Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Ленінський РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позові зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.1999 року, зареєстрованого у «Запорізькій товарній біржі «Гілея» № 66, йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Окрім нього, у вищезазначеній квартирі зареєстрована - [PERSON], яка у вказаній квартирі фактично з 19.08.2008 року там не мешкає, що позбавляє його, як власника квартири, здійснювати право власності в повному обсязі. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщення, а саме: квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, оскільки вважає його обґрунтованим та законним. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином, письмових заяв та пояснень суду не надала. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.07.1999 року, зареєстрованого у «Запорізькій товарній біржі «Гілея», реєстраційний № 66. Право власності зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 06.07.1999 року, про що в реєстрову книгу № 275 внесено запис під реєстрованим № 38249. Згідно з довідкою № 4166, виданою Центром обслуговування споживачів Запорізької міської ради Міського комунального підприємства «Основаніє» від 05.09.2013 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 6 осіб: [PERSON] - позивач, [PERSON] - відповідач, [PERSON] - донька позивача, [PERSON] - онук позивача, [PERSON] - онука позивача, [PERSON] - онук позивача. На теперішній час, у зв'язку з реєстрацією відповідачки у квартирі, у позивача виникли проблеми з виконання обов`язків, які випливають із договорів з надання послуг по газопостачанню, води та електроенергії, тому що нарахування проводяться у відповідності до кількості зареєстрованих за адресою осіб. Відповідачка ні матеріальної, ні моральної підтримки позивачу не надає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані і позивач, і відповідач. Відповідачка в даній квартирі не мешкає, її речей у квартирі не має. Зі слів позивача їм відомо, що [PERSON] не заперечую проти зняття її з реєстраційного обліку, але оскільки вона мешкає за межами м. Запоріжжя, не має можливості приїхати та самостійно це зробити. Всі витрати по квартирі [PERSON] несе самостійно, відповідачка ніякої допомоги не надає. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Також судом встановлено, що відповідачка без жодних поважних причин понад один рік, а саме: з 2008 року і по теперішній час не мешкає в квартирі, при тому, що позивач жодним чином не чинив [PERSON] перешкоди у користуванні. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані сторонами докази в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved