Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за борговою розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 липня 2011 року відповідно до розписки передав [PERSON] у власність 8000 гривень. Розписка була написана відповідачем власноруч, без будь-якого примусу з його доброї волі. Дана розписка містить кінцеву дату повернення боргу, а саме до 17 липня 2011 року. По закінченню терміну, у межах якого [PERSON] зобов'язався повернути позивачу борг вийшов, відповідач борг не повернув. В подальшому неодноразово на вимоги позивача повернути кошти, відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання, а тому просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява, де він просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач неодноразово в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судової повістки. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно розписки від 07 липня 2011 року відповідач отримав від позивача 8000 гривень, при цьому зобов'язався їх повернути на протязі 10 днів до 17 липня 2011 року. Доказів про повернення боргу суду не представлено. Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт укладення між сторонами договору позики в порядку, передбаченому ст. 1046 ЦК України, оскільки відповідач отримав у позивача гроші та зобов'язався їх повернути у встановлений за домовленістю сторін строк. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved