Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Івана Франка, 10, в смт.Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 березня 2009 року померла його баба [PERSON]. За життя вона склала заповіт, за яким житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в смт.Стара Вижівка, вул.Івана Франка, 10, Старовижівського району Волинської області, заповіла внуку [PERSON] Позивач прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Зазначає, що діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на момент смерті спадкодавця права на одержання обовязкової частки у спадщині не мали. Позивач в підготовче судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в підготовче судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче судове засідання нотаріусом копії спадкової справи № 38/2017, заведеної після смерті [PERSON], встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла 07 березня 2009 року (аркуш справи 28). Згідно заповіту від 09 жовтня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1483, [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в смт.Стара Вижівка по вул.Івана Франка, 10, Старовижівського району Волинської області, заповіла внуку [PERSON] (аркуш справи 26). Заповіт не змінений та не відмінений (аркуш справи 53). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса у визначений законом строк, позивач прийняв спадщину (аркуш справи 56). Інших спадкоємців, які би могли претендувати на вказане нерухоме майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Івана Франка, 10, в смт.Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 40). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з копією будинкової книги №10 по вул.Івана\~Франка в смт.Стара Вижівка (аркуш справи 29-31) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 10 по вул.Івана Франка в смт.Стара\~Вижівка Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 34 - 38). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Старовижівській селищній раді Старовижівського району Волинської області було відомо\~про відкриття\~спадщини,\~позовні вимоги\~визнаються в\~повному обсязі (аркуш справи 50). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Івана Франка, 10, в смт.Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті [PERSON], яка померла 07 березня 2009 року.

Outcome: approved