Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 22860,00 доларів США, а також судових витрат, пов`язаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на 9 місяців, а саме з 01 лютого 2019 року по 01 листопада 2019 року, за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 18000,00 доларів США (вісімнадцять тисяч доларів США). Відповідач зобов`язався повернути 01 листопада 2019 року борг з 3%, що становить 540,00 доларів США за кожен місяць. Таким чином станом на 01 листопада 2019 року борг становить 22860,00 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят) доларів США. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позичальник [PERSON] надав розписку, яку власноручно написав в присутності [PERSON] та свідка [PERSON] . До цього часу позичальник [PERSON] за договором позики не розрахувався, борг не повернув. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до суду. Позивач [PERSON] 11 листопада 2021 року надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме зменшення позовних вимог, оскільки відповідач повернув йому частину боргу в сумі 44000,00 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю, просив суд справу розглянути в його відсутність. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі розписки від 30 січня 2019 року, написаною власноручно відповідачем [PERSON] , яка за змістом є договором позики, останній отримав в борг від [PERSON] 18000,00доларів США, та зобов`язався повернути вказані кошти до 01.11.2019 під інфляційний відсоток в місяць 3%, що становить 540,00 доларів США в місяць, що разом складає 22860,00 доларів США (а.с. 6). Відповідно до розписки від 13.10.2021, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в рахунок боргу в сумі 44000,00 гривень в присутності [PERSON] (а.с. 36). Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, станом на 15.10.2021 один долар США становить 26,349 гривні (а.с. 29). Умова договору позики про повернення грошей позичальником до цього часу виконана частково, а саме [PERSON] залишається винним позикодавцю 558589,60 гривень (602589,60 гривень - 44000,00 гривень = 558589,60 гривень). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз'яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 6025,90 гривень на користь позивача.

Outcome: approved