overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зпозовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позові зазначив, що 30.04.2013 року він передав [PERSON] у борг 3900 доларів США, а останній зобов'язався повернути гроші 30.04.2015 року, про що була складена розписка. Оскільки до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув, просив стягнути з нього на свою користь суму боргу, яка еквівалентна 101361 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у позові, наполягає на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно. Судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилалися йому рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною позивачем. Поштова кореспонденція повернулась до суду з позначкою поштового відділення № 71: «За закінченням терміну зберігання». У такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.. Вислухавши пояснення представника позивачки, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року [PERSON] передав відповідачу [PERSON] 3900 доларів США, що еквівалентно 101361 грн. у борг, а останній зобов'язався повернути борг не пізніше 30.04.2015 року, що підтверджується розпискою, оригінал якої був досліджений судом та долучений до матеріалів справи. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 1046 цього ж Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач на порушення умов договору борг не повернув, вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача суми боргу. Судовий збір, сплачений і документально підтверджений позивачем, має бути стягнуто з відповідача на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 14 958,20 гривень. Позивач посилається на те, що 01.06.2012 року відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у сумі 10500 гривень, які зобов'язався повернути до 04.06.2012 року. Відповідач видав розписку, але до цього часу позику не повернув. Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 10500 гривень; відсотки за користування позикою у розмірі 1977,14 гривень, інфляційні збитки у розмірі 1722,97 гривень, 3% річних у розмірі 758,09 гривень, а всього стягнути борг у розмірі 14958,20 гривень. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Позивач представив розписку від 01.06.2012 року в якій зазначено: «Розписка дана в тому, що 01.06.2012 року мною [PERSON] отримано у борг 10500 гр. Зобовязуюсь повернути 4.06.2012 р. [PERSON] (підпис) 1.06.2012 р» (а.с.4) Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведена обґрунтованість його позиції у справі. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, тому що позивач [PERSON] не довів суду свого права вимоги стягнення боргу з відповідача [PERSON] по розписці від 01.06.2012 року, оскільки у даній розписці не зазначено, у кого саме були взяті грошові кошти у борг.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 210963 (двісті десять тисяч дев'ятсот шістдесят три) гривень. Позивач посилається на те, що 15.04.2010 року був укладений договір позики, згідно якого позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти - 5000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти 01.08.2010 року та сплачувати 5 % в місяць. Розпискою передбачено штрафні санкції у розмірі 150 доларів США та 0,2 відсотка від неповернутої суми. Однак в зазначений термін відповідач гроші не повернув, тому позивач змушений звернутися з зазначеним позовом до суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 15.04.2010 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 5000 доларів США, зі сплатою 5% в місяць та штрафними санкціями у розмірі 150 доларів США та 0,2 відсотка від неповернутої суми. Даний факт підтверджується розпискою від 15.04.2010 року, згідно якої [PERSON] зобов'язався повернути позивачу гроші в строк до 01.08.2010 року. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При викладених обставинах [PERSON] повинен повернути борг, 5% та штрафні санкції у розмірі 150 доларів США та 0,2 відсотка від неповернутої суми, а всього у розмірі 210963 гривень, та судові витрати у розмірі 3443 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 32600 гривень, вказавши, що 12 червня 2013 року він надав [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 32600 гривень із кінцевим строком повернення 20 квітня 2014 року, що підтверджується укладеним між ним та [PERSON] договором позики від 12.06.2013 року. Пункт 3.1 даного договору свідчить про те, що [PERSON] отримав суму позики в повному обсязі до підписання договору. Відповідно до п. 5.1 договору позики, позичальник зобов'язався повертати суму позики щомісячно до 20 числа кожного наступного місяця після укладення вищевказаного договору в сумі 3260 гривень. Згідно п. 4.1 цього договору кінцевий строк повернення позики становить 20 квітня 2014 року. У встановлений строк відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав та суму позики до даного часу не повернув. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 12 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 32600 гривень, відповідно до якої [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] до 20 квітня 2014 року кошти в розмірі 32600 гривні, про що свідчить договір позики. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав та кошти не повернув позивачу, що визнається сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснив, що відповідач отримав від позивача грошові кошти та зобов'язався повернути його протягом двох місяців. Проте, до теперішнього часу відповідач борг не повернув, тому просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 6000 грн. та три відсотки річних в сумі 270 грн., а всього стягнути 6270,00 грн. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання, причина неявки не відома. На підставі положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 25 вересня 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. та зобов'язався його повернути протягом двох місяців до 25 листопада 2012 року, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою. Проте, до теперішнього часу [PERSON] грошові кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦПК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконав свого обов'язку щодо повернення позики. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 45000 гривень за розпискою від 1 вересня 2013 року, посилаючись на те, що [PERSON] позичив у нього під розписку 45000 гривень, які були передані йому у момент підписання розписки, а саме 1 вересня 2013 року. За умовами позики [PERSON] мав повернути борг до 1 березня 2014 року, але до цього часу борг не повернув. Відповідач уникає виконання взятого на себе зобов'язання, тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явивися, довірив представляти свої інтереси в суді [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав просив суд задоволити їх в повному обсязі та провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засіданя не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення та посив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що [PERSON] 1 вересня 2013 року позичив у [PERSON] кошти в сумі 45000 ривень, які зобов'язався повернути позивачеві в повному обсязі до 1 березня 2014 року, про що написав розписку від 1 вересня 2013 року. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, борг не повернув, що підтверджується його письмовою заявою в якій він визнав позовні вимоги позивача, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 76 020,00 гривень та стягнення судових витрат. Заявлені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в червні 2014 року за усним договором позики передав відповідачу 3 000,00 доларів США, які [PERSON] зобовязався повернути до 01.08.2014 року. Зазначає, що відповідач до теперішнього часу не повернув зазначені кошти, і на його неодноразові звернення ухиляється від виконання зобовязання. Посилається, що в підтвердження факту отримання коштів за усним договором позики відповідач 12.02.2016 року власноручно написав розписку про отримання грошових коштів в сумі 3 000,00 доларів США, строк повернення до 28.02.2016 року, але на сьогоднішній день борг не сплачено. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики, що за курсом НБУ становить 76 020,00 гривень та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, зобовязується сплатити кошти найближчим часом. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, за наявними в матеріалах справи доказами. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, про час і місце слухання справи повідомлялись в установленому законом порядку, то у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що їх достатньо для прийняття рішення і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсягу. При цьому суд виходить з наступного: В червні 2014 року [PERSON] за усним договором позики отримав від [PERSON] 3 000,00 доларів США, які відповідач зобов»язався повернути до 01.08.2014 року, на підтвердження цього 12.02.2016 року [PERSON] написав розписку з новим строком повернення до 28.02.2016 року (а.с.4). Зважаючи на ст. 1046 ЦК України, суд вважає, що між сторонами було укладено договори позики. До цього часу [PERSON] не повернув [PERSON] 3 000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 76 020,00 гривень, а отже в силу ст. 1049 ЦК України сума боргу підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому вказав, що 23 жовтня 2013 року [PERSON] позичив у позивача 26000 гривень під розписку на два місяці зі строком повернення до 23.12.2013 року. До теперішнього часу відповідач не повернув позику. У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 29228,81 гривень за борговою розпискою від 23.10.2013 року з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних, та стягнути суму судового збору у розмірі 292,30 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Судом встановлено, що згідно розписки від 23.10.2013 року, відповідач [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 26000 гривень під розписку на два місяці зі строком повернення до 23.12.2013 року. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики від 23.10.2013 року у сумі 26000,00 гривень, а також 2720,21 гривень інфляції та 508,60 гривень - три відсотки річних, а всього 29228,81 гривень. Судові витрати позивача складають 292,30 гривень, згідно квитанції, і, у відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому зазначив, що 16 серпня 2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 10517 (десять тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень зі строком повернення 31 жовтня 2019 року. Позика була надана для особистих потреб відповідача. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 16 серпня 2019 року, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України. 24 лютого 2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 31000 (тридцять одна тисяча) гривень зі строком повернення до 30 квітня 2020 року. Позика була надана для особистих потреб відповідача. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 24 лютого 2020 року, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України. 15 червня 2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень зі строком повернення до 01 вересня 2020 року. Позика була надана для особистих потреб відповідача. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 15 червня 2020 року, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України. Загальна сума позики складає суму коштів у розмірі 97517 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень. Грошові кошти у розмірі 10517 (десять тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень були передані 16 серпня 2019 року, у момент підписання розписки 16 серпня 2019року Грошові кошти у розмірі 31000 (тридцять одна тисяча) гривень були передані 24 лютого 2020 року, у момент підписання розписки 24 лютого 2020року. Грошові кошти у розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень були передані 16 червня 2020 року, у момент підписання розписки 16 червня 2020року. Статтею 1047 Цивільного кодексу України, визначені вимоги до форми договору позики, а саме: договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Станом на 10 лютого 2021 року сума позики зазначені у розписках: від 16 серпня 2019 року; від 24 лютого 2020 року; від 15 червня 2020 року відповідачем не повернуті.

Outcome: approved