Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бахмутської міської ради в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,0562 га, кадастровий номер 1410300000:00:023:0773, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 грудня 2004 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку номер [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці розміром 562,00 кв.м. (0,0562 га). Договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ 11 липня 2005 року. Окремо договір дарування земельної ділянки не укладався, бо на той час розмір та кадастровий номер земельної ділянки на якій розташований будинок не вважався суттєвою умовою договору. Наразі позивач вирішив продати свій будинок, але при зверненні до нотаріуса йому було роз`яснено, що відповідно до ст. 377 ЦК України, обов`язковою умовою договору, за яким переходить права власності на будинок є розмір та кадастровий номер земельної ділянки. Позивач замовив витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до якого земельній ділянці площею 0,0562 га., яка розташована по [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 1410300000:00:023:0773 та власником є [PERSON] на підставі рішення виконкому Артемівської міської ради № 871 від 15.11.2000 року. [PERSON] помер [INFO] , після його смерті спадщину ніхто не приймав і тому позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку документально підтвердити право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заву по розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач Бахмутська міська рада про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, участі свого представника у судовому засіданні забезпечено не було. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №078276, [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Артемівської міської Ради народних депутатів від 15.11.2000 року №871 передалася у приватну власність земельна ділянка площею 0,0562 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка № [NUMBER] розташована на території Артемівської міської ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.9). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1407355542020 від 13.04.2020 року, земельні ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0562 га, має кадастровий номер 1410300000:00:023:0773 та на праві приватної власності належить [PERSON] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.6-8). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 29.07.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського міського управління юстиції в Донецькій області (а.с.13). Згідно договору дарування житлового будинку посвідченого 22.12.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області, [PERSON] подарував [PERSON] жилий будинок номер [ADDRESS] житловою площею 26,94 кв.м., загальною площею 42,19 кв.м., позначений у плані літерою А1а розташований на земельній ділянці розміром 562,00 кв.м. з надвірними спорудами зазначеними в плані Бб-літня кухня, шлакоблочна, Е-сарай, цегляний, В-уборна, цегляна, 5- замощення, 6- водопровід, 1-4 огорожа. Житловий будинок, який відчужується, належить дарувателю на підставі договору довічного утримання, посвідченого від 18.04.2001 р. за реєстром №1-2037, державним нотаріусом першої Артемівської ДНК, та зареєстрованого комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.Артемівська, згідно витягу про право власності на нерухоме майно за №1425499 від 08.09.2003 р., реєстраційний номер 2566222 номер запису 7871, у книзі 23. Даний договір було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів №530344 від 22.12.2004 (а.с.10-11). Згідно витягу Комунального підприємства бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ №7740051 від 11.07.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] , на підставі договору дарування від 22.12.2004 року на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с.12). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 207521755 від 24.04.2020 року [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). Як вбачається з листа Першої Бахмутської державної нотаріальної контори №250/01-16 від 12.05.2020 року, згідно даних з Реєстру спадкових справ, спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] не відкривалася, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіт від імені [PERSON] не складався (а.с.40-42). Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Згідно зі статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] відповідно до принципу цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, разом із набуттям права власності на житловий будинок набув права власності на земельну ділянку, надану для його обслуговування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved