Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа- Ізмаїльський РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами , розташованого в [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08.08.2016 року , посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 217. В зазначеному будинку також значаться зареєстрованими [PERSON], ( колишня дружина позивача) [PERSON],(донька) [PERSON],(донька) однак вони у зазначеному будинку тривалий час не проживають більше десяти років. Через реєстрацію відповідачів він обмежений у своїх правах як власник. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились , клопотання про відкладення розгляду справи не надіслали, своєї думки щодо позову не висловили. Третя особа - Ізмаїльський РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надали суду заяву про розгляд справи без їх представника. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Частиною 5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 31.03.2014 р. зареєстрованого в реєстрі за № 36, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], 1927 року народження, яка померла [INFO], є [PERSON] На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08.08.2016 року , посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 217 власником житлового будинку з надвірними спорудами. що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] Відповідач [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 17 січня 2003 року; [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 22 квітня 2010 року; [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 07 вересня 2007 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], у зазначеному будинку не проживають, їх особисті речі в будинку відсутні. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі втратили право користування житловим будинком з надвірними спорудами розташованого по [ADDRESS] ,а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved