Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача відшкодування в розмірі 2744 грн. в порядку регресу 50 % від загальної суми витрат. Позов обґрунтовано тим, що 30.05.2011 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ у цивільній справі № 2-н-1831/11 про стягнення з боржника [PERSON] на користь КП ВЖРЕП № 9: 2249,37 грн., 25,50 грн., 30,00 грн. 31.10.2011 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ у цивільній справі №2н-3089 про стягнення з [PERSON] на користь КП ВЖРЕП № 9: 2543,58 грн., 25,50 грн., 30,00 грн. загальна сума боргу з двох судових наказів складає 4903,95 грн. та додатково стягнуто судовий збір в розмірі 487,84 грн., витрати 71,34 грн., на користь держави 25,50 грн., тому загальна сума становить 5488,63 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом надсилання повісток за місцем реєстрації. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак фактично проживає за адресою: [INFO]. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. 30.05.2011 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ у цивільній справі № 2-н-1831/11 про стягнення з боржника [PERSON] на користь КП ВЖРЕП № 9 заборгованості в сумі - 2249,37 грн., судовий збір в сумі - 25,50 грн. та 30,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 7). 31.10.2011 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ у цивільній справі №2н-3089 про стягнення з [PERSON] на користь КП ВЖРЕП № 9 заборгованість в сумі - 2543,58 грн., судовий збір в сумі 25,50 грн. та 30,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 8). Позивач по справі погасив заборгованість, що підтверджується довідкою КП «ВЖРЕП № 9» про сплату заборгованості (а.с. 9) та квитанціями (а.с. 9). За приписами ст. 179 ЖК УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (з наступними змінами та доповненнями), учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. При цьому, маються на увазі витрати, об'єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими. За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким. Що підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved