Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Токмацької міської ради Запорізької області, якою просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,056 га., розташованої за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Енгельса, №53 за цільовим призначенням, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Позов обґрунтовує наступним. 20.09.2004\~року [PERSON]\~подарував позивачу\~житловий будинок\~№ 53,\~розташований по\~вулиці Енгельса\~в місті\~Токмак Запорізької\~області,\~що підтверджується\~ договором,\~ посвідченим\~ [PERSON],\~державним \~нотаріусом Токмацької\~державної нотаріальної\~контори,\~зареєстрованому в\~реєстрі за\~№116345\~від 11.10.2004\~року.\~[PERSON] є\~батьком позивача,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження,\~серії VІ-УР\~№ 363980,\~виданого Виконавчим\~комітетом Токмацької\~міської ради,\~від 26.02.1964\~року.\~24.04.2005\~року батько\~позивача [PERSON]\~помер,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~І-ЖС\~№ 423531.\~Протягом \~багатьох \~ років\~ \~позивач \~ володів\~ \~і \~ користувався\~ \~вищевказаним \~ житловим\~будинком з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~до теперішнього\~часу позивач\~також проживає\~в ньому,\~що підтверджується\~довідкою,\~виданою квартальним\~комітетом №\~19\~від 07.07.2018\~року.\~На даний\~час позивач\~бажає продати\~будинок та\~зібравши всі\~необхідні документи,\~звернувся до нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу. Але нотаріус вивчивши надані позивачем документи, повідомила що земельна ділянка, розміром 0,056 га., за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на землю серії І-ЗП № 070835, від 04.12.2000 року. Після дарування житлового будинку позивачу, позивач вважав, що земельна ділянка не приватизована та належить до комунальної власності. Таким чином, той факт, що спірна земельна ділянка, належить іншій особі, позивачу стало відомо лише від нотаріуса в цьому році. Отримавши у Відділі Держгеокадастру у Токмацькому районі копію державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 070835, від 04.12.2000 року, тобто на земельну ділянку, на якій розташований будинок позивача, з'ясувалося, що державний акт був виданий на ім'я батька позивача [PERSON]. Вартість земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, загальною площею 0.056 га., яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Енгельса, №53 станом на 25.06.2018 року складає 16 800,00 грн. Це підтверджується звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 25.06.2018 року. До посвідчення договору дарування вищевказаного будинку, відповідач нічого не говорив стосовно того, що земельна ділянка під будинком належала позивачу на праві приватної власності, навпаки, з його слів позивач зрозумів, що спірна земельна ділянка взагалі не приватизована, а тому позивач вирішив, що згодом зможе приватизувати вказану землю. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, віддаючи розгляд справи повністю на розсуд суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 20.09.2004 року [PERSON] подарував позивачу житловий будинок № 53, розташований по вулиці Енгельса в місті Токмак Запорізької області, що підтверджується договором, посвідченим [PERSON], державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори, зареєстрованому в реєстрі за №116345 від 11.10.2004 року. [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії VІ-УР № 363980, виданого Виконавчим комітетом Токмацької міської рази, від 26.02.1964 року. [PERSON] помер 07.02.1941 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №423531 від 03.07.2018 року. З повідомлення державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори №1383/01-16 від 23.10.2018 року та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53767694 від 23.10.2018 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. При оформлені у нотаріуса договору дарування житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, питання щодо набуття позивачем права власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування придбаного ним нерухомого майна, не було вирішено. Договором дарування розмір земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, не визначений. На підставі рішення виконкому Токмацької міської ради №256/147 від 23.11.2000 року [PERSON] 04.12.2000 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ЗП №070835, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 0,056 га, кадастровий номер 2311000000:01:029:0251, яка розташована в м. Токмак, вул. Енгельса, 53, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що підтверджується копією вказаного державного акту, копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до плану вказаної земельної ділянки житловий будинок загальною площею 53,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, набутий позивачем за договором дарування, розташований саме на цій земельній ділянці. Вартість земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, загальною площею 0.056 га., яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Енгельса, №53 станом на 25.06.2018 року складає 16 800,00 грн. Це підтверджується звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 25.06.2018 року. Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підпунктом «ґ» пункту 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року\~(із змінами внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 19.03.2010 року) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» надано роз'яснення, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди\~\~за цивільно-правовими угодами до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно зі\~статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до\~ст.120 ЗК України\~в редакції від 27.04.2007 року - переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. \~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-253цс16, за змістом\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. \~\~ \~ \~ \~ \~Згідно\~статті 120 ЗК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. \~\~ \~ \~ \~ \~Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. \~ \~ \~ \~ \~\~При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. \~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. На сьогоднішній день позивач користується зазначеною земельною ділянкою як власник домоволодіння, розташованого на ній, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що після укладення договору дарування житлового будинку від 20.09.2004 року до позивача на підставі\~ст.377 ЦК України\~та\~ст.120 ЗК України\~(в редакції станом на час укладення договору дарування) перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, а тому його позов про визнання права власності на земельну ділянку обґрунтований та підлягає задоволенню. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved