Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності трудової книжки [NUMBER] від 11.03.1977 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 1977 році заявник розпочав свою трудову діяльність у Ворошиловградському тепловозобудівному заводі імені Жовтневої революції. Цим підприємством 11.03.1977 року заведено на ім'я заявника трудову книжку [NUMBER]. При заповненні цієї трудової книжки була допущена помилка у графі «дата народження», а саме помилково зазначено «[INFO]», замість належного «[INFO]». Ця помилка була виправлена не у визначеному законодавством порядку. В даний час заявник має право на пенсійне забезпечення. Для оформлення пенсії заявнику необхідно надати органу пенсійного забезпечення про свій трудовий стаж, а саме трудову книжку [NUMBER] від 11.03.1977 року. Однак, при перевірці трудової книжки було виявлено допущену помилку з виправленням у невстановлений спосіб, у зв'язку з чим цей документ не може бути прийнятий як належний. У зв'язку з вищенаведеним заявнику необхідно встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності йому трудової книжки [NUMBER] від 11.03.1977 року, так як від цього буде залежать реалізація його права на пенсійне забезпечення. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у заяві просив суд розглянути справу у його відсутності. Представник заінтересованої особи Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника управління. Проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що заявник має труднощі в оформленні пенсії за віком, оскільки при заповненні трудової книжки була допущена помилка у графі «дата народження», а саме помилково зазначено «[INFO]» замість належного «[INFO]», а потім внесено виправлення у невстановлений законом спосіб. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Старобільським РВ УМВС України в Луганській області на ім'я [PERSON], дата народження заявника вказана [INFO]. Відповідно п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20 листопада 2012 року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Крім того в свідоцтві про народження серії [NUMBER], складеному російською мовою на ім'я «[PERSON]», дата народження заявника вказана [INFO] російською мовою «[INFO]». В той же час, у виданій трудовій книжці [NUMBER] прізвище, ім'я та по батькові особи, якій вона видана, зазначено російською мовою як «[PERSON]», число та місяць його народження [INFO], та вбачається, що в день народження заявника внесено виправлення. При цьому всі інші дані, зазначені в цих документах збігаються. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для призначення пенсії, а можливість внести зміни в правовстановлюючий документ в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами достовірно встановлено, що трудова книжка [NUMBER] від 11.03.1977 року дійсно належать громадянину України [PERSON], [INFO]. Судові витрати на підставі ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved