Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, змінивши позовні вимоги просить визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], посвідчену 16.11.2017 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON], яка зареєстрована в реєстрі за №13, визнати за ним право власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09.10.2017 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно:\~земельна ділянка\~площею 0,23\~га,\~призначена для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~що розташована\~на території\~[PERSON] сільської\~ради Монастириського\~району Тернопільської\~області,\~згідно державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~Р1\~№659308;\~земельна ділянка\~площею 1,61\~га призначена\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~що розташована\~на території\~[PERSON] сільської\~ради Монастириського\~району Тернопільської\~області,\~згідно державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~Р1\~№659308;\~земельна ділянка\~площею 0,23\~га,\~призначена для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~що розташована\~на території\~[PERSON] сільської\~ради Монастириського\~району Тернопільської\~області,\~згідно державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~Р1\~№659309;\~земельна ділянка\~площею 1,61\~га,\~призначена для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~що розташована\~на території\~[PERSON] сільської\~ради Монастириського\~району Тернопільської\~області,\~згідно державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~Р1\~№659309.\~Дане майно\~[PERSON]\~заповів позивачу.\~Вказану спадщину\~позивач прийняв,\~оскільки проживав\~разом із\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини,\~проте у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~йому відмовлено,\~у звязку\~з втратою\~правовстановлюючих документів\~на зазначене\~спадкове майно.\~До шести\~місяців [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області для того, щоб посвідчити заяву про прийняття спадщини, проте у сільській раді було помилково надруковано заяву про відмову від спадщини замість заяви про прийняття спадщини. У звязку з тим, що заява про відмову від спадщини від 16.11.2017 року була підписана позивачем під впливом помилки, оскільки в момент підписання позивач вважав, що підписує заяву про прийняття спадщини, просить визнати дану заяву недійсною. Просить визнати за ним право власності на вказане вище спадкове майно. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 02.11.2018 року згідно ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON], представники позивача [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. У поданому до суду позові представник позивача [PERSON] просить розглянути справу без його участі, позов підтримав. Представник позивача [PERSON] звернулась в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, у відзиві на позов просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнали повністю, з обставинами, викладеними у позові погодилися. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у відзиві на позов просить розглянути справу у її відсутності, з обставинами, викладеними у позові погодилася, позовні вимоги визнала повністю. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №487963 від 30.11.1991 року батьками позивача зазначено: [PERSON] та [PERSON]. Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №659308 від 22.09.2002 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,84 га, у межах згідно з планом, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,23 га, земельна ділянка площею 1,61 га. Згідно ксерокопії державного акта серії Р1 №659309 від 22.09.2002 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,84 га, у межах згідно з планом, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,23 га, земельна ділянка площею 1,61 га. Те, що [PERSON] належали вказані вище земельні ділянки підтверджується також інформаціями про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №273/0/201-18 від 12.06.2018 року. Дані державні акти на право власності на земельну ділянку серії Р1 №659308 від 22.09.2002 року, серії Р1 №659309 від 22.09.2002 року на час розгляду справи втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж 1130) розміщено оголошення про те, щоб вважати дані державні акти недійсними. [PERSON] помер 09.10.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №231037 від 11.11.2017 року, актовий запис №10. \~ \~ \~ \~ Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на: земельна ділянка площею 0,23 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №659308; земельна ділянка площею 1,61 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №659308; земельна ділянка площею 0,23 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №659309; земельна ділянка площею 1,61 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №659309. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області 11.01.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №01, [PERSON] спірні земельні ділянки заповів [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки №02-12/16, виданої 15.01.2018 року [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області, на час смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживали: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO] У звязку з тим, що втрачені правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, що підтверджується інформаційним листом Монастириської державної нотаріальної контори №519/01-16 від 04.08.2018 року. Як вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №586/01-16 від 05.09.2018 року згідно даних спадкового реєстру нотаріальною конторою заведено спадкову справу №8 за 2018 рік після смерті [PERSON], померлого 09.10.2017 року. Заяву про прийняття спадщини подано [PERSON] 26.01.2018 року. 30.01.2018 року заяви про відмову від прийняття спадщини подано [PERSON] та [PERSON] Станом на 05.09.2018 року свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно ч. 1\~ст. 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. [PERSON] згідно заяви від 06.08.2018 року, посвідченої секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованої в реєстрі за №13, відмовилась від належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON], зазначену заяву суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1\~ст. 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказана заява [PERSON] свідчить про те, що їй відомо про заявлені вимоги [PERSON], щодо яких остання не заперечує. Із заявою, посвідченою 16.11.2017 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області [PERSON], про відмову від прийняття спадщини звернувся до Монастириської державної нотаріальної контори і [PERSON] Вказану заяву позивач просить визнати недійсною, у звязку з тим, що була підписана під впливом помилки, оскільки, підписуючи дану заяву, вважав, що підписує заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини п'ятої статті 1274 ЦК України\~відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 231 і 233 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За змістом наведеної норми обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону\~чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою\~\~для визнання правочину недійсним. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №273/175/16-ц. Представник позивача [PERSON] [PERSON] на підтвердження вимог про визнання недійсною заяви від 16.11.2017 року про відмову позивача від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] посилається на те, що у [PERSON] сільській раді Монастириського району Тернопільської області було помилково надруковано заяву про відмову від спадщини замість прийняття спадщини, що не заперечують інші спадкоємці за законом першої черги, зокрема [PERSON], та [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області. Як вбачається зі змісту відзиву на позов, наданих [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області та [PERSON], відповідачі погоджуються з обставинами позову, позовні вимоги визнали повністю. Відповідно до ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватись завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] при поданні заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 09.10.2017 року, припустився помилки під час вчинення відмови від спадщини, оскільки, будучи спадкоємцем за заповітом, вважав, що підписує саме заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим слід визнати недійсною заяву про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON], посвідчену 16.11.2017 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON], яка зареєстрована в реєстрі за №13. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлого 09.10.2017 року [PERSON] \~ \~ \~ \~

Outcome: approved