Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що 14.03.2015 позивач надав [PERSON] грошову суму (позику) у розмірі 4 000 дол. США, про що останній написав розписку у присутності свідків. Грошові кошти відповідач зобов`язався повернути позивачу у строк до 30.03.2016. З квітня 2016 року позивач неодноразово вимагав у відповідача виконати боргове зобов`язання, а саме повернути грошові кошти, але позивач борг не повернув та поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Тому позивач просив стягнути з відповідача з урахуванням збільшених позовних вимог суму основного боргу в розмірі 112608,40 грн., пеню у розмірі 38626,22 грн., суму, на яку збільшився борг з врахуванням індексу інфляції, що складає 31755,57 грн., 3% річних з простроченої суми боргу у сумі 8061,53 грн., відсотки за користуванням позикою у розмірі 71217,87 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4 900 грн., а всього 267 169,59 грн. Однак, [PERSON] [INFO] помер, тому позивач просить стягнути вище зазначену заборгованість з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] . Ухвалою судді від 04.07.2017 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою судді від 21.03.2018 заяву [PERSON] - [PERSON] про збільшення позовних вимог по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, пені за період прострочення, 3% річних, відсотків за користування грошима та збитків пов`язаних з інфляцією - повернуто. 20.09.2018 позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 11.11.2019 витребувано від Дев`ятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 169/2019 від 28.02.2019, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 12.11.2019 клопотання представника позивача - [PERSON] про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, пені за період прострочення, 3% річних, відсотків за користування грошима та збитків пов`язаних з інфляцією - повернуто заявнику. 11.11.2020 у судовому засіданні протокольною ухвалою залучено [PERSON] відповідачем у даній справі. Ухвалою судді від 22.02.2021 відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] про відвід головуючого судді Солом`янського районного суду міста Києва Усатової І.А. від розгляду цивільної справи №760/9621/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, пені за період прострочення, 3% річних, відсотків за користування грошима та збитків пов`язаних з інфляцією. Ухвалою судді від 05.07.2021 витребувано від Дев`ятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені документи спадкової справи № 169/19 від 28 вересня 2019 року, а саме документи, що надійшли та складені на виконання ухвали суду державною нотаріальною конторою після 27 травня 2020 року. Протокольною ухвалою 11.11.2020 залучено до участі в справі правонаступника [PERSON] - [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідачем було подано до нотаріальної контори лише заяву про прийняття спадщини, але спадщину після смерті [PERSON] оформлено (зареєстровано) не було. Заслухавши представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.03.2015 [PERSON] надав [PERSON] грошову суму (позику) у розмірі 4 000 дол. США, що підтверджується розпискою. Відповідно до умов розписки грошові кошти [PERSON] зобов`язався повернути позивачу у строк до 30.03.2016. Позивачем на адресу відповідача направлялися претензії, щодо повернення боргу, але відповідач борг не повернув. Встановлено, що [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого (повторно) Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про що 25.10.2018 складено актовий запис № 684. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем померлого [PERSON] у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, є відповідач [PERSON] . На виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2021 до суду Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою 02.08.2021 надано суду копію спадкової справи № 169/2019 після померлого [PERSON] , яка містить заяву [PERSON] (сина померлого) про прийняття спадщини, копію паспорта громадянина України [PERSON] та його ідентифікаційний код, копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію свідоцтва про народження [PERSON] . Інших відомостей копія спадкової справи не містить. Оскільки [PERSON] помер, до участі у справі залучено правонаступника [PERSON] . Як вбачається позивач звернувся до суду з позовом в порядку глав 48,71 ЦК України, правовідносини ж, що виникли між сторонами [PERSON] та правонаступником [PERSON] - [PERSON] , на даний час регулюються главами 84, 87 ЦК України. Суд зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК та ЦК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Отже, зважаючи на характер спірних відносин, належному способу захисту інтересу позивача відповідає позовна вимога пред`явлена в порядку глав 84,87 ЦК України Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, підстави для задоволення вимог позивача про стягнення боргу, пені за період прострочення, 3% річних, відсотків за користування грошима та збитків, пов`язаних з інфляцією відсутні. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду та витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed