Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати відповідача повернути позивачу належне йому майно, а у разі його відсутності, стягнути його вартість у розмірі ціни позову, а також стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. В подальшому, з урахуванням заяви від 11.11.2016р. про внесення уточнень та змін до позовної заяви, позивач просив: - визнати неправомірними дії відповідача, які висловились у незаконному заволодінні майном його малолітніх дітей, які знаходяться на утриманні позивача; - зобовязати відповідача повернути майно позивача, а саме: термо-колонку BOSH, холодильник Gorenje NRK-6191MW, пральну машину LG F 1220 ND, порохотяг Samsung VC 6014 SN3K, телевізор ТВ LCB Philips 19 PFL 2908H, мікрохвильову піч НВЧ LG MS-1949X, телевізор Samsung CS-21B500HU, комод, столик під телевізор, на загальну суму 36212 грн., а у разі продажу майна або його знищення чи зіпсування, повернути позивачу вартість вищевказаного майна на загальну суму 36212 грн.; - стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 28.04.2008р. по 15.06.2013р. позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі позивач разом з дружиною та її сином від першого шлюбу, а також спільним сином проживали за адресою: [INFO]. На протязі спільного життя за спільні кошти подружжя було придбано майно: термо-колонка BOSH (4000 грн.), холодильник Gorenje NRK-6191MW (10859 грн.), пральна машина LG F 1220 ND (5999 грн.), порохотяг Samsung VC 6014 SN3K (1769 грн.), телевізор ТВ LCB Philips 19 PFL 2908H (2959 грн.), мікрохвильова піч НВЧ LG MS-1949X (2189 грн.), телевізор Samsung CS-21B500HU (2189 грн.), комод (1000 грн.), столик під телевізор (500 грн.). 16 червня 2015 року дружина позивача - [PERSON] померла. З 28.11.2014р. позивач разом з дітьми став проживати за адресою: [INFO]. На протязі 2015-2016 років позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути вищевказане майно або його вартість, але вона відмовилась добровільно повернути майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо позовним вимог посилаючись на їх недоведеність, необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, представник відповідача пояснила, що майно, яке просить повернути позивач відсутнє у відповідача, крім термо-колонки, яка знаходиться в сараї, а не у квартирі, та про повернення якої позивач до відповідача не звертався. Представник відповідача також пояснила, що після смерті [PERSON] позивач певний період часу продовжував проживати за адресою: [INFO] та в подальшому забрав всі речі, які йому належали та які він вважав за необхідне забрати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка відповідача, до цього була сусідкою позивача. Свідок пояснила, що бачила як восени 2013 року позивач привозив та розпаковував білий холодильник. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється чоловіком сестри позивача, він особисто допомагав позивачу встановлювати термо колонку за адресою: м. Вінниця, вул. Червонохрестівська, 4/8. Свідок декілька разів був у гостях у позивача та бачив у квартирі пральну машину, телевізор, мікрохвильову піч. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала приватним підприємцем та позивач купував у неї побутову техніку, зокрема холодильник, пральну машину. Свідок також зазначила, що товарні чеки на придбання побутової техніки, які містяться в матеріалів справи, були виписані нею близько двох місяців тому, за проханням позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка відповідача та їй відомо зі слів іншої сусідки (матері позивача), що після смерті дружини позивача позивач купив холодильник. Свідок також пояснила, що вона декілька разів була в квартирі де проживав позивач та бачила там комод з шухлядами. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії 1 АМ №049785 [PERSON] (позивач) та [PERSON] (донька відповідача) перебували в шлюбі, який зареєстрований 22 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції. (а.с. 10) Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). З пояснень позивача, щодо яких не заперечувала представник відповідача, під час перебування у шлюбі позивач разом з дружиною та її сином від першого шлюбу, а також спільним сином проживали у [INFO]. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.12.1999 року Виконкомом Вінницької міської ради, квартира №8, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Червонохрестівська, 4, належала на праві спільної часткової власності, по 1/4 частці, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 114) 15 червня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №265257, яке видано 19.06.2013р. відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції. (а.с. 9) Після смерті дружини та до 28 листопада 2014 року позивач разом з дітьми продовжував проживати у [INFO]. З 28.11.2014р. позивач разом з дітьми став проживати за адресою: [INFO]. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що на протязі спільного життя з [PERSON] за спільні кошти подружжя було придбано майно: термо-колонка BOSH (4000 грн.), холодильник Gorenje NRK-6191MW (10859 грн.), пральна машина LG F 1220 ND (5999 грн.), порохотяг Samsung VC 6014 SN3K (1769 грн.), телевізор ТВ LCB Philips 19 PFL 2908H (2959 грн.), мікрохвильова піч НВЧ LG MS-1949X (2189 грн.), телевізор Samsung CS-21B500HU (2189 грн.), комод (1000 грн.), столик під телевізор (500 грн.), яке залишилося в квартирі [ADDRESS] та відповідач відмовляється повернути позивачу майно. В свою чергу представник відповідача заперечуючи щодо позовних вимог пояснила, що майно, яке просить повернути позивач відсутнє у відповідача, та такого майна немає в квартирі [ADDRESS]. В ході розгляду справи, ухвалою суду від 24.01.2017р. задоволено частково заяву [PERSON] про забезпечення позову та доручено Центральному відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області провести опис та скласти акт опису майна - речей домашнього вжитку та побутової техніки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], згідно переліку: - термоколонка BOSH; - холодильник Gorenje NRK-6191MW; - пральна машина LG F 1220 ND; - порохотяг Samsung VC 6014 SN3K; - телевізор ТВ LCB Philips 19 PFL 2908H; - мікрохвильова піч НВЧ LG MS-1949X; - комод «Антарія»; - столик під телевізор «Лас-Вегас». Копію зазначеної ухвали було надіслано Центральному відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, однак 03.02.2017р. до суду надійшло повідомлення відділу ДВС №1028/07-35 від 01.02.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. (а.с. 77) Зазначене повідомлення мотивовано тим, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. (ч. 2 ст. 11 ЦПК) В той же час, згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивачу розяснювалися його процесуальні права передбачені статтями 27, 31 ЦПК України, а також позивач попереджався про наслідки вчинення або невчинення окремих процесуальних дій (заявлення клопотання про виклик свідків, призначення експертиз, зміни предмету або підстави позову). Зокрема, в судовому засіданні позивачу та його представнику було розяснено, що стягувачем, відповідно до ухвали про забезпечення позову, є саме позивач, який не позбавлений можливості самостійно предявити ухвалу суду для примусового виконання до органу державного виконавчої служби, звернувшись до органу ДВС з відповідно заявою. Позивачу та його представнику також розяснювалися вимоги статей 10 та 60 ЦПК України щодо того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, позивач та його представник в судовому засіданні зазначили, що позивач не буде предявляти ухвалу суду про проведення опису та складання акту опису майна - речей домашнього вжитку та побутової техніки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], до органів ДВС, оскільки це потребує понесення фінансових затрат близько 3000,00 грн. Таким чином, позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог зазначених у позовній заяві та на підставі доказів доданих до позовної заяви, при цьому сам позивач неодноразово зазначав, що на даний час йому невідомо яке майно наявне, а яке відсутнє у квартирі де він раніше проживав. Відповідно до статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. При цьому, положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою та другою статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Разом з тим, згідно положень частини четвертої статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої та другої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими статті 212 ЦПК України з врахуванням положень статей 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Однак, в судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення свої прав відповідачем, зокрема позивачем не доведено, що придбані позивачем та померлою [PERSON] речі домашнього вжитку та побутова техніка знаходяться за адресою: [ADDRESS], та утримуються відповідачем, тобто позивачем не доведено, що відповідач незаконно заволоділа його майном. Крім того, суд критично оцінює надані позивачем товарні чеки від 17.10.2009р., від 15.07.2011р., від 20.11.2013р. про придбання пральної машини, мікрохвильової печі та холодильника, оскільки як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] вказані товарні чеки були виписані нею близько двох місяців тому, за проханням позивача. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що придбання певних матеріальних цінностей позивачем не свідчить про те, що ці речі перебувають у відповідача та ним незаконно утримуються. Позивач не скористався своїм правом предявляти ухвалу суду від 24.01.2017р. про проведення опису та складання акту опису майна - речей домашнього вжитку та побутової техніки для примусового виконання, тоді як обовязок доведення обставин щодо наявності майна, яке витребовується, покладено саме на позивача. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Звертаючись до суду з даною позовною заявою та надаючи пояснення в судових засіданнях позивач зазначав, що на протязі спільного життя з [PERSON] за спільні кошти подружжя було придбано майно: термо-колонка, холодильник, пральна машина, порохотяг, телевізор, мікрохвильова піч, телевізор, комод, тощо. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, з пояснень позивача слідує, що половина придбаного ним під час шлюбу майна належало [PERSON]. Як зазначено вище, 15.06.2013р. [PERSON] померла, а відтак відкрилася спадщина на майно померлої, в тому числі на частину майна, яке придбано позивачем та померлою під час шлюбу. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.ст. 1217, 1218 ЦК) Згідно з частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Відповідно до частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи №789/2013 до майна померлої 15.06.2013р. [PERSON], яка заведена Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] (відповідач, мати померлої), [PERSON] (син померлої), [PERSON] (син померлої). (а.с. 92, 97-99) При цьому, позивач [PERSON], заявою від 04.12.2013р., відмовився від належної йому частини в спадщині після смерті дружини на користь синів померлої. (а.с. 96) З огляду на наведені обставини слідує висновок про необґрунтованість вимог позивача про повернення всього майна, в тому числі того яке увійшло до спадкової маси. Разом з тим, оскільки позивачем не доведено, що відповідач незаконно заволоділа та утримує його майно, відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача вартості майна. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, оскільки позивачем не доведено порушення своїх прав відповідачем, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у звязку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що в задоволені позову відмовлено, судові витрати слід залишити без відшкодування. Що стосується заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року у справі №127/22689/16-ц, слід зазначити наступне. Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду. Відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року у даній справі задоволено частково заяву [PERSON] про забезпечення позову в справі №127/22689/16-ц та доручено Центральному відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області провести опис та скласти акт опису майна - речей домашнього вжитку та побутової техніки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], а також накладено арешт на майно - речі домашнього вжитку та побутової техніки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] - відповідно до складеного акту опису цього майна. За наслідками розгляду справи у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Згідно з частиною шостою статті 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Крім того, відповідно до пункту восьмого частини першої статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, оскільки за наслідками розгляду справи відмовлено в задоволенні позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року у справі №127/22689/16-ц. На підставі викладеного

Outcome: dismissed