overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 30.05.2007 згідно розписки надав [PERSON] позику в сумі 30000 доларів США строком до 30.05.2013, проте до теперішнього часу відповідач свої зобов'язання з повернення боргу не виконав, отже позивач просить стягнути з останнього заборгованість, яка за курсом гривні до долара США станом на день подання позову, встановленому НБУ (23.45 грн. за 1 долар США), складає 703500 грн. До суду позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позову наполіг. Від представника відповідача надійшла заява про слухання справи за його та відповідача відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 30.05.2007 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 30000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.04.2015 становить 703500,00 грн., строком до 30.05.2013, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 5). Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, що останнім не заперечується. Враховуючи позицію відповідача, який визнав позов в повному обсязі, беручи до уваги, що матеріали справ містять відповідну розписку про отримання останнім коштів від позивача в сумі 30000 доларів США, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держаного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO] в с. Дівочки Черняхівського району Житомирської області померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати в зв'язку з тим, що своєчасно не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив з ти причин, що тривалий час хворів та проживав у родичів за межами Черняхівського району. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку пропуском встановленого законом строку для її прийняття. За таких обставин позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, зазначив, що позов визнають у повному обсязі (а. с. 25). Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Позивач є сином спадкодавця і відповідно до ст. 1261 ЦП України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 6), копією свідоцтва про народження позивача (а. с. 7). Сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [PERSON] є його донькою. Йому 76 років, він є непрацездатним, отримує пенсію за віком в розмірі 944 грн., яка не достатня для задоволення його первинних потреб. Він постійно хворіє, потребує додаткової допомоги, донька матеріальної допомоги не надає, тому він просить стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі 800 грн. щомісячно. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і на задоволенні позову наполягає. Відповідачка, допитана в порядку судового доручення, позов не визнала, зазначає, що вона не працює, але надсилає батькові гроші на його утримання і взагалі хоче його забрати і доглядати за ним. Просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є жителем м. Бердянську, мешкає по вул. Чубаря, 73. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення [PERSON] є пенсіонером за віком, згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі отримує пенсію в розмірі 944,00 коп. Згідно свідоцтва про народження відповідачка [PERSON] являється донькою [PERSON] У відповідності до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, а відповідачка є працездатною, не працює за власних міркувань, має змогу надавати матеріальну допомогу батькові, тому суд з урахуванням матеріального становища відповідачки вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання позивача в розмірі 400 грн. щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [PERSON] його колишня дружина, а [PERSON] син останньої від першого шлюбу. З [PERSON] позивач одружився в 1993 році. З того ж часу вони почали проживати разом у орендованому житлі, а після народження в 1995 році їх спільної доньки [PERSON] зареєструвались в квартирі матері позивача № 101 по вул. Героїв Праці, 47 в м. Харкові. Разом з позивач зі своєю родиною не оселявся у даній квартирі, а продовжував проживати в орендованому житлі. В 2001 році позивач розірвав шлюб з [PERSON] і переїхав проживати до матері, за адресою спірної квартири, припинивши будь-яке спілкування з відповідачами. Де на теперішній час мешкають останні йому не відомо. Враховуючи той факт, що відповідачі ніколи не проживали за адресою реєстрації, до неї не вселялись, особистих речей там не мають, не приймають участі в утриманні квартири, а позивач не перешкоджав їм проживати в ній, останній просить визнати відповідачів такими, що втратили право користуватись житлом за адресою реєстрації. До суду позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу у свою відсутність, задовольнити позов з ухваленням заочного рішення. Відповідачі та третя особа до суду не зявились, про дату і час слухання справи сповіщались належним чином, відповідачі, в тому числі, шляхом поміщення відповідного оголошення у пресі, що, враховуючи заяву позивача дає змогу розглянути справу у їх відсутність та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: сторони та третя особа зареєстровані в [INFO], яка належить територіальній громаді м. Харкова. Наймачем спірної квартири є позивач (а.с. 5). Відповідачі, як вбачається з акту про не проживання, складеному за участю жильців квартир №№ 103, 104 будинку № 47 по вул. Героїв праці в м. Харкові, за адресою реєстрації не проживають з 1995 року, особистих речей в ній не мають (а.с. 8, 47-49). В силу ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сімї не звільняє їх від виконання обовязків за договором найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житло впродовж 6 місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З погляду на викладене вище, враховуючи відсутність даних, які б свідчили про створення позивачем перешкод для проживання відповідачів за місцем фактичної реєстрації (а.с. 7), суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору № 09/04/13 від 09.04.2013 р. про надання безпроцентної поворотної позики відповідачеві була перерахована сум 20 000,00 грн. строком до 01.07.2013 р. на погашення кредиторської заборгованості. Станом на дату подачі позову відповідачем повернуто позивачу суму 6 500,00 грн. Залишок заборгованості склав 13 500,00 грн. Відповідач визнає суму боргу, але не повертає її. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу 13 500,00 грн. та судовий збір. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача з позовом погодилась. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що відповідно до договору № 09/04/13 від 09.04.2013 р. про надання безпроцентної поворотної позики відповідачеві ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» позивачем [PERSON] платіжним дорученням № 10902700 від 12.04.2013 р. була перерахована сум 20 000,00 грн. строком до 01.07.2013 р. на погашення кредиторської заборгованості. Станом на дату подачі позову відповідачем повернуто позивачу суму 6 500,00 грн. (банківська виписка по рахунку з 01.04.13 р. по 30.09.13 р.). Залишок заборгованості склав 13 500,00 грн. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачем позов визнаний. Згідно ст..526 ЦК України, зобов»язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст..615 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. Крім нього в квартирі зареєстрована дружина [PERSON] та син [PERSON]. В грудні 2011 року син забрав усі свої речі та поїхав проживати до м. Харкова. З того часу і по теперішній час місцезнаходження сина не відомо. У спірній квартирі він не проживає, його речей у квартирі не має. З червня 2013 р. не надходило навіть телефонних дзвінків. У зв»язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі позивач несе додаткові витрати на комунальні послуги, які нараховуються на трьох осіб. Позивач є інвалідом першої групи, значні кошти витрачає на лікування, тому оплата комунальних послуг за сина, який не проживає у спірній квартирі понад три роки, є великим тягарем для позивача. Позивач просить суд усунути йому перешкоду у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [INFO],особою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з»явився,хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення про направлення йому повістки за останнім відомим місцем його реєстрації, що відповідає вимогам ст..ст.74-76 ЦПК України та оголошення у пресі. Представник третьої особи у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, зі згоди позивача і на підставі ст..224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1996 р. позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Крім нього в квартирі зареєстрована дружина [PERSON] та син [PERSON]. В грудні 2011 року син забрав усі свої речі та поїхав проживати до м. Харкова. З того часу і по теперішній час місцезнаходження сина не відомо. У спірній квартирі він не проживає, його речей у квартирі не має. З червня 2013 р. не надходило навіть телефонних дзвінків. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що з 2011 р. відповідач у спірній квартирі не проживає, його речей у квартирі не має. З позивачем відповідач не спілкується, місцезнаходження відповідача нікому не відомо. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або законом. Відповідач понад один рік без поважної причині відсутній у спірній квартирі. У зв»язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі позивач несе додаткові витрати на комунальні послуги, які нараховуються на трьох осіб. Позивач є інвалідом першої групи, значні кошти витрачає на лікування, тому оплата комунальних послуг за сина, який не проживає у спірній квартирі понад три роки, є великим тягарем для позивача. Таким чином, позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. крім позивача у вищевказаній квартирі зареєстрований його син [PERSON] Відповідач з 05.09.2013 в квартирі не мешкає, особистих речей там не має, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає. При цьому жодних перешкод для проживання за спірною адресою позивач відповідачу не створював, неприязнених стосунків між ними не було. Позивач просить задовольнити позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою реєстрації та зняти останнього з реєстраційного обліку. До суду позивач не з'явився, але від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Згідно листа начальника Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС в Харківській області (далі Служба) останній просить слухати справу за відсутності представника служби та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу №Н9-827 від 26.12.1997 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 3). Відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS], проте останній рік за адресою реєстрації не проживає, власних речей в домоволодінні не має, що підтверджується відповідним актом (а.с. 11). Частина 1 ст. 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Беручи до уваги наявні докази та враховуючи, що відповідач тривалий час мешкав за адресою спірної квартири, як член родини, можна прийти до висновку що його реєстрація в квартирі [ADDRESS] була цілком правомірною. Разом з тим, суд вважає доведеним той факт, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з 05.09.2013, не мешкає за адресою спірної квартири. Про це прямо свідчить зміст акту від 09.01.2014 (а.с. 11). Відповідач подав до суду заяву, відповідно до якої проти позовних вимог не заперечував та просив позов задовольнити. (а.с. 27) В силу ст. 386 ЦК України власник, який має підстави припустити можливість порушення свого права власності другою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону здійснення дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про здійснення визначених дій для попередження такого порушення. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати учунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, позовні вимоги мають бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він є основним наймачем квартири [NUMBER] розташованої за адресою [ADDRESS]. крім позивача у вищевказаній квартирі зареєстровані його син [PERSON] та його колишня дружина [PERSON], з якою фактично припинені шлюбні відносини з 2007 року. Відповідач з 2007 в квартирі не мешкає, особистих речей там не має, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає. При цьому жодних перешкод для проживання за спірною адресою позивач відповідачу не створював, неприязнених стосунків між ними не було. Позивач просить задовольнити позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою реєстрації та зняти останню з реєстраційного обліку. До суду позивач не з'явився, але від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Згідно листа начальника Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС в Харківській області (далі Служба) останній просить слухати справу за відсутності представника служби та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно рішення виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова № 136/6 від 06.06.2000 головним наймачем квартири [ADDRESS] є позивач по справі. (а.с. 7). Відповідач зареєстрований в квартирі [NUMBER] розташованій за адресою [ADDRESS], проте з 2007 року за адресою реєстрації не проживає, власних речей в квартирі не має. Частина 1 ст. 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Беручи до уваги наявні докази та враховуючи, що відповідач тривалий час мешкав за адресою спірної квартири, як член родини, можна прийти до висновку що його реєстрація в квартирі [NUMBER], розташованої за адресою [ADDRESS] була цілком правомірною. Разом з тим, суд вважає доведеним той факт, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з 2007 року, не мешкає за адресою спірної квартири. Відповідач подав до суду заяву, відповідно до якої проти позовних вимог не заперечував та просив позовні вимоги задовольнити. (а.с. 23) Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житло впродовж шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги мають бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він народився 15 березня 1997 року. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], які знаходились у зареєстрованому шлюбі з 16.03.1996 р. по 19.03.2002 р. Позивач навчається в Запорізькому професійному ліцеї залізничного транспорту на першому курсі з 01.09.2014 р. по 30.06.2017 рік. Навчання вимагає значних витрат. Позивач проживає з матір»ю. Але, її доходів не вистачає, так як на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей. Відповідач після досягнення позивачем повноліття матеріально позивачу не помагає. Відповідач працює, отримує заробітну плату, аліментів більш нікому не платить. Позивач просить суд стягнути відповідача на свою користь аліменти на утримання у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним повістки. Причину неявки суду не повідомив, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернувся, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, з письмової згоди представника позивача і на підставі ст..224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 15 березня 1997 року. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], які знаходились у зареєстрованому шлюбі з 16.03.1996 р. по 19.03.2002 р. Позивач навчається в Запорізькому професійному ліцеї залізничного транспорту на першому курсі з 01.09.2014 р. по 30.06.2017 рік. Навчання вимагає значних витрат. Позивач проживає з матір»ю. Але, її доходів не вистачає, так як на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей. Відповідач після досягнення позивачем повноліття матеріально позивачу не помагає. Відповідач працює, отримує заробітну плату, аліментів більш нікому не платить. Згідно ст..199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідачем позов отримано. Ніяких заперечень на позов ним суду не надано, не надано ніяких доказів того, що він не спроможний платити аліменти на повнолітнього сина, який навчається і потребує матеріальної допомоги на час навчання. Позивач навчається, отримує стипендію 275 грн., проживає з матір»ю, яка виховує ще двох неповнолітніх дітей. Навчання позивача потребує додаткових витрат. Підстави, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідачем, відсутні. Тому, суд вважає позов обґрунтованим, доказаним, вимоги законними і підлеглими задоволенню.

Outcome: approved