Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником автомобіля Ланос Ланос д.н.з. [NUMBER]. 07.07.2015 р. керуючи вказаним автомобілем та рухаючись по вулиці Стеценка в м. Києві в напрямку Інтернаціональної площі позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON], водієм автомобіля ГАЗ 2705 д.н.з. [NUMBER] вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху. Цивільно-правова відповідальність винуватця пригоди була застрахована відповідачем на підставі полісу про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 4490277. 07.07.2015 р. позивач, як потерпілий в ДТП, повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду. 10.07.2015 р. визначеним відповідачем експертом ТОВ «АВЕ» автомобіль позивача було оглянуто та повідомлено про надання висновку на протязі 10 днів. 14.07.2015 р. пошкоджений автомобіль з СТО за адресою: [ADDRESS]де зберігався до огляду експертом , був перевезений для проведення ремонту на СТО в [ADDRESS] за що було сплачено 700,00 грн. На усне прохання позивача надати можливість ознайомитись з документами на підставі яких буде здійснюватись оцінка розміру заподіяної шкоди відповідач надав відмову. На письмове звернення щодо ознайомлення з документами направлене 23.07.2015 р. відповідь не надійшла. 30.07.2015 р. працівники відповідача на усне звернення по телефону повідомили про оформлення і передачу звітів до страхової компанії. При повторному відвідуванні офісу відповідача 06.08.2015 р. можливості ознайомитися з висновками експерта надано не було. Враховуючи обмежені терміни для подачі заяви щодо виплати страхового відшкодування позивач 06.08.2015 р. подав страховику таку заяву та просив відшкодувати спричиненні збитки, а також додатково 700,00 грн. витрат за перевезення автомобіля. Повідомлення відповідача про можливість ознайомитися зі звітами експертної оцінки № 13140 від 17.07.2015 р. та № 13380 від 20.07.2015 р. позивач отримав у вересні 2015 р. Також у вересні 2015 р. позивач здійснив ремонт свого автомобіля та сплатив вартість робіт та запасних частин. Згідно з накладною на реалізацію товарів від № 4226 від 10.09.2015 р. в ФОП [PERSON] були придбані необхідні для заміни комплектуючі, їх вартість у розмірі 12 683,00 грн. сплачена. Ремонт автомобіля, здійснений ФОП [PERSON] підтверджується актом виконаних робіт № 1 від 28.09.2015 р. і його вартість становить - 18 400,00 грн. Копії всіх наявних документів щодо виконання ремонту, здійснення оплати надавались відповідачу. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2015 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки заява про сплату страхового відшкодування надійшла 06.08.2015 р. , постанова Шевченківського районного суду м. Києва набрала чинності 06.11.2015 р. у відповідача було достатньо часу для і правових підстав для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування. Проте, лише 12.01.2016 р. здійснено виплату у розмірі 12 331,34 грн. яка не відповідає реальним збиткам, витратам які поніс позивач щодо ремонту автомобіля. Зважаючи на викладене [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь суму завданих збитків у сумі 19 751,66 грн. до яких входить і сума на евакуацію транспортного засобу, 6 495,21 грн. пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування та судові витрати. В подальшому позивач збільшив вимоги та просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь 19 751,66 грн. збитків завданих внаслідок ДТП, 12 318,36 грн. пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування та судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Зазначив, що прострочення виплати відшкодування має рахуватися з 07.11.2015 р., оскільки судове рішення щодо встановлення винуватості третьої особи у ДТП набрало чинності 06.11.2015 р. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування щодо задоволення іншої частини вимог - поклався на розсуд суду. Пояснив, що незалежним експертом ТОВ «Експертум-Аве» було складено звіт №с 13140 від 17.07.2015 р. та встановлено, що вартість матеріальног збитку завданого власнику транспортного засобу Део Ланос д.н.з. [NUMBER] становить 19 979 грн. 55 коп. з ПДВ та 16 649 грн. 63 коп. без ПДВ. Також експертом складено звіт № 13380 від 20.07.2015 р. за яким матеріальний збиток щодо складових частин, які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища, або умовами експлуатації, пошкодження яких зафіксовано в протоколі огляду транспортного засобу від 10.07.2015 р., та які дублюють пошкодження, отримані внаслідок ДТП, що сталася 07.07.2015 р., але не відносяться до таких, становить 4 637,41 грн. з ПДВ та 3 964,51 грн. без ПДВ. Страхове відшкодування, зважаючи на положення ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та зважаючи на розмір франшизи становило 12 331,34 грн. 13.01.2016 р. дана сума була сплачена позивачу. Щодо посилання позивача на обов»язок здійснити доплату страхового відшкодування представник відповідача зазначив, що [PERSON] не надав належних та допустимих доказів, які свідчать, що матеріальні збитки перевищують суму виплаченого страхового відшкодування. Також вказав на те, що як свідчить заява позивача від 23.07.2015 р. про надання допомоги у складанні заяви про страхове відшкодування, він був ознайомлений з нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування та документами на підставі яких оцінено (буде оцінюватись) розмір заподіяної шкоди. У відповідь позивач отримав повідомлення про з проханням ознайомитись зі звітами експертної оцінки , що він і зробив 18.08.2015 р. [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 07.07.2015 р. приблизно о 09 год. 35 хв. в м. Києві на вулиці Стеценка сталась дорожньо - транспортна пригода за участі автомобілів «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Деу» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Як свідчать матеріали справи, і це не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача, автомобіль «Деу» д.н.з. [NUMBER] належнить на праві власності позивачу, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу долучено до матеріалів справи. Під час дорожньо - транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2015 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв»язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Також не заперечувалась в судовому засіданні учасниками процесу та обставина, що цивільно - правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до полісу № АЕ 4490277 обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. При цьому за положеннями страховий випадок відповідно ст. 8 Закону України «Про страхування» - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, 07.07.2015 р. [PERSON] подав до ТДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду. 10.07.2015 р. складено протокол огляду транспортного засобу за участі власника [PERSON] експертом ТОВ «Експертум-Аве» де зазначено пошкодження автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER] отримані внаслідок ДТП та пошкодження не пов»язані з аварією. Огляд транспортного засобу було проведено за адресою6 [ADDRESS]. Також як свідчать матеріали справи, 14.07.2015 р. позивачем сплачено 700,00 грн. за евакуацію транспортного засобу з місця його огляду. 06.08.2015 р. позивач подав на виконання вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заяву про страхове відшкодування та просив відшкодувати витрати пов»язані з пошкодженням автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER], витрати в сумі 700,00 грн. пов»язані з доставкою пошкодженого транспортного засобу з місця огляду експертом до місця здійснення ремонту та зазначив, що на дату подання даної заяви не був ознайомлений представниками страховика з інформацією про вартість матеріального збитку. 13.08.205 р. в адресу позивача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» направлено лист з повідомленням щодо можливості ознайомитись зі звітами експертної оцінки № 13140 від 17.07.2015 р. та зі звітом № 13380 від 20.07.2015 р. у офісі страховика. Не заперечувалось позивачем, і це підтверджується матеріалами справи, зокрема, додатковою заявою [PERSON] про страхове відшкодування з вимогою про включення до суми страхового відшкодування витрат, пов»язаних з придбанням АКБ (акумуляторної батареї) узв»язку із відсутністю у звіті № 13140 про вартість матеріального збитку розрахунків з врахування таких витрат і необхідності заміни АКБ. Як зазначив в судовому засіданні [PERSON] та відповідні докази були долучені ним до матеріалів справи, у вересні 2015 р. позивачем у ФОП [PERSON] були придбані деталі для автомобіля «Деу», які потребували заміни на суму 12 683,00 грн., що підтверджується корпією товарного чеку № 4226 від 10.09.2015 р. та здійснено ремонт автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт № 1 ФОП [PERSON] від 28.09.2015 р. за який сплачено відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 28.09.2015 р. 18 400,00 грн. Також встановлено і не заперечується позивачем, що 13.01.2016 р. ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування на підставі прийнятого страховиком рішення в сумі 12 331 грн. 34 коп. [PERSON] зазначає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання по виплаті страхового відшкодування, збитки, про що надано відповідні докази становили суму, яка перевищує виплачену суму та не відшкодовано витрати на евакуацію. Крім того, відповідач має сплатити пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 07.11.2015 р. по день виплати страхового відшкодування - 13.01.2016 року. