Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вівсянської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,3527\~га. згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ\~№355255 від 14.11.2005 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівсянської сільської ради Козівського району Тернопільської області, кадастровий №6123081400:01:001:0033. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що батьку [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ\~№355255 від 14.11.2005 року належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3527\~га. Вказаний державний акт на право власності було втрачено. Після смерті спадкодавця було здійснено звернення до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак приватним нотаріусом останньому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державного акта. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з мотивів, наведених у позовній заяві. Просять постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача у судове засіданні не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без його участі (а.с.22). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали, від своїх часток у спадковому майні відмовились. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думку сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ИД\~№270333 виданого 27.08.1992 року (а.с.3). [PERSON] помер 11.09.2005 року у с.Вівся Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №011470 від 11.09.2005 р. (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,35\~га., що належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ЯБ\~№355255 (а.с.5, 7). Вказаний державний акт втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вільне слово» №42 (7410) від 14.10.2016 року (а.с.9). Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу [PERSON] 26.10.2016 року позивачу відмовлено в оформленні спадкового майна у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки Вівсянської сільської ради Козівського району Тернопільської області №570 від 09.12.2015 р., з [PERSON]. на час смерті проживали та були зареєстровані син [PERSON], дочка [PERSON], дружина [PERSON] (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] відмовляються приймати спадщину після смерті [PERSON] та підтримують позовні вимоги [PERSON], що підтверджується заявами від 31.10.2016 року (а.с.10-11). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч.1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При вирішенні питання про визнання права власності суд враховує, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою для позивача при спадкуванні майна та оформленні права власності на таке. Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення.

Outcome: approved