Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28 липня 2015 року близько 22-00 год. в с. Іванівка Борзнянського району Чернігівської області, і внаслідок якої він отримав тяжкі тілесні ушкодження, втративши частину нижньої кінцівки, що констатовано вироком суду. Після ДТП він переніс фізичний біль, тривалий час лікувався, проходив діагностичні процедури, отримав 3-у групу інвалідності довічно, зазнав психологічної травми, вимушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя та своєї сім'ї, чим йому завдано моральної шкоди, розмір якої оцінює в 100 тис. грн. Позивач, як і його представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що в даний час продовжує приймати ліки, проходить чергові обстеження та потребує протезування (вартість близько 25 тис. грн.) і реабілітації в зв'язку з встановленням інвалідності. Після ДТП він втратив роботу й не може працювати водієм, повноцінно вести домашнє господарство, утримувати сім'ю. Виходячи з цього, заявлений ним розмір моральної шкоди вважає таким, що відповідає критеріям розумності та справедливості. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує, що його винними діями позивачеві було заподіяну моральну шкоду, так як той став інвалідом; погоджується, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в 100 тис. грн. відповідає ступеню понесених ним моральних страждань, але дану суму коштів має можливість виплачувати лише поступово. Зазначає, що добровільно оплачував понесені потерпілим витрати на лікування, сплативши близько 12 тис. грн., й погоджується це робити в майбутньому. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2015 року, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: в скоєнні 28 липня 2015 року в с. Іванівка Борзнянського району Чернігівської області під час керування ним автомобілем марки «Форд Сієрра», д.н.з.[NUMBER], дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій мотоцикла марки «Днепр-11», д.н.з.[NUMBER], [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження (ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки), та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Тому, з огляду на приписи ч.4 ст.61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після отриманої в ДТП травми поведінка чоловіка змінилася, він часто скаржиться на біль в нозі, п'є знеболюючі препарати, став неспокійним, трапляються нервові зриви через неможливість виконувати господарські обов'язки, забезпечувати сім'ю, яка налічує трьох малолітніх дітей. Чоловік працював водієм і внаслідок ДТП втратив роботу, а проживаючи в селі, де постійно потребується фізична сила та праця, чоловік не може працевлаштуватися й повноцінно вести домашнє господарство. Чоловіку перш за все потрібні кошти на психологічну реабілітацію, пристосування до нових умов життя, а також протезування. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. За змістом положень ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Тому, оскільки внаслідок вищевказаних протиправних винних дій відповідача [PERSON], як володільця джерела підвищеної небезпеки, позивач [PERSON] зазнав фізичного болю та душевних страждань, пов'язаних з отриманням каліцтва (став інвалідом 3-ої групи безстроково), то суд вважає, що такими діями відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON], суд враховує тяжкість отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень, їх характер та небезпечність для життя, необхідність здійснення тривалих реабілітаційних заходів для відновлення здоров'я (психологічна реабілітація, діагностика, протезування) та встановлення 3-ої групи інвалідності безстроково, що спричинило до істотних вимушених змін у життєвих стосунках та вимагає додаткових зусиль для організації життя (пристосування до нових умов життя, позбавлення можливості повноцінно працювати - протипоказана важка фізична праця, тривале перебування на ногах, надавати допомогу та утримання сім'ї). При цьому, суд також враховує і ті обставини, що позивач втратив роботу, має 3-х малолітніх дітей, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Зазначені обставини підтверджуються медичними документами [PERSON], висновком МСЕК, копіями свідоцтв про народження дітей, шлюб, довідками про склад сім'ї та з місця роботи. Враховуючи викладене та з огляду на положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. (зі змінами та доповненнями) щодо засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 100 тис. грн., з чим відповідач погоджувався в судовому засіданні. При цьому, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб (ст.174 ЦПК України). Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, даний позов [PERSON] є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки сплату судового збору було відстрочено [PERSON] за його клопотанням до ухвалення судового рішення по справі, яким вимоги позивача задовольняються в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved