Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою і просить встановити факт допущення технічної помилки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під час реєстрації ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2005 року про накладення арешту на житловий будинок по [ADDRESS] та помилкового зазначення підстави обтяження - ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2005 року було накладено арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ухвали суду від 26 жовтня 2015 року арешт було скасовано, ухвалу надіслано до реєстраційної служби для виконання. Але 17 грудня 2015 року державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки в ухвалі від 26 жовтня 2015 року вказано, що арешт був накладений відповідно до ухвали суду від 11 липня 2005 року. Він звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори для виправлення помилки, але йому було відмовлено, оскільки станом на теперішній час Єдиний державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна є лише архівною складовою частиною Державного реєстру реєстрації речових прав та обтяжень, а вся наявна у ньому інформація не підлягає виправленню. У зв»язку з викладеним він звернувся до суду з вказаною заявою. Представник заявника [PERSON] до судового засідання не з»явився, але від нього надійшла заява, в якій він вказав, що на задоволенні заяви наполягає і просить справу розглянути без його участі. Представник Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області до судового засіданні не з»явився, але від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2005 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в якості забезпечення позову було накладено арешт на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], який належить [PERSON] (а.с. 6). Відомості про накладення арешту були внесені до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, але дата постановлення ухвали була помилково вказана 14 липня 2005 року замість 11 липня 2005 року. 26 жовтня 2015 року Біляївським районним судом Одеської області постановлена ухвала про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок по [ADDRESS], при цьому в ухвалі було зазначено, що арешт накладено 11 липня 2005 року (а.с. 7-8). Заявник звернувся до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області для державної реєстрації прав, але йому було відмовлено, оскільки в ухвалі Біляївського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року вказано, що арешт було накладено ухвалою суду від 11 липня 2005 року, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначена інша дата (а.с. 9). Після відмови державним реєстратором заявник звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори з цього приводу, але йому було роз'яснено, що Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області як державним реєстратором зроблена технічна помилка під час реєстрації ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2005 року про накладення арешту на житловий будинок по [ADDRESS] та помилково зазначено підставу обтяження - ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 14 липня 2005 року. Але виправити вказану помилку неможливо, так як Єдиний державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна є лише архівною складовою частиною Державного реєстру реєстрації речових прав та обтяжень, а вся наявна інформація у ньому не підлягає виправленню (а.с. 10). Той факт, що арешт було накладено 11 липня 2005 року, а не 14 липня 2005 року, підтверджується ухвалою Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 6). Згідно ч.2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням викладеного суд вважає, що заява законна, обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved