Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі дитини та спілкуванні з нею, треті особи орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Харківської області, служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10 листопада 2016 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився жити з матірю, яка перешкоджає спілкуванню дитини з батьком. В звязку з цим позивач був змушений звернутися до служби у справах дітей Дворічанської РДА із заявою про призначення днів та годин побачень зі своєю дитиною, однак відповідач надалі продовжує чинити перешкоди у їх спілкуванні, що не тільки порушує права позивача, а ще суперечить інтересам неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, просив суд визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] шляхом систематичних побачень з ним у присутності матері - [PERSON]: кожну середу місяця з 16:00 до 19:00 години, кожну першу та третю суботу місяця з 08:00 до 12:00 години, кожну другу та четверту неділю місяця з 08:00 до 12:00 години, за місцем проживання дитини за адресою: Харківська область, Дворічанський район, смт. Дворічна. вул. Слобожанська, б. 74, кв. 4. Відповідач та її представник в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнали частково, просили суд визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] шляхом систематичних побачень з ним у присутності матері - [PERSON]: кожну середу місяця з 16:00 до 19:00 години, кожну першу та третю суботу місяця з 09:00 до 11:00 години, кожну другу та четверту неділю місяця з 09:00 до 11:00 години за місцем проживання дитини за адресою: Харківська область, Дворічанський район, смт. Дворічна. вул. Слобожанська, б. 74, кв. 4. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Харківської області та служб у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області,в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON], але з урахуванням позиції відповідача. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №416652 від 26 серпня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську реєстраційної служби Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився 14 серпня 2015 року, про що складено актовий запис №281, батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно з рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 10 листопада 2016 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернуто дошлюбне прізвище - «Должанська». Відповідно до розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області №42 від 18 січня 2017 року, [PERSON] призначено наступні дні та години побачень з його малолітнім сином [PERSON], [INFO]: кожну середу місяця з 17:00 до 19:00 години та кожну суботу місяця з 07:00 до 09:00 години за місяцем проживання дитини в присутності матері за адресою: вул. Слобожанська, б. 74[ADDRESS]. Згідно з довідкою №07-20/144 від 20 лютого 2017 року, виданої державним підприємством «Купянське лісове господарство», [PERSON] працює старшим майстром лісу Купянського лісництва ДП «Купянський лісгосп». Відповідно до довідки №153 від 23 лютого 2017 року, виданої державним підприємством «Купянське лісове господарство», [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина. Аліменти утриманні по 31 січня 2017 року в повному обсязі. Згідно з характеристикою, виданою виконавчим комітетом Купянської міської ради Харківської області від 23 лютого 2017 року, [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: м. Купянськ, вул. Івана Кожедуба. Б. 42, характеризується виключно з позитивної сторони. Згідно з ст. 51 Конституції України, сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.\~\~ Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. У відповідності по ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки також зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки повинні поважати права дитини та її людську гідність. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною, а батько з яким проживає дитина не має право перешкоджати такому спілкуванню. Згідно з вимогами ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Законом України «Про охорону дитинства», а саме ч.3 ст.11 передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст .12 цього Закону, виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ст.15 вказаного Закону зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства стаття 7 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 141, 150, 155, 157, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial