Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 08 вересня 2001 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1912. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі,\~який зареєстрований 08 вересня 2001 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1912. У даному шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що більше року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує лише формально. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Вважає, що примирення та збереження сім'ї є неможливим. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09.20 год. 22 червня 2018 року. Позивач у підготовче судове засідання\~не зявився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідач у підготовче судове засідання\~не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що проти розлучення не заперечує, що дає суду можливість вважати, що відповідач визнає позов. На підставі ч.1\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~проведення попереднього судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.\~206 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1\~ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 08 вересня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Галайко) [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1912, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СГ № 351768 /а.с. 5/. У даному шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 7, 8/. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, сварки, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Як розяснено\~у п.\~10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11\~від 21.12.2007\~р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задоволити. На підставі ч.1\~ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~з наступними змінами, у звязку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №111 від 15.06.2018 року, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved