Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Рівнеторф», третьої особи: тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Рівнеторф» Ващука С.В., в якому просив поновити його на роботі головного енергетика на ДП «Рівнеторф» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.08.2020 року до дня поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював на Державному підприємстві «Рівнеторф» з 01 червня 1978 року. Наказом №119-к від 17 серпня 2020 року був звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переводу на іншу роботу, п. 1 ст.40 КЗпП України, про що зроблено запис у трудовій книжці та йому вручено. Звільнення вважає незаконним, так як накази №59 від 11.06.2020р. та №119- к від 17.08.2020 р. видані із порушенням норм законодавства України та є протиправними. З 18 серпня 2020 р. він не працює. У зв`язку із сімейними обставинами та необхідністю оздоровитись, у першій половині дня 11 червня 2020 р. він написав заяву на т.в.о.директора ДП «Рівнеторф» про надання йому невикористані дні щорічних відпусток з 12 червня 2020 р. за період роботи з 28.04.2013 року по 2019 рік включно. Але йому було усно відмовлено у прийнятті вищевказаної заяви, посилаючись лише на те, що такого типу заяви не приймаються. Цього ж дня засобами поштового зв`язку Укрпошта він відправив рекомендованим листом вищевказану заяву на адресу Відповідача. У другій половині цього ж дня 11.06.2020 р. його було закликано до кабінету т.в.о.директора ДП «Рівнеторф» та запропоновано написати заяву на звільнення за власним бажанням, про що він відмовився, тоді його було усно повідомлено, що його посаду буде скорочено. 25 червня 2020 р. інформаційним листом Відповідача №394 від 23.06.2020 повідомлено, що йому не можливо надати невикористані дні щорічних відпусток за період роботи з 28.04.2013 року по 2019 рік включно, так як його щорічна відпустка згідно з графіком відпусток Відповідача припадає на жовтень 2020 року та його заяву про відпустку було отримано 19.06.2020 (хоча згідно трек-номерів із сайту Укрпошти Відповідачу було вручено 16.06.2020 о 17:15 годині). Ненадання щорічних відпусток у терміни, визначені Законом та КЗпП України, є грубим порушенням законодавства про працю - ця позиція викладена у листі Міністерства соціальної політики України від 24.12.2013 р. N 152/13/82-13. Вважає, що відповідач не надавши йому невикористані дні щорічних відпусток за період роботи з 28.04.2013 року по 2019 рік включно порушив статті 2 та 11 ЗУ «Про відпустки». Відповідно до наказу Відповідача №119-к від 17.08.2020 про звільнення його, підставою був наказ №59 від 11.06.2020, акт про відмову від підпису та ознайомлення про наявні вакантні посади від 31.07.2020, хоча 31.07.2020 ніхто йому вакантні посади не пропонував та не ознайомлював. Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Представником відповідача\~- Державного підприємства «Рівнеторф» подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] вважають незаконними та необгрунтованими, а наведені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. 11 червня 2020 року було винесено наказ ДП «Рівнеторф» № 59 про скорочення штату відповідно до якого посада Головного енергетика яку займав [PERSON] , підлягає скороченню з 17.08.2020. Вказаний наказ ДП «Рівнеторф» у першій половині дня 11 червня 2020 року в кабінеті т.в.о. директора ДП «Рівнеторф» було надано для ознайомлення [PERSON] та зміст наказу ДП «Рівнеторф» № 59 від 11.06.2020 про скорочення штату зачитано в присутності [PERSON] . Однак, прочитавши та прослухавши наказ [PERSON] відмовився від підпису, та ознайомлення з наказом ДП «Рівнеторф» № 59 від 11.06.2020 про скорочення штату (скорочення посади Головного енергетика) про що в його присутності було складено акт №1 від 11.06.2020 про відмову від підпису, та ознайомлення з наказом ДП «Рівнеторф» № 59 від 11.06.2020 про скорочення штату. 19 червня 2020 року Державним підприємством «Рівнеторф» було отримано лист головного енергетика ДП «Рівнеторф» [PERSON] з доданою заявою про надання невикористаних днів щорічних відпусток з 12 червня 2020 року за період роботи з 28.04.2013 року по 2019 рік включно у зв`язку з сімейними обставинами та необхідністю оздоровитись. Листом ДП «Рівнеторф» вих. №394 від 23.06.2020 року Позивача було проінформовано, про те, що щорічна відпустка може бути надана до 16.08.2020 року у зв`язку з тим, що згідно наказу Д11 «Рівнеторф» № 59 від 11.06.2020 року посада головного енергетика підлягає скороченню 17.08.2020 року (з усіма необхідними нарахуваннями та виплатами встановленими чинним законодавством, в тому числі компенсації за невикористані дні щорічної відпустки), та запропоновано з`явитися у відділ юридично-кадрового забезпечення для оформлення щорічної відпустки до вказаного терміну. На підприємстві розроблено та затверджено в установленому порядку графік відпусток працівників ДП «Рівнеторф» на 2020 рік, з урахуванням інтересів працівників, що засвідчується їхніми особистими підписами. Згідно з графіком відпусток працівників ДП «Рівнеторф» щорічна відпустка [PERSON] припадала на жовтень місяць 2020 року. Разом з тим, лист з доданою заявою про надання невикористаних днів щорічних відпусток з 12 червня 2020 року надійшов на адресу підприємства 19.06.2020 року, що унеможливлювало надання відпустки з 12.06.2020 року. Посилання Позивача на порушення ДП «Рівнеторф» ст. 2 та 11 ЗУ «Про відпустки» є безпідставні та необгрунтовані, оскільки при звільненні [PERSON] йому було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як передбачено ст. 24 ЗУ «Про відпустки». 22 червня 2020 року Позивачу було запропоновано переведення на вакантні посади на підприємстві згідно повідомлення про наявні вакантні посади вих. №387 від 22.06.2020, проте Позивач відмовився від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади, яке було зачитано в присутності [PERSON] про, що було складено акт про відмову від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади від 22.06.2020. Згодом 31 липня 2020 року у зв`язку із зміною кількості вакантних посад Позивачу повторно було запропоновано переведення на вакантні посади на підприємстві згідно повідомлення про наявні вакантні посади вих. №500 від 31.07.2020, проте Позивач відмовився від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади, яке було зачитано в присутності [PERSON] про, що було складено акт про відмову від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади від 31.07.2020. Внаслідок того, що позивач не мав наміру працювати на іншій запропонованій вакантній посаді та відмовлявся від ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади його було звільнено з роботи 17.08.2020 згідно п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату). Позивач не відносився до членів двох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві. Посилання Позивача в позовній заяві на те, що йому не пропонували вакантні посади та не ознайомлювали з даними вакантними посадами є неправдивими та такими, які не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа:\~тимчасово виконуючий\~обов`язки директора\~ДП «Рівнеторф»\~Ващук Сергій\~Володимировичподав до суду пояснення аналогічні поданому відповідачем відзиву на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивачем подано відповідь на відзив, де зокрема зазначено наступне. Відповідачем не надано докази (документи), які підтверджують необхідність скорочення штату працівників - докази наявності змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації; техніко-економічне обґрунтування скорочення штату працівників для покращення фінансового стану підприємства погодженого з профкомом; виписку із протоколу засідання профкому зі згодою на звільнення. Оскільки фактичні зміни в організації виробництва і праці на підприємстві не відбулися, скорочення штату підприємства суперечить закону, профспілковий орган завчасно не був повідомлений про наступне вивільнення, тому наказ №59 від 11.06.2020р. ДП «Рівнеторф» про скорочення штату з метою покращення фінансового стану підприємства є - безпідставний та протиправним. Відповідач при скороченні штату працівників не забезпечив переважне право на залишення на роботі головного енергетика [PERSON] , так як він є працівник із більш високою продуктивністю праці і кваліфікацією із числа електротехнічних працівників ДП «Рівнеторф», чим було порушено ч. 1 ст. 42 КЗпП України. Окрім того, Відповідач скорочуючи посаду головного енергетика (відповідального за електрогосподарство) поставив підприємство під загрозою функціонування, так як лише [PERSON] мав відповідний допуск групи з електробезпеки 5гр. до і вище 1000 В (дійсним у період скорочення). Зазначає, що у період з 11 червня і до 17 серпня 2020 року його ніхто особисто (персонально) письмово не попереджав про скорочення і відповідно не пропонував вакантні посади у відповідності до приписів статті 49-2 КЗпП України. Щодо актів про відмову від підпису та ознайомлені з повідомленнями про наявні вакантні посади від 22.06.20р. та 31.07.20р., зазначає, що дані акти не затверджені керівником та відповідно не прийнято рішення, щодо подальшого руху даних «документів» - відправлення рекомендованим листом повідомлень та актів на поштову адресу Позивачу; вказівки про спосіб вручення повідомлень (пропозиції) та місця його вручення; \~ \~ \~ \~актами не підтверджується відмова Позивача від запропонованих посад. У Відповідача відсутні будь-які докази, що Позивача було повідомлено про відповідне вивільнення за два місяці та повідомлено про наявні вакантні посади у законний спосіб. Вважає, що повідомлення про наявні вакантні посади та акти про відмову від підпису та ознайомлені з повідомленнями про наявні вакантні посади від 22.06.20р. та 31.07.20р. - є сумнівними та складені у поспіху, щоб «узаконити» не законне скорочення (звільнення) Позивача. У запереченні на відповідь на відзив позивача представник ДП «Рівнеторф» зазначив зокрема, що звільнення Позивача відбулося саме за скороченням штату. При звільненні [PERSON] йому було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як передбачено ст. 24 ЗУ «Про відпустки». У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених у позові та відповіді на відзив підстав, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ДП «Рівнеторф» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченні, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав зазначених у поданих до суду поясненнях, також просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши учасників, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності звільнення позивача, який регулюється положеннями\~Кодексу законів про працю України\~(КЗпП). \~Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~та\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені також\~КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників Згідно ч.1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Судом встановлено, що [PERSON] працював на Державному підприємстві «Рівнеторф» з 01 червня 1978 року. Наказом №119-к від 17 серпня 2020 року був звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переводу на іншу роботу, п. 1 ст.40 КЗпП України. Підставою для винесення наказу зазначено наказ №59 від 11.06.2020 про скорочення штату працівників, акт про відмову від підпису та ознайомлення про наявні вакантні посади [PERSON] від 31.07.2020 (а.с. 8). 11 червня 2020 р. [PERSON] на т.в.о.директора ДП «Рівнеторф» відправлено заяву про надання йому невикористані дні щорічних відпусток з 12 червня 2020 р. за період роботи з 28.04.2013 року по 2019 рік включно, яка згідно трек-номерів із сайту Укрпошти Відповідачу була вручена 16.06.2020 о 17:15 годині (а.с. 11-13). ДП «Рівнеторф» 11 червня 2020 року було винесено наказ № 59 про скорочення штату відповідно до якого посада Головного енергетика яку займав [PERSON] , підлягає скороченню з 17.08.2020 (а.с. 30, 49). 11.06.2020 складено акт №1 про відмову від підпису та ознайомлення з наказом ДП «Рівнеторф» №59 від 11.06.2020 про скорочення штату. В акті зазначено, що головний енергетик [PERSON] відмовився від підпису та ознайомлення з наказом ДП «Рівнеторф» №59 від 11.06.2020 про скорочення штату, зміст наказу зачитано в присутності [PERSON] . Акт складено та підписано провідним юрисконсультом Климюк В.В., старшим інспектором з кадрів [PERSON] та диспетчером [PERSON] (а.с. 31, 50). Як свідчить повідомлення за вих. №387 від 22 червня 2020 року, [PERSON] запропоновано переведення на вакантні посади на підприємстві (а.с. 32, 51). [PERSON] відмовився від підпису та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади, яке було зачитано в його присутності, про що складено акт про відмову від підпису та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади від 22.06.2020 (а.с. 33, 52). 31 липня 2020 року [PERSON] повторно запропоновано переведення на вакантні посади на підприємстві згідно повідомлення про наявні вакантні посади вих. №500 від 31.07.2020. У повідомленні зазначено, що у разі відмови від запропонованих посад позивача буде звільнено 17.08.2020 на підставі п. 1 ст. 140 КЗпП України (а.с. 34, 53). [PERSON] відмовився від підпису та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади, яке було зачитано в присутності [PERSON] про що складено акт про відмову від підпису та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади від 31.07.2020 (а.с. 35, 54). Наказом №119-к від 17 серпня 2020 року [PERSON] звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переводу на іншу роботу, п. 1 ст.40 КЗпП України. Бухгалтерію підприємства зобов`язано зробити повний розрахунок та виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та відпускні за відпрацьований період часу з 28.04.2013 по 17.08.2020 (а.с. 8). Згідно ч. 4 ст. 79 КЗпП України та ч. 10 ст. 10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. При звільненні [PERSON] виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як передбачено ст. 24 ЗУ «Про відпустки». Згідно ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Як свідчать листи Первинної професійної спілки працівників ДП «Смигаторф» №1 від 20.07.2020, та Первинної профспілкової організації ДП «Рівнеторф» РООПЗ №10 від 04.08.2020, [PERSON] не відносився до членів двох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві (а.с. 100, 101). Згідно ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Згідно правової позиції Верховного Суду України (у цивільній справі №6-40цс15), власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Позивачу було запропоновано переведення на всі наявні вакантні посади на підприємстві згідно повідомлення про наявні вакантні посади вих. №387 від 22.06.2020, проте він відмовився від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади, яке було зачитано в присутності [PERSON] про, що було складено акт про відмову від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади від 22.06.2020. 31 липня 2020 року у зв`язку із зміною кількості вакантних посад Позивачу повторно було запропоновано переведення на всі наявні вакантні посади на підприємстві згідно повідомлення про наявні вакантні посади вих. №500 від 31.07.2020, проте Позивач відмовився від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади, яке було зачитано в присутності [PERSON] про, що було складено акт про відмову від підпису, та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади від 31.07.2020. Зазначені обставини також підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав обов`язок по працевлаштуванню працівника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Посилання Позивача на те, що акти про відмову від підпису та ознайомлення з повідомленням про наявні вакантні посади від 22.06.2020 та 31.07.2020 не затверджені керівником не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством України не передбачено такого обов`язку у підприємства. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КзпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. В даному випадку, скороченню підлягала тільки одна посада головного енергетика, та не відбувалося змін в організації виробництва і праці. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 у п. 19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів», судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Переважне право на залишення на роботі не є тотожнім праву на працевлаштування на нову посаду. Право прийняття на роботу належить працедавцеві та не підлягає судовому врегулюванню. На момент звільнення Позивача на підприємстві був працівник з відповідним допуском групи з електробезпеки 5 гр. до і вище 1000 В в особі енергетика І категорії [PERSON] , про що свідчить посвідчення №1825-73-17 (а.с.155). Наказом ДП «Рівнеторф» №5 від 16.01.2020, головного інженера [PERSON] призначено відповідальним за електрогосподарство ДП «Рівнеторф» (а.с. 133). Наказом ДП «Рівнеторф» №6 від 16.01.2020, енергетика І категорії [PERSON] призначено особою, яка буде заміщати відповідального за електрогосподарство ДП «Рівнеторф» на час його тривалої відсутності (а.с. 156). Згідно ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~\~\~\~\~ Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що звільнення позивача відбулося без порушення його трудових прав, при звільненні [PERSON] був дотриманий порядок, встановлений трудовим законодавством, правових підстав для поновлення позивача на посаді судом не встановлено, адже поновлення може бути застосовано у випадку незаконного звільнення працівника, що не було доведено позивачем достатніми доказами, тому підстав для задоволення позову та поновлення на роботі, не має. \~\~\~\~\~\~ Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від основних вимог в силу\~ст.235 КЗпП України\~пов`язаних з поновленням на роботі, тому не підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed