Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , усунути від права на спадкування [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме квартиру [ADDRESS] , садовий будинок розташований у садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів у м.Львові, земельну ділянку площею 0,0628 га розташованої у садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів у м. Львові. Позивач зазначає, що із спадкодавцем він почав проживати з 2012 року, а знайомий із померлою та її родиною з 1998 року, відколи почав працювати на підприємстві, яке розташовувалося у підвальному приміщенні вказаного буднику. Спочатку він познайомився з сином померлої, [PERSON] , з яким мав дружні стосунки. Вони постійно спілкувалися, він допомагав [PERSON] з різними дрібними побутовими проблемами у квартирі (косметичний ремонт, тощо), часто залишався ночувати у вказаній квартирі. У 2007 році помер батько [PERSON] [PERSON] , а в 2011 році помер і сам [PERSON] Смерть єдиного сина надзвичайно вплинула як на фізичний, так і психічний стан [PERSON] , вона потребувала допомоги та підтримки, через свій фізичний стан (хвороби) не могла займатися похованням сина, та на її прохання похованням сина займався позивач. З того часу [PERSON] допомагав [PERSON] у побутових справах, здійснював різні покупки (продуктів, побутових речей), оплачував комунальні послуги та інколи залишався ночувати у вказаній квартирі. З 24.10.2012 року у [PERSON] значно погіршився стан здоров`я, їй було проведено операцію. Весь цей час позивач доглядав за нею та надавав їй допомогу, купляв медичні препарати, приносив продукти харчування тощо. Після виписки з лікарні [PERSON] почав проживати з [PERSON] в її квартирі, так як остання потребувала сторонньої допомоги. Зазначає, що про факт його спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] було відомо усім сусідам та знайомим. [INFO] [PERSON] померла внаслідок інсульту, організацією поховання позивач займався особисто. Оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] він проживав у вказаній квартирі [ADDRESS] , відтак, вважається таким, що прийняв спадщину. 07.06.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. із заявою про прийняття спадщини. Саме для прийняття спадщини йому потрібно встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які могли б підтвердити належним чином своє право на спадкування немає, тому єдиним спадкоємцем четвертої черги є [PERSON] . Щодо позовної вимоги про усунення від права на спадкування відповідачів [PERSON] , яка вважає себе спадкоємцем після смерті [PERSON] та претендує на спадкові права зазначає, що вона не може вважатися спадкоємцем, оскільки нею не надано жодних доказів, які б підтверджували те, що вона є родичкою померлої, проживала чи допомагала спадкодавцеві, яка за життя тяжко хворіла та потребувала сторонньої допомоги, а тому підлягає усуненню від права на спадкування. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник дали пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі, а також виключити [PERSON] з числа відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. 04.11.2019 року подала заяву про визнання позову, в якій зазначила, що дану справу просить розглядати без її участі. Третя особа приватний нотаріус Майхер О.Л. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 16, 240/. Згідно свідоцтва про поховання [PERSON] від 23.01.2019 року та договору замовлення на організацію та проведення поховання №000285042 від 22.01.2019 року, позивач [PERSON] займався похованням [PERSON] /а.с. 19-21/. Згідно свідоцтва № 03763-3 про право власності на квартиру від 12.02.1996 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] . Квартира приватизована, загальна площа квартири 80.20 кв [ADDRESS] м. /а.с. 225/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] /а.с. 26/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] /а.с. 25/. Із довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку виданою ЛКП «Граніт» №828 від 25.02.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] постійно проживала та була зареєстрована одна [PERSON] , 1936 року народження по день її смерті [INFO] та виписана 21.02.2019 року /а.с. 231/. Встановлено, що на день смерті [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /а.с. 17/. Судом також встановлено, що 03.06.2019 року приватним нотаріусом Майхер О.Л. була заведена спадкова справа за №3/2019, номер у спадковому реєстрі 64270637 /Том 2 а.с. 40/. Із спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Майхер О.Л. звернулися: 03.06.2019 року - [PERSON] , [INFO] року [PERSON] та 27.06.2019 [INFO] - [PERSON] . Заяви вищевказаних осіб про відмову від прийняття спадщини в наданій копії спадкової справи відсутні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що дійсно з 2011-2012 року [PERSON] проживав з [PERSON] до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] . Протягом вказаного періоду позивач піклувався за покійною, допомагав у побутів, вони вели спільне господарство. Саме позивач організовував поховання [PERSON] , так як інших родичів у неї не було. Згідно виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 24600 [PERSON] , остання 22.10.2012 року поступила в лікарню Швидкої Медичної Допомоги 3-тє хірургічне відділення з діагнозом: пупкова грижа, великих розмірів. Фіброміома матки, великих розмірів. ІХС: Атеросклеротичний кардіосклероз. 01.11.2012 року, після проведеної операції, вона була виписана із рекомендаціями щодо обмеження фізичних навантажень до 3-ох місяців. /а.с. 29/. З листа КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 21.01.2019 року № 145 вбачається, що [PERSON] 17.01.2019 року було доставлено в приймальне відділення КНП ЛШМД з діагнозом ГПМК? Інсульт не уточнений як крововилив /а.с. 22/. Покликання позивача на те, що з 2012 року він проживав із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю та вів з нею спільне господарство, не знайшли свого підтвердження, так як в матеріалах справи відсутні будь які докази, що підтверджують дану обставину. Покази свідків не можуть братись судом до уваги, так як останні підтвердили, що у квартирі [ADDRESS] вони особисто не були, а інформація про спільне проживання позивача з [PERSON] їм відома лише з його слів. З копії паспорта позивача серії [NUMBER] , виданого 16 січня 2001 року Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, встановлено, що з 31 жовтня 2005 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] /а.с. 13-15/. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. \~ \~ \~ \~За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Досліджуючи заяву [PERSON] про прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах спадкової справи №3/2019, заведеної приватним нотаріусом Майхер О.Л. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд встановив, що позивач з такою заявою звернувся 07.06.2019 року і у вказаній заяві позивач зазначає своє зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , проте місця свого проживання за адресою: [ADDRESS] ним не зазначено. Суд звертає увагу, що жодного безпосереднього сусіда спадкодавця, яким достовірно було б відомо про факт проживання чи не проживання позивача з [PERSON] в суді допитано не було, натомість допитані у справі свідки підтвердили про відомі їм обставини лише зі слів позивача. Спростовуючи пояснення позивача, суд зазначає, що у довідці з місця проживання про склад сім`ї і прописку виданою ЛКП «Граніт» №828 від 25.02.2019 року вказано, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за вищевказаною адресою сама і жодного акту ЛКП «Граніт» щодо її спільного проживання з [PERSON] в матеріалах справи немає. З долучених до матеріалів справи копій квитанцій про оплату комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] не вбачається, що саме позивач здійснював оплату вказаних послуг, а копії квитанцій на придбання різного роду товарів не є доказом того, що [PERSON] потребувала даних товарів, а тому є неналежним доказом на підтвердження обставин ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і ін. Надаючи оцінку вказаним доказам суд зазначає, що такі не підтверджують факту проживання позивача однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] в розумінні ст. 3 СК України, оскільки не розкривають підстав, умов проживання [PERSON] за адресою спадкодавця чи суть його взаємостосунків з померлою. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. П. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 № 7, роз`яснено, що правила абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування Позивач стверджує, що він проживав із спадкодавцем [PERSON] з 2012 року, надавав їй допомогу та піклувався про неї, а тому [PERSON] повинна бути усунена від права на спадкування, так як вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, яка перебувала у безпорадному стані. Оскільки безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я, відповідно доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Жодних належних доказів щодо безпорадності стану спадкодавця зі сторони позивача суду не надано, а самі по собі пояснення про ці обставини зі сторони позивача не дають підстав вважати їх установленими. Покликання позивача на товарні чеки на придбання медичних препаратів не є належним доказом, що підтверджує як безпорадний стан [PERSON] , так і необхідність саме цих препаратів для її лікування, оскільки жодних рецептів чи призначень лікарів щодо цих препаратів у справі немає. Крім того, позивачем не доведено, чому саме [PERSON] повинна була піклуватись про [PERSON] та чи у неї такий обов`язок був, оскільки як встановлено судом остання не перебувала з нею в родинних відносинах і в коло спадкоємців не входить. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов до висновку про те, позивачем не доведено відповідними засобами доказування наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, а тому його вимоги не підлягають задоволенню. З врахування наведеного, суд вважає, що позивач не довів належним та допустимими доказами наявність ознак однієї сім`ї та проживання однієї сім`єю із померлою [PERSON] , а тому позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю не підлягає до задоволення. Крім того, оскільки позивачем не доведено першої позовної вимоги, як наслідок, похідні вимоги про визнання за ним права на спадкування та усунення від спадкування теж не підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed