Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя сторона Тальнівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що він проживає в житловому будинку [ADDRESS]. По сусідству з ним у житловому будинку [ADDRESS], проживає сім'я відповідача [PERSON]. Весною 2012 року відповідач на межі між їх домоволодінь побудувала огорожу на кам'яному фундаменті, на якому зведено металевий каркас і закріплено метало профіль. Вказана огорожа перешкоджає стіканню дощової води до земельної ділянки, відсутність вентиляції між огорожею та будинком негативно впливає на технічний стан будинку, приводить до появи плісняви та інших негативних наслідків. Неодноразове звернення до відповідача з проханням облаштувати огорожу з дотримання усіх санітарно - технічних умов були ним проігноровані, що і змусило його звернутись до суду з позовом про усунення перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі разом з фундаментом, на якому вона зведена між суміжними земельними ділянками, розташованими по [ADDRESS] та по [ADDRESS] та встановити огорожу, що відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема державних будівельних норм та санітарних норм висотою 1,15 метра. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на те що висновком судової будівельно - технічної експертизи було встановлено що огорожа на підмурку є капітальною спорудою на яку згідно чинного законодавства необхідно мати відповідний дозвіл. В судовому засіданні відповідач позов не визнав і пояснив, що огорожу було збудовано в зв'язку із тим, що його домоволодіння знаходиться нижче домоволодіння позивача і під час атмосферних опадів вода заливала його подвір'я. Представник відповідача підтримав заперечення відповідача та просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Тальнівської міської ради в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно,тому суд вважає за доцільне розглянути справу в його відсутність. Вислухавши сторони, які з'явились в судове засідання, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору від 31 серпня 1983 року [PERSON] купив у [PERSON] 47/100 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою [ADDRESS]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.09.2010 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0354 га яка знаходиться за адресою [ADDRESS], Черкаської області. Згідно Акту затвердженого міським головою О.Ф. Біленко від 12 травня 2012 року, комісією Тальнівської міської ради було розглянуто заяву гр. [PERSON], щодо будівництва його сусідом [PERSON] під вікнами заявника глухої огорожі з порушенням будівельних норм. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому згідно рішення Апеляційного суду Черкаської області від 13.11.2013 у справі №22-ц/793/2903/2013 було встановлено наступне. З наданих позивачем доказів та висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що зведення спірної огорожі не впливає на рівень інсоляції будинку позивача, підмурок не впливає на рух підземних вод. Даний рух підземних вод не може викликати руйнацію будинку позивача. Експертом також зазначено, що підмурок впливає на рух атмосферних опадів (надземних вод), в зв'язку з тим, що позивачем не влаштовано водовідвід атмосферних опадів з господарського двору біля заднього кута прибудови збирається вода. Посилання позивача на те, що у відповідача відсутня дозвільна документація на встановлення паркану не може бути підставою для зобов'язання відповідача за свій рахунок знести вказаний паркан, оскільки будь-якого рішення про знесення цього паркану компетентними органами не приймалося. Крім того, відповідно до п. 3.2. розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127 та яка зареєстрована в МЮ України 10.07.2001 за №582/5773 - паркан не належить до самочинного будівництва. Таким чином, доводи позивача щодо створення йому перешкод в користуванні його земельною ділянкою внаслідок зведення відповідачем бетонного підмурку не заслуговують на увагу. Втім, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо створення йому перешкод у користуванні його земельною ділянкою внаслідок зведення відповідачем огорожі із суцільного металопрофілю, враховуючи таке. Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень позивача, він вважає, що зведена відповідачем огорожа чинить негативний вплив на його земельну ділянку, зокрема, впливає на інсоляцію, провітрювання та температурний режим повітря влітку. Вказані вище спірні правовідносини регулюються ст. 41 Конституції України, главою 17 Земельного кодексу України, якою передбачені правила добросусідства та їх зміст, а також Цивільним кодексом України. Згідно ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. В ч.ч.2 та 3 ст. 103 ЗК України зазначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Вони зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Частиною 5 ст. 373, ч. 3 ст. 373 та ч.4 ст. 376 ЦК України, передбачено, що власник земельної ділянки може використовувати земельну ділянку на свій розсуд за умови, якщо це не порушує прав інших осіб та здійснює він це з додержанням санітарних, екологічних та інших норм і правил. Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечував проти зведення відповідачем огорожі з непрозорого та не провітрюваного матеріалу, звертався зі скаргою до Тальнівської міської ради. За результатом розгляду звернення позивача комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] було проведено перевірку, за результатами якої складено акт від 11.05.2012, затверджений 12.05.2012 міським головою О.Ф. Біленко. Як вбачається з зазначеного акту, гр. [PERSON], який є сином відповідачки і фактично виконував роботи по зведенню огорожі, рекомендовано на підставі ст. 103 «Зміст добросусідства» Земельного кодексу України власником земельних ділянок - гр. [PERSON] та [PERSON] обирати такі способи їх використання, за яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (в тому числі затінення ділянки). Згідно з п. 3 цієї статті власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язанні співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Серед таких прав є право на забудову, а, отже, й на користування спорудженою будівлею у відповідності до санітарних норм. [PERSON] частину огорожі, яка проходить вздовж земельної ділянки, межуючої з ділянкою гр. [PERSON], рекомендовано виконати із прозорого матеріалу. Втім, вказані рекомендації не були враховані, огорожа виконана із суцільного непрозорого та не провітрюваного матеріалу, який перешкоджає провітрюванню та інсоляції земельної ділянки позивача. Враховуючи те, що зведення такої огорожі порушує права інших осіб, ця огорожа підлягає знесенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial