Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів в сумі 30 401, 76 доларів США , а також відсотки в доларах США посилаючись на те, що 26 січня 2015 року між сторонами був укладений Договір-заява « 300131/163444/3-15 про банківський строковій вклад «Пенсійний» в іноземній валюті на депозитний рахунок строком на 3 місяці в розмірі 30401,76 доларів США . За час користування коштами Банк нараховує відсотки за ставкою 11,6 % річних. Позивач звернувся до Банку із заявою про повернення коштів, але відповідач в цій частині умови договору не виконав та не повернув суми депозитних внесків на вимогу позивача. 10.06.2015 р. від позивача надійшли уточнення позовних вимог , згідно яких просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його користь суму внеску в розмірі 30401,76 доларів США та нараховані відсотки в сумі 234,40 доларів США , всього 30636 доларів США. 07.07.2015 р. 10.06.2015 р. від позивача надійшли уточнення позовних вимог , згідно яких просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його користь суму внеску в розмірі 31331,82 доларів США . В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином . Від нього до суду надійшла заява , згідно якої просить позов задовольнити та розглядати справу у його відсутність у заочному провадженні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Як встановлено судом 26.01.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та [PERSON] було укладено Договір- заяву №300131/163444/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в доларах США за умовами якого, [PERSON] внес, а Банк прийняв грошові кошти в доларах США на депозитний рахунок в сумі 30401,76 доларів США на строк з 26.01.2015 року по 26.04.2015 року (п.1 Договору) з нарахуванням за час користування коштами Вкладу процентів в розмірі 11,6 % річних (п.2 Договору). Як визначено умовами Договору (п.5), вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку визначеного п. 1 цього Договору (або протягом будь-якого із строків, на які було продовжено розміщення вкладу. Договори підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились із зазначеними умовами. 17.03.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення сум вкладів готівкою. 20.04.2015 р. позивачем на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» направлено вимогу про повернення депозиту (а.с.12-13). Але до моменту звернення до суду з позовною заявою, Банк не виконав своїх зобов'язань за договорами та депозитні кошти не повернув. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму вкладу за Договором №300131/163444/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в доларах США від 26.01.2015 року в розмірі 30636,16 доларів США , а також 11, 5 % річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору в розмірі 695,66 доларів США . Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved