Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами « зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вільному спілкуванні та вихованні дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], встановивши наступний порядок спілкування з дітьми: кожну суботу та кожну неділю кожного місяця - з 08.00 годин суботи до 20.00 годин неділі; в кожну середу місяця - з 17.00 години до 20.00 години; один раз на рік на час відпустки позивача два тижні з перебуванням дітей з батьком; в дні народження дітей вільний та безперешкодний доступ у спілкуванні батька з дітьми; зобов'язати відповідача повідомляти позивача про зміну адреси місця проживання (перебування) дітей, наявність хвороби, медичного лікування, необхідності звернення до медичних установ, лікарів тощо». 26 липня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. (а.с.28-29) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про обмеження права на спілкування батька з дітьми, визначення місця проживання дітей разом з матір'ю та відшкодування моральної шкоди. (а.с.52-54) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року закінчено підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно з частин 1-2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 09 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якій відповідач вказала на те, що позивач не наводить жодних доказів наявності перешкод з боку відповідача у спілкуванні з дітьми. Позивач систематично порушує визначений комісією графік спілкування з дітьми, а з боку відповідача жодних перешкод не чиниться. У визначені комісією дні відповідач забирає дітей з дитячого будинку лише вразі, якщо позивач їх не забирає або через стан здоров'я дітей. До теперішнього часу відповідач, за його бажанням, спілкується з дітьми. Вважає неприпустимим визначення часу спілкування позивача з доньками з 08.00 годин суботи до 20.00 годин неділі, оскільки це порушуватиме принцип рівності прав батьків у вихованні дітей. До теперішнього часу не обстежені умови проживання відповідача. В дні народження дітей позивач не виявляв бажання спілкуватись з ними. Після спілкування з ним, діти повертаються брудні та голодні, хворіють. Також позивач не може забезпечити належне харчування доньок, ставиться до цього безвідповідально. Доводи, викладені позивачем в заявах на адреси комісії та прокуратури, є надуманими. Відповідач ніколи не виявляв бажання відвести дітей на літній відпочинок на море. Продовжує чинити моральне та економічне насильство, а під час спільного поживання чинив і фізичне насильство. продовжує погрожувати відповідачеві та намагається її залякати. Також позивач має непогашені борги, кредитори погрожують розправою відповідачеві та дітям. З наведених підстав відповідач вважає, що позивач є небезпечним та створює загрозу для дітей. Поведінка позивача з дітьми викликає у них стрес. У відзиві відповідач просить врахувати її позицію та докази для прийняття об'єктивного рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини. Відмовити в задоволенні позовних вимог у частині спілкування з дітьми кожну суботу та кожну неділю кожного місяця - з 08.00 годин суботи до 20.00 годин неділі. Також відмовити в частині позовних вимог щодо перебування дітей з батьком під час його відпустки два тижні раз на рік. Проти задоволення інших позовних вимог відповідач не заперечує. (а.с.69-73) 19 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача - адвоката Буркацького В.Л., за змістом відповіді представник зазначив, що викладені у відзиві на позов часткові заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог є безпідставними, спростовуються сказаними у позовній заяві доказами, а вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. (а.с.117-118) Третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації заяв по суті справи не подала. Позивач та представникпозивача - адвокат Буркацький В.Л. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позов, просили позорвзадовльнити на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розхгляду справи повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить в позові відмовити з підстав, викалдених у відзиві на позов. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення учасників справи, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 14 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.9) Під час перебування подружжя у шлюбі народились діти - донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с.7, 8) На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.20-22) Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно Витягу з розпорядження №521 від 26.09.2017 року Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.09.2017 року, протокол №11, визначена участь батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у формі спілкування з малолітніми доньками: щопонеділка, щосереди, щоп'ятниці з 17-00 години до 20-00 години, та щосуботи з 15-00 години до 19-00 години. (а.с.11) Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов'язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні позивач наполягав на тому, що з боку відповідача, матері дітей, чиняться перешкоди у його спілкування з доньками, оскільки на даний час діти проживають разом з матір'ю, позивач має бажання спілкуватись з дітьми, приймати активну учяасть у їх вихованні та проведення дозвілля без присутності матері, вважає, що його спілкування з дітьми на одинці буде більш сприяти його порозумінню з дітьми. На підтвердження заявлених позовних вимог в частині чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітніми дітьми позивач посилається на порушення своїх прав, як батька, з боку матері дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так, після визначення в вересні 2017 року комісією Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації участі батька [PERSON]. у вихованні малолітніх доньок, та винесення відповідного розпорядження, 02 липня 2017 року позивач в телефонній розмові з представником дитячого садочка, який відвідують доньки сторін, дізнався, що відповідач забрала дітей, повідомивши, що вони будуть у відпустці. Така домовленість відповідача з адміністрацією садочку мала місце в усній формі ат без повідомлення позивача. В подальшому, того ж дня з СМС повідомлення відповідача позивач дізнався, що відповідач з дітьми перебувають в Миколаївській області у батьків відповідача. (а.с.12,13-14,15-16) Також, з приводу викладених вище подій, 05 липня 2018 року позивачем були направлені заяви до Служби у справах дітей та заступнику голови Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації(а.с.17, 18), та одержані відповіді від адресатів, з яких убачається, що спеціалістами служби у справах дітей з [PERSON] проведено профілактично-роз'яснювальну роботу щодо дотримання нею прав дітей та ознайомлено її про відповідальність, передбачену законодавством України в разі порушення прав малолітніх. Діти перебувають у бабусі та дідуся в м.Нікополь. (а.с.66, 67) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що позивач дуже любить своїх дітей, постійно турбується про них, забирає дітей на вихідні дні, відвідує з дітьми розважальні заходи, придбаває для них необхідні речі, однак колишня дружина позивача чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, чим викликані такі відносини між колишнім подружжям свідку невідомо, оскільки він може характеризувати позивача як порядну, неконфліктну та відповідальну людину. В той же час, надісланому відповідачем на адресу суду листу від імені [PERSON] суд надає критичну оцінку та не приймає його як доказ відносин між сторонами та поведінки позивача щодо відповідача та доньок, оскільки вказана в цьому листі особа не була присутня в судовому засіданні, не допитувалась в якості свідка (клопотання про це від відповідача не надходило), та не попереджалась про кримінальну відповідальність про давання завідомо неправдивих показань. (а.с.101-102) Згідно результатів обстеження емоційного стану та відношення до близьких [PERSON] та [PERSON], що мало місце в липні 2018 року, вбачається, що дівчинки стурбовані та втягнуті в конфлікт між мамою та батьком, має місце страх втрати матері, відчуженості та небажання контактувати з батьком. Також дівчинки є носіями страхів, які мама відчуває при подумах про колишнього чоловіка. Рекомендовані: ігрова терапія для дівчат; терапевтична робота з мамою по пропрацюванню травматичного досвіду в подружньому житті; психологічне супроводження батьків по набуттю навичок безконфліктної взаємодії колишнього подружжя з питань взаємодії з дітьми. (а.с.85) Наведене в даному результаті обстеження свідчить про неприязні стосунки, що склались між сторонами, безумовно негативно відображаються на емоційному стані [PERSON] та [PERSON]. Ставлення матері дітей до їх батька та її відношення до останнього безумовно переноситься й на відношення дівчат до батька. Така ситуація має вирішуватися у за допомогою фахівців з психології та не може мати наслідком звуження прав позивача щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Також не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи доводи відповідача про те, що спілкування з батьком є загрозою для дітей сторін, з огляду на його поведінку та поведінку сторонніх осіб викликану кредитними зобов'язаннями відповідача тощо. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дітьми, про що свідчить його особисте звернення до служби у справах дітей за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння та неприязні стосунки, які носять особистий характер, у зв'язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дітьми, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Як встановлено частинами 1, 2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням інтересів дітей, їх віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дівчат, психічний та фізичний стан малолітніх дітей, вважає за необхідне визначити позивачу, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], наступний графік спілкування: щосереди - с 17.00 до 20.00 години; щосуботи - с 08.00 до 20.00 години; щорічно в дні народження дітей вільний та безперешкодний доступ у спілкуванні батька з дітьми; проведення спільного відпочинку батька з дітьми один раз на рік в період відпустки батька дітей, оскільки такий графік спілкування батька з дітьми створить розумний баланс між графіком, запропонованим позивачем, та запереченнями відповідача, враховуючи, що певні доводи кожної із сторін є слушними та викликані найвищими інтересами дітей сторін. Визначений судом графік має за мету налагодження взаємовідносин між батьками дітей щодо питань їх виховання, реального виконання сторонами досягнутих домовленостей, що позитивно вплине на психологічний стан доньок сторін, з урахуванням їх віку, та усвідомлення ролі кожного з батьків у житті дітей. Натомість, визначення позивачеві часу спілкування з 08.00 години суботи до 20.00 години неділі, тобто протягом двох вихідних днів, призведе до неможливості спілкування матері з дітьми в її вільний від роботи час, відповідного дисбалансу і, як наслідок - до порушення прав відповідача щодо виховання та спілкування з дітьми. Але, ненадання батьку можливості проведення спільного відпочинку з дітьми один раз на рік в період його відпустки, призведе до порушення прав позивача на виховання доньок та спілкування з ними, враховуючи, що відповідач не позбавлена можливості відпочивати з дітьми під час її щорічних відпусток. Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем обрано спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітніми дітьми, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з доньками та прийняття участі у їх вихованні, які не було усунуто відповідачем після отримання висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, яким визначено порядок участі батька у вихованні дітей, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітніми дітьми - донькою [PERSON], [INFO], та донькою [PERSON], [INFO], в межах визначеного за рішенням суду графіку спілкування батька з дітьми. Що стосується вимог позову про зобов'язати відповідача повідомляти позивача про зміну адреси місця проживання (перебування) дітей, наявність хвороби, медичного лікування, необхідності звернення до медичних установ, лікарів тощо, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки порушень відповідачем прав позивача щодо надання чи не надання такої інформації про дітей, судом не встановлено, а додержання позивачем визначеного судом графіку спілкування з дітьми надасть йому безумовну можливість бути обізнаним як про стан здоров'я доньок, так і про їх постійне місце проживання. Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статі 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі батька у вихованні дітей підлягає задоволенню частково. Враховуючи викладене та

Outcome: partial