Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Василівської сільської ради про визнання права власності на будівлю маслоцеху, а саме виробничий будинок «Будівля маслоцеху», розташовану за адресою: с. Василівка, вул. Фрунзе, 35 «щ», загальною площею 411,5кв.м.. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були членами колективного сільськогосподарського підприємства імені [PERSON], яке ліквідовано у 2007 році. Згідно рішення загальних зборів КСП ім. Карла Маркса за № від 05 липня 2002 року майно підприємства було розпайоване між його членами відповідно до майнової частки кожного. 05 липня 2002 року за актом приймання-передачі майнового комплексу КСП ім. Карла Маркса передало [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] майновий комплекс за рахунок майнових паїв зазначених членів КСП на загальну суму 55379 грн. 98 коп., у тому числі будівлю маслоцеху за інвентарним номером 50. Пайовиками за усною домовленістю будівлю маслоцеху відразу було передано у користування [PERSON]. Таким чином позивач користується будівлею маслоцеху з 2002 року відкрито, безперервно, що згідно ст. 344 ЦК України надає йому право набути право власності на майно за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просить їх задовольнити. Треті особи до судового засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були членами сільськогосподарського підприємства «[PERSON] [PERSON]», яке знаходилось в селі Василівка Каховського району Херсонської області. 05 липня 2002 року рішенням загальних зборів КСП «[PERSON] [PERSON]» за № 2 майно підприємства було розпайоване між його членами відповідно до майнової частки кожного, також зборами затверджено перелік майна підприємства для виділення спілкам співвласників в натурі (а.с. 22-32). Згідно виписки з протоколу від 05 липня 2002 року № 2, виписки з уточненого списку власників та уточненого розміру майнового паю до акту приймання-передачі майнового комплексу, акту приймання-передачі майнового комплексу від 05 лютого 2002 року членам КСП «[PERSON] [PERSON]» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було передано у сумісну часткову власність майно КСП на загальну суму 55379 грн. 98 коп., у тому числі будівлюмасло цеху за інвентарним номером 50 (а.с. 62, 63, 66). Належним чином право власності члени КСП не оформили та передали у користування будівлю маслоцеху [PERSON]. У грудні 2007 року ухвалою господарського суду Херсонської області затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс підприємства, на підставі чого підприємство виключено з Державного реєстру підприємств і організацій України. Рішенням виконкому Василівської сільської ради від 19 травня 2015 року № 30 споруді маслоцеху, інвентарний номер 50 присвоєно адресу: с. Василівка, вул. Фрунзе, 35 «щ», загальна площа 411,5кв.м.. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були членами колективного сільськогосподарського підприємства «[PERSON] [PERSON]», яке знаходилось в селі Василівка Каховського району Херсонської області, до ліквідації зазначеного підприємства у 2007 році. У 2002 році співвласники колективного сільськогосподарського підприємства «[PERSON] [PERSON]» провели загальні збори та у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»: склали перелік активів і зобов'язань підприємства; провели інвентаризацію активів і зобов'язань підприємства; уточнили вартість активів; склали розрахунок уточненого пайового фонду майна членів підприємства; склали переліків активів за їх призначенням. Згідно пункту 23 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 20001 року № 177 у структурі пайового фонду майна членів підприємства окремо зазначаються основні засоби, незавершене будівництво та невстановлене устаткування, оборотні засоби, фінансові активи тощо. Структура пайового фонду може деталізуватися, наприклад, із зазначенням окремих категорій основних засобів. Як вбачається зі змісту Протоколу загальних зборів співвласників майна КСП «[PERSON] [PERSON]» від 05 липня 2002 року за результатами зборів було затверджено переліки майна для виділення в натурі спілкам співвласників на відповідні суми пайового фонду (а.с. 22-32). Згідно акту прийому-передачі майнового комплексу третім особам було передано у сумісну часткову власність майно КСП на загальну суму 55379 грн. 98 коп., у тому числі будівлюмасло цеху за інвентарним номером 50. Після передачі майна пайовикам, останніми належним чином право власності на передане майно не оформлено. У 2002 році за усною домовленістю між пайовиками та [PERSON], позивачу було передано будівлю маслоцеху у користування. З наданих третіми особами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заяв вбачається, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог та підтверджують, що [PERSON] користується з 2002 року спорудою маслоцеху відкрито, безперервно, з дозволу третіх осіб. Пайовики [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є особами померлими та їх майнові паї спадкоємцями не успадковано. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Зі змісту наведених норм цивільного законодавства, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення для вирішення справи. Як зазначено вище власником спірного майна було КСП «[PERSON] [PERSON]», яке у 2002 році передало його (майно) пайовикам в рахунок майнових паїв. Пайовиками вказане майно належним чином не оформлено, тобто право власності в розумінні цивільного законодавства у третіх осіб не виникло. Будівля маслоцеху розташована на території Василівської сільської ради, до якої фактично перейшло право управління майном колективного сільськогосподарського підприємства «[PERSON] [PERSON]» після ліквідації зазначеного підприємства у 2007 році. Василівська сільська рада проти задоволення позову не заперечувала, і, крім того, радою надано довідку 22 червня 2015 року, згідно якої [PERSON] з 2002 року займає споруду маслоцеху за адресою: с. Василівка, вул.. Фрунзе «щ», для господарської діяльності, зберігає там сільськогосподарську техніку та інвентар, утримує станки для сільськогосподарської техніки, проводить поточні та капітальні ремонти (а.с. 64). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2002 року, тобто протягом 13 років відкрито, безперервно, добросовісно користується будівлею маслоцеху, розташованого за адресою: с. Василівка, Фрунзе, 35 «щ», що крім наданих до суду матеріалів підтверджується також заявами представника відповідача та заявами третіх осіб. Відповідно до витягу наданого з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомості щодо спірного обєкту відсутні. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на будівлю маслоцеху, а саме виробничий будинок «Будівля маслоцеху», розташовану за адресою: с. Василівка, вул. Фрунзе, 35 «щ», загальною площею 411,5 кв.м., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved