Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Другої чернігівської державної нотаріальної контори, в якому просить визнати недійсною відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] подану [PERSON] до Другої чернігівської державної нотаріальної контори. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його син - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Позивач пояснює, що у зв`язку з тим, що він проживав із спадкодавцем на день його смерті, він вважав, що прийняв спадщину. Бажаючи оформити юридично спадщину він звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, згодом, будучи хворим та людиною похилого віку, не розумівши, що він підписує, помилково, підписав у нотаріуса заяву про відмову від спадщини, не маючи наміру при цьому відмовлятися від спадщини. Але, в силу свого похилого віку, не розуміючи, що за заяву він підписав, протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, заяву про відмову від прийняття спадщини не відкликав. Учасники провадження у судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у ї відсутність. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Додатково зазначили, що при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 27.07.2019 року (а.с. 22). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57531103 від 12.09.2019 року після померлого [INFO] [PERSON] 12.09.2019 року Другою чернігівською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 795/2019 (а.с. 22 на звороті). 12.09.2019 року [PERSON] звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою №2018 про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] сина - [PERSON] (а.с. 21). 12.12.2019 року [PERSON] звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою №2885 про відкликання заяви від його імені від 12 вересня 2019 року за №2018 та просив її вважати не поданою, так як він передумав і тепер не бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] (а.с. 21 на звороті). 12.12.2019 року [PERSON] звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою №2886 про відмову від прийняття належної йому спадщини, у будь-якому виразі і як за законом і за заповідальним розпорядженням, після смерті [INFO] його сина [PERSON] (а.с. 21 на звороті) Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріальної контори станом не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались, інформація про інших спадкоємців відсутня. Згідно ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Правочини, вчинені під впливом помилки відносяться до правочинів з вадами внутрішньої волі, оскільки вона формується в умовах спотвореного уявлення особи про обставини, що мають істотне значення для вчинення правочину. Як зазначив позивач, він в силу свого похилого віку, не розуміючи, яку заяву він підписав (про про відмову від прийняття спадщини №2886 від 12 вересня 2019 року), протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, заяву про відмову від прийняття спадщини не відкликав. Таким чином, помилкове уявлення особи про певні обставини, що мають значення для правовідносин, які складаються внаслідок вчинення правочину, було сформоване самою особою, її світоглядом, власним уявленням та оцінками. Згідно положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В абз.2 п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказується, що обставини щодо яких помилилася сторона правочину (ст..229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Зокрема, в абз.5 п.25 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказується, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст.ст.225,229-231,233 ЦК України. За своєю сутністю відмові від прийняття спадщини є одностороннім правочином, причому тільки у випадку коли особа, яка відмовляється від прийняття спадщини, помилялась щодо природи такого правочину. З огляду на викладене, з метою поновлення порушеного права, суд вважає необхідним визнати заяву позивача про відмову від прийняття спадщини, подану до Другої чернігівської державної нотаріальної контори вхідний № 2886 від 12.12.2019 року, недійсною, оскільки вчинена під впливом помилки. На підставі викладеного та

Outcome: approved