Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 03.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 16.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить йому та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності. У даній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] , його донька [PERSON] , колишня дружина позивача [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . З січня 2018 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачу не чинив, зв`язок з відповідачем втрачений. [PERSON] жодним чином не приймає участі в утриманні вказаної квартири, не надає коштів на сплату комунальних послуг та мешкає за іншою адресою. Позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. Позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити. Крім того, позивач просив суд у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.03.2017 року, яке видано відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 27.03.2017 року № 531. Викладене також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 26.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Факт не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується актом від 04.03.2019 року складного сусідами будинку [ADDRESS] . З даного акту вбачається, що відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає понад рік, за комунальні послуги не сплачує, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у лютому 2019 року відповідач [PERSON] зверталася до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У вказаній позовній заяві [PERSON] вказано адресу: [ADDRESS] . Позивачем у позовній заяві зазначено адресу фактичного проживання відповідача [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує поштову кореспонденцію за вказаною адресою. Отже, під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації. З квартири виїхала добровільно, спірним житлом не цікавиться та не приймає участі в його утриманні. Позивач самостійно підтримує квартиру у житловому стані, оплачує комунальні послуги, у тому числі і за відповідача. З огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зареєстрована в спірній квартирі, однак не проживає за вище вказаною адресою без поважних причин з січня 2018 року по теперішній час. Реєстрація відповідача [PERSON] порушує права позивача [PERSON] , як власника квартири, в зв`язку з чим є підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності на вказане нерухоме майно шляхом позбавлення відповідача [PERSON] права користування вказаним житлом. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд, перевіривши матеріали цивільної справи, дослідивши пояснення позивача, викладені в позовній заяві, та надані суду докази, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] більше року без поважних причин не проживає у квартирі за місцем реєстрації. Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved