Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити той факт, що він станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України. Пояснюючи причину свого звернення до суду з даною заявою, заявник посилається на те, що внаслідок життєвих обставин, у молодому віці він, не встигши отримати паспорт, був засуджений, і тривалий час відбував покарання у місцях позбавлення волі. На даний час він намагається вирішити питання щодо отримання паспорта громадянина України, але він отримав відмову від компетентного органу у задоволенні свого прохання, оскільки необхідно довести, що він постійно знаходився на території України, починаючи з 24.08.1991 року. Народився він 07.05.1976 року в с.Комарівка Борзнянського району Чернігівської області. Після народження постійно проживав в [INFO], з 01.09.1982 року по 15.06.1992 року навчався в Комарівській загальноосвітній школі 1-3 ступенів. У лютому 1994 року в неповнолітньому віці був засуджений Борзнянським районним судом Чернігівської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.81 ч.3, 89 ч.1 КК України, до 3-х років позбавлення волі. 27.11.2000 року був засуджений Борзнянським районним судом Чернігівської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.140 ч.2, 142 ч.2, 42, 14 КК України, до 5 років позбавлення волі. Покарання відбував в державній установі «Харківська виправна колонія №43» і звільнився 21.06.2005 року. Після звільнення проживає без реєстрації в с.Комарівка Борзнянського району Чернігівської області, але не постійно, оскільки працює у м.Києві. Паспорта колишнього СРСР він взагалі не отримував, а тому позбавлений можливості надати компетентному органу належні підтвердження місця реєстрації за своє життя, починаючи з набуттям повнолітнього віку. В червні 2018 року він звернувся до Борзнянського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області з питання отримання паспорта громадянина України. В результаті проведених міграційною службою перевірок та шляхом проведення процедури встановлення особи його особу було ідентифіковано, однак відсутні документи, які б усували імовірність проживання в іншій державі та наявності іншого громадянства. Так, Борзнянський районний сектор міграційної служби надав йому роз`яснення, що згідно з ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, які постійно проживали на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та проживали в Україні на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) і не були громадянами інших держав. Вищезазначені громадяни отримують паспорти громадян України лише в тому випадку, якщо мають відмітку про постійну реєстрацію, починаючи з 24.08.1991 року, або про постійну чи тимчасову реєстрацію станом на 13.11.1991 року в паспорті громадянина колишнього СРСР. На підтвердження фактів, що свідчать про постійне перебування в межах України, включаючи період існування незалежної держави Україна, надаються письмові докази про місце народження, про місце навчання, а також довідки з установи, де він відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Також, дані про місце його народження та проживання у шкільний період відомі його батькові [PERSON] та [PERSON], яких слід допитати як свідків. Заявника в судовому засіданні просив задовольнити заяву. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] є та сама особа, яка народилася 07.05.1976 року. Останній проживав у [INFO], а також навчався до 10 класу в Комарівській середній школі. Однак,наприкінці навчання вчинив злочини і, будучи засудженим, перебував в місцях позбавлення волі. Після звільнення періодично проживає в с.Комарівка. Будьяких даних про наявність у [PERSON] іншого громадянства немає, і з урахуванням біографічних даних та поведінки останнього в стосунках з односельчанами таке виключається. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні пояснила причину відмови [PERSON] в отриманні паспорта громадянина України, оскільки надані ним документи не повною мірою відповідали вимогам законодавства, і що вказаний недолік міг бути усунутий за рахунок встановлення певних фактів в судовому порядку. Згідно з положеннями п.1 ч.1 Закону України «Про громадянство України», п.8 Порядку, для встановлення факту належності особи до громадянства України заявник повинен поряд з відповідною заявою надати інші документи, одним із яких є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заслухавши заявника, допитавши свідків, з`ясувавши думку представника заінтересованої особи, перевіривши доводи заявника фактами з наданих ним особистих документів, а також зважаючи на показання свідка, які узгоджуються з доводами заявника в обґрунтування заяви, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з метою вирішення питання щодо отримання паспорта громадянина України, оскільки він отримав відмову від компетентного органу у задоволенні свого прохання, з причини недоведення того, що він постійно знаходився на території України, починаючи з 24.08.1991 року. Згідно з наданими суду особистими документами [PERSON] народився 07.05.1976 року в с.Комарівка Борзнянського району Чернігівської області. Після народження постійно проживав в [INFO], з 01.09.1982 року по 15.06.1992 року навчався в Комарівській загальноосвітній школі 1-3 ступенів. У лютому 1994 року в неповнолітньому віці був засуджений Борзнянським районним судом Чернігівської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.81 ч.3, 89 ч.1 КК України, до 3-х років позбавлення волі. 27.11.2000 року був засуджений Борзнянським районним судом Чернігівської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.140 ч.2, 142 ч.2, 42, 14 КК України, до 5 років позбавлення волі. Покарання відбував в державній установі «Харківська виправна колонія №43» і звільнився 21.06.2005 року. Після звільнення проживає без реєстрації в с.Комарівка Борзнянського району Чернігівської області, але не постійно, оскільки працює у м.Києві. Паспорта колишнього СРСР він взагалі не отримував, а тому позбавлений можливості надати компетентному органу належні підтвердження місця реєстрації за своє життя, починаючи з набуттям повнолітнього віку. Отже, судом встановлено, що доводи заявника в обґрунтування заявленої вимоги знайшли повне підтвердження під час судового процесу. Відповідно до ст.234 ЦПК України суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~ справи\~про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з\~ст.\~256\~ЦПК України\~ у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved