Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину квартиру [ADDRESS]. При цьому посилався на те, що з відповідачкою він перебував у шлюбі з 2005 р. по 2013 рік. В період шлюбу, 18.10.2007 р. за спільні кошти подружжя була придбана квартира за вказаною адресою. Покупцем квартири у договорі купівлі - продажу вказана [PERSON], тому відповідно до ч.1 ст. 60 СК України [PERSON] просив визнати за ним право власності на ? частину зазначеної квартири. [PERSON] подала зустрічну позовну заяву про визнання вказаної квартири її особистою приватною власністю. При цьому посилалася на те, що спірна квартира [ADDRESS] була куплена за її особисті кошти, частину з яких 60000 гривень, вона отримала від продажу своєї однокімнатної квартири, яку вона купила до шлюбу, у 2004 році, а частину 55000 гривень, їй подарував батько [PERSON] (їй він передав 10000 доларів США). У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON], підтримав первісний позов та заперечував проти задоволення зустрічного позову у повному обсязі. При цьому пояснив, що спірна квартира була куплена під час перебування сторін спору у шлюбі, за спільні кошти. [PERSON] має постійну роботу, також упродовж тривалого часу займається веденням підсобного господарства, тримає велике поголівя свиней, яких вирощує та продає. [PERSON] подав письмові заперечення проти зустрічного позову, де зазначив, що квартира була придбана за спільні кошти. Для накопичення коштів він вів особисте підсобне господарство вирощував та продавав свиней. Ніяких коштів батько [PERSON] на купівлю квартири не давав (т.1 а.с. 81-84). Також [PERSON] надав до суду додаткові письмові пояснення, де зазначив, що у підсобному господарстві він утримував вісім голів свиноматок, кожна з яких двічі на рік приносила в середньому по 12 поросят. Загалом від продажу свиней він отримував за рік біля 260000 грн. Відразу після придбання квартири він зробив капітальний ремонт у цій квартирі, витративши лише на придбання будівельних матеріалів 41000 грн. (т.2 а.с. 130-131). [PERSON] у судовому засідання заявила про невизнання первісного позову, підтримала свій зустрічний позов та пояснила, що на час купівлі квартири [PERSON] працював сторожем та отримував заробітну плату 4-5 тис. гривень на рік, вона ж отримувала приблизно 20000 грн. на рік. Вона у 2007 році продала свою однокімнатну квартиру за 16000 доларів США. Її батько пообіцяв дати їй ще 10000 доларів, щоб вистачило на купівлю квартири, однак у неї не було можливості відразу поїхати до нього за грошима, так як він проживає у іншому районі Харківської області. Тому вона взяла кредит у Банку «Аваль» в сумі 49735 грн., а коли батько передав їй гроші, вона погасила кредит. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 01.12.2005 р. (т.1 а.с. 7). Та обставина, що вказаний шлюб було розірвано у 2013 році, сторонами визнана і не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. 18.10.2007 року [PERSON] надав нотаріусу [PERSON] заяву про згоду на придбання його дружиною [PERSON] на спільні сумісні кошти квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 98). В той же день, 18.10.2017 р. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу зазначеної двокімнатної квартири загальною площею 50,1 кв.м, придбавши її у [PERSON] за 115\~000,00 грн. При цьому згідно з умовами договору 60000,00 грн. було сплачено продавцеві у момент підписання договору, а 55000,00 грн. покупець зобовязався сплатити до 22.10.2007 р. (т.1 а.с. 8, 49,99). Згідно заяви [PERSON] усю суму за продану квартиру 115\~000,00 грн., вона отримала від [PERSON] 18.10.2007 р. (т.1 а.с. 50). З іпотечним договором від 19.10.2007 р., предметом іпотеки за яким була придбана квартира [ADDRESS], [PERSON] отримала кредит у розмірі 49735,00 грн., який повністю погасила 28.11.2007 р. (т.1 а.с. 52-54). Однокімнатну квартиру [ADDRESS] , власником якої була [PERSON], за договором купівлі продажу вона продала 21.12.2007 р. [PERSON] за 23\~000 грн. (т.1 а.с.112). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.04.2016 р. залишено без змін рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26.01.2016 р., яким [PERSON] відмовлено у позові до [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі продажу квартири від 21.10.2007 р. щодо продажу квартири за 23000 грн. та визнання, що вказаний договір купівлі-продажу був укладений за ціною 80000 грн. (т.1 а.с. 37-39). Свідки [PERSON] і [PERSON] дали показання, що знають [PERSON] близько 20 років, більше 10 років він утримує підсобне господарство, а саме вирощує та продає свиней. У його господарстві постійно утримується близько 30 свиней. Свідок [PERSON], рідна сестра [PERSON], дала показання, що їй відомо як працівнику Вовчанського відділення РайффайзенБанку «Аваль», що спірна квартира куплена [PERSON] частково за кредитні кошти та частково за кошти, отримані нею від продажу однокімнатної квартири. Свідок [PERSON] дала показання, що у 2007 році вона купила у [PERSON] будинок за 18000 доларів США, а [PERSON] віддала 15000 доларів [PERSON] за однокімнатну квартиру, яку купила у [PERSON] Гроші передавалися у відділенні Райффайзенбанку «Аваль», де на їх прохання перевірили справжність купюр. Згідно з ч.2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. На підставі письмових доказів встановлено, що належна [PERSON] однокімнатна квартира була продана нею вже після придбання двокімнатної квартири та повної оплати вартості придбаної квартири. Придбана двокімнатна квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] як майно, набуте за час шлюбу. [PERSON] не надано допустимих доказів щодо дарування їй батьком 10000 доларів США, оскільки такий правочин повинен бути укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч.1 ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оскільки спільність майна, набутого у шлюбі, презюмується ч.2 ст. 60 СК України, а [PERSON] не надано допустимих доказів щодо придбання спірної квартири за її особисті кошти, первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а у зустрічному позові [PERSON] належить відмовити. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути понесені ним судові витрати на оплату судового збору в сумів 375,00 грн., та на правову допомогу в сумі 12000,00 грн. (т.2 а.с. 51-55).

Outcome: approved