. Кошти за розпискою ним повернуті, в тому числі і відсотки. Доказом цього можуть бути показання свідків, а щодо повернення відсотків - записи його померлої дружини. Він не брав розписок за повернення коштів, оскільки був з [PERSON] в дружніх відносинах, думав, що це формальність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши оригінал розписки [PERSON] від 26.02.2018 р., суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, щовідповідач [PERSON] 26.02.2018 р. отримав в борг у позивача [PERSON] гроші в сумі 50000 грн. зі строком повернення до 01.01.2019 р., що стверджується розпискою відповідача [PERSON] і що останнім не заперечується. [PERSON] зобов`язання щодо повернення грошових коштів за вказаною розпискою не виконав. Хоча відповідач [PERSON] у судовому засіданні стверджував, що кошти за розпискою ним повернуті повністю, сплачені як тіло позики, так і відсотки за користування позикою, однак доказів на підтвердження цих обставин ним не надано. Згідно з ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність в даному випадку боргової розписки в позивача [PERSON] свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем [PERSON] не виконане. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики та їх умов позивачем [PERSON] представлена розписка позичальника - відповідача [PERSON] . Суд не бере до уваги твердження відповідача у судовому засіданні, що ним отримані лише 47000 грн. позики, оскільки розписка посвідчує передання йому позивачем визначеної у ній грошової суми. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У розписці відповідача [PERSON] встановлений строк виконання зобов`язання за договорами позики - 01.01.2019 р., у цей строк останній зобов`язаний був повністю повернути позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 грн. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за розпискою про позику грошових коштів, він не повернув позивачу [PERSON] 50000 грн., то з нього на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 50000 грн. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц). Розмір одержання процентів встановлений розпискою -2 % в місяць. Строк позики також встановлений розпискою - до 01.01.2019 р. Дата складення розписки та отримання позики - 26.02.2018 р. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти за користування позикою в розмірі 2 % в місяць (50000 грн. : 100 х 2 = 1000 грн.) за період з 26.02.2018 р. до 01.01.2019 р. (10 повних місяців та 4 дні), що становить 10133, 32 грн. (10 повних місяців: 1000 грн. х 10 = 10000 грн.; 4 дні: 33,33 грн. за один день х 4 = 133,32 грн.; разом 10000 грн. + 133,32 грн. = 10133,32 грн.). Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 60133,32 грн. (50000 грн. тіла позики + 10133,32 грн. процентів за користування позикою). Враховуючи, що позивач просив стягнути з відповідача 84000 грн., позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 601,93 грн. Судові витрати, про які зазначав позивач [PERSON] у позовній заяві та інших заявах до суду, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки в порушення вимог ст. 134 ЦПК України разом з поданням позовної заяви позивач не подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Крім того, на підтвердження понесених судових витрат позивачем не надані відповідні докази.

Outcome: partial