Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив припинити право власності [PERSON] у спільній сумісній власності на недобудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Заявою від 04 лютого 2015 року [PERSON] свої позовні вимоги уточнив та просив суд припинити право власності [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] у спільній сумісній власності на недобудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; припинити право власності [PERSON], що проживає за адресою [ADDRESS] у спільній частковій власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 600 кв.м, кадастровий [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]; визнати за ним право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS], що вцілому складається із житлового будинку загальною площею 288,5 м. кв., житловою площею 99,3 м.кв., допоміжна 189,2 м.кв., літер А 2, Б гаража, В сараю, Г альтанки, № 1-6 огорожі, в - погребу та земельну ділянку кадастровий [NUMBER] площею 0,06 га. для будівництва та обслуговування будинку та будівель і споруд за адресою [ADDRESS]. Також як компенсацію за припинення права власності на майно просив передати у власність [PERSON] грошові кошти в сумі: 48700 грн. вартість 1/2 частки земельної ділянки площею 600 кв.м, кадастровий [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], та 194690 грн. вартість вкладу у незавершене будівництво - недобудований будинок за адресою [ADDRESS]. Ухвалою суду від 24 лютого 2015 року справи були об'єднані в одне провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники позовні вимоги вказані в позовній заяві підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позові. У своїй позовній заяві та поясненнях даних в судовому засіданні [PERSON] та його представники, на підтвердження своїх позовних вимог, посилалися на ті обставини, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], шлюб було розірвано в судовому порядку, а майно, яке було набуте подружжям за час шлюбу, було поділено між ними згідно з рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 листопада 2012 року, зокрема, зазначеним рішенням Апеляційного суду Полтавської області за позивачем та [PERSON] недобудований житловий будинок по [ADDRESS], було визнано об'єктом права спільної сумісної власності та за [PERSON] на праві спільної часткової власності було визнано право на 1/2 земельної ділянки загальною площею 600,0 кв. м. за цією ж адресою. Відповідно до цивільного законодавства, що регулює право власності на майно, рішення апеляційного суду в частині визнання за ним та [PERSON] права спільної сумісної власності на недобудований житловий будинок необхідно розглядати як визнання права власності на рухоме майно, а саме на будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку, а не права власності на нерухоме майно, оскільки після розірвання між ними 14.11.2012 року шлюбу, [PERSON], як співвласник будівельних матеріалів, не приймала будь-якої участі в добудові житлового будинку та введенні його в експлуатацію, а тому у неї не виникло право власності на житловий будинок, як об'єкт нерухомого майна, її право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку, необхідно припинити та компенсувати [PERSON] їх вартість шляхом передання у власність грошових коштів в сумі, визначеній експертним шляхом, які передані позивачем-відповідачем [PERSON] на депозит суду. Враховуючи цільове призначення земельної ділянки по [ADDRESS], після припинення права власності [PERSON] на рухоме майно, яке знаходиться за цією адресою, необхідно також припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з компенсацією їй вартості майна за рахунок грошових коштів, переданих позивачем на депозит суду. Зазначили, що в справі про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя набутого під час перебування в шлюбі, за результатами розгляду якої було прийнято рішення від 05.09.2012 року Ленінського районного суду м. Полтави та рішення від 14.11.2012 року Апеляційного суду Полтавської області було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №44 від 26.06.2012 року судового експерта [PERSON] вартість будівельних матеріалів, використаних при будівництві недобудованого житлового будинку за адресою [ADDRESS], який перебував у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] складала 389381 (Триста вісімдесят дев'ять тисяч триста вісімдесят одна) грн. Після розірвання шлюбу [PERSON], будучи забезпеченою житлом, проживала окремо в своїй квартирі за адресою [ADDRESS] та не приймала участі в утриманні спільного майна, добудові житлового будинку та введенні його в експлуатацію. [PERSON] для завершення будівництва змушений був залучити інвестора, за власні та залучені грошові кошти він, без участі [PERSON], закінчив будівництво домоволодіння, яке в установленому законом порядку здав в експлуатацію 18 червня 2014 року, як об'єкт, який складається із добудованого ним житлового будинку та завершених будівництвом прибудинкових господарських будівель та споруд. У визначеному законом порядку за [PERSON] 10.07.2014 року було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна в складі зазначеного житлового будинку та господарських будівель та споруд, згідно з переліком вказаним у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2014 року, за адресою [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, спільне проживання із [PERSON] є неможливим, увесь цей час вони проживали фактично окремо, спільного господарства не вели та є чужими між собою людьми. [PERSON] іншого житла ніж житловий будинок у [ADDRESS], не має, тому просить суд визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна до якого входить житловий будинок та земельну ділянку на якій цей об'єкт нерухомого майна розташований, припинити право власності [PERSON] на майно (будівельні матеріали використані на будівництво житлового будинку станом на 14.11.2012 року) та на 1/2 частину належної їй на праві спільної часткової власності земельної ділянки за цією ж адресою, компенсувавши [PERSON] їх вартість у розмірі, визначеному експертним шляхом за рахунок грошових коштів, які внесені [PERSON] на депозит суду, а у задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності на нерухоме майно відмовити. У судовому засіданні відповідач - позивач [PERSON] заявила клопотання про залишення її позову без розгляду. Ухвалою суду від 14 травня 2015 року це клопотання [PERSON] було задоволено. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечували, посилались на ті обставини, що [PERSON] не отримував дозволу [PERSON], як співвласника недобудованого житлового будинку, на його добудову та введення в експлуатацію, проведені [PERSON] будівельні роботи є незначними порівняно з станом недобудованого житлового будинку на момент прийняття рішення від 14.11.2012 року апеляційного суду Полтавської області, [PERSON] має намір проживати в будинку, визначена [PERSON] у його позові вартість часток [PERSON] у житловому будинку та земельній ділянці занижена. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 11.06.2003 року по 14.11.2012 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 вересня 2012 року, залишеним в силі, в частині розірвання шлюбу, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 листопада 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 листопада 2012 року було здійснено поділ майна подружжя набутого ним за час шлюбу, в тому числі в частині майна, щодо якого виникли спірні правовідносини за позовом [PERSON] і які розглядаються судом у цьому провадженні: було визнано об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] недобудований житловий будинок по [ADDRESS]; за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 600,0 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] набуту [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2005 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-1959. Земельна ділянка площею 600,0 кв.м., кадастровий [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності по 1/2 [PERSON] (на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 01 серпня 2005року) та [PERSON] на підставі рішення від 14.11.2012 року Апеляційного суду Полтавської області. Право власності [PERSON] зареєстроване 25.04.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] спільно не проживають про свідчать відомості наведені [PERSON] в позові, та пояснення сторін, надані ними в судовому засіданні, які суд сприймає як належні та допустимі докази. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи, що [PERSON] не заперечила наведених в позові [PERSON] обставин щодо забезпечення житлом, суд приходить до висновку, що [PERSON] житлом забезпечена та проживає в квартирі, яку вона вказувала також у своїй позовній заяві - квартира [ADDRESS]. [PERSON] не надано доказів, що вона потребує покращення житлових умов. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2014 року станом на дату його формування відомості про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за [PERSON] відсутні. На момент прийняття рішення за [PERSON] 10.07.2014 року було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS], в складі житлового будинку та прибудинкових господарських будівель та споруд, згідно з переліком, зазначеним у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2014 року та технічним паспортом. Відомості про реєстрацію за [PERSON] та [PERSON] права власності на інше нерухоме майно, в т.ч. придатне для житла, у суду відсутні. Відповідно до ст.331 ЦК України: 1.Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч.1. ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ст.5 цього Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Як випливає з рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14.11.2012 року, суд визнав об'єктом спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] недобудований житловий будинок по [ADDRESS] При цьому апеляційний суд в своєму рішенні в частині, що стосується цього об'єкта, пославшись на висновок судової будівельно-технічної експертизи, згідно з яким вбачається, що будинок придатний для проживання, оздоблений необхідними для проживання комунікаціями, однак не зданий в експлуатацію, не визначив технічних характеристик зазначеного недобудованого житлового будинку, за якими його можна було б однозначно ідентифікувати, та ступінь готовності його будівництва. А тому суд,

Outcome: partial