Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. Позивач посилається на те, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2014 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на період навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно. В червні 2015 року він тяжко захворів, протягом червня-листопада 2015 року неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Гощанській районній та Рівненській обласній лікарнях, на що витратив значну суму коштів. З 22 жовтня 2015 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності. В зв'язку з цим він немає можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, а тому просить звільнити його від сплати аліментів на період навчання повнолітнього сина [PERSON] на період його лікування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що, на його думку, син має належні доходи, які забезпечують повною мірою його потреби, оскільки знімає і оплачує собі житло в центрі м.Рівне, неодноразово протягом цього року відпочивав в різних місцях відпочинку, в тому числі і в Карпатах та за кордоном. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Вважає, що всі обставини, які мали враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, були враховані судами першої та апеляційної інстанції при вирішенні спору про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини. Вважає, що законодавець у ст.188 СК України передбачив випадки звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину і таке звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину можливе, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. В даному випадку їхній син не має ніяких доходів, оскільки ніде не працює, а, навчаючись у Рівненському державному базовому медичному коледжі, стипендії не отримує, інших доходів не має. Позивач має як постійне місце роботи, де отримує заробітну плату, так і отримує пенсію по інвалідності. Тому, на її думку, позивач спроможний надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання. Одночасно не заперечує, що син орендує в м.Рівне житло та відпочивав на курортах, але дані витрати проводяться за її кошти. Крім того, просить врахувати, що син завершує навчання у червні 2016 року, тому період часу, протягом якого позивач має сплачувати аліменти, залишається незначним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив суду письмову заяву, в якій позов не визнав, просить відмовити позивачеві в задоволенні позову за безпідставністю, а справу розглянути в його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки [PERSON], оцінюючи докази, дослідженні в судовому засіданні, суд рахує, що позов до задоволення не підлягає. Встановлено, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2014 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на період навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Встановлено, що матеріальний або сімейний стан позивача на даний час не змінився, а погіршення стану його здоров'я носить тимчасовий характер. Одночасно законом не передбачено підстав для звільнення від сплати аліментів в разі у разі зміни матеріального стану, погіршення стану здоров'я платника аліментів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду доказів про те, що його повнолітній син відповідач [PERSON], навчаючись у Рівненському державному базовому медичному коледжі, має певні доходи і що ці доходи забезпечують повністю його потреби. Одночасно питання про зменшення розміру аліментів в зв'язку із змінами матеріального стану та погіршенням стану здоров'я позивачем не ставиться. Посилання позивача на те, що він на даний час тяжко хворіє суд не може вважати підставою для звільнення останнього від сплати аліментів, оскільки судом встановлено і це не оспорюється самим позивачем, що останній на даний час працює, має постійне місце роботи та заробіток, а також отримує пенсію по інвалідності.

Outcome: dismissed