Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції, третя особа КУ «Центральна міська лікарня» про звільнення майна з під арешту та з урахуванням уточнень просить звільнити з під арешту квартиру № 2 розташовану за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 41, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції № 32750601 від 06.08.2012 року. Позивач мотивує вимоги тим, що він є власником зазначеної квартири, йому стало відомо, що згідно постанови Відділ державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції під час примусового виконання рішення Харцизького районного суду м. Донецької обл. № 1-543 було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Позивач звертався до Відділ державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції з усною заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак отримана відповідь, що в нього є заборгованість за лікування. Позивач наголошує на тому, що він в лікарні не лікувався в місті Харцизі ніколи не був, припускає, що арешт на має майно накладено помилково. Сторони в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири № 2 розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 41. Проте 22.05.2012 року Відділом державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області під час примусового виконання рішення Харцизького районного суду м. Донецької обл. № 1-543 було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, а саме на кватиру № 2 розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 41. На виконанні відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 32750601 з виконання рішень Харцизького міського суду щодо стягнення з [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], місце проживання: [INFO]/31 боргу у сумі 5289,92 грн. на користь КУ «Центральна міська лікарня». Згідно інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстра виконавчих проваджень, боржником за виконавчим листом від 08.11.2011 року №1-543 є [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], місце проживання: [INFO]. Позивач [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]. Таким чином, позивач [PERSON] не є боржником за виконавчим листом, що перебуває на виконанні Відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Позивач не може реалізувати свої права щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до частини першої, другої та п'ятої статі 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 19 Конституції України закріплює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт. У зв'язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна Позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України). Таким чином, підлягають захисту цивільні права та інтереси власника майна, тому необхідно звільнити майно з під арешту квартиру, яка належить на праві приватної власності позивачу. На підставі викладеного

Outcome: approved