Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим про скасування арешту автомобіля, мотивуючи позовні вимоги тим, що арешт на автомобіль був накладений постановою Київського ДВС Сімферопольського МУЮ про арешт майна боржника при примусовому виконання виконавчого листа №2-1115 виданого 13.01.1998 року про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів. Однак дитина досягла повноліття, виконавче провадження було закрито у 2008 році, та більш того після спливу трирічного строку давності матеріали виконавчого провадження були знищені. З урахуванням наведеного та з посиланням на ст.ст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просив суд: скасувати арешт з автомобіля ВАЗ-2101, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], що належить [PERSON], накладеного Київським ВДВС Сімферопольського МУЮ на підставі постанови від 11.12.2003 року (серія АА №792589) про арешт майна боржника. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву якою просила провести судове засідання без її участі, вимоги щодо скасування арешту задовольнити з підстав викладених письмово. Представник Київського відділу ДВС Сімферопольського МУЮ Аблаєв С.М. надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, просив вирішити питання щодо скасування арешту автомобіля відповідно до діючого законодавства України. Третя особа у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або проведення розгляду у її відсутність не надавала. Дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши усі наявні по справі докази та матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ-2101, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 5). 11.12.2003 року постановою Київського ДВС Сімферопольського МУЮ був накладений арешт на майно боржника при примусовому виконання виконавчого листа №2-1115 виданого 13.01.1998 року про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів. 12.02.2008 року Київським відділом ДВС СМУЮ АРК на підставі п. 6 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. З листа Київського відділу ДВС СМУЮ АРК від 17.06.2012 року №0350/9257 на ім'я [PERSON] убачається, що виконавче провадження по примусовому виконання виконавчого листа №2-1115 виданого 13.01.1998 року - знищено. Частиною 1 статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. За ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржник. З огляду на те, що виконавче провадження по примусовому виконання виконавчого листа №2-1115 виданого 13.01.1998 року - закінчено, а арешт з автомобіля ВАЗ-2101, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], що належить [PERSON] не знятий, таким чином державним виконавцем не виконані приписи ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», що порушує право власності позивача на зазначений автомобіль. З урахуванням наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а арешт, накладений держвиконавцем на автомобіль ВАЗ-2101, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER] - скасуванню. Суд не вирішує питання про стягнення з відповідача судових витрат оскільки представник позивача на цьому не наполягав. На підставі статті 50, 57 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved