Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.01.2009 року, реєстраційний №8-09-304368-Ц2, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. [PERSON] була матір'ю позивача. Відповідач є рідним братом позивача та сином [PERSON] [INFO] померла [PERSON], на момент її смерті позивач та відповідач постійно проживали разом з померлою в квартирі [ADDRESS], були зареєстровані за цією адресою та відповідно прийняли спадщину. Батько позивача та відповідача [PERSON] помер ще у [INFO]. Позивач вказує, що після смерті матері позивач та відповідач прийняли спадщину та звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Проте листом від 22.10.2013 року вих. № 328/02-14, приватний нотаріус повідомила, що оскільки право власності на частку квартири у спадкодавця, [PERSON], не зареєстровано, то це є підставою для звернення до суду для спадкування цієї частки, а нотаріус не має права через такі обставини видати свідоцтво про право на спадщину. Також позивач вказує, що право спільної сумісної власності на квартиру дійсно не було зареєстроване, а через смерть матері зараз цього вже зробити в реєстраційній службі не можливо, оскільки частки у праві власності не визначені, а померла особа не може набувати цивільних прав. Зважаючи на те, що частки у спільній власності є рівними, то частка, що належала матері позивача у розмірі 1 / 3, поділяється між позивачем та відповідачем, та половина від частини, що їй належала становить по 1 / 6 частини. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері, у якому послався на ті ж самі докази, що і позивач за первісним позовом та просив визнати на ним право власності на іншу половину частки, що належала його матері [PERSON] Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, зустрічний позов [PERSON] також визнав та просив його задовольнити. Надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності на підставі наявних письмових доказів. Відповідач [PERSON] первісні позовні вимоги [PERSON] визнав, власний зустрічний позов підтримав, просив їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.197 ЦПК України , судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали доданих до позову документів, оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, зустрічний позов також обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.01.2009 року, реєстраційний №8-09-304368-Ц2, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру не зареєстровано, що підтверджується рішенням №10617927 від 04.02.2014 щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатами запиту, відповідно до якого, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстровані речові права стосовно об'єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] була матір'ю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.04.2013 серії [NUMBER]. Відповідно до довідки №346 від 04.02.2014 дільниці №56 КП «Жилкомсервіс», у квартирі [ADDRESS] на день смерті [PERSON], тобто на [INFO]року, були зареєстровані її сини - [PERSON] та [PERSON] Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що на момент смерті [PERSON] позивач та відповідач постійно проживали у квартирі з матір'ю, були у ній зареєстровані та фактично прийняли спадщину після її смерті. Батько позивача та відповідача - [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть від 10.11.2004 серії [ADDRESS]. Прийнявши спадщину позивач та відповідач звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право власності на спадщину за законом. У відповіді від 22.10.2013 року №328/02-14, приватний нотаріус [PERSON] повідомила, що оскільки право власності на частку квартири у спадкодавця, [PERSON], не зареєстровано, то це є підставою для звернення до суду для спадкування цієї частки, а нотаріус за таких обставин не має права видавати свідоцтва про право на спадщину за законом. На запит суду, 12-та Харківська державна нотаріальна контора листом від 04.02.2014 року №351/01-16 повідомила, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, заповіти відсутні, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Спадкова справа не заводилась. Також нотаріальна контора надала інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (щодо заповітів/спадкових договорів) та (щодо спадкових справ та виданих на їх підставі про право на спадщину). В інформаційній довідки зі Спадкового реєстру від 04.02.2014 року №36516525 щодо спадкових справ та виданих на їх підставі про право на спадщину, йдеться що, 16.10.2013 року було звернення до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про відкриття спадкової справи. Ці ж обставини також повідомлені суду сторонами по справі та про це також йдеться у відповіді приватного нотаріуса [PERSON] від 22.10.2013 року №328/02-14. Суд приходить до висновку, що оскільки право спільної сумісної власності на квартиру набуто всіма співвласниками на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то відповідно до частини 2 ст.8 вказаного Закону та статті 372 ЦК України, кожному із них належало по 1/3 частині квартири. Інших спадкоємців, окрім [PERSON] та [PERSON], у спадкодавця не було. На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] використала і фактично реалізувала своє право на приватизацію житла, та це підтверджується наданим суду свідоцтвом про право власності на житло, але виникле у неї право власності на своє ім'я не зареєструвала. На підставі ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На підставі ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином суд приходить до висновку про можливість визнання права власності за позивачем та відповідачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved