overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідачка [PERSON], є матірю неповнолітнього [PERSON] [INFO]. З 2002р., мати дитини ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини. Рішенням суду від 28.05.2013р., шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Таким чином, просить позбавити батьківських прав відповідача. Крім того, враховуючи, що мати дитини не надає допомоги просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця. Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності представника та заяву, згідно до якої підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином (а.с. 34), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України про що не заперечував позивач. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] Гасангулу огли та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1999р., по 28.05.2013р., (а.с. 11). Після розірвання шлюбу [PERSON], змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 16). Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис № 20 від 12 серпня 2000 року по Виконавчому комітету Прибужанівської сільської ради Вознесенського району, Миколаївської області (Вознесенський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 10). З 2002р., мати дитини залишила місце проживання, мешкає окремо, розвитком та вихованням дитини не займається, не надає добровільно допомоги на утримання дитини, яка залишилася проживати з батьком. Згідно висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.10.2016р., № 01-05-3/405вх, орган опіки вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів, утримання інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON], законні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 164, 166, 180, 184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 29 червня 2000 року між ним та відповідачем був укладений договір № 241 купівлі-продажу будинку [ADDRESS], який був зареєстрований на Первомайській філії універсальної біржі «Південь». Сторони виконали всі його умови, а саме відповідач передав йому будинок, де він проживає з сім'єю, а позивач сплатив обумовлену договором суму коштів відповідачу, зареєстрував будинок в Первомайському МБТІ на своє ім'я. На даний час йому стало відомо, що правочин купівлі-продажу житлового будинку повинен бути засвідчений нотаріально. Але сторони не можуть оформити правочин нотаріально, так як є в наявності реєстрація в МБТІ на ім'я позивача, що унеможливлює отримання виписки з реєстру правочинів на ім'я відповідача, як власника будинку. Крім того відповідач не бажає нотаріально посвідчити договір. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позовних вимог. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про слухання справи в їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Встановлено, що сторони 29 червня 2000 року уклали договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] в простій письмовій формі, зареєструвавши його на Первомайській філії універсальної біржі «Південь». Даний будинок зареєстровано в Первомайському МБТІ, на ім'я [PERSON] на підставі зазначеного договору. Викладене підтверджується договором купівлі-продажу № 241 від 29 червня 2000 року, реєстраційним посвідченням Первомайського МБТІ від 13 липня 2000 року. За умовами договору, відповідач [PERSON] продав житловий будинок, а позивач [PERSON] купив його і сплатив обумовлену договором суму. Згідно реєстраційного посвідчення Первомайського МБТІ від 13 липня 2000 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на ім'я [PERSON] Викладене свідчить, що позивач є стороною, яка придбала будинок і виконала всі умови договору повністю, втратив можливість нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до змісту ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і визнання позову відповідачем відповідає закону, не порушує його права, та права третіх осіб, тому може бути прийняте судом. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником зазначеної квартири. Крім позивача в спірній квартирі також зареєстрований відповідач, [PERSON], який є попереднім власником квартири, та повинен був відповідно до умов договору купівлі-продажу знятись з реєстраційного обліку у строк до 10.02.2017 року, але не виконав зазначені вимоги договору. У звязку із чим, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою 2 в будинку 76 по вулиці Демократичній у м. Запоріжжя. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда № 13 (23748), номер якої вийшов 30.03.2017 року, але в судове засідання останній не зявився. Представник третьої особи до суду не зявився, причину неявки не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7-11). Згідно п. 6 Договору купівлі-продажу квартири, продавці зобовязуються знятись з обліку реєстрації місця проживання [PERSON], в строк до 10 лютого 2017 року включно (а.с. 7). Як вбачається із відповіді, наданої адресно-довідковим сектором ДМС України в Запорізькій області, відповідач зареєстрований в вищезазначеній квартирі (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином судом встановлено, що право позивача щодо володіння спірним будинком порушується відповідачем, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача за договором надання правової допомоги адвокат [PERSON] на позові наполягав і пояснив, що з 1998 року позивач прийняв у користування і відкрито користувався нерухомим майном колишнього СВК ім.. Щорса на території Чернігівського району, Запорізької області яке включає в себе: будинок трактористів № 3 з 1968 року вводу в експлуатацію, кузниця-плотня з 1967 року вводу в експлуатацію та будівлю тракторної бригади з ПТО тракторів з 1967 року вводу в експлуатацію, які рішенням загальних зборів № 2 від 08 квітня 2005 року як майно пайового фонду колишнього ксп ім. Щорса згідно акту передачі передано йому комісією на довічне управління до оформлення ним права власності. Згідно рішення виконавчого комітету Просторівської сільської ради № 45 від 10 серпня 2010 року «Про визначення місцезнаходження будівель та споруд сільськогосподарського призначення» згідно ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування» відповідно до Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», згідно заяви [PERSON] визначено місцезнаходження вказаного нерухомого майна: дім для трактористів, кузниці-плотні, ПТО для тракторів – Запорізька область, Чернігівський район, Просторівська сільська рада, сільськогосподарська зона, с. Розівка. В зв’язку з проблемами здоров’я позивач раніше не мав можливості звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник свк. ім. Щорса [PERSON] та Просторівський сільський голова [PERSON] в судове засідання не з’явились, надали суду заяви в яких вказали, що проти позовних вимог [PERSON] не заперечують і просили суд розглянути дану справу в їх відсутність. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі по справі не заперечують проти задоволенню позову, згідно рішення № 2 загальних зборів пайщиків колишнього ксп ім. Щорса [PERSON] згідно акту передачі комісійно передано на довічне управління до моменту оформлення права власності майнові об’єкти – дім для трактористів № 3, ПТО тракторів № 3, кузниця-плотня, і ніяких заперечень до цього не надходило. Згідно ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років …, набуває право власності на це майно (набувальна давність) якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно … набувається за рішенням суду. Позовні вимоги [PERSON] не суперечать вимогам вказаних статей даного кодексу в зв’язку з чим позов повністю підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку №\~ 58, що по вул. Леніна\~ в с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що 02.09.1996 року він та відповідачка, перебуваючи в шлюбі, набули право власності на зазначений будинок. Після цього вони, перебуваючи в шлюбі, шляхом спільних трудових та грошових затрат здійснили ремонт та покращення стану спірного\~ житлового будинку. \~\~\~\~\~\~\~ 12.07.2012 року шлюб між ними розірвано. \~\~\~\~\~ В даний час він з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо користування спільним майном та визнання права власності, зокрема на зазначений будинок, який відповідачка\~ вважає\~ тільки своєю власністю. \~\~\~ В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позові. Позивач від відшкодування понесених судових витрат відмовився. \~\~\~ Відповідачка була оповіщена у встановленому порядку про час та місце судового розгляду. Однак відповідачка до суду не прибула, про причину неявки не повідомила, що відповідно до ч. 1 ст.\~ 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за відсутність відповідачки. \~\~ Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про задоволення а позову з наступних підстав. Відповідно до\~ ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. \~\~\~\~\~ 2 \~ Із пояснення позивача, його представника\~ та матеріалів справи видно, що\~ сторони, перебуваючи в шлюбі, набули право спільної сумісної власності на спірний\~ будинок.\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~ \~\~\~\~\~ Після розірвання шлюбу сторони\~ не дійшли згоди щодо користування спільним майном та визнання права власності, зокрема на зазначений будинок. \~\~\~ З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку № 58, що по вул. Леніна в с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що 02.09.1996 року він та відповідачка, перебуваючи в шлюбі, набули право власності на зазначений будинок. Після цього вони, перебуваючи в шлюбі, шляхом спільних трудових та грошових затрат здійснили ремонт та покращення стану спірного житлового будинку. 12.07.2012 року шлюб між ними розірвано. В даний час він з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо користування спільним майном та визнання права власності, зокрема на зазначений будинок, який відповідачка вважає тільки своєю власністю. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позові. Відповідачка була оповіщена у встановленому порядку про час та місце судового розгляду. Однак відповідачка до суду не прибула, про причину неявки не повідомила, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за відсутність відповідачки. Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про задоволення а позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. Із пояснення позивача, його представника та матеріалів справи видно, що сторони, перебуваючи в шлюбі, набули право спільної сумісної власності на спірний будинок. 2 Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо користування спільним майном та визнання права власності, зокрема на зазначений будинок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди земельної ділянки, площею 2,95 га, кадастровий номер 3524683600:02:000:0267, укладений 01.04.2010 року ним з відповідачем, зобов?язати відповідача повернути йому зазначену земельну ділянку, посилаючись на наступне. Відповідно до пункту 7 зазначеного договору відповідач зобов?язаний за кожний рік використання землі виплачувати йому орендну плату. Згідно з пунктом 9 договору орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 31 грудня року, за який вноситься орендна плата. Орендна плата, починаючи з 2012 року, йому не виплачувалась, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, п. 35 зазначеного договору та ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, пославшись на обставини, викладені у позові. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, але його представник до суду не прибув, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутність не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 2 Судом встановлено, що [PERSON] 01.04.2010 року уклав з ПП «СТД АГРО» договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого передав ПП «СТД АГРО» в оренду строком на 10 років належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 2,95 га, кадастровий номер 3524683600:02:000:0267, що розташована на території Куцеволівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Відповідно до пункту 7 зазначеного договору відповідач зобов?язаний за кожний рік використання землі виплачувати позивачу орендну плату. Виплата орендної плати оформляється письмово і за бажанням орендодавця може виплачуватись як у грошовій формі, так і у натуральному або відробітковому вираженні. Згідно з пунктом 9 договору орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 31 грудня року, за який вноситься орендна плата. Із пояснень представника позивача, показань свідків [PERSON], [PERSON] видно, що [PERSON] орендну плату, починаючи з 2012 року, від відповідача не отримував. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, починаючи з 2012 року, не виконував обов?язки, передбачені пунктом 29 зазначеного вище договору, що відповідно до пункту 35 цього ж договору, ст.ст.24,25,32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки. На підставі ст.ст.24,25,32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 611,651 ЦК України, пунктів 7,9,10,35 договору оренди землі, укладеного 01.04.2010 року між [PERSON] та приватним підприємством «СТД АГРО»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання у зв'язку із навчанням у Харківському індустріально-педагогічному технікумі в розмірі 3000 (трьох тисяч) грн., частини щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2018 року. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав просив задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечував, вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], і продовжує навчання у індустріально-педагогічному технікумі з 01.09.2016 року до 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою учбового закладу № 817 від 26 квітня 2017 року. Згідно довідки про доходи виданої ПАТ «Мосьпанівське» № 50 від 07 серпня 2017 року доходи [PERSON] за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року склали 20193.78 грн. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Враховуючи ті обставині, що [PERSON] навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, не є інвалідом, він зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання у зв'язку із навчанням у Харківському індустріально-педагогічному технікумі в розмірі 3000 (трьох тисяч) грн., частини щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2018 року. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав просив задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечував, вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], і продовжує навчання у індустріально-педагогічному технікумі з 01.09.2016 року до 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою учбового закладу № 817 від 26 квітня 2017 року. Згідно довідки про доходи виданої ПАТ «Мосьпанівське» № 50 від 07 серпня 2017 року доходи [PERSON] за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року склали 20193.78 грн. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Враховуючи ті обставині, що [PERSON] навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, не є інвалідом, він зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved