Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, у звязку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: вул. Першотравнева, 41, с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області, в якому зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Факт, що відповідачі не проживають у його житловому будинку, підтверджується актом обстеження домогосподарства. Оскільки відповідачі у житловому будинку за адресою: вул. Першотравнева, 41, с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області не проживають понад один рік без поважних причин, позивач просить суд визнати їх таким, що втратили право на користування житловим приміщенням. Учасники справи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 40-45). [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 38). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 23.11.2018 року подали до суду заяви, в яких позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі та просять розглянути справу у судовому засіданні без їх участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачам відомі та зрозумілі (а.с. 46, 51, 56). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 41 (стара адреса: вул. Першотравнева, 59), с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області, про що свідчить рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 28.11.2000 року. Право особистої власності на житловий будинок зареєстровано 12.12.2000 року в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга 1, реєстровий номер 13 (а.с. 9, 10, 13). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області №335 від 20.09.2018 року в домогосподарстві за адресою: вул. Першотравнева, 41, с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області зареєстровані [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 14, 16-18). Матеріалами справи встановлено, що з грудня 2010 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають у житловому будинку за адресою: вул. Першотравнева, 41, с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області без поважних причин понад один рік, що підтверджується актом обстеження домогосподарства на факт постійного проживання за адресою: [INFO], проведеного 20.09.2018 року депутатом Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області [PERSON] та сусідів: [PERSON], [PERSON] (а.с. 14, 15). Позивач не має можливості зняти відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки в добровільному порядку відповідачі відмовляються знятися з реєстрації. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження поважних причин відсутності понад встановлені строки відповідачі не надали, так вони не були встановлені під час судового розгляду справи. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-709цс16. Визнання відповідачами предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачам відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідачів на користь позивача необхідно стягти судові витрати в розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved