Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що у відповідності з рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 23.02.2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 15192588,00 грн. Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 09.10.2012 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, яке належало майновому поручителю ТОВ «Асторія», в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 16.03.2010 року у розмірі 35291846,15 грн., при цьому було вказано початкову ціну 12000000,00 грн. Іпотечне майно не було реалізовано і позивач виявив бажання залишити за собою непродане майно, а тому сума боргу [PERSON] перед [PERSON] зменшилася та становить 23291846,15 грн. Таким чином загальна заборгованість [PERSON] перед [PERSON] складає 38484434,65 грн. В ході проведення виконавчих дій встановлено відсутність у [PERSON] майна та інших активів, на які може бути звернено стягнення. Це відбулося внаслідок того, що все майно та інші активі подружжя [PERSON] та [PERSON], придбані під час шлюбу, зареєстровані на ім'я [PERSON] У відповідності з ч.1 ст.190 ЦК України майнові обов'язки віднесено до складу майна. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором використано в інтересах сім'ї. Із зазначеного випливає, що майнове право, до якого фактично зведено право вимоги [PERSON], кореспондується з обов'язком боржника [PERSON] Ч.1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників - обох з подружжя - кредитор має право вимагати виконання обов'язку як від обох з подружжя, так і будь кого з них окремо. Таким чином, позивач вважає, що має право звернутися з позовом про стягнення суми боргу безпосередньо з [PERSON], оскільки у відповідності до ч.2 ст.73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною власністю подружжя, якщо судом буде встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договорами позики у розмірі 38484434,65 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Пояснив, що відповідач [PERSON] дала свою письмову згоду на укладення договору позики від 16 березня 2010 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом, про що зазначено в договорі позики. Вказане застереження у нотаріальному договорі свідчить про те, що саме в інтересах сім'ї [PERSON] були отримані кошти, та використовувалися ним саме для цих цілей. Оскільки у відповідності з положеннями ст.190 ЦК, 65 СК України борг є солідарним, то позивач має право вимагати повернення боргу з іншого з подружжя, тобто з [PERSON] Поділ майна відбувся між подружжям після того, як у [PERSON] вже виникло зобов'язання повернення боргу, що свідчить як спосіб ухилення від зобов'язання. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись, по-перше, на те, що позивачем не доведено, що отримані кошти використовувалися в інтересах сім'ї, а по-друге, за рішеннями суду сума заборгованості вже була стягнута, і повторно стягнута бути не може. Вислухав представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінив надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 23.02.2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 09.03.2009 року у розмірі 15192588,00 грн. (а.с.29-30). Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 09.10.2012 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 16.03.2010 року у розмірі 35291846,15 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, яке належало майновому поручителю ТОВ «Асторія», шляхом реалізації вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах із початковою ціною предмета іпотеки у розмірі 12000000 грн. (а.с.25-28). В ході виконання даного рішення прилюдні торги були визнані такими, що не відбулися, і [PERSON] придбав предмет іпотеки за початковою ціною. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є, як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Згода відповідача [PERSON] на укладення договору позики від 16 березня 2010 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом, не свідчить, що отримані кошти було використано в інтересах сім'ї. При цьому, потрібно зазначити, що на даний час заборгованість, яку вимагає позивач стягнути з відповідача [PERSON], на даний час вже стягнута за рішеннями суду з [PERSON] Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси, фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Зважаючи на те, що заборгованість, щодо якої виник спір, вже було стягнуто за рішеннями суду, отже право позивача вже захищено судом, підстави для задоволення даного позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed