Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив провести поділ спільного майна подружжя та визнати за ним та відповідачкою право власності закожним на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] , яке складається з : житлового будинку з верандою літ. «А», «а», загальною площею 92,9 кв.м, житловою площею 53,6 кв.м, підвалу «п/д», сараю літ. «Б», шиї підвалу літ. «В», вбиральні літ. «Г», колодязя літ. «К», огорожі №1. В обґрунтування позову зазначив, що 15.09.1979 року зареєстрував шлюб із з відповідачкою, який у подальшому був розірваний 22.08.1995 року. За період шлюбу вони набули у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] , яке складається з : житлового будинку з верандою літ. «А», «а», загальною площею 92,9 кв.м, житловою площею 53,6 кв.м, підвалу «п/д», сараю літ. «Б», шиї підвалу літ. «В», вбиральні літ. «Г», колодязя літ. «К», огорожі №1, право власності на який зареєстроване за ним. Оскільки вони з відповідачем не досягли згоди щодо розділу спільного майна подружжя, разом із тим позивач бажає розпорядитись належною йому частиною спільного майна, він звернувся до суду. 14.09.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що спірний будинок вони з позивачем побудували разом у період шлюбу. Наразі у них виник спір щодо подальшого розпорядження майном. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] у період з 15.09.1979 року по 22.08.1995 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, № витягу 00032165615 від 17.08.2021 року ( а.с.8). Відповідно Свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Лебединської сільської ради народних депутатів від 29.10.1986 року [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] ( а.с.10). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване у Черкаському об`єднаному бюро технічної інвентаризації 17.11.1986 року у книзі реєстрації під №1 реєстр 25. Відповідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 22.08.1986 року та довідки Шполянського відділку Черкаського обласного об`єднаного БТІ від02.09.2021 року за № 358 житловий будинок по [ADDRESS] складається з: житлового будинку з верандою літ. «А», «а», загальною площею 92,9 кв.м, житловою площею 53,6 кв.м, підвалу «п/д», сараю літ. «Б», шиї підвалу літ. «В», вбиральні літ. «Г», колодязя літ. «К», огорожі №1( а.с. 9,11-14). Із довідки Шполянського відділку Черкаського обласного об`єднаного БТІ від02.09.2021 року за № 358 вбачається, що номер будинку змінено з «34» на «32а», відповідно до довідки Лебединської сільської ради від 17.03.1995 року № 201. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. З урахуванням набуття права власності на вказане майно 29.10.1986 року, тобто до набрання чинності СК України, при вирішенні справи підлягають застосуванню положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (надалі - КпШС України), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно норм частини першої ст. 22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Нормами частини першої ст. 28 КпШС визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ч. 2 ст. 29 КпШС поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Виходячи з того, що спірний житловий будинок набутий за час перебування сторін по справі у шлюбі - воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що визнають сторони у справі, та підлягає поділу за вимогою позивача у даній справі порівну між подружжям в силу положень ст. 22 КпШС України, тобто по 1/2 частини за кожним. Отже, враховуючи встановлені обставини у справі та правові норми, які регулюють правовідносини між сторонами, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 454 гривень 00 копійок, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 454 гривень 00 копійок.

Outcome: approved