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається зі звіту № 13380 від 20.07.2015 р. про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Деу д.н.з. [NUMBER], що його складено фахівцем ТОВ «Експертум-Аве» оцінювачем [PERSON], розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ , приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу запчастин, без урахування ПДВ і становить 19 979,55 грн.та 16 649,63 грн. без ПДВ За звітом оцінювача ТОВ «Експертум-Аве» [PERSON] № 13380 від 20.07.2015 р. визначено матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Деу д.н.з. [NUMBER] щодо складових частин, які частково або повністю мають втрату первісних технічних або технологічних якостей, зумовлених впливом навколишнього середовища, або умовами року, та які дублюють пошкодження, отримані внаслідок ДТП, що сталася 07.07.2015 р., але не відноситься до таких, становить 4 637,41 грн. з ПДВ, 3 864,51 грн. без ПДВ. Також 17.07.2015 р. оцінювачем складено звіт № 13140/1, щодо вартості відновлювального ремонту акумуляторної батареї з урахуванням зносу та визначено розмір збитків - 546 грн. 22 коп. З урахуванням вимог чинного законодавства, як пояснив представник відповідача, ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» прийнято рішення щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 12 331, 34 грн. з такого розрахунку: 17 195,85 грн. (вартість відновлювального ремонту 16 649,63 грн. + 546,22 грн.) - 3 864,51 грн. (мат. Збиток складових, які мають втрату технічних якостей) - 1 000,00 грн. шраншизи відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності № АЕ 4490277. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, як встановлено положеннями ст. 11 ЦПК України. В свою чергу приписами ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач зазначає, що доказами невідповідності сплаченого страхового відшкодування понесеним збиткам є документи, що свідчать про придбання комплектуючих до автомобіля та акт виконаних робіт щодо ремонту автомобіля. Слід зазначити, що за положеннями ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В свою чергу ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 22 ЦПК України збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В розумінні чинного законодавства України під реальними збитками розуміються витрати які особа понесла відновлення становища, що існувало до порушення, в даному випадку приведення транспортного засобу у стан, який він мав до ДТП, що трапилась 07.07.2015 р. Надані позивачем платіжні документи та акт виконаних робіт не містить в собі інформацію щодо реальних збитках, а саме, що вказані суми є витратами на відновлювальний ремонт. В судовому засіданні було роз»яснено сторонам право щодо застосування для вирішення питання розміру збитків спеціальних знань та в тому числі можливість заявлення клопотання про призначення експертизи. Сторони в судовому засіданні повідомили про відсутність необхідності проведення експертизи, оскільки надані докази надають можливість вирішити спір по суті. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в частині стягнення страхового відшкодування у сумі 19 751,66 грн., у зв»язку із недоведеністю, в розумінні положень чинного законодавства України, що сплачене страхове відшкодування не є достатнім для відновлення порушених прав позивача. Також позивачем не доведено необхідність стягнення з відповідача витрат на евакуацію автомобіля у сумі 700,00 грн., з огляду на те, що законотворець пов»язує таку можливість з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З іншого боку згідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Так постанова Шевченківського районного суду м. Києва у справі про адміністративне правопорушення набрала чинності 07.11.2015 р., заява про виплату страхового відшкодування подана 06.08.2015 р.. здійснення відповідних виплат відбулось 13.01.2016 р. Дані обставини не заперечувались представником відповідача в судовому засіданні. За положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Беручи до уваги вищенаведене суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення пені за період з 07.11.2015 р. по 13.01.2016 р. Вивчивши та перевіривши розрахунок наданий позивачем суд приходить до висновку, зважаючи на вимоги чинного законодавства України, рівень подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за зазначений період, період прострочення, який дорівнює 68 днів та суму боргу (розмір страхового відшкодування), що сума стягнення має становити - 1 008 грн. 04 грн. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial