Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську про стягнення моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягала, просила його задовольнити. Згідно позову, 17.08.1996 року електрик колгоспу ім.Котовського [PERSON] під час виконання робіт попав під ура жальну дію електричного току, у зв'язку з чим був доставлений до Центральної лікарні Барвінківського району Харківської області, де з 17.08.1996 року по 02.09.1996 року перебував на лікуванні з діагнозом «Електротравма правого та лівого передпліччя 2-3 стадії. Електроопіки». З приводу цього був складений Акт про нещасний випадок на виробництві. Згідно виписки з акту огляду МСЕК 051901 від 27.04.2004 року [PERSON] було встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково. У зв'язку з вищевказаним ушкодженням здоров'я під час виконання [PERSON] трудових обов'язків, йому була завдана моральна шкода, яка виявилася в сильному фізичному болі, страху за своє здоров'я та життя, перенесеному стресі, душевних стражданнях з приводу пошкодження своєї зовнішності, оскільки після опіків на тілі залишилися рубці та рани. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я на виробництві, в розмірі 10 000 грн. У судове засідання представник відповідача Вараксіна І.М. не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала письмові заперечення та просила в позові відмовити. Згідно письмових заперечень, після вищенаведеного нещасного випадку на виробництві 10.07.2004 року [PERSON] звернувся до відділення Фонду ССНВВ та ПЗ у Барвінківському районі Харківської області про призначення йому страхових виплат. Починаючи з 27.04.2004 року позивачу вказаним відділенням Фонду були призначені виплата одноразової допомоги та щомісячні страхову виплати, які виплачуються до теперішнього часу відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з щорічним перерахунком. У 2005 році справа [PERSON] була передана до відділення Фонду у м.Краматорську, де він проживає та до теперішнього часу отримує належну страхову виплату. Вимоги позивача з приводу відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. вважає недоведеними. Висновку медико-соціальної експертизи щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди не надано. Відповідач просить позов залишити без задоволення. Суд, дослідивши позов та заперечення, надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так судом встановлено, що 17.08.1996 року електрик колгоспу ім.Котовського [PERSON] під час виконання робіт попав під ура жальну дію електричного току, у зв'язку з чим був доставлений до Центральної лікарні Барвінківського району Харківської області, де з 17.08.1996 року по 02.09.1996 року перебував на лікуванні з діагнозом «Електротравма правого та лівого передпліччя 2-3 стадії. Електроопіки», що підтверджується копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №921 (а.с.4). З приводу вищевказаної події був складений Акт про нещасний випадок на виробництві (а.с.2). Згідно виписки з акту огляду МСЕК 051901 від 27.04.2004 року [PERSON] було встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.3). Згідно письмових заперечень відповідача (а.с.10), [PERSON] перебуває на обліку за місцем мешкання у відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську. Згідно ст.ст.21,28,34 Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрати працездатності» обов'язок відшкодування моральної шкоди потерпілому покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо стійка втрата працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійне захворювання вперше встановлено у період із 01.04.2001 року по 31.12.2005 року. Право на отримання компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). Таким чином, позивач обґрунтовано висунув свої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську, де перебуває на обліку та отримує передбачені Законом страхові виплати та соціальні послуги. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної з цих підстав,) позовна давність не поширюється. Таким чином, на позовні вимоги по цій справі позовна давність не поширюється. При вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд враховує положення ст.23 ЦК України, роз'яснення постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а саме: характер та обсяг завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] (а.с.5-6), в результаті нещасного випадку на виробництві отримав електро- та опікову травми обох передпліч. Внаслідок травмування позивач два тижні перебував на стаціонарному лікуванні. Висновком МСЕК йому було встановлено 25% ступеня втрати професійної працездатності безстроково, тобто можливість відновлення стану здоров'я позивача, який останній мав до нещасного випадку, відсутня. З огляду на характер травми, позивач переніс сильний фізичний біль, отримав тяжкі душевні страждання з приводу стресу, хвилювань за своє здоров'я та життя. Негативні наслідки травмування, як зазначив останній в позові, він відчуває до цього часу у вигляді рубців та шрамів, які залишилися після загоєння опікових ран. Окрім фізичних проявів, позивач скаржиться на негативні психологічні наслідки травмування у вигляді заниження самооцінки, сорому, викликаних непоправним знівеченням свого тіла. З приводу доводів представника відповідача про ненадання позивачем висновку медико-соціальної експертизи щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди та визначення його розміру слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст.57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. В даній справі позивач не просив суд про призначення медико-соціальної експертизи, обґрунтовуючи свої вимоги на інших доказах. Але ж й відповідач Фонд соцстраху не погоджуючись з доводами позивача про наявність та розмір моральної шкоди, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи, однак такого клопотання суду не заявив. З огляду на вказане суд вважає, що позивач [PERSON] з огляду на отримане ушкодження здоров'я під час виконання ним трудових обов'язків, в наслідок якого йому було встановлено 25% ступеня втрати професійної працездатності вправі отримати грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 8000 грн., яку слід стягнути на користь позивача з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську. Таке часткове задоволення позовних вимог суд вважає розумним та справедливим по відношенню до глибини моральних страждань позивача, погіршення його фізичних здібностей, ступеня вини в нещасному випадку, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial