Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сніжнеантрацит» про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у вугільній промисловості він відпрацював біля 20 років в якості ведучих професій гірничої промисловості міста. Оскільки стан його здоров`я погіршився, він почав проходити стаціонарне та амбулаторне лікування. 22 квітня 2014 року було складено акт розслідування причин виникнення профзахворювань за № 3. Висновком МСЕК від 13 травня 2014 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25%. В зв'язку з погіршенням стану здоров'я він знаходиться на амбулаторному лікуванні, періодично на стаціонарному. У зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому протипоказана фізична праця, праця в контакті з пилом, праця в несприятливих метеоумовах. Рекомендований «Д» нагляд, медикаментозне лікування. Через отримані професійні захворювання його життя повністю змінилось. Він постійно відчуває фізичні і моральні страждання. Велика частина його пенсії витрачається на придбання лікарських засобів. В теперішній час, за станом свого здоров'я, він не може обробляти земельну ділянку, яка була великою підмогою для його сім'ї. В осінньо-зимовий період, коли настає загострення його професійних захворювань, він не може виїхати навіть за межі міста для проходження курсу реабілітації чи лікування, оскільки зміна клімату ще більше погіршує стан його здоров'я і доставляє йому додаткові страждання, у зв'язку із чим він змушений проходити лікування за місцем свого проживання, яке не дає такого ефекту, яке б дало санаторно-курортне лікування. Завдану йому професійним захворюванням моральну шкоду позивач оцінює у 10 000 грн. Просить стягнути з відповідача у відшкодування завданої йому моральної шкоди 10 000 грн. Позивач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій указав, що позовні вимоги він підтримує, просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача ДП «Торезантрацит» - Дурнєва І.М., яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмове заперечення на позов, в якому зазначила, що заявлені [PERSON] вимоги являються незаконними з наступних підстав. [PERSON] знаходився в трудових відносинах з підприємством з 05 червня 2013 року по 23 травня 2014 року, що складає 11 місяців 19 днів стажу його роботи. Більше позивач у ДП «Сніжнеантрацит» не працював. За вказаний період [PERSON] відпрацював в шкідливих умовах 92 дня не більше 6 годин в день. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 квітня 2014 року та медичного висновку ЦЛЕК від 01 квітня 2014 року причиною встановленого професійного захворювання явилось тривале, на протязі 19 років, багаторазове вдихання вугільно-породного пилу в різних концентраціях. Посадові особи підприємства, що порушили законодавство з охорони праці, не виявлені через незначний стаж роботи [PERSON] на підприємстві. Крім того, позивач був зобов'язаний організовувати та контролювати виконання на підприємстві ЗУ «Про охорону праці», Гірничого закону України та інших нормативних актів щодо охорони праці, контролювати стан провітрювання, пило - газового режиму. Вважає, що ДП «Сніжнеанрацит» через незначний стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах на підприємстві не може являтись єдиною винною особою моральних страждань позивача, а також сам позивач порушив свої законні права на безпечні умови праці, не виконуючи свої посадові обов'язки. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача (а.с. 28). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із трудовою книжкою позивач тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості. Відповідно до наказу № 362/к від 05 червня 2013 року був прийнятий 05 червня 2013 року в ТО «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит». Згідно наказу від 23 травня 2014 року № 231/к позивач звільнений 23 травня 2014 року в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи, за ст. 40 п. 2 КЗпП України (а.с.5-10). Згідно медичного висновку ЦЛЕК про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 01 квітня 2014 року № 13/519 встановлені [PERSON] захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., є професійними, встановлені вперше. Підгрунтям для визначення професійної категорії захворювання явились: дані клінічного обстеження; динаміка захворювання; інформація про умови праці, згідно яких хворий підлягав дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК; стаж в шкідливих умовах праці - 19 років. Позивачу протипоказана робота в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища (а.с.15). На підставі повідомлення про професійне захворювання на підприємстві відповідача проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за результатами якого складено акт по формі П-4 від 22 квітня 2014 року №3 (а.с.13-14). Згідно із довідкою МСЕК № 238812 при первинному огляді 13 травня 2014 року позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% з 29 квітня 2014 року безстроково. Визначено потребу у медикаментозному лікуванні (а.с. 11). Відповідно до ст.ст.1,3,21,43ч.4, 46ч.1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 року охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Відповідно до ст.13 цього закону роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до ч.3 ст.153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин механізмів, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Статтею 158 КЗпП України передбачено, що власник зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, засобів механізації та автоматизації виробництв, позитивного досвіду з охорони праці. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. № 4 (із змінами) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або без діями інших осіб. Судом встановлено, що позивач тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості, з 05 червня 2013 року по 23 травня 2014 року працював на підприємстві відповідача - ДП «Сніжнеантрацит». Згідно наказу від 23 травня 2014 року № 231/к позивач звільнений 23 травня 2014 року в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи, за ст. 40 п. 2 КЗпП України. За період роботи у шкідливих і небезпечних умовах праці у позивача виникло професійне захворювання. В результаті огляду МСЕК 13 травня 2014 року позивачу вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням. Визначено потребу у медикаментозному лікуванні. В результаті професійного захворювання позивач відчуває фізичний біль, через що страждає, вимушений постійно лікуватись, у нього порушені нормальні життєві зв'язки, він не може продовжити активне життя (виконання домашньої фізичної роботи, зайняття спортом, активний спосіб відпочинку на вихідних та відпустці разом з сім'єю та друзями), у зв'язку з цим порушена його психіка, він страждає, переживає. Для організації свого життя і життя своєї родини позивачу доводиться докладати додаткові зусилля. Порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи викладене, а також сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, що погоджуються між собою, суд дійшов висновку, що порушено право позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, через що він отримав професійне захворювання. У зв'язку з чим позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає: у фізичних стражданнях через відчуття фізичного болю; у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я і необхідністю постійного лікування, у зв'язку з встановленням йому 25% втрати професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням, позивач зафіксований на своїх почуттях у зв'язку з таким станом здоров'я, що викликає у нього почуття неповноцінності, спричиняє йому страждання; у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного життя, неможливість працювати за отриманою професією, виконувати домашню роботу; у моральних стражданнях у зв'язку з неможливістю продовження реалізації своїх звичок та захоплень, мати повноцінне сімейне життя. Для організації свого життя та життя своєї родини позивачу потрібно докладати додаткові зусилля. Тому суд вважає, що у позивача є право вимагати відшкодування моральної шкоди у зв'язку із спричиненням професійного захворювання, що порушення законних прав позивача призвело його до моральних страждань, його вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на матеріальному законі і знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до діючого законодавства, втрата працездатності, що встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про заподіяння моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Обов'язкове ж призначення МСЕК для встановлення факту заподіяння моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів. Оцінюючи доводи відповідача, наведені у спростування позовних вимог, суд бере до уваги наступне. Позивач працював на підприємстві відповідача - ДП «Сніжнеантрацит», з 05 червня 2013 року по 23 травня 2014 року, звільнений згідно наказу від 23 травня 2014 року № 231/к у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи, за ст. 40 п. 2 КЗпП України, що підтверджено наданою позивачем трудовою книжкою. Згідно із актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 квітня 2014 року за №3, складеним на підприємстві відповідача - Технічна одиниця «Шахта «Ударник» Державного підприємства «Сніжнеантрацит», професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: при знаходженні в гірничих виробках зазнав впливу вугільно-породного пилу у різних концентраціях залежно від інтенсивності робіт у шахті. Недосконалість технологічних процесів при проведенні виробіток і видобутку вугілля. Низька ефективність пилоподавлення. Причина професійного захворювання: тривале та багатократне вдихання вугільно-порідного пилу з вмістом вільного двоокису кремнію у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: вугільний пил до 10%; природний пил більш 10%, середній - до 60 мг/куб. м., максимальний 140 мг/куб.м; підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +21+24-0С; рівень шуму: до 80-84 дБА, рівень вологості та рухомості повітря: 78%, 0,3-1,0 м/с. Особи, які порушили законодавство про охорону праці не виявлені через незначний стаж роботи заступника директора з охорони праці [PERSON] на підприємстві ТО «Шахта «Ударник». Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену йому професійним захворюванням, що право позивача на відшкодування вказаної шкоди виникло з дня встановлення позивачу вперше стійкої втрати працездатності у зв'язку із професійним захворюванням у розмірі 25% - висновком МСЕК від 13.05.2014 року, у термін, коли набрав чинності ЗУ №717-У від 23.02.2007р., яким виключені статті ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності», що регламентували порядок відшкодування потерпілим на виробництві моральної шкоди, передбачали відшкодування моральної шкоди ВВД ФССНВВ. Конституційний Суд зазначив, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника (роботодавця). Професійне захворювання у позивача виникло у зв'язку з порушенням ЗУ «Про охорону праці» і не застосуванням роботодавцем заходів захисту робітників. За таких обставин необхідно застосувати ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, підстави відповідальності за завдану шкоду та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Тому з ДП «Сніжнеантрацит» підлягає стягненню моральна шкода у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача, заподіяного професійним захворюванням. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне врахувати конкретні обставини по справі: обставини хвороби позивача у зв'язку з професійним захворюванням, перенесені при цьому фізичний біль та страждання; тяжкість діагнозу захворювань; встановлення МСЕК 25% втрати професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням, обмеження у праці та необхідність подальшого лікування. Необхідно врахувати, що позивачу приходиться докладати значних зусиль по організації свого життя та життя сім'ї, що його моральні страждання носять тривалий та значний характер. Ті зміни, які наступили у його здоров'ї, житті є дуже значними. Моральна шкода, яка заподіяна позивачу, порушила основні особисті права позивача: право на життя, право на охорону здоров'я, тощо. Заподіяна моральна шкода визначена позивачем у розмірі 10 000 грн., суд вважає, що позивачу заподіяні істотні моральні страждання, які підлягають відшкодуванню, однак, позов у цій частині завищений і, з урахуванням вказаних конкретних обставин справи, з урахуванням тривалості роботи позивача на підприємстві відповідача, з урахуванням того, що, крім підприємства відповідача, позивач працював у шкідливих умовах на інших вугільних підприємствах, підлягає частковому задоволенню у сумі 3 500 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 3500 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України з ДП «Сніжнеантрацит» підлягає стягненню в дохід Торезького УК (м. Торез) 22030001 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial