Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, мотивуючи тим, що 16.06.1973 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , з якою він прожив до 19.12.2016 року, шлюб розірвано на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.12.2016 року. Проживаючи спільно вони придбали по [ADDRESS] земельну ділянку із старою хатою. Рішенням міськвиконкому №35 від 26.01.1983 року ними отримано дозвіл на будівництво нового будинку із знесенням старого. Починаючи з 1976 року вони спільно побудували будинок за адресою: [ADDRESS] , який ввели у експлуатацію у 1998 році і який є спільною сумісною власністю подружжя. Право власності на даний будинок за усною домовленістю між ними було оформлено та зареєстровано на [PERSON] Він з 21.03.1976 року та після розлучення зареєстрований за однією й тією ж адресою [ADDRESS] , де на даний час і проживає з колишньою дружиною у спільному будинку, яким і користується до цього часу як співвласник, тобто у будинку він проживаю з часу його придбання. Він намагався в добровільному порядку врегулювати питання поділу спільного майна, але відповідач відмовився. Позивач [PERSON] прохав суд визнати домоволодіння, а саме житловий будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння, а саме житлового будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали і прохали його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 16 червня 1973 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Відповідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Перебуваючи в шлюбі, сторони [PERSON] та [PERSON] придбали будинок [ADDRESS] . Відповідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 14.04.1989 року [PERSON] належить право власності на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] . Свідоцтво видане 15.03.1989 року взамін договору купівлі-продажу посвідченого 2 Лубенською нотконторою 06.05.1976 р. за №1469. Рішенням міськвиконкому №35 від 26.01.1983 року сторони отримали дозвіл на будівництво нового будинку із знесенням старого. Під час спільного проживання сторони [PERSON] та [PERSON] спільно побудували будинок за адресою: [ADDRESS] , який ввели у експлуатацію у 1998 році. Відповідно листа КП «Лубенське МБТІ» №249 від 21.06.2019 року станом на 29.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Відповідно довідки Лубенського ЛКЖЕУ №6408 від 21.06.2019 року [PERSON] , 1949 р.н., зареєстрований в [ADDRESS] . Оскільки станом на час набуття права власності на спірне майно та реєстрації майна у МБТІ діяли норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, суд вважає, що спірні правовідносини сторін мають регулюватися даним нормативно правовим актом. Так, відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Так, під час перебування сторін у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя, ними набуто право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи, що спірне майно було придбане під час шлюбу, хоча і оформлено на одного із подружжя, суд вважає, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] є спільним сумісним майном позивача та відповідача та кожен із них має право власності на ? частину даного майна. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved