Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що він уклав з відповідачем договір позики. Про всі істотні умови договору вони домовлялись усно, проте [PERSON] написав розписку, в якій вказав, що бере у нього в борг кошти в розмірі 120000 грн., тобто 15000 доларів США, які має повернути по першій вимозі. Вже на протязі тривалого терміну він дзвонив та неодноразово попереджав відповідача, що він повинен повернути гроші, однак відповідач не реагує на його прохання, тому він змушений звертатись до суду щоб повернути гроші. Також, йому особливо боляче те, що відповідач ніяким чином навіть не прагнув повертати гроші, чи хоча б вибачитись за прострочку виконання зобов'язання і його звернення про повернення боргу просто ігнорував, на його дзвінки не відповідав, внаслідок чого йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000 грн.. Тому позивач просить позов задоволити і стягнути з відповідача кошти в сумі 120000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що згідно розписки від 16.02.2011 року він позичив [PERSON] гроші в сумі 120000 грн., що еквівалентні 15000 доларів США і вони домовились, що він поверне гроші по першій його вимозі. Однак, відповідач не реагує на його прохання повернути гроші, навіть не відповідає на дзвінки. Внаслідок неповернення відповідачем йому коштів, він переніс сильні хвилювання та психологічний стрес, мікроінсульт, став погано спати, що позначилось на його здоров'ї, та завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в 5000грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 16 лютого 2011 року [PERSON] отримав в борг у [PERSON] 120000 (сто двадцять тисяч) гривень, і зобов'язався повернути кошти за першою вимогою [PERSON], що підтверджується оригіналом розписки, написаної відповідачем власноручно. На теперішній час, незважаючи на неодноразові прохання [PERSON] про повернення грошей, а також надіслання позивачем на адресу відповідача листа вимоги від 06.02.2015 року, [PERSON] не повернув позивачу кошти. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Враховуючи наведене, та оскільки судом встановлено укладення між сторонами договору позики, яка позивачу не повернута, що підтверджується оригіналом розписки наданим позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із [PERSON] на користь [PERSON], слід стягнути заборгованість за договором позики від 16.02.2011 року в сумі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень. Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує, що своїми діями відповідач допустив порушення прав позивача і це призвело до моральних страждань останнього, які обумовленні переживанням стосовно втрати значної суми коштів та вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для відновлення своїх порушених прав. З врахуванням характеру порушення законних прав та глибини страждань позивача суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000грн., також підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України в сумі 1250 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved