Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 лютого 2020 року він надав [PERSON] та [PERSON] грошову позику у сумі 25000.00 (двадцять п`ять тисяч) гривень в термін до 01 червня 2020 року з поверненням суми позики частинами: до 01.04.2020 року 8000.00 грн., до 01.05.2020 року 8000.00 грн. до 01.06.2020 року 9000.00 грн. Оскільки відповідачі сплатив лише частину позики в сумі 16000,0 грн, а у строк до 01.06.2020 року всієї суми боргу не повернули, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, згідно з яким просила стягнути з відповідачів солідарно борг у сумі 9000.00 грн. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 18.08.2020 року. Ухвалою суду, яка була направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачі відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не направили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору позики від 06.11.2017 року [PERSON] 06 листопада 2017 року надала [PERSON] грошову позику у сумі 9540,0 грн. в термін до 06 листопада 2018 року з поверненням щомісячно суми позики частинами, так і одноразово в повному обсязі не пізніше 06 листопада 2018 року. Сторони домовились, що за прострочення повернення суми позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожний день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~1047\~ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із копії розписки від 15.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] отримав кошти в сумі 25000.00 грн. від [PERSON] , які зобов`язувалися повернути згідно з умовами розписки до01.06.2020 року частинами: частинами: до 01.04.2020 року 8000.00 грн., до 01.05.2020 року 8000.00 грн. до 01.06.2020 року 9000.00 грн. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином суд приходить до висновку, що в даному випадку розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видавався боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Відповідачі свої зобов`язання не виконали, а тому мають повернути суму боргу 9000.0 грн. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідачі належним чином не виконують умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості у примусовому порядку. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] підлягають до повного задоволення. Суд також вважає, що з відповідачів необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного та

Outcome: approved