Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави нерухомого майна, шляхом визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.10.2008 року [PERSON] надала [PERSON] позику у розмірі 50 000 дол. США, що на момент надання позики складало 248 000 грн. 00 коп. (за офіційним курсом долара США, встановленого НБУ), на термін 6 років з моменту отримання позики, про що між ними було укладено договір позики б/н від 20 жовтня 2008 року. З метою забезпечення виконання умов вищезазначеного договору позики, в цей же день між ними був укладений договір застави транспортного засобу б/н. Предметом застави є легковий автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №JTHCE96S370009246, зареєстрований в МРЕВ №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області. Предмет застави за угодою сторін оцінено в 45\~000 доларів США, що на момент укладення, відповідно до офіційного курсу долара США встановленого НБУ, складає 223\~200 грн. 00 коп. Відомості про заставу були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27 липня 2009 року. 05 серпня 2016 року [PERSON] відступлено [PERSON] права вимоги за договором позики та договором застави, про що були укладені Договір № 05-08/16 про відступлення права вимоги від 05 серпня 2016 року та Договір № 05-08/16-2 про відступлення права вимоги від 05 серпня 2016 року. 06 серпня 2016 року позивачем було письмово повідомлено відповідача про перехід прав вимоги за Договором позики та Договором застави. Відповідно до умов п. 1.3. Договору позики, сума позики надана відповідачу на термін 6 років з моменту отримання позики, у звязку з чим строк повернення позики настав 21 жовтня 2014 року. У встановлений договором позики термін відповідач не повернув борг [PERSON] Позивач також звертався до відповідача з вимогами про виконання зобовязання за Договором позики, але добровільно повернути суму боргу або передати предмет застави позивачу в рахунок погашення заборгованості відповідач відмовляється. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд в рахунок погашення заборгованості за договором позики б/н від 20.10.2008 року, розмір якої на момент 12.09.2016 р. становить 1\~333\~740 грн. 00 коп., звернути стягнення на предмет застави легковий автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №JTHCE96S370009246, зареєстрований в МРЕВ №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №JTHCE96S370009246, зареєстрований в МРЕВ №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки матеріалів, наявних у справі достатньо для розгляду її по суті. За клопотанням\~ позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.10.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 50 000 дол. США, що на момент укладання договору відповідно до офіційного курсу НБУ складає 248 000 гривень, а останній зобовязувався повернути їх у термін обумовлений даним договором. У п. 1.3 договору позики зазначено, що сума позики надається відповідачу на термін 6 (шість) років з моменту отримання позики. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. Відповідно до п. 1.4 укладеного сторонами договору позики, з метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань, сторони домовились укласти договір застави нерухомого майна. Згідно з договором застави транспортного засобу від 20.10.2008 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON], для забезпечення своєчасного виконання зобовязань за договором, в тому числі по поверненню суми позики, відшкодуванню збитків, завданих прострочкою виконання, сплаті неустойки, тощо [PERSON] передає в заставу [PERSON] рухоме майно: легковий автомобіль LEXUS GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №JTHCE96S370009246, що належить йому на праві власності. Відповідно до договору № 05-08/16 про відступлення права вимоги від 05.08.2016 р. [PERSON] передала [PERSON] право вимоги, що належить первісному кредитору, і останній стає кредитором за Договором позики, б/н, від 20.10.2008 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] Згідно з договором № 05-08/16-2 про відступлення права вимоги від 05.08.2016 р. [PERSON] передала [PERSON] право вимоги, що належить первісному кредитору, і останній стає кредитором за Договором застави транспортного засобу, б/н, від 20.10.2008 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з повідомлення про відступлення права вимоги, 06.08.2016 р. [PERSON] було повідомлено про те, що [PERSON] став новим кредитором за договором позики б/н від 20.10.2008 року та договором застави транспортного засобу б/н від 20.10.2008 року, у звязку з чим зобовязання за зазначеними договорами мають бути виконані на користь [PERSON] 22.08.2016 року позивач звертався до відповідача з вимогою про виконання зобовязання за договором позики б/н від 20.10.2008 року.. Відповідач не виконав належним чином свої грошові зобовязання передбачені договором щодо повернення позики, та всіма можливими способами ухилявся від виконання зобовязань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обовязок. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від повернення наданих у борг коштів, позивач просив стягнути заборгованість на предмет застави. Матеріали справи не містять належних доказів від відповідача, які спростовують наявність виконання ним умов договору позики. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.629 Цивільного кодексу України\~(далі по тексту\~ЦК України) договір є обовязковим для виконання. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень\~ст.589 ЦК України: у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування\~\~ збитків,\~\~ завданих\~\~порушенням\~\~зобов'язання,\~необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених\~\~у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 Цивільного кодексу України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 20\~Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-XII заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну\~\~ виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За вказаних обставин, суд вважає, що у позивача виникло право вимоги звернення стягнення на предмет застави легковий автомобіль LEXUS GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №JTHCE96S370009246. Обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності, не суперечить положенням діючого законодавства. З урахуванням зазначених норм права ( ст. 328, ст.\~589, ч.ч. 1, 2 ст. 590, ст. 591, п.п. 4 ч. 1 ст. 593 ЦК України)\~не виключається можливість звернення стягнення на предмет застави в такий спосіб і набуття заставодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог заставодержателя шляхом набуття права власності на предмет застави, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому на підставі частини другої статті 16 ЦК, позивач має право вимагати застосування такого способу захисту порушених прав судом. Згідно з договором застави транспортного засобу від 20.10.2008 р., предмет застави оцінено у 45000 доларів США, що на момент укладання цього договору відповідно до офіційного курсу долара США, встановленого НБУ складає 223\~200,00 грн., що є співмірною із сумою заборгованості за договором позики. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню та вважає за можливе постановити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved