Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати договір оренди землі від 12 квітня 2010 року, який укладений між нею та ТОВ АФ «Косівщинська», який зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» номер запису в Державному реєстрі земель № 041061301625 від 11.11.2010 року, та стягнути з відповідача на його користь витрати на судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. В судове засідання позивачка та його представник не зявились, в письмовій заяві позивач позов підтримав та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, в письмовій заяві проти позову заперечувала та просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-СМ № 009672, виданого Косівщинською сільською радою 24 січня 2000 року, позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, кадастровий номер 5924783800020050027, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 12, 13). 12 квітня 2010 року між позивачем та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладено договір оренди цієї земельної ділянки (далі - Договір), який 11 листопада 2010 року за №041061301625 зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» (а.с. 8, 9). Згідно з цим Договором [PERSON] надав вказану земельну ділянку товариству в користування строком на 10 років (п.8) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 1147,59 грн., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки землі (п.10) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.11). Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання - передачі від 11 листопада 2010 року (а.с. 10). Позивач, до виключення наступних позовних вимог із свого позову, мотивував вимогу про розірвання між ним та ТОВ АФ «Косівщинська» договору оренди землі тим, що відповідачем була допущена систематична несвоєчасна сплата орендної плати, та просив стягнути з ТОВ Агрофірма «Косівщинська» заборгованості з орендної плати за 2011 рік в сумі 1147,69 грн., а також 3 % річних у сумі 98,01 грн., пені у розмірі 87,49 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 221,74 грн. та пені за 2012 рік у сумі 149,20 грн. Як вбачається з видаткових касових ордерів №291101 та №291102, та визнали сторони. [PERSON] було 29 листопада 2013 року двома платежами по 1712 грн. 89 коп. виплачено 3425 грн. 78 коп. орендної плати за 2011 - 2013 роки (а.с. 36, 37). Представник відповідача зазначив, що враховуючи виплачені 3425 грн. 78 коп., ТОВ АФ «Косівщинська» вважає, що за 2011-2013 роки заборгованості перед позивачем немає, навпаки переплачено 345 грн. 67 коп. (а.с. 34, 35). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Закон України «Про плату за землю» втратив чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Із положень ст.13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, убачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч. 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. З досліджених матеріалів справи вбачається, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була йому виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційного збільшення та пені. Відповідно до ст.16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи. Як встановлено судом, отримавши повністю орендну плату за 2011-2013 роки, [PERSON] протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року не звертався ТОВ АФ «Косівщинська» чи до компетентних органів або суду із будь-якими запереченнями проти подальшого обробітку його земельної ділянки цим товариством. Отже, на день звернення з даним позовом його права фактично були відновлені, а договірні правовідносини продовжились, і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було. Таким чином, сам по собі лише факт систематичної несвоєчасної сплати орендної плати не може бути у даному випадку підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про розірвання договору оренди землі, і відповідно про стягнення на його користь витрати на судовий збір.

Outcome: dismissed