Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позов до [PERSON] у якому просив: визнати відомості, поширені відносно позивача, такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати відповідача спростувати зазначені відомості, шляхом публічного та офіційного вибачення: стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 6000 грн. і судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 2006 року до 2015 року відповідач в усній та письмовій формі, зокрема шляхом написання письмових звернень і скарг у різні державні органи, розповсюджував неправдиву інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], як голови Обознівської сільської ради, Кіровоградського району та області, чим заподіяно моральну шкоду позивачу, а тому останній вирішив звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги суперечать вимогам чинного законодавства та необґрунтовано належними доказами. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.34,40 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно вимог ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на посаді голови Обознівської сільської ради, Кіровоградського району та області (а.с.4-8). [PERSON] звертався з індивідуальними та колективними письмовими зверненнями до Обознівської сільської ради, Кіровоградського району та області, а також Кіровоградської районної державної адміністрації, стосовно перевірки обставин реалізації повноважень органами місцевого самоврядування щодо забезпечення благоустрою села та отримання відповідної інформації (а.с.9-13). Проаналізувавши викладені вище обставини, судом встановлено, що [PERSON] реалізуючи свої конституційні права звертався до Обознівської сільської ради, Кіровоградського району та області, а також Кіровоградської районної державної адміністрації, стосовно перевірки обставин реалізації повноважень органами місцевого самоврядування щодо забезпечення благоустрою села та отримання відповідної інформації, де висловлював свої оціночні судження щодо порушених у зверненнях питань, тобто наданими позивачем суду докази не доведено приниження відповідачем честі, гідності та ділової репутації позивача. Більше того, у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність, ділову репутацію, оскільки у такому випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Крім цього, суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено статтями 16, 277 ЦК України. Враховуючи, що в ході судового розгляду не встановлено факт приниження відповідачем честі, гідності та ділової репутації позивача, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди, а визначена позивачем сума шкоди немотивована жодним чином і підтверджена належними та достатніми доказами. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведено належними і достатніми доказами, а тому позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави судовий збір у сумі 121,60 грн., оскільки при подачі позовної заяви судовий збір позивачем сплачено не у повному обсязі, а лише на суму 122 грн.

Outcome: approved