Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, посилаючись на те, що він є власником Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником Ѕ частки житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0818 га, є відповідач по справі [PERSON] . Після реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач [PERSON] неодноразово намагався зайти в будинок, але відповідач змінив замки в будинку, та не пускає його до даного будинку та господарських споруд. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але він відмовляється і взагалі ігнорує всі його пропозиції та вимоги. Відповідач не визнає право позивача на даний будинок і земельну ділянку та вважає, що спірним майном буде користуватися тільки він. Позивач також зазначає, що відповідач вживає алкоголем, не сплачує жодні комунальні послуги, податок на землю, тому на даний час за адресою спірного майна рахується заборгованість. Відповідач не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування зазначеним майном мирним шляхом, але й не надає позивачу право повноцінно користуватися його майном. Для вирішення даного питання позивач звертався до органів поліції із відповідною заявою, однак йому в усній формі було роз`яснено, що за вирішенням спірного питання з приводу користування спадковим майном необхідно звертатися до суду, а не в поліцію, бо в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Позивач також зазначає, що на даний час він планує проживати у спірному будинку у м. Запоріжжі, оскільки за місцем його реєстрації, будинок, де він мешкає, знаходиться в аварійному стані. На підставі вищевикладеного, позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні належним йому на праві спільної часткової власності майном, а саме Ѕ частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , шляхом його вселення у вказаний будинок. Судові витрати просить покласти на відповідача. 13.07.2020 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у цивільній справі № 333/3473/20, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження і з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання, також сторонам установлено для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення (а.с. 36). У встановлений судом строк вказані документи суду надані не були, сторонам не направлені. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Його представник - адвокат Силкіна Н.І. в підготовчому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши суду пояснення, аналогічні викладені в позові. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухав позицію сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач на стадії підготовчого провадження визнав позовні вимоги. Дослідив матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі про задоволення позовних вимог. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Згідно зі статтею 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд виходить з того, що дії власника майна не повинні суперечити закону і порушувати прав інших осіб та інтереси суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Судом встановлено, що співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , по Ѕ частці разом з господарськими будівлями та спорудами (присадибна ділянка) є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.2015 року (а.с. 5-6), інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна (а.с. 7), витягу ОП «БТІ (а.с. 8), технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 9-13). Відповідно до довідки Новоуспенівської сільської ради за № 208 від 15.06.2020 року, [PERSON] дійсно зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Позивач звертався до Комунарського ВП ГУ НП в Запорізькій області із заявою щодо усунення перешкод в користуванні нерухомим майном. Однак йому в усній формі було роз`яснено, що за вирішенням спірного питання з приводу користування спадковим майном необхідно звертатися до суду, а не в поліцію, бо в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Звернувшись до суду із вказаним позовом позивач [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні житловим будинком з прибудовами, господарськими будівлями, які є їхньою спільною частковою власністю, не відчиняючи вхідні двері, замінюючи замок у вхідних дверях, не пускаючи взагалі до двору. Таким чином, виходячи з того, що відповідач визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] є співласником житловим будинком з прибудовами, господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , має право користування ними, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі ухвали суду від 13.07.2020 р. позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved