Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання останнього втратившим право на користування житлом. Вказав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], в цьому будинку зареєстровані він та син [PERSON], який фактично не проживає у будинку та відмовляється знятися з реєстраційного обліку . Просив зобов'язати управління ДМС України зняти відповідача з реєстраційного обліку та визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Далі позивач уточнив позовні вимоги та просив залишити вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання у спірному будинку. 17.02. 2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області винесено заочне рішення, згідно якого [PERSON] визнано таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Ухвалою суду від 09.04.2014 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2014 року скасовано і справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення. Вказав, що 29.10.2004 року він зареєструвався в батьковому будинку і проживав з того часу разом з батьками. Після смерті в 2010 році його матері він доглядав за батьком, забезпечував йому постійний догляд та лікування, вів господарство за адресою місця реєстрації. Крім нього [PERSON] після смерті дружини стала допомагати сусідка. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача по зустрічному позову [PERSON] з проханням не продовжувати негативну поведінку він все одно продовжує перешкоджати позивачу по зустрічному позову користуватися житловим приміщенням. Просив суд вселити його в будинок [ADDRESS] та не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням. Позивач та відповідач по зустрічному позову [PERSON] та його адвокат [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнали. [PERSON] пояснив, що [PERSON] жодного дня не проживав в його будинку , з середини 2012 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я потребує постійного догляду ,пропонував сину [PERSON] поселитися з дружиною в його будинку, але останній відмовився, після чого він змушений був шукати сторонньої допомоги, яку надавала і обіцяла йому надавати надалі сусідка [PERSON] Після цього відносини [PERSON] з сином погіршилися, так як позивач написав заповіт, до якого включив і сусідку, а син вимагав в подальшому на виділенні йому 1/3 частини будинку. Заперечує проти твердження [PERSON] про те, що він створював йому перешкоди в користуванні житлом. Крім того, зняття відповідача - позивача по зустрічному позову з реєстраційного обліку необхідно йому для отримання можливості оформити субсидію на газ. Відповідач та позивач по зустрічному позову [PERSON] та його адвокат [PERSON] позов не визнали в повному обсязі, просили задовольнити їх зустрічну позовну заяву. [PERSON] пояснив, що він прописаний у батька по [ADDRESS] з 2004 року, там і проживав до 2011 року з дружиною постійно. Після знайомства батька з сусідкою [PERSON] між ним на батьком почалися сварки, батько почав хворіти . Мешкав у батька весь час до 2013 року до вересня місяця , часто був у відрядженнях, тому міг бути відсутнім. Постійного місця проживання не має, зараз з дружиною не живе, мешкає на дачі. Одночасно під час встановлення судом анкетних даних повідомив про місце проживання [ADDRESS]. Адвокат [PERSON] вважає, що допитані в суді свідки дали переконливі пояснення з того приводу, що [PERSON] до вересня 2013 року мешкав з батьком, після чого той заховав ключи від будинку та став перешкоджати йому жити в ньому. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що є докази в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку , що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають. Згідно ст.57, 58, 60,62, 213 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 02.06.1980 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Червонознам'янської сільської ради Салаба М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 42; дані до державного реєстру прав на нерухоме майно внесені 12.02.2013 року. В цьому будинку з 2004 року зареєстрований син позивача - [PERSON]. 04.09.2013 року комісія в складі депутата Червонознам'янської сільської ради Волочай Н.М., інспектора по роботі з населенням Комара Г.І., в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] виїхали на місце проживання заявника [PERSON] та склали акт від 6.09.2013 року , згідно якого комісія зустріла в житловому будинку власника [PERSON] та його синів [PERSON] та [PERSON], в присутності яких [PERSON] попросив вийти з будинку та зачинив двері на замок . Також вказано, що власник будинку [PERSON] та його старший син [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS]. (а.