Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія», та просить стягнути з відповідача на його користь різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 3\~555, 92 грн.; пеню за прострочення виконання зобовязання за період з 29 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року у розмірі 334, 93 грн.; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 16, 75 грн.; суму моральної шкоди у розмірі 10\~000, 00 грн. та витрат правову допомогу у розмірі 4\~872, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28 липня 2014 року о 12 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по пров. Обсерваторному, 2/4 в м. Одесі, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить на праві власності позивачу. В результаті даного ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Вину водій [PERSON] в вищевказаному ДТП визнав у повному обсязі, що підтверджується його підписом у європротоколі. Також позивач зазначає, що автомобіль [NUMBER] був застрахований [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АС/7009132 від 13 вересня 2013 року. 12 березня 2015 року [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» було перераховано на користь ТОВ «Автомобільний дім» суму страхового відшкодування на відновлювальний ремонт автомобіля позивача у розмірі 4\~939, 22 грн. згідно ремонтної калькуляції №uip_8448 від 20 серпня 2014 року. В подальшому, відповідачем була проведена додаткова ремонтна калькуляція №uip_8448 від 15 травня 2015 року, згідно з якою сума страхового відшкодування склала 9\~561, 58 грн. Тому, 20 травня 2015 року [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» було перераховано на користь ТОВ «Автомобільний дім» грошову суму у розмірі 4\~622, 36 грн. Однак, позивач зазначає, що згідно рахунку ТОВ «Автомобільний дім» АдСЧТ00281 від 27 січня 2015 року фактична сума витрат на відновлювальний ремонт його автомобіля складає 13\~117, 50 грн. Тому, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 3\~555, 92 грн., пеню за прострочення виконання зобовязання за період з 29 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року у розмірі 334, 93 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 16, 75 грн., а також суму моральної шкоди у розмірі 10\~000, 00 грн. Представник [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшли заперечення представника відповідача на позовну заяву [PERSON], в яких представник визнав його позовні вимоги в частині сплати пені за прострочення виконання зобовязання щодо відшкодування частини страхових виплат у розмірі 4\~622, 36 грн. В задоволенні решти позовних вимог представник відповідача заперечував, та вказав, що згідно ремонтної калькуляції №uip_8448 від 15 травня 2015 року, проведеною [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» після огляду транспортного засобу позивача, сума відновлювального ремонту склала 9\~561, 58 грн., яка була повністю виплачена відповідачем 20 травня 2015 року. Також зазначив, що різниця між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди завданої внаслідок ДТП згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна бути відшкодована [PERSON], а не [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія». Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 28 липня 2014 року о 12 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по пров. Обсерваторному, 2/4 в м. Одесі, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] В результаті даного ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження у вигляді деформації переднього бамперу, кришки (заглушки) буксировочної петлі, рамки переднього номерного знака, решітки радіатора, що підтверджується відповідним актом огляду транспортного засобу від 31 липня 2014 року. Вину водій [PERSON] в вищевказаному ДТП визнав у повному обсязі, що підтверджується його підписом у європротоколі від 28 липня 2014 року, що відповідає вимогам ст. 124 КУпАП, в примітці до якої зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Автомобіль «Renault Mascott», д/н [NUMBER] був застрахований [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АС/7009132 від 13 вересня 2013 року. 31 липня 2014 року працівником [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» та аварійним комісаром був здійснений огляд транспортного засобу позивача, про що був складений відповідний акт, на підставі якого була оцінена шкода, завдана вказаному автомобілю. Згідно ремонтної калькуляції №uip_8448 від 20 серпня 2014 року сума страхового відшкодування склала 4\~939, 22 грн., яка була перерахована 12 березня 2015 року за вимогою позивача на рахунок ТОВ «Автомобільний дім». В подальшому, за заявою позивача, [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» була здійснена повторна ремонтна калькуляція №uip_8448 від 15 травня 2015 року, згідно з якою сума страхового відшкодування склала 9\~561, 58 грн. Тому, 20 травня 2015 року [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» було перераховано на користь ТОВ «Автомобільний дім» грошову суму у розмірі 4\~622, 36 грн., що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, фактична сума витрат на відновлювальний ремонт автомобіля позивача згідно рахунку ТОВ «Автомобільний дім» АдСЧТ00281 від 27 січня 2015 року складає 13\~117, 50 грн. Тому, позивач просить стягнути на його користь з відповідача різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 3\~555, 92 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в України» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в України» професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Порядок оцінки (визначення вартості матеріальних збитків) транспортних засобів визначено «Мотодикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», що затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092. Аналізуючи вищевказані норми права, суд приходить до висновку, що розмір шкоди, яку спричинено власнику пошкодженого транспортного засобу, може бути визначений тільки на підставі відповідної оцінки, тобто авто товарознавчого дослідження, субєктами, які мають відповідне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та згідно з вимогами чинного законодавства України, зокрема, на підставі вищевказаної Методики. Тому, суд вважає, що рахунок ТОВ «Автомобільний дім» АдСЧТ00281 від 27 січня 2015 року є доказом фактично понесених витрат позивача на ремонт пошкодженого автомобіля, а сума страхового відшкодування, яка повинна бути відшкодована страхувальником, визначається на підставі ремонтної калькуляції №uip_8448 від 15 травня 2015 року, згідно з якою сума страхового відшкодування склала 9\~561, 58 грн. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що відповідач у повному обсязі виконав перед [PERSON] зобовязання по сплаті страхового відшкодування за ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля [NUMBER]. В судовому засіданні також встановлено, що позивач фактично поніс витрати на ремонт автомобіля у розмірі 13\~117, 50 грн., що підтверджується рахунком ТОВ «Автомобільний дім» АдСЧТ00281 від 27 січня 2015 року. Суд вважає, що різниця між вказаною сумою та страховим відшкодуванням, яка складає 3\~555, 92 грн., повинна бути відшкодована винною у ДТП особою, тобто [PERSON] Вимоги до [PERSON] позивачем не предявлялись, тому суд вважає за можливе відмовити у стягнення такої суми з [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія», виходячи з наступного. Різницю між сумою відшкодування, визначеною Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та фактичним розміром збитків, які підтверджуються належними та допустимими доказами у справі, необхідно стягнути з особи, винної у заподіянні збитків, яка також притягується до участі у розгляді справи як співвідповідач. У випадках, коли позивач такі вимоги предявляв лише до страховика і в суді не порушувалося питання про залучення до справи особи, винної в заподіянні збитків, необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог, розмір яких перевищує ліміти відповідальності страховика. Тотожна правова позиція закріплена також в Судовій практиці ВСУ з розгляду цивільних справ,\~що виникають з договорів страхування від 2013 року. Крім того, суд також вважає необґрунтованою вимогу позивача в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вина [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» у спричинені позивачу такої шкоди не була доведена в судовому засіданні. Водночас, представник відповідача визнає факт прострочення виконання зобовязань по сплаті другого платежу у сумі 4\~622, 36 грн. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Облікова ставка НБУ за період з 29 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року становить 30 % річних (подвійна облікова ставка 60 %). Так, сума пені за період з 29 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року становить 167, 16 грн. (4\~622, 36 грн. * 60 % /365 днів * 22 дні), яка підлягає стягненню з [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача. Оскільки [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» не повинна виплачувати позивачу різницю між фактично понесеною сумою на відновлювальний ремонт автомобіля та страховим відшкодуванням, то вимоги [PERSON] в частині стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязань та витрат на правову допомогу є також безпідставними. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial