Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої він просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 8 грудня 2007 року, актовий запис № 733. Зазначає, що від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склалися, спільне господарство ними не ведеться, фактично шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2012 року, втрачені всі духовні та фізичні зв'язки. На даний час проживають окремо, шлюб існує формально, збереження сім'ї неможливо, а подальше існування формального шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач вказує, що фактично створив нову сім'ю, примирення між ними неможливо, майнового спору між ними не має. Неповнолітня дитина буде проживати з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим, до суду від нього надійшла заява, згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Разом з тим, до суду від неї надійшла заява, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила шлюб розірвати, строк для примирення не надавати. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 8.12.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 8 грудня 2007 року, актовий запис № 733. (а.с.4). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов'язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON], оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, він не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] буде проживати з матір'ю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved