Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача 67558 грн. 58 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 20000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що він працював у ПАТ Будівельне управління № 813 машиністом бурової установки 7-го розряду з 14 вересня 2013 року по 24 вересня 2014 року, був звільнений у звязку зі скороченням чисельності працівників. Однак при звільненні з ним не був проведений розрахунок. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року з відповідача на його користь було стягнуто 14287,29 грн. заборгованості по заробітній платі, 11105,52 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 вересня 2014 року по 28 жовтня 2014 року та 500 грн. моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 3 лютого 2015 року. Після чого він отримав виконавчий лист, який предявив для виконання до відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції в м. Києві. Однак до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі так і не виплачена. Тому відповідач має сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 жовтня 2014 року по 29 травня 2015 року, виходячи із середньоденної заробітної плати в 462 грн. 73 коп., який за 146 робочих дні становить 67558 грн. 58 коп. Також просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 грн., оскільки відповідач навіть після ухвалення судового рішення не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, що призвело до моральних страждань, які були викликані переживаннями внаслідок того, що він не може прогодувати себе та свою сімю, у звязку з чим в сімї склалися напружені стосунки. Виникла потреба докладати додаткові зусилля для організації свого життя, він був змушений позичати гроші, що для нього є вкрай принизливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд за його відсутності, оскільки він працює в іншому населеному пункті вахтовим методом, збільшені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.23). Представник відповідача: ПАТ Будівельне управління № 813 в судове засідання не зявився , про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку (а.с.28), про причини неявки не сповістили, заяви про розгляд справи в їх відсутності чи про відкладення розгляду справи не надали, тому справа розглядалася за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник третьої особи: відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві також в судове засідання не зявився, про розгляд справи сповіщені заздалегідь належним чином (а.с.29), про причини неявки не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Суд, вивчивши матеріали даної справи та справи №577/5498/14-ц, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював машиністом бурової установки 7-го розряду в ПАТ Будівельне управління №813 з 14 вересня 2013 року по 24 вересня 2014 року, звільнений у звязку із скороченням чисельності працівників, п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.3). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року з ПАТ Будівельне управління №813 на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 14287,29 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 вересня 2014 року по 28 жовтня 2014 року в розмірі 11105,52 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.25 справи №577/5498/14-ц). Згідно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 3 лютого 2015 року скасоване рішення Конотопського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ Будівельне управління №813 про відшкодування моральної шкоди та стягнуто з останнього на користь [PERSON] 500 грн. моральної шкоди (а.с.38,39 справи №577/5498/14-ц). Постановою державного виконавця відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 8 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 577/5498/14-ц, виданого 12 березня 2015 року Конотопським міськрайонним судом, про стягнення з ПАТ Будівельне управління №813 користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 14287,29 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 вересня 2014 року по 28 жовтня 2014 року в розмірі 11105,52 грн., а загалом- 25392 грн. 81 коп. (а.с.8). Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу (тобто в день звільнення або, якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок), при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 29 січня 2014 року у справі №6-144цс13, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Таким чином, оскільки з позивачем дотепер не проведений розрахунок, а рішенням суду середній заробіток стягнутий по 28 жовтня 2014 року, то з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 жовтня 2014 року по 29 травня 2015 року, про що просить позивач, оскільки згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, інших позовних вимог [PERSON] не заявляв. Відповідно до підп. л п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, цей Порядок застосовується при проведенні розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому згідно п.п.2,8 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна вимога. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. А абз. 3 п.3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. В рішенні Конотопського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року зазначено, що середньоденний розмір заробітної плати [PERSON] становить 462 грн. 73 коп. (а.с.25 справи №577/5498/14-ц). При цьому згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 жовтня 2014 року по 29 травня 2015 року за 146 робочих дні (2014 рік: жовтень - 3 робочих дні, листопад - 20, грудень - 23, 2015 рік: січень - 20 робочих днів, лютий - 20, березень - 21, квітень - 21, травень - 18), становить 67558,58 грн. (462,73 грн. х 146). Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн., то вони підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак доказів на підставу своїх вимог про стягнення моральної шкоди саме в розмірі 20000 грн. позивач не надав, обмежившись в позові лише загальними фразами про нервування, переживання, необхідності позичати гроші, тощо. Він не довів, що відчував моральні страждання, які були викликані переживаннями стосовно неможливості прогодувати себе, свою сімю, напруженими стосунками в сімї. Однак суд вважає, що йому потрібно було застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки з ним своєчасно не був проведений розрахунок, тому з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 грн. моральної шкоди. Відповідач всупереч вимогам ч.3 ст.10, ч.1 60 ЦПК України взагалі не надав будь-яких доказів. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 67558,58 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 жовтня 2014 року по 29 травня 2015 року та 500 грн. моральної шкоди. Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 675,59 грн. (щодо стягнення середнього заробітку: 67558,58 грн. х 1%) та 6,09 грн. (щодо стягнення моральної шкоди: 500 грн. х 243,60 : 20000), всього - 681,68 грн.

Outcome: partial