Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, у якій просив суд встановити факт належності йому Акту №2 про нещасний випадок на виробництві, складеного за формою Н-1 на його ім'я, затвердженого 14 квітня 2003 року начальником Луганської дистанції цивільних споруд та водопостачання Донецької залізниці Масікевичем І.Ф.; встановити факт належності йому Акту розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталась) 10 квітня 2003 року о 10 год.30 хв., складеного за формою Н-5 11 квітня 2003 року в м. Луганську., відомості про потерпілого «[PERSON]». В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що він працював слюсарем - сантехніком прорабської дільниці ремонтно - будівельних робіт ст. Луганськ Луганської дистанції цивільних споруд та водопостачання Укрзалізниці. 10 квітня 2003 року з ним стався нещасний випадок на виробництві. Про нещасний випадок було складено АКТ № 2 за формою Н-1, який затверджено начальником підприємства 14.04.2003 року. У даному Акті його батькові зазначено, як «[PERSON]». Окрім вказаного документу, у зв'язку з нещасним випадком, що стався складено було і «Акт розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 10 квітня 2003 року о 10 год. 30 хв.» за формою Н-5. В цьому Акті розслідування його по батькові, як потерпілого, також було зазначено, як «[PERSON]». У паспорті громадянина України, виданого йому 8 жовтня 1996 року Кам'янобрідським РВ УМВС міста Луганська, його по батькові вказано, як «[PERSON]». Також, як «[PERSON]» його по батькові записано у пенсійному посвідченні серії [NUMBER], виданому у 2005 року Кам'янобрідським УПФУ. Вказані Акти за формами Н-1 і Н-5 є правовстановлюючими документами для отримання компенсації втрати здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві. Особисто він участі у складанні зазначених Актів не брав, їх складала відповідна комісія - згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Про помилку він дізнався лише при переоформленні страхових виплат з відділення у місті Луганську до відділенні у місті Старобільську. На даний час виправити невідповідність у документах є неможливо, оскільки вже не існує комісії з розслідування його нещасного випадку. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для нього юридичне значення, оскільки у подальшому надасть право на отримання страхових виплат. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі. Заінтересована особа - представник Відділення Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Старобільському районі Луганської області до суду не з'явився. В своїй письмовій заяві, наданій суду, не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] та просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] працював слюсарем - сантехніком прорабської дільниці ремонтно - будівельних робіт ст. Луганськ Луганської дистанції цивільних споруд та водопостачання Укрзалізниці, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.14). 10 квітня 2003 року з заявником стався нещасний випадок на виробництві про який складено АКТ № 2 за формою Н-1 та затверджено начальником підприємства 14.04.2003 року. При цьому, по батькові [PERSON] зазначено, як «[PERSON]». Разом з тим, було складено також і «Акт розслідування нещасного випадку ( аварії), що стався 10 квітня 2003 року 0 10 год. 30 хв.» за формою Н-5, в якому по батькові, як потерпілого, також зазначено «[PERSON]».(а.с.6-11). Акти за формами Н-1 і Н-5 є правовстановлюючими документами для отримання компенсації втрати здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві. Проте, у паспорті громадянина України, виданого заявнику 8 жовтня 1996 року Кам'янобрідським РВ УМВС міста Луганська, по батькові вказано, як «[PERSON]». Також, по батькові «[PERSON]» записано і у пенсійному посвідченні серії [NUMBER], виданому [PERSON] у 2005 року Кам'янобрідським УПФУ (а.с.4.5). Про невідповідність у правовстановлюючих документах йому стало відомо лише при переоформленні страхових виплат з відділення у місті Луганську до відділенні у місті Старобільську. Виправити виявлені невідповідність у правовстановлюючих документах неможливо, оскільки комісії з розслідування нещасного випадку [PERSON] не існує. Те, що Акти за формами Н-1 і Н-5 належать [PERSON] у суду сумніву не викликає. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дасть йому право на оформлення страхових виплат. На підставі наведеного,

Outcome: approved