Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04.08.2003 року помер його батько [PERSON]. 24.01.2007 року помер дід позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на: земельну ділянку площею 0,3284 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0877, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206; земельну ділянку площею 1,2139 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0357, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206. Вказану спадщину [PERSON] прийняв, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя». Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті діда [PERSON], який помер 24.01.2007 року, в порядку спадкування за законом (за правом представлення).\~\~\~ Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили. Судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №325279 від 06.03.1982 року батьками позивача [PERSON] вказано: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] (батько позивача) помер 04.08.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №169094 від 05.08.2003 року. Батьками померлого 04.08.2003 року [PERSON] були: [PERSON] та [PERSON], що вбачається з ксерокопієї свідоцтва про народження серії ЯЭ №713532 від 18.05.1957 року. Згідно листа №29-1912-0.9-1022/2-16 від 06.12.2016 року, адресованого Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області адвокату [PERSON], [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,54 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №676284. Те, що [PERSON] належали: земельна ділянка площею 0,3284 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0877, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206; земельна ділянка площею 1,2139 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0357, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206, підтверджується також витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованими 11.11.2016 року Відділом держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області. Державний акт на право власності на землю серії Р1 №676206 на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж 1479) розміщено оголошення. [PERSON] помер 24.01.2007 року в с. Залісся Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №192619, виданим 25.01.2007 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,3284 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0877, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206; земельну ділянку площею 1,2139 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0357, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови віл її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що син спадкодавця [PERSON] (батько позивача) на час відкриття спадщини (24.01.2007 року) помер 04.08.2003 року (свідоцтво про смерть серії І-ИД №169094 від 05.08.2003 року), тому його син [PERSON] спадкує частку спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини (право представлення), що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, висловленій у справі №6-294цс15 від 22.06.2016 року. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №132, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області 04.07.2016 року. У зв'язку з тим, що втрачено правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори №858/01-16 від 22.07.2016 року). Зі змісту інформаційних листів Монастириської державної нотаріальної контори №1559/01-16, №1550/01-16 від 10.12.2016 року убачається, що спадкові справи після смерті спадкоємців [PERSON], [PERSON] не заводились. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належали: земельна ділянка площею 0,3284 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0877, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206; земельна ділянка площею 1,2139 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124280400:01:001:0357, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №676206, позивач є спадкоємцем за правом представлення, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON]права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за законом після померлого 24.01.2007 року [PERSON]

Outcome: approved