с.55). Інші факти, викладені позивачами в їх письмових та особистих поясненнях в суді , які не є доказами в розумінні ст.57 ЦПК України, належними і достовірними доказами в суді не підтверджені, що робить неможливим встановлення цих фактів судом. Так, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] пояснили, що їх рідний брат [PERSON] раніше проживав з батьком, але не змогли пояснити суду , який період та коли саме, не були переконливими в своїх показаннях, фактично підтвердивши наявність спору між ними та батьком щодо його проживання з іншою жінкою та його бажання продати будинок, дані свідки категорично підтвердили лише факт періодичного відвідування [PERSON] ними та братом [PERSON] Свідок [PERSON], який був в складі комісії сільської ради під час складання акту від 06.09.2013 року пояснив, що паркан на подвір'ї по [ADDRESS] дуже високий та щільний, тому побачити, що у дворі, неможливо з вулиці, але він, коли проїжджав повз будинку, бачив часто біля подвір'я [PERSON] машину, до будинку і подвір'я не заходив. На час відвідування комісією подвір'я там були присутні брати [PERSON], в тому числі [PERSON], [PERSON] при них зачинив двері та нікого у будинок не пускав. Комісією не було встановлено факту, чи проживав [PERSON] в даному будинку, зазначено лише про реєстрацію позивача і відповідача; особисто підтвердити, чи проживав [PERSON] в даному будинку та в якій період, не зміг. [PERSON] (дружина [PERSON].) надала суду свідчення, які протирічать одне одному та не узгоджуються як з її особистими поясненнями , так і з поясненнями інших свідків в їх сукупності. Спочатку заявила, що давно не живе з чоловіком [PERSON] , а тому раніше виїхала з будинку [PERSON], а її чоловік продовжував там жити, потім категорично наполягала на тому, що жила в будинку свекра [ADDRESS] до вересня 2013 року, тобто до дня складання акту комісією, на час складання акту була відсутня , але так і не змогла пояснити, чому змінила свідчення , коли забирала свої речі з будинку. Свідок [PERSON], яка фактично є співмешканкою [PERSON], дала покази, які суд також не сприймає з урахуванням її зацікавленості , враховуючи складання [PERSON] заповіту на її користь та негативних відносин з [PERSON] та його родиною. Даний свідок пояснила, що [PERSON] не отримує жодної допомоги від синів, що також не узгоджується з іншими показаннями свідків ( зокрема факт придбання ліків на лікування [PERSON] визнано самим позивачем в його запереченнях ) Свідок [PERSON], який був присутній під час складення акту, в суді пояснив, що є безпосереднім сусідом домоволодіння [PERSON], проживає по [ADDRESS], та категорично заявив , що з вересня 2013 року на цьому подвір'ї ніхто не живе. Одночасно пояснив, що раніше син [PERSON] - [PERSON] дійсно проживав у будинку, до якого часу, не пам'ятає, потім в родині почалися скандали, і там ніхто не став жити . Періодично приїжджали сини [PERSON], він бачив людей на подвір'ї, чи жив хтось з них в цьому будинку , не знає, з цього приводу ні з ким не спілкувався. Підтвердив обставини, викладені у акті від 6.09.2013 року . Свідок [PERSON] пояснила, що ніколи [PERSON] не бачила, є сусідкою через декілька будинків; знає, що [PERSON] інколи ночує у [PERSON], так як бере у неї молоко. Синів позивача, в тому числі [PERSON], який живе теж у їх селі , не знає і не бачила, на подвір'ї у [PERSON] ніколи не була. Пояснення позивача [PERSON] в тій частині, що син жодного дня не проживав у його будинку не підтверджуються жодними доказами, так як жоден з допитаних свідків, за виключенням [PERSON], оцінку показів якої дано судом вище, не був на подвір'ї та у будинку позивача . Зокрема свідок [PERSON], який був запрошений до суду за клопотанням [PERSON], пояснив, що він ходить за молоком до [PERSON] з цього року, що відбувалося до цього часу він не може пояснити. Факт того, що з вересня 2013 року [PERSON] не має доступу до спірного будинку ніким з сторін не заперечується. Одночасно свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] певний час жив у будинку. Акт від 16.01.2012 року суд не визнає належним доказом на підтвердження викладених [PERSON] обставин, так як даний акт сам по собі не є доказом, а з цього паперу не вбачається, на підставі яких міркувань, досліджень, перевірок тощо комісія дійшла саме до того висновку, що [PERSON] не проживає [ADDRESS] району ( а.с.9) Таким чином суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову як про визнання [PERSON] втративши право на проживання у спірному будинку, так і в позові про вселення останнього до цього будинку , так як сторони не надали суду належних та переконливих доказів на підтвердження вказаних ними фактів - як факту не проживання протягом року без поважних причин ( тобто без створення перешкод у цьому), так і факту постійного проживання за спірною адресою до моменту створення таких перешкод власником будинку.

Outcome: dismissed