Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить встановити факт проживання сторін по справі однією сімєю з лютого 2004 року по січень 2013 року, визнати легковий автомобіль марки «SKODA OKTAVIA TOUR» хетчбек сірого кольору, кузов ТМВDХ41U08B012722, р.н.з. ВК 5252 АС спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], поділивши вказаний транспортний засіб між сторонами по справі, виділивши [PERSON] спірний автомобіль зі сплатою ним [PERSON] грошової компенсації у сумі 43 000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач [PERSON] пояснив, що під час проживання у м.Сарни він перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, під час яких придбали спірний автомобіль. Зі слів позивача вказаний у позові автомобіль був придбаний в більшій частині за його кошти, які він особисто вносив в рахунок кредитних зобовязань відповідача, через що просить розподілити зазначений автомобіль, визнавши його спільною сумісною власністю сторін по справі. Відповідач та представник відповідача у суді позовні вимоги не визнали повністю. [PERSON] пояснила, що із позивачем вона протягом періоду часу, зазначеного у позові перебувала виключно у дружніх відносинах. Позивач категорично заперечила факт проживання із відповідачем однією сімєю, пославшись на те, що вона з 1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбу із [PERSON], що виключає можливість перебування відповідача у будь-якому іншому шлюбі. Позовні вимоги [PERSON] стосовно розподілу автомобіля марки «SKODA OKTAVIA TOUR» [PERSON] не визнала, пояснивши, що зазначений автомобіль вона особисто придбала за кошти, отримані у кредит від банківської установи, однак, відповідач не заперечує, що спірним автомобілем користувалась як вона, так і позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Із змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що останній посилається на ті обставини, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] з 2004 по 2013 рік. Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що зі сторонами по справі він знайомий більше 10 років. З моменту переїзду [PERSON] до м.Сарни [PERSON] проживала разом з ним. Зі слів свідка у сторін по справі був спільний побут, проживали вони як чоловік і дружина у квартирі позивача, розташованій по вул.Белогродській м.Сарни Рівненської області, куди часто заходив свідок. Свідок підтвердив, що у житлі, належному позивачу, були особисті речі [PERSON], а під час святкування різноманітних свят (днів народження, професійних свят працівників міліції), на яких були присутні також [PERSON] та [PERSON], остання виступала в якості дружини [PERSON] Аналогічні пояснення дав в суді свідок [PERSON], який пояснив, що сторони по справі проживали разом як чоловік та жінка, їздили разом на відпочинок, святкували свята. Зі слів свідка такі відносини у сторін тривали орієнтовно з 2003-2004 року по 2014 рік. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано фотознімки (а.с.88-92, 123-135), які підтверджують покази вказаних вище свідків. У заперечення наданих [PERSON] фото та обставин, на які покликається позивач, відповідачем в свою чергу також надано фотознімки, на підтвердження її проживання із чоловіком [PERSON] (а.с.163-164). Враховуючи вік сина [PERSON], який присутній на фотознімках, наданих як позивачем, так і відповідачем, та враховуючи дати, наявні на деяких фото, суд вважає, що фотознімки, надані [PERSON] зроблені у значно пізніший період часу, аніж фотознімки, надані [PERSON] Крім цього, [PERSON] зазначала, що [PERSON] товаришував із сімєю [PERSON], а надані ним фотознімки зроблені чоловіком [PERSON] [PERSON] Суд критично ставиться до пояснень відповідача і вважає їх такими, що не відповідають дійсності, так як серед наданих сторонами фотознімків відсутнє жодне спільне фото, на якому б були присутні як позивач, так і [PERSON] Також, допитані судом в якості свідків [PERSON] та [PERSON]В, які присутні на деяких із наданих фотознімків, заперечили, що будь-коли зустрічались із [PERSON], повідомивши, що із такою особою взагалі не знайомі, про те, що у [PERSON] був чоловік у офіційно зареєстрованому шлюбі їм відомо не було. Свідок [PERSON] в суді також пояснив, що протягом багатьох років був у дружніх стосунках із сторонами по справі, які хоча і не перебували у зареєстрованому шлюбі, але проживали разом як подружжя у квартирі, розташованій по вул.Белгородській м.Сарни. Вказані відносини позивача із відповідачем тривали орієнтовно з 2003-2004 року. Із показів допитаного судом свідка [PERSON] встановлено, що він також знайомий із сторонами по справі, [PERSON] відома йому як дружина [PERSON] Свідок пояснив, що вказані особи проживали у належній позивачу квартирі по вул.Белгородській 11 м.Сарни з 2005 року, при чому свідок власноруч за домовленістю із позивачем здійснював ремонтні роботи у квартирі відповідача. Під час судового розгляду сторонами надавались певні документи, а саме : відповідачем надані копії диплому спеціаліста, службового посвідчення, військового квитка, виданих на імя позивача, позивачем кредитна картка, видана КБ «Укргазбанк» на імя [PERSON], письмові заяви, написані власноручно [PERSON], резюме [PERSON], виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідка про доходи від 6 липня 2011 року, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 18 вересня 2009 року, видані на імя [PERSON] Наявність у сторін вказаних документів свідчить про те, що вони дійсно проживали спільно (оскільки факт взаємного викрадення цих документів сторонами один у одного та факт передачі цих документів у заставу за автомобіль і т.і., на що посилались сторони під час дачі пояснень у суді, документально не підтверджуються) (а.с.61, 139-140, 151-159). На заперечення заявлених [PERSON] вимог відповідачем надано копію свідоцтва про укладення шлюбу із [PERSON], який був зареєстрований 5 жовтня 1989 року Відділом ЗАГС Сарненського райвиконкому Ровенської області. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] підтвердив вказані обставини та пояснив, що із [PERSON] у відповідача та свідка були дружні стосунки. Оцінюючи свідчення, серед яких існують певні розбіжності, свідків [PERSON] з однієї сторони та свідків [PERSON] та [PERSON] з іншої, суд віддає перевагу показам свідків [PERSON] та [PERSON], які на відміну від свідка [PERSON] є особами не зацікавленими у результаті розгляду справи (не заслуговують на увагу пояснення представника відповідача, що свідки були залежними по службі від позивача, а тому дають неправдиві покази, так як на момент допиту свідків судом, останні не працюють в органах поліції, так само, як і позивач). В обгрунтування заявлених вимог та на підтвердження того, що позивачу не було відомо про наявність зареєстрованого у [PERSON] шлюбу, [PERSON] надав суду копію паспорту [PERSON], виданого 21 травня 1997 року, в якому міститься відмітка про реєстрацію шлюбу із [PERSON], а відмітка про реєстрацію шлюбу із [PERSON] викреслено (а.с.138). На спростування достовірності наданої копії відповідачем в свою чергу надана копія її власного паспорту, виданого 21 травня 1997 року, в якому міститься лише відмітка про реєстрацію шлюбу із [PERSON] (а.с.160-162). Під час судового розгляду позивачем неодноразово заявлялось клопотання про витребування із кредитної справи [PERSON] належним чином завіреної копії паспорту відповідача для підтвердження того, що про шлюб [PERSON] позивачу нічого не було відомо, оскільки відповідач надавала позивачу лише паспорт, копія якого наявна в матеріалах кредитної справи [PERSON] у відділенні РОД АБ «Укргазбанк». Із отриманого 9 березня 2016 року на відповідний запит суду письмового повідомлення за підписом заступника директора РОД АБ «Укргазбанк», встановлено, що надання інформації щодо особи клієнта, відповідно до Закону України «Про банки і банківські таємницю» є неможливим, так як така інформація становить банківську таємницю. Отримання такої інформації можливе лише за ухвалою суду або за письмовою згодою власника такої інформації. [PERSON] в суді категорично заперечила стосовно постановлення судом за клопотанням позивача ухвали про забезпечення доказів, а саме : витребування копії її паспорту із кредитної справи. Крім цього, [PERSON] суду надано декілька копій її власного паспорту (а.с.160-162, 50), що ставить під сумнів достовірність заперечень відповідача з цього приводу. Таким чином, враховуючи досліджені судом докази, суд вважає встановленим факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2004 року по січень 2013 року. Факт проживання сторін по справі однією сімєю підтверджується також, копіями свідоцтва про реєстрацію спірного транспортного засобу (а.с.8, 74), які надавались сторонами. Так, у свідоцтві, наданому позивачем, зазначено, крім прізвища власника, прізвище [PERSON], в той час яку свідоцтві, яке надавала суду відповідач інформація про можливість використовування цього транспортного засобу [PERSON] відсутня. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України, в редакції, яка була чинною до 22 грудня 2006 року якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Таким чином, вказана норма була чинною на момент створення сторонами фактичних шлюбних відносин. Під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах 27 лютого 2008 лютого [PERSON] було придбано автомобіль марки «SKODA OKTAVIA TOUR» хетчбек сірого кольору, кузов ТМВDХ41U08B012722, р.н.з. ВК 5252 АС, що встановлено із копії акту прийому-передачі автомобіля від 29 лютого 2008 року та копії про свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с.55, 74). Враховуючи, що майно придбано під час перебування у фактичних шлюбних відносинах - воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Факт придбання цього автомобіля спільно сторонами та факт спільного використовування цього автомобіля позивачем та відповідачем додатково доводиться наданими позивачем копіями договору добровільного медичного страхування від 25 лютого 2012 року, полісів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за якими забезпеченим транспортним засобом є спірний автомобіль «SKODA OKTAVIA TOUR» р.н.з. ВК 5252 АС, а страхувальником за цими договорами є [PERSON] (а.с.81-86). Наданими сторонами доказами підтверджується, що між ними існує спір стосовно права користування вказаним автомобілем, з приводу чого вони неодноразово звертались до правоохоронних органів (а.с.63-73, 75, 77-79). Факт придбання автомобіля позивачем та час його придбання підтверджується, також, копією кредитного договору № 13/08/11/КА-Ф від 27 лютого 2008 року. Відповідно до умов якого [PERSON] отримала від ВАТ АБ «Укргазбанк» суму кредиту у розмірі 18 316 доларів США на придбання автомобіля марки «SKODA OKTAVIA TOUR» (а.с.53). Допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] систематично вносив кошти у банківську установу у погашення заборгованості за кредитним договором, за яким були отримані кошти на придбання автомобіля марки «SKODA». Свідок [PERSON] в суді пояснив, що спірний автомобіль він придбав разом із дружиною [PERSON] за спільні кошти. Однак, суд вважає покази свідка такими, що не відповідають дійсності, оскільки, свідок в суді не зміг повідомити деталі здійснення вказаного правочину. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджуються тією обставиною, що частину квитанцій про оплату заборгованості за вказаним вище кредитом надала позивач, а частину відповідач. Наявність вказаних квитанцій у сторін по справі підтверджує факт оплати заборгованості як позивачем, так і відповідачем (а.с.57-60, 142-148). Заперечення відповідача стосовно того, що саме нею сплачувався кредит, отриманий на придбання спірного автомобіля, що підтверджується наданою [PERSON] довідкою (а.с.56) про відсутність заборгованості за кредитним договором та безпосередньо наданими квитанціями, які видані на прізвище відповідача. Однак, зазначені заперечення спростовуються показами свідка [PERSON], який пояснив, що до 2012 року він працював у Сарненському відділенні АБ «Укргазбанк». У 2008 році відповідач отримала кредит, поручителем за яким був позивач [PERSON] (покази свідка в цій частині підтверджуються наявною в матеріалах справи копією договору поруки від 27 лютого 2008 року а.с.136-137). Грошові кошти у погашення заборгованості за вказаним кредитом, зі слів свідка, вносили обидві сторони, однак квитанції оформлювались виключно на прізвище [PERSON] Відповідно до ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Однак, неподільні речі, згідно із вимогами ст.71 СК України, присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи, що суд дійшов висновку, що автомобіль марки «SKODA OKTAVIA TOUR» р.н.з. ВК 5252 АС є спільною сумісною власністю сторін по справі та був придбаний під час проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, однак, є неподільною річчю - необхідно виділити цей автомобіль, відповідно до заявлених вимог, позивачу, стягнувши з нього на користь відповідача частку вартості відповідно до частки [PERSON] у цьому майні. Відповідно до ч.3 ст.70 СК України - за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивач просив збільшити його частку у спірному автомобілі та стягнути з нього на користь відповідача 1/3 частину вартості спірного автомобіля. Однак, обставин, зазначених у ч.3 ст.70 СК України, на підставі яких суд міг би змінити розмір часток сторін у спірному майні, не встановлено, а тому стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 1/2 частина вартості автомобіль марки «SKODA OKTAVIA TOUR» р.н.з. ВК 5252 АС, повна вартість якого визначена позивачем у розмірі 129 000 грн. Судом приймається до уваги саме ця вартість автомобіля, всупереч думці відповідача, з огляду на те, що остання категорично відмовилась від проведення автотоварознавчої експертизи, про призначення якої клопотав [PERSON], доказів на спростування такої вартості вказаного у позові автомобіля відповідач, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надала. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково. На підставі наведеного, ст.ст.61, 63, 69, 70, 74 СК України,

Outcome: partial