Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що він 01.10.2013 року був прийнятий на роботу бетонярем в ПАТ «Будівельне управління № 813». Наказом № 370-к від 24.07.2014 року був звільнений з роботи. За час роботи на підприємстві заробітна плата виплачувалась нерегулярно, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Після звільнення з роботи, керівництво підприємства розрахунку з ним не провело. Несвоєчасною виплатою заробітної плати, принижено його гідність, що призвело до моральних страждань. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 11407 грн. 55 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 300 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав по вищевикладеним мотивам і просить їх задовольнити. В судове засідання представник ПАТ «Будівельне управління № 813» не з»явився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Як встановлено, [PERSON] працював бетонярем в ПАТ «Будівельне управління № 813». 24.07.2014 року був звільнений з роботи, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні позивачу належало виплатити заборговану заробітну плату в сумі 11407,55 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Будівельне управління № 813». Таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості із заробітної плати підлягає задоволенню. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок обчислення середньої заробітної плати передбачено Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до Постанови: середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденний заробіток [PERSON] становить 135 грн. 50 коп. (заробіток за травень+заробіток за червень:38 робочих днів). Період з 25.07.2014 року по день розгляду справи в суді включає 180 робочих днів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи в сумі 24390 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України: Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, підлягає задоволенню позовна вимога про стягення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved