Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позові вказав, що 27.08.2019 року він - [PERSON] надав у борг [PERSON] кошти в сумі 300000 гривень. Вказані кошти відповідач зобов`язалась повернути до 28.08.2019 року. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надана розписка, з якої випливає, що відповідач взяла у нього в борг 300 000 гривень та повинна повернути у обумовлені строки. Однак, 27.08.2019 року відповідач звернулась до нього з проханням продовжити строк дії договору до 14.09.2019 року, на що він погодився. Разом з тим, станом на момент подання позову до суду кошти за договором позики відповідачем не повернуті і на його вимоги щодо виконання умов договору відповідач не реагує. Позивач [PERSON] прохає суд стягнути з [PERSON] на його користь 300 000 гривень боргу за договором позики, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3384 гривні 20 копійок. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Ларькіна Г.Ю. позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання без поважних причин, а також позицію позивача, який проти заочного розгляду справи не заперечує, суд вирішив провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 27.08.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позивач надав у борг відповідачеві кошти в сумі 300 000 гривень, строком до 28.08.2019 року, що підтверджується копією розписки відповідача (а.с.6). В обумовлений строк [PERSON] в добровільному порядку не виконала взяті на себе зобов`язання, отримані в борг гроші не повернула. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити поданий позов, стягнувши з відповідача суму боргу. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України понесені позивачем по справі судові витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved