Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна. В позовній заяві [PERSON] вказує, що 08.08.2004 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, в якому в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з матір`ю. Зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Вказує, що в період шлюбу в спільну сумісну власність ними з відповідачкою було придбано фактично недобудований будинок та земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 96 000 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого нотаріально, було придбано житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок, цегла, загальною площею 80, 8 кв.м., житловою площею 38, 4 кв.м., позначений на плані літерою «А»; веранда «а», ганок; літня кухня «Б»; погріб з шиєю «а/Б», сарай «Г»; убиральня «Д»; погріб «Ж»; Ѕ криниці «З»; огорожа 1; ворота 2; хвіртка 3. Згідно даного договору, купівля була вчинена за згодою чоловіка покупця - [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.10.2012, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого нотаріально, було придбано земельну ділянку площею 0, 2500 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0, 2400 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору, купівля земельних ділянок також була вчинена за згодою чоловіка покупця - [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначає, що після придбання в спільну сумісну власність фактично незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, починаючи з 2012 року він самостійним заробітком та особистою працею провів газове і водне постачання, добудував та збільшив оціночну вартість нерухомого майна, посилаючись на відповідні норми законодавства, на підставі якого обґрунтовує належність спірного майна сторонам на праві спільної сумісної власності, позивач просить суд поділити вказане майно та визнати за ним та відповідачкою [PERSON] право власності в рівних, по 1/2 кожному із співвласників, частках на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки (а.с. 2 - 8 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 81 т. 1). Також до Вінницького районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя,про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок особистою приватною власністю та усунення перешкод у здійсненні права користування майном. В позовній заяві [PERSON] вказує, що з 08.08.2004 вона перебувала в шлюбі з [PERSON] , який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 розірвано. В шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу між сторонами проживають з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. [PERSON] вказує, що 03.11.2018 під час перебування в шлюбі з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу був придбаний транспортний засіб Chevrolet Aveo (Шевроле Авео), червоного кольору, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , за ціною 70 000 грн. Та оскільки автомобіль є неподільною річчю [PERSON] зазначає, що має право на 50 % вартості даного автомобіля. Крім того, [PERSON] вказує, що за час перебування в шлюбі, а саме 16.10.2012 між нею та [PERSON] були укладені та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , а також двох земельних ділянок: площею 0, 2500 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , та площею 0, 2400 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] , які [PERSON] вважає своєю особистою приватною власністю. Вказує, що даний житловий будинок був придбаний за кошти, які подарувала їй мати [PERSON] , вони 31.10.2011 були переведені нею на особовий рахунок [PERSON] в сумі 16 590 доларів, еквівалент 132 338, 43 грн. Зазначає, що ці кошти є її особистими коштами та були зняті з рахунку для оплати завдатку та купівлі будинку та земельних ділянок, які були придбані згідно договорів від 16.10.2012. [PERSON] вказує, що на момент придбання будинку та земельних ділянок у них з відповідачем не було спільних коштів, оскільки вони не мали будь-якого доходу, майна та проживали у квартирі матері [PERSON] - [PERSON] , з моменту укладення шлюбу до його розірвання. З подарованих [PERSON] коштів було придбано будинок та земельні ділянки, а залишок коштів було витрачено на оформлення договору купівлі-продажу та проведення ремонтних робіт придбаного будинку, а саме: водне постачання, газове постачання, газове обладнання та необхідні ремонтні роботи. [PERSON] зазначає, що своєю особистою працею покращувала житлові умови будинку, та її мати [PERSON] регулярно допомагала їй фінансово, передаючи кошти різними способами з-за кордону, частину яких було витрачено на ремонтні роботи будинку та догляд за земельними ділянками. Вказує, що після розірвання шлюбу [PERSON] переїхав проживати до будинку за адресою: [ADDRESS] , змінив замки у вхідних дверях будинку та не допускає її та дітей вільно та безперешкодно користуватись будинком. За вказаних обставин [PERSON] просить суд в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності залишити автомобіль Chevrolet Aveo (Шевроле Авео) у власності відповідача, зобов`язавши його виплатити грошову компенсацію вартості 50 % транспортного засобу, вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки позивач просить суд визнати її особистою приватною власністю та усунути перешкоди у здійсненні нею права користування будинком [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача передати ключі від вхідних дверей та не чинити перешкоди у здійсненні нею права користування будинком (а.с. 111 - 116 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2019 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 199 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2019 за клопотанням сторін об`єднано в одне провадження цивільну справу № 128/2494/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок особистою приватною власністю та усунення перешкод у здійсненні права користування майном з цивільною справою № 128/1511/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, присвоєно справі спільний номер 128/1511/19 (а.с. 211 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2019 закрито підготовче провадження в справі та справу за об`єднаними позовними заявами призначено до судового розгляду по суті (а.с. 217 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.01.2020 за клопотанням [PERSON] призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької торгово-промислової палати (а.с. 223 - 224 т. 1). Клопотання [PERSON] (а.с. 95 т. 1) було знято з розгляду в судовому засіданні в зв`язку з відмовою від нього на підставі позиції сторони [PERSON] , яка не заперечувала, що ним надано суду копії саме укладених нею договорів від 16.10.2012. Під час судового розгляду [PERSON] та його представник, адвокат Жовмір О.В., в судовому засіданні позов [PERSON] підтримали, просили задовольнити, проти позову [PERSON] заперечили та просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Суду пояснили, що за час перебування в шлюбі сторони придбали у спільну сумісну власність житловий будинок та земельні ділянки шляхом укладення відповідних договорів купівлі-продажу, де покупцем зазначено [PERSON] , однак на укладення даних договорів позивач надавав згоду в нотаріуса, відповідно, дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності. В зв`язку з розірванням шлюбу позивач просить поділити дане спільне майно, визнавши за кожним з колишнього подружжя право власності на 1/2 частину набутого в шлюбі майна. Щодо заявлених до нього вимог, [PERSON] зазначив, що вказаний в позові [PERSON] автомобіль був проданий ними ще в шлюбі, а кошти розділені між ними та витрачені на потреби сім`ї. Наданий [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля не є доказом наявності та його належності сторонам на даний час та саме [PERSON] має довести зазначені обставини, оскільки вони не визнаються [PERSON] . Щодо обставин придбання в шлюбі нерухомого майна, [PERSON] та його представник вважають, що [PERSON] не доведено належність даного майна [PERSON] на праві особистої приватної власності. Дане майно вони придбавали за спільні кошти, оскільки він багато працює, займається ремонтом автомобілів та щомісяця заробляє до 30 000 грн., крім цього, він вкладав значну частку особистої праці в поліпшення будинку, постійно в ньому проживає та жодних замків не змінював, ніяких перешкод для користування цим майном [PERSON] та дітям не чинить. Представник [PERSON] , адвокат Колібабчук Н.К., в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, просила задовольнити, проти позову [PERSON] заперечила та просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Суду пояснила, що \-вказаний в позові автомобіль на даний час знаходиться в користуванні [PERSON] , тому вона просить стягнення з нього на користь [PERSON] 50 % вартості даного автомобіля. Інше майно, придбане в шлюбі, є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки кошти на його придбання надала саме матір [PERSON] , яка перевела кошти на особовий рахунок [PERSON] , інших доходів сторони не мали, 96 000 грн. вони використали на придбання майна, решту - на ремонт будинку. [PERSON] не допускає [PERSON] до будинку, змінив вхідні замки, не дозволяє забрати з будинку її особисті речі. До правоохоронних органів [PERSON] з приводу наявності перешкод у користуванні майном не зверталася, вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для задоволення всіх позовних вимог. На виконання ухвали суду про призначення судової товарознавчої експертизи 12.05.2020 суду надано висновки експерта № ОС - 379 та 16-04/20КЕ (а.с. 5 - 68 т. 2). Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом. Сторони з 08.08.2004 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2019 розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого повторно Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 16.05.2019 Серія [NUMBER] (а.с. 12 т. 1), копія свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 08.08.2004 Серія [NUMBER] (а.с. 117 т. 1) та копія відповідного рішення суду (а.с. 31, 118 - 119 т. 1). В шлюбі у сторін по справі народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с. 120, 121 т. 1). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., [PERSON] (продавець) продала, а [PERSON] (покупець) купила житловий будинок, з господарськими будівлями під [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок, цегла, загальною площею 80, 8 кв. м., житловою площею 38, 4 кв. м., позначений на плані літерою «А»; веранда «а»; ганок; літня кухня «Б»; погріб з шиєю «а/Б», сарай «Г»; убиральня «Д»; погріб «Ж»; 1/2 криниці «З»; огорожа 1; ворота 2; хвіртка 3. Згідно з п. 13 даного договору, купівля житлового будинку за цим договором вчинена за згодою чоловіка покупця - [PERSON] , викладеною у вигляді заяви (а.с. 14, 124 - 125 т. 1). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 16.10.2012, вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012 зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с. 126 т. 1). На підставі вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2012 за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями під [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 19.10.2012, виданого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 127 т. 1). Згідно копії договору купівлі-продажу земельних ділянок від 16.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., [PERSON] (продавець) продала, а [PERSON] (покупець) купила земельні ділянки: площею 0, 2500 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0177, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] ; площею 0,2400 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0178, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п . 12 даного договору, купівля земельних ділянок вчинена за згодою чоловіка покупця - [PERSON] , викладеною у вигляді заяви (а.с. 15, 128 - 129 т. 1). Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] дійсно проживає з 2013 року по теперішній час без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , місце реєстрації його зареєстроване в с. Іванівці Літинського району Вінницької області (а.с. 16 т. 1). Згідно з копією звіту про оцінку майна № VS-190516-02 від 16.05.2019, виконаного ПП Експертний центр «Поділля», ринкова (оціночна) вартість об`єкта оцінки житлового будинку (загальною площею 80, 8 кв.м.) з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , становила на дату оцінки: 503 164 грн (а.с. 17 - 34 т. 1). Згідно з копією звіту № ZVS-190516-02 від 16.05.2019, виконаного ПП Експертний центр «Поділля», про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , загальною площею 0, 2500 га, ринкова вартість земельної ділянки становить 98 400 грн. (а.с. 35 - 50 т. 1). Згідно з копією звіту № ZVS-190516-03 від 16.05.2019, виконаного ПП Експертний центр «Поділля», про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , загальною площею 0, 2400 га, ринкова вартість земельної ділянки становить 61 200 грн. (а.с. 52 - 66 т. 1). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 16.10.2012, вищевказаний договір купівлі-продажу земельних ділянок від 16.10.2012 зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с. 130 - 131 т. 1). На підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 16.10.2012, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. проставлено відмітки на державних актах на право власності на земельні ділянки, виданих на ім`я [PERSON] , про те, що право власності на вказані земельні ділянки перейшло до [PERSON] , а саме: на державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 929068 на земельну ділянку площею 0, 2500 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0177, та державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 929069 на земельну ділянку площею 0, 2400 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0178, що підтверджується копіями відповідних державних актів (а.с. 132 - 133, 134 - 135 т. 1). Відповідно до копії договору купівлі-продажу 0546/2018/1174828 транспортного засобу від 03.11.2018, [PERSON] в особі [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір, згідно якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві транспортний засіб: марки Chevrolet, модель Aveo, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , за ціною 70 000 грн (а.с. 122 - 123 т. 1). Згідно з копією договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами № 26205357894600 USD від 31.10.2011, [PERSON] (вкладник) уклала договір банківського вкладу (депозиту) з ПАТ «УкрСиббанк» для розміщення вкладу, за умов якого вкладник вносить/розміщує на рахунок суму не менше 10, 00 доларів США (а.с. 136 т. 1). З копії, наданої [PERSON] , виписки за особовим рахунком [NUMBER] з (вкл.) 31.10.2011 по (вкл.) 09.10.2012 АТ «УкрСиббанк» вбачається рух коштів по рахунку, в тому числі зарахування на рахунок [PERSON] 31.10.2011 коштів в сумі 16 590 дол. США, з даного рахунку 08.10.2012 було знято суму в розмірі 16 812, 85 дол. США (а.с. 137 - 139 т. 1). З копії, наданої [PERSON] , виписки за іншим особовим рахунком [NUMBER] на ім`я [PERSON] з (вкл.) 01.01.2011 по (вкл.) 27.05.2019 АТ «УкрСиббанк» вбачається рух коштів по рахунку, в тому числі зарахування на рахунок [PERSON] 06.05.2011 коштів в сумі 16 500 дол. США, з даного рахунку 31.10.2011 було знято суму в розмірі 16 790, 00 дол. США (а.с. 140 - 144 т. 1). Згідно копії Договору про користування електричною енергією о/р 670153 від 17.04.2013, між [PERSON] та ПАТ «Вінницяобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] (а.с. 145 - 148 т. 1). Згідно копії замовлення-зобов`язання № ВБ000023631 від 17.10.2012 щодо надання Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації послуг по проведенню державної реєстрації переходу права власності на об`єкт нерухомого майна за вищевказаною адресою та копією договору № 9025, замовником значиться [PERSON] (а.с. 149 - 151 т. 1). Згідно копії гарантійного талону ФОП [PERSON] на котел Vaillant T5 та копії додатку до гарантійного талону, замовником значиться [PERSON] та місцем встановлення є [ADDRESS] (а.с. 152, 153 - 154 т. 1), Також [PERSON] надано суду копію технічних умов на газопостачання житлового будинку в [ADDRESS] від 19.11.2012, де замовником значиться [PERSON] , а також копії рахунків на сплату електроенергії по адресі [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та копії квитанцій про їх оплату, копію рахунку за газ та послуги з газопостачання за грудень 2015 року, копію заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Вінницягаз ЗБУТ», підписаної [PERSON] , де адреса об`єкта значиться: [ADDRESS] , копію акту приймання закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання від 03.12.2012 щодо житлового будинку [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] значиться головою приймальної комісії (а.с. 155 - 163, 167 т. 1). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона за період з 01.07.2004 до 20.03.2014 не була працевлаштована, та з 21.03.2014 по 20.06.2014 працювала за трудовим договором в ПП [PERSON] (а.с. 164 - 166 т. 1). Згідно висновку експерта № 16-04/20КЕ судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.05.2020, на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 14.01.2020, визначити дійсну ринкову вартість автомобіля Chevrolet Aveo (Шевроле Авео), червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , не є можливим, оскільки не було надано для проведення технічного огляду. Середня ринкова вартість ідентичного, технічно-справного автомобіля, станом на момент проведення експертизи складає 118 620, 00 грн (а.с. 7 - 10 т. 2). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № ОС-379, складеного 24.04.2020, ринкова вартість житлового домоволодіння, що розташовується за адресою: [ADDRESS] , у тому числі вартість земельних поліпшень (житлового будинку з прибудовою, господарських будівель та споруд) та вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 2500 га, визначена порівняльним методичним підходом, станом на 24.04.2020 року, становить: 514 508, 00 грн, в тому числі: ринкова вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 2500 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0177, що розташована по [ADDRESS] , яка визначена методичним підходом зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок (метод порівняння), станом на 24.04.2020 року, становить: 117 625 грн., ринкова вартість земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 2400 га, кадастровий номер 0520683500:02:004:0178, що розташована по [ADDRESS] , яка визначена методичним підходом зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок (метод порівняння), станом на 24.04.2020 року, становить: 69 457, 00 грн (а.с. 11 - 68 т. 2). Оцінивши наявні докази в їх сукупності, достатності та взаємозв`язку, суд враховує наступне. Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Аналіз вищевказаних норм свідчить, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі №404/1515/16-ц. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Матеріалами справи доведено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки, а також спірний автомобільбуло придбано сторонами в справі під час шлюбу. Визначаючи обсяг майна, що підлягає поділу в порядку поділу спільного майна подружжя, про що заявлено сторонами суд зважає на таке. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, сторони не заперечують придбання під час шлюбу вказаного житлового будинку, двох земельних ділянок та спірного автомобіля, також сторони не заперечують, що житловий будинок та земельні ділянки знаходяться у їх володінні, зареєстровані на праві власності за [PERSON] , яка вважає їх особистою приватною власністю, а [PERSON] просить поділити їх як спільну сумісну власність подружжя. Водночас, [PERSON] заперечує, що вказаний автомобіль на даний час перебуває у його володінні, користуванні та власності, відповідно, дані обставини підлягають доведенню саме [PERSON] , яка заявляє вимоги щодо спірного автомобіля. Однак матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що вказаний [PERSON] автомобіль на даний час належить на праві власності їх із [PERSON] подружжю, наданий договір купівлі-продажу автомобіля датований 03.11.2018 та не спростовує повідомлені [PERSON] обставини його продажу. Будь-яких перешкод для встановлення під час судового розгляду обставин належності вказаного автомобіля на час розгляду справи судом не встановлено. Отже, за відсутності доведення [PERSON] , що вказаний автомобіль на даний час належить подружжю і не був відчужений будь-якій іншій особі, в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про залишення автомобіля у власності [PERSON] та стягнення з нього грошової компенсації 50 % вартості автомобіля в порядку поділу спільного майна подружжя слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України (далі - СК України), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Водночас, таких обставин під час судового розгляду не встановлено. Надані [PERSON] копія договору банківського вкладу (депозиту) та копія виписки за особовим рахунком, згідно якої на рахунок [PERSON] було здійснено зарахування коштів, не свідчать про те, що саме ці кошти належали її матері та саме вони були витрачені на купівлю спірного нерухомого майна.Крім цього, надані суду документи не свідчать, що ці кошти перераховані на рахунок позивачки на підставі договору дарування їй відповідної суми коштів, а не на потреби сім`ї. При цьому, [PERSON] вказані обставини під час судового розгляду не визнав та пояснив, що на придбання майна було витрачено саме спільні кошти, про надання [PERSON] певної суми коштів її матір`ю йому не відомо. Докази того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] також відсутні. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», грошові суми (вклади), внесені у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, виходячи із презумпції права спільної сумісної власності майна подружжя, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Не має значення, за ким зареєстровано таке майно, в тому числі грошові кошти на депозитному рахунку одного з подружжя, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і в тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Про що також зазначає у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц. Тому, надані [PERSON] копії документів про наявність на її депозитному рахунку відповідної суми коштів, яка, з її слів, була вкладена в придбання спірного нерухомого майна, договорів про надання послуг, де замовником значиться [PERSON] та квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг на ім`я [PERSON] не можуть бути належними та достатніми доказами того, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки є її особистою приватною власністю та не доводять жодної з обставин, зазначених в ст. 57 СК України, відповідно, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання вказаного житлового будинку та земельних ділянок особистою приватною власністю слід відмовити. Щодо вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні нею права користування спірним будинком, шляхом зобов`язання відповідача передати ключі від вхідних дверей та не чинити перешкоди у здійсненні нею права користування будинком, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7.02.2014 № 5 роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 296 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] чинить будь-які перешкоди в користуванні вказаним житловим будинком, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такої позовної вимоги. Враховуючи наведені обставини справи, спірне майно, набуте у шлюбі сторонами, вказане позивачем [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а, отже, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та дві земельних ділянки є спільною сумісною власністю подружжя, та зважаючи на презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка [PERSON] спростована не була, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поділ майна слід задовольнити, визнавши за кожним з подружжя право власності на 1/2 частку придбаного в шлюбі нерухомого майна. Оскільки судом задоволено позовні вимоги позивача [PERSON] , який підтримав під час судового розгляду викладену в позовній заяві позицію, за якою просить не стягувати судові витрати з відповідача [PERSON] , суд не стягує з відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] судові витрати. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved