Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно в особі Сосніна Ганни Валеріївни, яка діє від КП Новоселівської сільської ради «Регіонального бюро державної реєстрації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 30.08.2017 року йому стало відомо про те що, 14.08.2017 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно в особі Сосніної Г.В., яка діє від КП Новоселівської сільської ради «Регіонального бюро державної реєстрації» було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36606958 від 14.08.2017 року для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на нежитлове приміщення-паркінг, що розташований [ADDRESS] за суб'єктом права [PERSON]. Державним реєстратором Сосніною Г.В. при прийнятті рішення про державну реєстрацію індексний номер 36606958 від 14.08.2017 року було розглянуто та прийнято до уваги акт Державної приймальної комісії «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта» згідно якого в експлуатацію прийнято 12-ти поверховий 185 квартирний будинок (ІІ черга) з офісними приміщеннями по [ADDRESS] та будівлі торгового призначення по [ADDRESS] (після реконструкції). За приписами Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 pоку N923, а саме у відповідності до п.14 на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації інспекція державного архітектурно-будівельного контролю протягом двох робочих днів від дати його підписання видає замовнику або уповноваженій ним особі свідоцтво про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил за формою, затвердженою в установленому законодавством порядку Мінрегіонбудом. Згідно п.15 чинного порядку, датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва. Відповідачем було прийнято до уваги документ - акт, який не підтверджує факт введення в експлуатацію адже без кінцевого документу у вигляді свідоцтва не є офіційним державним визнанням факту введення в експлуатацію завершеним будівництвом об'єкта, тобто відповідач при проведенні реєстраційних дій знехтував вимогами чиннного законодавства та для проведення державної реєстрації прийняв не належний документ, чим порушив вимоги ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Поряд з цим відповідач прийнявши акт про завершення будівництва як підставу належного державного визнання будівництва завершеним не врахував, що у відповідності до умов договору поданого [PERSON] останній набуває право на нежитлові приміщення лише з моменту належним чином прийнятого в експлуатацію об'єкта. Тобто відповідач у зв'язку з прийняттям неналежного документа провів реєстрацію за договором, який не надає права на набуття у власність [PERSON] в силу його не виконання у зв'язку з не завершенням будівництва встановленим законодавством порядку. Відповідач не врахував та не встановив факт відсутності в акті приймальної комісії нежитлового приміщення паркінгу, як окремого об'єкта нерухомого майна, що відповідно до проведення будівництва був утворений та прийнятий до експлуатації. У даному випадку відповідач з незрозумілих причин і виключно з власного переконання дійшов до висновку про наявність такого об'єкту у природі. Відповідач зобов'язаний був перевірити наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Згідно договору №16/1 між сторонами було обумовлено передачу нежитлових приміщень паркінгу загальною площею 1421,3 кв.м., а відповідачем без додаткових угод, або підтвердження документально зміни умов договору було проведено державну на нежитлові приміщення паркінгу загальною площею 1472,4 кв.м., що у свою чергу вказує на не відповідність правовстановчих документів фактичному праву і за таких умов не підлягає державній реєстрації. Відповідачем не було виконано обов'язкові приписи норм права та не запитано інформацію щодо дійсності акту введення в експлуатацію, не витребувано свідоцтво про відповідність завершеного будівництва, не запитано інформацію щодо підстав зміни загальної площі на які заявлено право власності. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення, вказавши, що позивач не вказує підставу звернення до суду, які саме права його права порушені, внесення запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 14.08.2017 року, здійснене відповідачем не змінює та не припиняє його права і обов'язків в цивільно-правових відносинах, в зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку та пояснення сторін по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Предметом розгляду справи є запис про державну реєстрацію прав та їх обтяження, номер запису про право власності 21863484 відносно нежитлового приміщення-будівлі паркінгу по [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта 1326443951103. 16 березня 2006 року Білгород-Дністровською міською радою прийнято рішення №1130-IV «Про затвердження протоколу спільного засідання тендерної та конкурсної комісії по визначенню замовника - інвестора по завершенню будівництва житлового будинку по [ADDRESS]». Вказаним протоколом визначено переможця конкурсу з відбору замовника-інвестора по завершенню будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціальної інфраструктури по [ADDRESS] - ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія». 31 липня 2006 року Білгород-Дністровською міською радою прийнято рішення №88-V, яким затверджено договір про передачу функцій замовника по закінченню та дольової участі міськвиконкому у будівництві житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціальної інфраструктури по [ADDRESS]. Предметом зазначеного договору є продовження незавершеного будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціальної інфраструктури, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія». 10 вересня 2007 року між ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» (замовник) - з однієї сторони та [PERSON] (пайовик) - з другої сторони, укладено договір про пайову участь в будівництві житлового багатоквартирного будинку №16/11. Предметом вказаного договору є пайова участь сторін в будівництві житлового багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] та передача [PERSON] у власність нежитлових приміщень паркінгу, розташованих в цокольній частині житлового будинку [ADDRESS] після введення його в експлуатацію. Як передбачено п.2.1. договору, [PERSON] зобов'язується в якості внеску за пайовою участю в будівництві в період до 30 січня 2010 року внести грошовий внесок (пай) ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» у розмірі 386000,00 грн.. Відповідно до п.2.3. договору, ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» зобов'язується своїми силами та засобами завершити будівництво вищезазначеного об'єкту у відповідності до проекту та вимог ДБН та передати [PERSON] в натурі нежитлові приміщення паркінгу загальною площею 1421,3 кв.м. в цокольній частині житлового будинку [ADDRESS] в 30-депний строк з моменту здачі будинку в експлуатацію. Згідно п.2.4. договору, достатньою підставою для підтвердження права [PERSON] на нежитлові приміщення паркінгу на вказаному об'єкті є: цей договір, підписаний сторонами та акт прийому-передачі, підписаний сторонами. Пунктом 2.5. договору передбачено, що об'єкт є прийнятим [PERSON] після підписання ним акту про виконання договору ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія», претензії щодо якості робіт після цього ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» не приймаються. Підписання акту [PERSON] є моментом передачі об'єкта в натурі. Відповідно до п.2.6. договору, об'єкт належить ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради №1130 від 16.03.2006 року та договору про передачу функцій ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» по закінченню та дольової участі міського виконавчого комімету у будівництві житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціальної інфраструктури від 01.08.2006 року між ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» та територіальної громади міста Білгород-Дністровський. На виконання умов вищезазначеного договору, [PERSON] передано ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» як Замовнику визначений у п.2.1. договору грошовий внесок в повному обсязі, що підтверджується довідкою від 02.02.2009 року. 09 жовтня 2007 року рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №1114 надано окрему адресу незавершеному будівництву дванадцятиповерховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом - [ADDRESS]. 26 грудня 2008 року рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №1478 затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію 185-ти квартирного дванадпятиповерхового будинку (II черга) загальною площею 22815,7 кв.м. по [ADDRESS]. Як вбачається з зазначеного акту державної комісії, загальна площа квартир будинку складає лише 13521 кв.м., таким чином, решту площі 9294,7 кв.м. складають допоміжні та нежитлові приміщення у вказаному будинку, в тому числі і нежитлові приміщення-паркінг площею 1472,4 кв.м.. Виходячи з прийнятого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради рішення №1114 від 09.10.2007 року «Про надання окремої юридичної адреси», орган місцевого самоврядування, надаючи одну юридичну адресу житловому будинку з вбудованими приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом, нерозривно пов'язує житловий будинок по [ADDRESS] та нежитлові приміщення-паркінг, який знаходиться в його цокольній частині. Таким чином, актом державної комісії про прийняття в експлуатацію 185-ти квартирного дванадцятиповерхового будинку (II черга) загальною площею 22815,7 кв.м. по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію весь житловий будинок, зі всіма житловими та нежитловими приміщеннями, в тому числі і паркінгом в його цокольній частині. 28 січня 2009 року актом прийому-передачі нежитлових приміщень в житловому будинку по [ADDRESS], ТОВ «Одеська інвестиційно-будівельна компанія» передав, а [PERSON] прийняв у власність нежитлові приміщення паркінгу загальною площею 1472,4 кв.м., розташованого в цокольній частині житлового будинку [ADDRESS] на виконання умов Договору №16/П від 10.09.2007 року. З метою реєстрації права власності на вказані нежитлові приміщення паркінгу, як об'єкт нерухомого майна, Державному реєстратору речових прав на нерухоме майно подано заяву відповідного зразка із додатками. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав. З ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: - прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; - виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; -встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; - перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; - прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); - відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; - формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; -видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127. Згідно з абзацом першим п.3 вказаного Порядку, державна реєстрація прав та облік безхозяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису. Відповідно до п.78 вказаного Порядку, для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об'єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються: - документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об'єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо); - технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). На виконання вказаних приписів чинного законодавства України, до заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно Державному реєстратору речових прав на нерухоме майно додано також документи, зокрема: - копія договору про пайову участь №16/П від 10.09.2007 року; - копія акту прийому-передачі нежитлових приміщень від 28.01.2009 року; - копія довідки про сплату пайового внеску від 02.02.2009 року; - технічний паспорт на нежитлові приміщення-паркінг від 28.04.2017 року; - інші документи, необхідні для здійснення державної реєстрації. Отже, державному реєстратору речових прав на нерухоме майно надано повний пакет документів, визначений чинним законодавством України та необхідний для прийняття відповідачем рішення відносно нежитлового приміщення - будівлі паркінгу по [ADDRESS] на підставі якого й внесено запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, оскільки були відсутні підстави для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації, визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі викладеного, відповідач під час внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію таких прав, діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, передбачених чинним законодавством України. Внесення запису відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 серпня 2017 року про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно жодним чином не порушує права позивача [PERSON], оскільки не породжує, не змінює та не припиняє його прав, свобод і обов'язків у цивільно-правових відносинах, виходячи з наступного. Як випливає з приписів ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право, в порядку встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З наведеного випливає, що передумовою та безумовною підставою для звернення до суду із позовом є наявність порушеного права, свободи та інтересу заподіяних позивачу відповідачем в розрізі цивільно-правових відносин. Разом з тим, правовідносини, що склалися внаслідок внесення державним реєстратором запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення-паркінгу, розташованого в житловому будинку по [ADDRESS] виникли між третьою особою [PERSON] та державним реєстратором, при цьому, відповідачем права позивача порушено не було. Таким чином зі змісту позовних вимог [PERSON] не вбачається, що його цивільні права, свободи чи інтереси якимось чином порушено, позовні вимоги позивача нічим об'єктивно не підтверджені та позивачем не надано належних та допустимих доказів. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed