Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що він знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 29.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1486. Від даного шлюбу [INFO] року народився син [PERSON], який проживає разом із відповідачем. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив, що сімейне життя з [PERSON] у нього не склалося, спільне господарство вони не ведуть з 2012 року, з того часу вони мешкають окремо. На думку позивача, сім'я розпалася остаточно, примирення та збереження шлюбу не можливо, спору про поділ спільного майна не виникло. Позивач надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак у судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки суду не доповіла, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 29.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1486, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане повторно 23.04.2016 року (а.с.5). Від шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим повторно Чугуївським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 19.05.2016 року (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, з питання проживання спільної дитини досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Враховуючи викладене та

Outcome: approved