Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] . звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 10 серпня 2019 року між ним [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким ним надано йому позику у сумі 70\~000 грн. Цього ж дня ним передано обумовлену між ними суму, про що останній написав власноручно розписку та надав йому в присутності свідка. [PERSON] зобов`язувався повернути вказану суму коштів йому до 01 вересня 2019 року про що вказав у зазначеній розписці. Крім того, відповідачем з метою забезпечення виконання свого вищезазначеного зобов`язання надано йому копію паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] та копію картки платника податків. На сьогоднішній день, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання. [PERSON] вживалися заходи досудового врегулювання спору, а саме: він неодноразово звертався до відповідача із вимогою виконати взяте на себе зобов`язання, проте він щоразу відповідав йому відмовою та обіцяв найближчим часом виконати його, проте це були лише чергові обіцянки. Останнім часом позичальник всіляко уникає зустрічі з ним. На його телефоні дзвінки останній взагалі перестав відповідати. За таких обставин, він вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання взятого на себе договірного зобов`язання і тому, на підставі ст. 4 ЦПК України, звертається до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплативши гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець)передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку. \~ \~ \~ \~П. 2 ч.1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що договір позики вважається укладеним в момент учинення дій щодо передання предмета договору на основі попередньої домовленості. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказами не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У ч.1 ст. 1049 ЦК встановлено, що за договором позики, позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, тобто суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Такої позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 483/1953/16-ц. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Процент від суми позики він вираховує з дати невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, а саме з 02.09.2019 р., оскільки він використовує позику більший термін ніж про це домовлено між ними. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу проценти за користування позикою у розмірі 3\~064 грн. 65 коп. та 540 грн. 82 коп. як три проценти річних. Представник позивача [PERSON] адвокат Солоненко О.І. не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що\~\~позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно\~\~ст.525, 526\~ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися\~\~належним чином відповідно до умов договору\~\~та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1\~ст. 612 ЦК України,\~\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України,\~\~за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або\~\~інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до\~ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником певної грошової суми або речей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 10 серпня 2019 року взяв в борг у [PERSON] 70000 та зобов`язувався повернути борг до 01 вересня 2019 року, що підтверджується розпискою (а.с.10).\~\~Борг відповідачем в сумі\~\~70\~000 грн. позивачу не повернено. Норми частини другої\~статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Щодо стягнення 3% річних, то суд виходить з наступного: Боржник прострочив грошове зобов`язання, тому згідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~є підстави для стягнення з нього 3% річних, нарахованих за весь час прострочення на всю суму боргу. Виходячи з висновків Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2019 року у справі №638/10417/15ц, - у правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання поза межами строку дії договору права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою\~статті 625\~ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи в судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Таким чином, приписи ч.2\~ст.625 ЦК України\~в частині нарахування 3-х відсотків річних, на відміну від інфляційних втрат, застосовуються до прострочених грошових зобов`язань, виражених у іноземній валюті. Тому є підстави для стягнення з відповідача 3% річних за весь період прострочення, починаючи з 02.09.2019 року. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає: борг в сумі 70\~000 грн. процент від суми позики на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 3\~064 грн. 65 коп. і 3% річних в сумі 540 грн. 82 коп. \~ \~ \~ \~На підставі п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 152 гривні 80 копійок. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved