Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він перебував у шлюбі з [PERSON] , від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між ними розірвано і вони проживають окремо. Син за рішенням комісії з питань захисту прав дитини Барвінківської РДА Харківської області проживає з матір`ю. Маючи бажання на спілкування з сином і з метою його належного виховання позивач звернувся до органу опіки і піклування Барвінківської РДА Харківської області про визначення способу і порядку його спілкування. 17 травня 2017 року було винесено розпорядження Барвінківської РДА за № 104, яким встановлено, що він має право на спілкування з сином [PERSON] , який проживає з матір`ю, у весняні, осінні, зимові канікули по п`ять днів, починаючи з понеділка по п`ятницю (канікулярних днів) та 1, 3 тиждень щомісячно літніх канікул, починаючи з 19 червня 2017 року, і зобов`язано [PERSON] не перешкоджати його спілкуванню з сином відповідно до цього рішення. Незважаючи на рішення органу опіки і піклування, [PERSON] перешкоджає позивачу у спілкуванні і вихованні їх сина [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] обмежуються законні права сина на належне і повноцінне батьківське виховання з боку обох батьків, а також порушуються права позивача як батька дитини щодо виховання і особистого спілкування з сином та створюються перешкоди для виконанню своїх обов`язків щодо надання належного батьківського виховання з його боку. Посилаючись на наведені вище обставини, позивач прохає зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні сином [PERSON] і участі у його вихованні, та визначити такий спосіб спілкування з сином, встановивши наступний графік спілкування та побачення, із завчасним попередженням матері [PERSON] та без її присутності: кожного року кожні зимові, весняні та осінні канікули, починаючи з понеділка по п`ятницю (канікулярного періоду) та перший і третій тиждень кожного місяця літніх канікул; забирати малолітнього сина за місцем проживання матері, попередньо зателефонувавши. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року провадження у справі відкрито, з дня постановлення ухвали почато підготовче провадження. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Розпорядженням керівника апарату суду №24 від 17 жовтня 2019 року справу передано для повторного авторозподілу. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Барвінківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року справу передано судді Коптєву Ю.В. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених в позові. Додаткового пояснив, що відповідач не дає йому можливості в повній мірі брати участь у вихованні дитини, тому він просить встановити способи його участі в судовому порядку. В судовому засіданні відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог позивача, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки поданий позов необґрунтований та безпідставний. Причинами ненадання позивачу дитини зазначала те, що позивач не доглядає за сином, не контролює його дозвілля та взагалі дитина не хоче їхати до нього. Представник третіх осіб - Служби у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Барвінківської районна державна адміністрація Харківської області, в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Вказала, що Барвінківською РДА Харківської області, як органом опіки та піклування на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання щодо визначення способу участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , батька [PERSON] . Висновок був складений на підставі проведеної співбесіди, а також відомостей, одержаних у результаті проведеної роботи, беручи до уваги ставлення батьків до дитини й та виходячи з його інтересів. Вислухавши сторін та представника третіх осіб, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст.7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону(ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 2019 року Богодарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області (а.с.5). [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 17 травня 2017 року винесено розпорядження Барвінківської РДА Харківської області № 104 «Про визначення місця та часу на спілкування [PERSON] з сином [PERSON] », яким встановлено, що позивач має право на спілкування з сином [PERSON] , який проживає з матір`ю, у весняні, осінні, зимові канікули по п`ять днів, починаючи з понеділка по п`ятницю (канікулярних днів) та 1, 3 тиждень щомісячно літніх канікул, починаючи з 19 червня 2017 року, і зобов`язано [PERSON] не перешкоджати його спілкуванню з сином відповідно до цього рішення (а.с.6). Судом, на підставі актів від 20 березня 2019 року та від 11 червня 2019 року складених представниками Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області встановлено, що відповідач дійсно, незважаючи на рішення органу опіки і піклування, перешкоджає позивачу у спілкуванні і вихованні їх сина [PERSON] . Декілька разів позивач приїздив до [PERSON] взяти сина для спілкування з ним, але надати сина відповідач відмовляла. Причинами ненадання позивачу дитини [PERSON] зазначала те, що позивач не дивиться за сином і сама дитина не хоче їхати до нього(а.с.8,9). Статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання сина та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції про права дитини від 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Також відповідно до ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 та 3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. Оскільки судом встановлений факт перешкоджання відповідачем, яка проживає окремо, у спілкуванні позивача з дитиною та у її вихованні, а також факт ухилення її від виконання рішення органу опіки та піклування, наявні підстави для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні батьку. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з сином буде перешкоджати його нормальному розвитку. Суд вважає, що заперечення відповідача нічим не підтверджені, доказів, які б могли бути підставою для відмови йому в побаченнях з дитиною не в присутності матері не надано. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт, що буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову. При цьому суд вважає за доцільне встановити такий же спосіб участі позивача у вихованні сина, який встановлено рішенням органу опіки і піклування. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved