Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом від спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] та стягнути з [PERSON] на його користь витрати по сплаті судового збору і послуг адвоката. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. [INFO], у віці 81 рік, помер [PERSON], який доводився рідним батьком [PERSON] та [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на певне майно, зокрема на: земельну ділянку площею 6,21 га, що розташована на території Шабівської сільської ради, масив [NUMBER]; майнового паю члена КСГП в розмірі 4 384,37 грн.; житловий будинок [ADDRESS]; житловий будинок [ADDRESS]. 15 травня 2009 року [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно заповів [PERSON]. Одночасно з позивачем - [PERSON], до державного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся відповідач - [PERSON], на підставі ст.. 1241 ЦК України як непрацездатний син спадкодавця, який має право на обов'язкову долю спадини. На думку [PERSON], відповідач не має право на отримання будь-якої частки спадщини та повинен бути усунений від неї з наступних підстав. В 1994 році відносини між його померлим батьком та братом - [PERSON] погіршилися, спілкування між ними припинилось. За весь цей період померлий неодноразово хворів, знаходився на стаціонарному лікуванні, після перелому шийки стегна був в безпорадному стані, потребував постійного догляду, піклування та матеріальної допомоги. [PERSON] неодноразово просив брата [PERSON] врахувати стан здоров'я батька та відновити колишні відносини, до того ж, разом їм буде легше лікувати та доглядати його, однак, на ці прохання [PERSON] не реагував, ніяких заходів по наданню допомоги не приймав. З проханнями примиритись до [PERSON] звертався і померлий батько - [PERSON], але позитивних результатів такі прохання не дали. Враховуючи тривале ухилення брата [PERSON] від надання допомоги батькові позивач був змушений за свої особисті гроші провести лікування батька у лікарні де тільки операція по влаштуванню ендопротезу обійшлася у 8 000 гривень. Крім того, після операції був встановлений реабілітаційний період тривалістю 6 місяців. Весь цей час [PERSON] та члени його сім'ї постійно були з [PERSON], купляв йому ліки, продукти, одяг тощо. В 2010 році батько сторін - [PERSON] знову тяжко захворів та за гроші [PERSON] було проведено лікування і проведені операції по видаленню пахової грижі, лікування передміхурової залози, сечового міхура. Тільки на операції було витрачено 6 000 гривень. На лікування батька за всі роки [PERSON] витратив близько 50 000 гривень, в той час як відповідач не приймав ніякої участі у лікуванні та догляді батька, свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. Саме з цих підстав, [PERSON] вважає, що його брат [PERSON] не має ніякого права на отримання частки майна померлого батька, тому звернувся до суду з відповідною вимогою. Позивач, адвокат в його інтересах у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач, його представник у судове засідання не з'явились, про час там місце судового засідання були сповіщені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв на адресу суду не надавали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, адвоката в його інтересах, заслухавши свідків, оцінивши належним чином всі представлені сторонами докази, заслухавши думки всіх учасників процесу, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву [PERSON] з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, а [PERSON], який помер [INFO], доводився їм рідним батьком. Такі обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечувались жодним учасником справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 6,21 га, що розташована на території Шабівської сільської ради, масив [NUMBER], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 10.06.2004 року, кадастровий номер [NUMBER]; майнового паю члена КСГП в розмірі 4 384,37 гривень, відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 29.01.2007 року; житловий будинок [ADDRESS]; житловий будинок [ADDRESS]. 15 травня 2009 року померлий [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Драченко А.Н. за № 95, яким все належне йому на день смерті майно він заповів [PERSON] - позивачу. Відповідно до інформаційного листа завідувача міськдержнотконтори Кушнір І.В. від 01.10.2013 року за № 2706/01-16, спадкова справа № 486/2012 до майна померлого [PERSON] була відкрита Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою 04.12.2012 року за заявою [PERSON] - відповідач по справі про прийняття спадщини за законом, а 06.12.2012 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Таким чином, у зв'язку з наявністю заповіту, відповідач бажає прийняти ту частку спадщини, що передбачена для нього ст..1241 ЦК України (обов'язкова частка) як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, оскільки він є інвалідом ІІ групи та пенсіонером. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Разом з тим, на думку позивача відповідач не має право на отримання будь-якої частки спадщини та повинен бути усунений від права на спадщину, оскільки він відмовлявся та ухилявся від надання допомоги їхньому батьку - спадкодавцю, який через похилий вік та фізичний стан потребував такої допомоги як фізично так і морально. Згідно з ч.3 ст.1224 ЦК України - не мають права на спадкування за законом … особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За роз'ясненням Пленуму ВСУ в п.6 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - вимоги про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлено особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Відповідно до положень ст.. 202-203 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Так, позивач надав суду копії медичних довідок та інших документів, серед яких протокол ультразвукового обстеження сечового міхура і передміхурової залози [PERSON], виписаний епікриз, результат УЗІ нирок та багато інших медичних висновків з яких вбачається, що спадкодавець дійсно тривалий час хворів та проходив обстеження і лікування. Згідно переліку хвороб та iх наслiдкiв, а також вiку, померлий не був здатний сам себе обслуговувати, йому був потрібен сторонній повний догляд та додаткова спеціальна їжа, iндивiдуальний догляд, створення нормальних умов для проживання та спецiалiзоване лiкування, перiодично в умовах стацiонару. Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідач вважає, що з його боку відсутній факт ухилення вiд надання допомоги померлому, однак не надав суду жодного належного доказу на підтвердження того, що він приймав участь у лікуванні та догляді за хворим батьком - [PERSON]. Таким чином, суд не може прийняти заперечення відповідача до уваги. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до довідки виконавчого комітету Шабівської сільської ради № 82 від 26.07.2012 року саме позивач проводив поховання батька - спадкодавця [PERSON], цей факт підтверджується також іншими матеріалами справи, що були представлені позивачем на підтвердження своїх наголошень. Однак, варто зазначити, що вказана позивачем сума коштів витрачених на поховання спадкодавця в розмірі 32 000 гривень свого підтвердження в судовому засіданні не знайшла, що не є суттєвим при вирішенні справи, оскільки доказуванню підлягає сам факт участі сторін у лікуванні, догляді та похованні спадкодавця, а не понесені матеріальні витрати. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка доводиться рідною донькою позивача, та [PERSON] - дружина позивача, пояснили, що після смерті матері відповідача - дружини померлого, [PERSON] почав вимагати у померлого спадщину мотивуючи тим, що він розлучається з дружиною та йому ніде жити. Так, відповідач самовільно вселився в будинок [ADDRESS] та відмовлявся надавати батькові [PERSON] матеріальну допомогу посилаючись на відсутність коштів, а в 2010 році померлий взагалі уникав зустрічі з сином [PERSON], оскільки той його ображав. В той же час, донька відповідача - [PERSON] пояснила суду, що дід [PERSON] дійсно просив у її батька допомоги, однак через свою інвалідність той не міг надавати померлому відповідної допомоги, тому вона з своїм чоловіком допомагала дідові. Витрати на поховання вони з сім'єю дяді - [PERSON] поділили порівну. ЇЇ батько не здійснював ніяких протиправних дій щодо діда, вони спілкувалися, бачились на святах. Чоловік [PERSON] - [PERSON] також пояснив, що за проханням відповідача чи [PERSON] постійно допомагав діду [PERSON], наприклад відвозив до лікарні. Відносини між померлим та відповідачем були нормальними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також пояснив, що йому не відомо про напружені відносини між відповідачем та померлим. Навпаки, вони завжди збирались разом на святах, сам же відповідач був присутнім на похованні. [PERSON], який доводився сусідом померлого та часто його навідував, в судовому засіданні пояснив, що відповідача у батька - спадкодавця бачив рідко, один раз на рік, в той час як позивач постійно був біля батька та допомагав йому в усьому. Зі слів свідка, померлий [PERSON] ображався на свого сина [PERSON] та рідко з ним спілкувався, оскільки той відмовлявся йому допомагати в лікуванні, після операцій і т.п. Подібні свідчення були надані і [PERSON], яка підтвердила факт образи померлого на сина [PERSON] через його відмову допомагати батькові та засвідчила, що померлий дійсно не спілкувався з відповідачем, в той час як другий син - [PERSON] - позивач, завжди був поряд з батьком та у всьому йому допомагав. [PERSON] проживала в одному будинку з померлим останні три-чотири місяці його життя. Суду пояснила, що померлий мав погані відносини з сином [PERSON], вони постійно сперечалися, сварилися. Останні дні свого життя померлий провів в лікарні та свідок не бачила щоб відповідач хоча б провідав батька, який радувався тому, що все заповів сину [PERSON], оскільки той йому допомагає та доглядає. За роз'ясненнями, наданих у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, беручи до уваги всі представлені сторонами докази, в тому числі свідчення свідків, суд приходить до висновку, що похилий вік пов'язаний з тяжким фізичним станом через перенесені операції, достеменно свідчать про безпорадній стан спадкодавця, який отримував догляд і піклування лише від позивача та членів його сім'ї, в той час як відповідач свідомо не вчиняв жодних дій щоб допомогти батьку фізично та морально перенести хвороби і лікування. Суттєвим для суду є і той факт, що померлий зазначив позивача своїм єдиним та повним спадкоємцем, це свідчить не тільки про добре ставлення та любов померлого до свого сина [PERSON], а підтверджує дійсність показань [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При таких обставинах суд вважає, що позов щодо позбавлення [PERSON] права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved