Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання удаваності правочину та визнання права власності на автомобіль, мотивуючи його наступним. Позивач 30.05.2012 року придбав у [PERSON] автомобіль Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER], який перебуває на обліку в РЕВ МРВ ДАІ №1, 2 при УМВС України в Запорізькій області з 16.12.2006 року, про що було складено розписку. Зміст розписки підтверджує факт передачі ним відповідачеві грошей в сумі 26500,00 доларів США, що на момент продажу автомобіля відповідало 213000,00 грн. за належний останньому легковий автомобіль Toyota prado 2006 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку із тим, що транспортний засіб позивачу був потрібен негайно у місті його проживання Бердянську, а також тривалою процедурою зняття та постановки на облік в органах ДАІ сторони вирішили приховати угоду купівлі-продажу шляхом укладення договору доручення. [PERSON] та [PERSON] 30.05.2012 року уклали договір доручення на підставі якого відповідачем було надано йому довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 1369. Враховуючи, що загальна ( генеральна ) довіреність видається на вчинення широкого кола угод та юридичних дій, сторони вважали, що для повного користування, володіння та розпорядження автомобілем буде достатньо укладення вказаного правочину довіреність. Проте насправді вони уклали договір купівлі-продажу автомобіля про що свідчить розписка від 30.05.2012 року згідно якої [PERSON] отримав від позивача 26500,00 доларів США за проданий йому автомобіль Toyota prado, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Такі правовідносини притаманні договору купівлі-продажу. Крім того, строк дії довіреності 5 років, а також обєм повноважень, що надаються за оскаржуваним договором доручення, вказують, що насправді сторони вчинили договір купівлі-продажу. Таким чином, 30.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] вчинили удаваний правочин договір доручення з метою приховати інший правочину договір купівлі-продажу автомобіля, в зв'язку з чим позивач просить визнати, що між [PERSON], як продавцем, та [PERSON]. як покупцем, було вчинено договір від 30.05.2012 року купівлі-продажу автомобіля Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER], який перебуває на обліку в РЕВ МРВ ДАІ №1, 2 при УМВС України в Запорізькій області з 16.12.2006 року, за ціною 213000,00 грн., а також визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER], який перебуває на обліку в РЕВ МРВ ДАІ №1, 2 при УМВС України в Запорізькій області з 16.12.2006 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином згідно положень ч. 6 ст.76 ЦПК України за місцем проживання, письмових пояснень до суду не надіслав. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З врахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи в заочному порядку. Представник третьої особи Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції до суду не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду заперечення на позовну заяву, в яких прохав розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції до суду не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та надав клопотання про розгляд справи бей його участі. Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя до суду не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] Згідно довіреності від 30.05.2013 року [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] експлуатувати, продавати, обмінювати, передавати в оренду, заставляти, зняти з обліку в органах ДАІ тощо, користуватися належним йому транспортом на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АРС № 003522, виданого РЕВ МРВ ДАІ №1, 2 при УМВС України в Запорізькій області з 16.12.2006 року, автомобіль марки Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність видана на пять років. Зміст ст. ст.\~237-241,\~247-250,\~ Цивільного кодексу України\~та порядок перереєстрації свідоцтва про реєстрацію ТЗ в органах ДАІ [PERSON] розяснено. На довіреності мається підпис [PERSON] Довіреність посвідчена нотаріально. Згідно розписки від 30.05.2012 року [PERSON] цього дня отримав від [PERSON] 26500,00 доларів США в еквіваленті 213000,00 грн. за продаж належного йому автомобіля Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER]. Мається підпис [PERSON] Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], кожний окремо пояснили, що вони були присутніми під час передання [PERSON] коштів в розмірі 213000,00 грн. [PERSON] за автомобіль Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER], який перебуває на обліку в РЕВ МРВ ДАІ №1, 2 при УМВС України в Запорізькій області з 16.12.2006 року. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], як свідчить розписка, 30.05.2012 року отримав від [PERSON] 26500,00 доларів США за продаж ( на думку сторін по справі ) належного йому автомобіля Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER]. Також 30.05.2012 року [PERSON] видав [PERSON], [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив їх експлуатувати, продавати, обмінювати, передавати в оренду, заставляти, зняти з обліку в органах ДАІ тощо, належним йому транспортом на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АРС № 003522, виданого РЕВ МРВ ДАІ №1, 2 при УМВС України в Запорізькій області з 16.12.2006 року, автомобіль марки Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність видана на пять років. Зміст ст. ст. 237-241, 247-250, Цивільного кодексу України та порядок перереєстрації свідоцтва про реєстрацію ТЗ в органах ДАІ [PERSON] розяснено. На довіреності мається підпис [PERSON] Власником автомобіля Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є [PERSON], який достовірно розумів зміст чинного законодавства, що регулює правовідносини щодо відчуження транспортних засобів в тому числі і Порядок перереєстрації свідоцтва про реєстрацію ТЗ в органах ДАІ. Законом України «Про дорожній рух» та Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджених постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 визначено спеціальний порядок купівлі-продажу транспортних засобів. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №283. Встановлений же п.п.2,7,8 вказаних Правил порядок набуття права власності на транспортний засіб передбачає обов'язкову реєстрацію власника придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Дії, передбачені зазначеним Порядком, сторони не вчинили. Видача довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без належного укладення письмового договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до інших осіб. Отже, такий перехід права власності на автомобіль з огляду на встановлені судом обставини справи та на чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, не можна вважати законним. Довіреність не є правочином, яким оформлюється перехід права власності на автомобіль. Крім того, з огляду на характер спірних правовідносин, суд приходе до висновку, що сторони навмисно не укладали передбачений законодавством договір купівлі-продажу чи іншого відчуження майна (автомобіля) лише з метою ухилення від сплати обовязкових податків, зборів та інших платежів. Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. На необхідності врахування особливостей як самого майна, так і особливостей оформлення права власності на майно, які суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності звертає увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». Видачу довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу, не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону, та допускає перехід права власності до третіх осіб. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і [PERSON] не укладався, а з огляду на викладене посилання суду як на підстав набуття права власності на автомобіль на доручення від 30.05.2012 року є безпідставним, тому що суперечить вищезазначеним вимогам закону. За текстом довіреності, представнику надавалося право управляти, розпоряджатися зазначеним автомобілем, представляти інтереси його власника у відповідних органах Державтоінспекції або в будь-яких інших установах з питань, пов'язаних з експлуатацією та продажем автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду, зняттям та постановкою на облік, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо продажу автомобіля, одержувати належні йому в результаті згаданих правочинів грошові суми. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Крім того, на підставі зазначеного доручення позивач не мав права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення удаваності правочину та визнання права власності на автомобіль Toyota prado, 2006 року випуску, шасі № JTEBU25J475070751, реєстраційний номер [NUMBER] є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають На підставі викладеного,

Outcome: dismissed