Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що 11.01.20127 року він звернувся до Іллінецької державної нотаріальної контори у Вінницькій області для укладення договору купівлі - продажу належного йому житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], однак йому будо відмовлено у зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе майно, включаючи вказану нерухомість про що надано Витяг з Єдиного реєстру заборон і відчужень об'єктів нерухомого майна. Відповідно до даного Витягу арешт накладено 12.06.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області Максименка О.В. (ВП № 50516139). Вказане майно було арештовано в зв'язку зі стягнення з позивача на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості в сумі 7090,67 грн.. Станом на 11 січня 2017 року заборгованість за кредитним договором позивачем погашена у повному обсязі. Позивач звернувся із заявою про зняття арешту до відповідача - відділу виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції, на що отримав постанову від 29.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», в зв'язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, начальник відділу Конопелько В.В. подав до суду заяву в якій просить суд справу розглядати у відсутність представника. Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту» від 01 червня 2016 року №5, спори про цивільне право , пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні , якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно ч. 3 та. ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, оскільки вони є підставними та обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: approved