Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є його батьком. Він мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. З вересня 2020 року він навчається на денній формі навчання на контрактній основі у Луганському державному університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка. У зв`язку з навчанням на денній формі він не має змоги влаштуватися на роботу для отримання самостійного заробітку. Йому необхідно сплачувати грошові кошти за навчання, для купівлі повноцінного харчування, необхідного одягу, взуття та ліків у разі хвороби. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на його утримання у зв`язку з продовженням навчання не надає. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, тобто до 04.07.2023 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Суду пояснив, що він навчається у Луганському державному університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка на контрактній основі, його навчання оплачує матір. Він потребує коштів на їжу, одяг, на канцелярське приладдя. Його витрати на канцелярське приладдя становить 400 грн. на місяць, а вартість контракту складає 15000 грн. Стипендію він не отримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що відповідач це її син, він не має можливості утримувати свою дитину. Позивач повинен працювати, щоб утримувати себе. Відповідач не має коштів навіть на її утримання. Відповідач знаходиться в Російській Федерації, йому зробили операцію, він не має стабільної роботи та власного житла. Неповнолітні діти на утриманні відповідача не перебувають. 23.07.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.04.2003 року. Відповідно до копії довідки від 02.04.2021 року №1-1620 [PERSON] навчається у Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка на І курсі за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», денної форми навчання, з терміном навчання з 15.09.2020 року по 04.07.2023 року за кошти фізичних та юридичних осіб. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 01.11.2017 року №4439-984125-2017. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки він навчається у вищому навчальному закладі, де здобуває освіту. При цьому визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає, що достатнім буде стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку, виходячи з наступного. Із позовної заяви вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі на контрактній основі, що тягне додаткові витрати на оплату навчання. В судовому засіданні не було встановлено наявності у відповідача [PERSON] інших дітей, непрацездатної дружини, або наявності інших обставин, що мають істотне значення та можуть свідчити про неможливість надання ним матеріальної допомоги сину [PERSON] , який продовжує навчання. Представник відповідача заперечувала проти заявлених позовних вимог. Посилаючись на те, що відповідач переніс операцію та не має матеріальної можливості сплачувати аліменти позивачу на період його навчання. Проте суду не було надано жодних доказів на підтвердження зазначених доводів. Наявність у відповідача боргу по сплаті аліментів на утримання сина є свідченням того, що він належним чином не виконував свій конституційний обов`язок по утриманню дитини, та не є свідченням неможливості надавати матеріальну допомогу позивачу у зв`язку з навчанням. Також суд відзначає, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували можливість визначення аліментів в більшому розмірі. Крім того, право позивача на утримання припиняється у разі припинення ним навчання, а тому суд вважає необхідним встановити обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання сина лише на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Також відповідно до приписів ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів суд визначає їх розмір без встановлення будь-яких мінімальних обмежень, оскільки мінімальний розмір аліментів визначається лише при їх стягненні на утримання неповнолітніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial