Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Кіслородмаш» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просив визнати договір купівлі-продажу № 98/0329 від 07.12.1998 року 180/1000 та 131/1000 квартири номер 5 в будинку № 66 по вулиці Степана Разіна в місті Одеса, укладений між ним, [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кіслородмаш» дійсним. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 07.12.1998 року між [PERSON] та ВАТ «Кіслородмаш» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98/0329 на підставі якого ВАТ «Кіслородмаш» продало, а він, [PERSON] придбав у власність 180/1000 та 131/1000 частини квартири, що складає 29/1000 та 21/1000 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Договір був повністю виконаний сторонами. Позивач сплатив встановлену ціну, а відповідач передав йому квартиру, в яку він вселився і якою користується до теперішнього часу. Договір зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості відповідно до порядку, що діяв на той час. Оскільки, на час укладання договору не існувало законодавчих обмежень на здійснення такого правочину біржами, проте відсутність нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу не дає позивачу можливості розпорядитися своєю власністю, що порушує його права, є підстави для визнання такого договору дійсним. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд про розгляд справи за його відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Спецкурєром на декларації №18005 зроблено відмітку, що відповідач за даною адресою відсутній. З урахуванням наведеного, а також вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 грудня 1998 року на «Одеській універсальній товарній біржі» між [PERSON] до Відкритим акціонерним товариством «Кіслородмаш» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98/0329, відповідно до умов якого, відповідач продав, а позивач купив 180/1000 та 131/1000 частин квартири, що складає 29/1000 та 21/1000 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. 23.12.1998 року право приватної власності на вказані частини квартири у встановленому порядку було зареєстровано за позивачем у Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості. З позову та вказаного договору вбачається, що умови вказаного договору позивач виконав у повному обсязі та передав на користь відповідача грошові кошти за вказані частини квартири у розмірі 522,00 гривні. Відповідач також виконав умови зазначеного договору та в свою чергу передав квартиру позивачу, в яку він вселився та проживає по теперішній час. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, за вказаним договором позивач набув права власності на 180/1000 та 131/1000 частини вказаної квартири. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно листа КП «БТІ» ОМР від 31.05.2017 року, право власності на 180/1000 та 131/1000 частин квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору № 98/0329 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею GIP 07.12.1998 року. \~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. \~Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved