Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 1589625,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 лютого 2016 року між [PERSON] та відповідачами укладений договір позики, відповідно до якого останні отримали від [PERSON] грошову суму у розмірі 5000,00 доларів США, що становило еквівалент 135000,00 грн., зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 16 лютого 2018 року. Також, 25.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір відступлення права вимоги за договором позики. Пунктом 4 договору позики передбачена сплата процентів від суми позики по одній з процентних ставок вказаних в цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку): а) 2,5% у календарний день за період, за який проценти не були сплачені достроково; б) 5% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед). Відповідачі не сплачували проценти згідно договору позики починаючи з 17 лютого 2016 року, внаслідок чого станом на 22.04.2017 року утворилася заборгованість у сумі 1589625,00 грн., з якої 135000,00 грн. - сума позики, 1454625,00 - нараховані та не виплачені відсотки за 431 день, - з 17.02.2016 року по 22.04.2017 року. В зв'язку із чим позивач був змушений звертатися до суду із цим позовом. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, не з'явився, надав заяву в який зазначив, що позов підтримує в повному обсязі просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі на в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи неодноразово сповідувались судом своєчасно та належним чином. Суд, ознайомившись із заявою представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.02.2016 року між [PERSON] та відповідачами - [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, оригінал якого долучено до справи, за яким останні отримали 5000,00 доларів США, які є еквівалентом 135000,00 грн. строком виконання не пізніше 16.02.2018 року. Пункт 4 вказаного договору передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики по одній з процентних ставок вказаних в цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку): а) 2,5% у календарний день за період, за який проценти не були сплачені достроково; б) 5% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед). Відповідно до п. 4.1 договору позики, позичальник зобов'язується сплачувати на користь позикодавця проценти один раз на місяць, починаючи з 16.02.2016 року за однією з процентних ставок, визначених в п. 4 договору. В матеріалах справи наявний оригінал договору відступлення права вимоги від 25.03.2016 року, за яким [PERSON] відступив [PERSON] право вимоги за договором позики від 16.02.2016 року. В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують факт направлення відповідачам повідомлення про відступлення права вимоги (а.с. 6). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що станом на день розгляду справи в суді відповідачі не повернули [PERSON] позичені кошти та відсотки та ухиляється від виконання свого обов'язку по поверненню грошей. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором позики. Так, статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс України, крім обов'язку належного виконання зобов'язання, встановлює також принцип своєчасності його виконання: згідно пункту 1 статті 530 цього Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань зі своєчасної і належної сплати відсотків за користування позиченими коштами Позивача та повернення основної суми позики в обумовлений договором строк є порушенням не тільки умов договору позики, але й вищенаведених норм Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, судом встановлено і не спростовано відповідачами, що з моменту укладення договору позики і по теперішній час відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, не сплатили позивачу ані основну суму боргу ані нараховані відсотки, в зв'язку із чим суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу, що складається з суми основної позики та відсотків. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved