Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Обслуговуючий садівничий кооператив «Юність-87» про поділ спільного майна подружжя. В позові позивач зазначив, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 29.12.2001 р. по 28.09.2012 р., який був розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Під час перебування у шлюбі сторони придбали наступне майно: 1) чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 433 348,10 грн.; 2) телевізор Sаmsuпg, модель LЕ40R72В, вартістю 8000 грн.; 3) телевізор Sопу, модель КV-21FТ2К, вартістю 2000 грн.; 4) телевізор DAEWOO, модель 14Q2, вартістю 500 грн.; 5) кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; 6) кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; 7) мікрохвильова пічь LG, модель МS-2342W, вартістю 400 грн.; 8) кулер Fаmіlу, модель WFD-510L, вартістю 2000 грн.; 9) посудомийна машина ВОSСН, вартістю 2400 грн.; 10) меблевий комплект (шкіряні диван «Версаль», два крісла), вартістю 8000 грн.; 11) спальний гарнітур (ліжко, дві тумбочки, кутова шафа), вартістю 8000 грн.; 12) пральна машина Еlесtгоluх, вартістю 2000 грн.; 13) водонагрівач Еlесtгоluх, модель ЕWН-80sl, вартістю 2000 грн.; 14) шафа-купе, вартістю 8000 грн.; 15) матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення майна) незавершеного будівництвом дачного будинку, загальною площею 42,25 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,0508 га, кадастровий номер 2322184600:07:001:1378, яка розташована: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, на території ОСК «Юність-87» (ідентифікаційний код 36194307), вартістю 51765,20 грн. Всього майна на загальну суму 536 413,30 грн. Питання про поділ майна між сторонами мирним шляхом не вирішено, тому позивач просить суд визнати за ним та відповідачкою право спільної часткової власності по 1/2 частки кожному: на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Також просить виділити у власність відповідачці наступне майно: телевізор Sопу, модель КV-21FТ2К, вартістю 2000 грн.; телевізор DAEWOO, модель 14Q2, вартістю 500 грн.; кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; мікрохвильова піч LG, модель МS-2342W, вартістю 400 грн.; посудомийна машина ВОSСН, вартістю 2400 грн.; меблевий комплект (шкіряні диван «Версаль», два крісла), вартістю 8000 грн.; водонагрівач Еlесtгоluх, модель ЕWН-80sl, вартістю 2000 грн.; пральна машина Еlесtгоluх, вартістю 2000 грн.; шафа-купе, вартістю 8000 грн., а всього на суму 33 300 грн. Просить виділити у його власність наступне майно: телевізор Sаmsuпg, модель LЕ40R72В, вартістю 8000 грн.; спальний гарнітур (ліжко, дві тумбочки, кутова шафа), вартістю 8000 грн.; кулер Fаmіlу, модель WFD-510L, вартістю 2000 грн.; а всього на суму 18000 грн.; а також матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення незавершеного будівництвом дачного будинку, загальною площею 42,25 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,0508 га, кадастровий номер 2322184600:07:001:1378, яка розташована: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, на території Обслуговуючого садівничого кооперативу «Юність-87» (ідентифікаційний код 36194307). Просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2638 грн. 56 коп. Під час розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги та остаточно просить суд визнати за ним та відповідачкою право спільної часткової власності по 1/2 частки кожному: на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Також просить виділити у власність відповідачці наступне майно: телевізор Sопу, модель КV-21FТ2К, вартістю 2000 грн.; телевізор DAEWOO, модель 14Q2, вартістю 500 грн.; кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; мікрохвильова піч LG, модель МS-2342W, вартістю 400 грн.; посудомийна машина ВОSСН, вартістю 2400 грн.; меблевий комплект (шкіряні диван «Версаль», два крісла), вартістю 8000 грн.; водонагрівач Еlесtгоluх, модель ЕWН-80sl, вартістю 2000 грн.; пральна машина Еlесtгоluх, вартістю 2000 грн.; шафа-купе, вартістю 8000 грн., а всього на суму 29 300 грн. Просить виділити у його власність наступне майно: телевізор Sаmsuпg, модель LЕ40R72В, вартістю 8000 грн.; спальний гарнітур (ліжко, дві тумбочки, кутова шафа), вартістю 8000 грн.; кулер Fаmіlу, модель WFD-510L, вартістю 2000 грн.; кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; кухонний стіл вартістю 1600 грн.; кухонні стільці - 4 шт. вартістю 700 грн., а всього 2800 грн.; а всього на суму 26 400 грн.; а також матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення незавершеного будівництвом дачного будинку, загальною площею 42,25 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,0508 га, кадастровий номер 2322184600:07:001:1378, яка розташована: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, на території Обслуговуючого садівничого кооперативу «Юність-87» (ідентифікаційний код 36194307): бетон м-100 - 3м.куб.; бетон м-200 - 3 м.куб.; блок фундаментний ФС-4 - 10 шт.; пісок річний (насіяний) - 10 тонн; бордюр - 197 шт.; лист б-2 (100 кг); лист б-3 (200 кг); лист б-1 (100 кг); лист рифлений б-З (150 кг); просічка б-3 (150 кг); труба 2-(100 кг); труба 1 - (250 кг); труба 3/4 - (200 кг); куток металевий L 50 - (300 кг); куток металевий L 63 - (250 кг), куток металевий Ь 63 - (250 кг), а всього на суму 14 381, 97 грн. Просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2638 грн. 56 коп. 06 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру, в якій зазначила, що вони з відповідачем з 29.12.2001 року перебували в шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. До укладення шлюбу з [PERSON] їй на праві власності належали 29/50 частин квартири [ADDRESS]. Вказана квартира була придбана [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Запорізькою Товарною Біржею «Гілея» 03.04.1996р., р/н 378/2111. 26 березня 2002 року вона та [PERSON] продали належну їм квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], р/н 492. Продаж було здійснено за 63 840 грн., з яких вона отримала 37 240 грн. Отримані від продажу цієї квартири гроші вона мала намір використати для придбання житла для своєї доньки. Відповідач був забезпечений житлом, він вже мав у власності квартиру [ADDRESS], яку придбав ще до укладення шлюбу з нею. 07.03.2006 року [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу, квартиру [ADDRESS]. Продаж квартири було здійснено за 50 000 грн. На придбання квартири вона витратила кошти, отримані нею від продажу квартири [ADDRESS]. [PERSON] не заперечував, що придбана квартира є її особистою власністю, саме тому покупцем за договором купівлі-продажу виступила тільки вона. Придбання квартири [ADDRESS] було здійснено [PERSON] хоча і за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто та були нею отримані від реалізації майна, набутого до шлюбу. Позивачка просить визнати за нею право особистої власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2013 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру об'єднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Обслуговуючий садівничий кооператив «Юність-87» про поділ спільного майна подружжя. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги, та просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в уточненій позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити у повному обсязі, оскільки квартира придбана під час шлюбу, та за спільні кошти подружжя. Після продажу частини квартири [PERSON], пройшло майже 4 роки, будь яких доказів, що ці грошові кошти не були витрачені, позивачка не надала суду. Крім того, за квартиру було дійсно сплачено - 68 200 доларів США, а не 50 000 грн., як зазначено в договорі купівлі-продажу. У судовому засідання відповідачка [PERSON] та її представник позов [PERSON] визнали частково та пояснили, що квартира [ADDRESS] не є спільною власністю подружжя та не підлягає поділу, оскільки придбання спірної квартири було здійснено [PERSON] хоча і за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто та були нею отримані від реалізації майна, набутого до шлюбу. Також зазначили, що не заперечують проти складу та вартості переліченого в позові [PERSON] майна (меблів та побутової техніки), але не погоджуються з тим варіантом поділу майна, який пропонує позивач. Крім того, [PERSON] просить виділити йому у власність матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом дачного будинку на території ОСК «Юність», на загальну суму 14 381 грн. Однак, земельна ділянка площею 0,0508 га для ведення садівництва, розташована на території Лукашевської сільської ради Запорізького району Запорізької області, була передана [PERSON] у власність в порядку приватизації, а тому є її особистою приватною власністю. На вказаній земельній ділянці находиться незавершений будівництвом дачний будинок, який не є об'єктом права власності. На момент вступу [PERSON] до ОСК «Юність-87» в 2006 р. будівля дачного будинку вже знаходилася на отриманій нею земельній ділянці, час її зведення припадає на 1986 р. Під час шлюбу сторони будівництво дачного будинку не здійснювали, матеріалів та обладнання для його будівництва не купували і не використовували. На підставі викладеного просять позов [PERSON] задовольнити частково та виділити у власність [PERSON] майно на загальну суму 28 000 грн., яке складається: телевізор Sопу, вартістю 2000 грн.; кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; меблевий комплект вартістю 8000 грн.; пральна машина Еlесtгоluх, вартістю 2000 грн.; водонагрівач Еlесtгоluх, вартістю 2000 грн.; кулер Fаmіlу, вартістю 2000 грн.; шафа-купе, вартістю 8000 грн., [PERSON] виділити майно на загальну суму 27 700 грн., яке складається: телевізор DAEWOO, модель 14Q2, вартістю 500 грн.; посудомийна машина В0SСН, вартістю 2400 грн.; мікрохвильова піч LG, модель МS-2342W, вартістю 400 грн.; телевізор Sаmsuпg, модель LЕ40R72В. вартістю 8000 грн.; спальний гарнітур (ліжко, дві тумбочки, кутова шафа), вартістю 8000 грн.; кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн.; кухонний стіл, вартістю 1600 грн.; кухонні стільці 4 шт., вартістю 700 грн. кожен, всього 2800 грн. Просять в задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] - відмовити, а зустрічний позов [PERSON] - задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Обслуговуючого садівничого кооперативу «Юність-87» не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши надані сторонами докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 29.12.2001 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції, актовий запис №845, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 29.12.2001 р. (а.с.31). До укладення шлюбу [PERSON] на праві власності належали 29/50 частин квартири [ADDRESS]. Вказана квартира була придбана [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Запорізькою Товарною Біржею «Гілея» 03.04.1996р., р/н 378/2111. 26.03.2002 року [PERSON] та [PERSON] продали належну їм квартиру [ADDRESS], жилою пл.. 28,95 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], р/н 492. Продаж було здійснено за 63 840 грн., з яких [PERSON] отримала 37 240 грн., а [PERSON] 26 600 грн. (а.с.33) 07.03.2006 р. на ім'я [PERSON] була придбана 4-х кімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 58,4 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], продаж здійснено за 50 000 грн. та зареєстровано в реєстрі за №416.(а.с.34). Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1954067 від 03.04.2013 р., технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], складеним 21.09.2005 р. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації та з реєстрацією поточних змін від 14.03.2006 р.(а.с.35,7-8). [PERSON] також є власником земельної ділянки площею 0,0508 га, розташованої на території Лукашевської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населеного пункту, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ №278001, виданим на підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації 781 від 15.04.2010 р..(а.с.10). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано.(а.с.13). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об'єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім'я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, придбане подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Майно може належати на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60, 69 СК, ч. 3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. [PERSON] в судовому засіданні не надала суду доказів, що квартира [ADDRESS], яка придбана під час шлюбу з [PERSON], була придбана саме за кошти [PERSON], та які належали саме їй особисто. Так, 26.03.2002 р. [PERSON] здійснила продаж 29/50 частини 2-х кімнатної квартири [ADDRESS], жилою площею 28,95 кв.м. що належала їй, та отримала за продаж квартири - 37 240 грн. Та тільки 07.03.2006 р., тобто майже через 4 роки, було укладено договір щодо купівлі 4-х кімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 58,4 кв.м. Відповідно до вказаного договору [PERSON] купила зазначену квартиру за 50 000 грн. Однак в судовому засіданні [PERSON] пояснив суду, що вартість вищезазначеної квартири була набагато вищою, однак при укладанні договору купівлі-продажу було зазначена менша ціна. Так, за вказану квартиру було сплачено спільні кошти подружжя, а саме - 68 200 доларів США, на підтвердження чого надав суду розписку [PERSON] та [PERSON], від 07.03.2006 р., що вони отримали від покупця [PERSON] за продаж квартири [ADDRESS] - 68 200 доларів США. Відповідно до ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд критично відноситься до пояснення свідка [PERSON], що він брав у колишньої дружини [PERSON] 5 000 доларів США, та повернув їх тільки у 2006 р., та крім цього, ці пояснення не є допустимим доказом відповідно до ст. 59 ЦПК України.. Крім того, відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що отримані від продажу частки своєї квартири кошти були витрачені саме на купівлю спірної квартири, а не на інші потреби. Теоретичні припущення купівлі спірної квартири за отримані кошти не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана сторонами в період зареєстрованого шлюбу та за кошти спільної праці подружжя. Згідно ст..63 СК України, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частинні визнання за ним права власності на 1/2 частину кватири [ADDRESS], та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину кватири [ADDRESS], та залишення квартири у їхній спільній частковій власності, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно до ст..71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони в судовому засіданні визнали наявність та склад меблів та побутової техніки та погодилися щодо оцінки вартості такого майна, та дійшли згоди щодо розподілу цього майна. [PERSON] просила виділити саме їй майно на загальну суму 27 700 грн.: яке складається:телевізор DAEWOO, модель 14Q2, вартістю 500 грн., посудомийна машина В0SСН, вартістю 2400 грн., мікрохвильова піч LG, модель МS-2342W, вартістю 400 грн., телевізор Sаmsuпg, модель LЕ40R72В. вартістю 8000 грн., спальний гарнітур (ліжко, дві тумбочки, кутова шафа), вартістю 8000 грн., кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн., кухонний стіл, вартістю 1600 грн., кухонні стільці 4 шт., вартістю 700 грн. кожен., всього 2800 грн., обґрунтовуючи, що даним майном вона користується, та крім того сплачувала кошти за ремонт телевізор Sаmsuпg, на підтвердження чого надала Акт №811 від 08.11.2013 р. (а.с.90-91). В той же час, позивач [PERSON] погодився із запропонованим поділом майна, та не заперечував, щоб йому було виділено майно на загальну суму 28 000 грн.: яке складається: телевізор Sопу, вартістю 2000 грн., кондиціонер Міdеа, вартістю 4000 грн., меблевий комплект вартістю 8000 грн., пральна машина Еlесtгоluх, вартістю 2000 грн., водонагрівач Еlесtгоluх, вартістю 2000 грн., кулер Fаmіlу, вартістю 2000 грн., шафа-купе, вартістю 8000 грн. Отже, сторони в судовому засіданні дійшли згоди щодо розподілу меблів та побутової техніки, тому суд виділяє кожному із них меблі та побутову техніку, відповідно до їх спільної згоди. Згідно до роз'яснень, наданих у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розділу між подружжям підлягає майно, наявне у нього на час розгляду справи. Також [PERSON] просив виділити йому у власність матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом дачного будинку на території ОСК «Юність-87», на загальну суму 14 381,97 грн. На підтвердження своїх вимог надав копії товарних чеків №126 від 12.07.2007 р., №226 від 03.09.2006 р., №77 від 10.06.2006 р. та накладної №7 від 14.06.2006 р. про придбання будівельних матеріалів. Однак надані копії документів не підтверджують, що саме зазначені будівельні матеріали купував [PERSON], та що вони наявні на час розгляду справи, та знаходяться на належній [PERSON] земельній ділянці. В судовому засіданні [PERSON] заперечувала, що під час шлюбу були придбані такі будівельні матеріали, та що вони були використані для будівництва дачного будинку. Оскільки земельна ділянка площею 0,0508 га для ведення садівництва, розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, була передана їй у власність в порядку приватизації, а тому відповідно до ст. 57 СК України є її особистою приватною власністю. На момент її вступу до ОСК «Юність-87» в 2006 р. будівля дачного будинку вже знаходилася на отриманій земельній ділянці, час її зведення припадає на 1986 р. Вказану обставину підтвердила допитана судом свідок [PERSON] Процес будівництва є процесом втрати будівельними матеріалами і конструкціями своєї ідентичності, певного фізичного стану (наприклад, цемент, цегла, пісок і под. - як окремі інгредієнти), внаслідок чого право власності на будівельні матеріалі і конструкції, використані в процесі будівництва, як на окремі рухомі речі, припиняється (ст. 349 ЦК). Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки суду не було надано будь-яких належних доказів, щодо матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом дачного будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині поділу вищезазначених матеріалів, є необґрунтованими та недоведеними. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов [PERSON] задоволено частково, то з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 446 грн. 74 коп.

Outcome: partial