Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні. Свій позов мотивує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2014 року було розірвано шлюб між ним та [PERSON], укладений 19.07.2008 року, зареєстрований виконавчим комітетом Великолазівської сільської ради Ужгородського району за актовим записом № 05. Вказує, що цим рішенням суду не визначено, що його малолітній син [PERSON], [INFO], проживає з матірю. Зазначає, що після їхнього розлучення [PERSON] постійно перешкоджала йому у спілкуванні з сином. Пояснює, що 12.05.2015 року розпорядженням Голови Ужгородської РДА Закарпатської області № 144 «Про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків, хто проживає окремо» було визначено спосіб його участі у вихованні сина [PERSON], [INFO], шляхом зустрічей із ним щовівторка та щочетверга з 9.00 до 22.00 години і щонеділі з 9 години ранку до 9 години ранку понеділка за місцем проживання батька.? Зазначає, що незважаючи на вказане розпорядження від 12.05.2015р. № 144 мати [PERSON] перешкоджала йому у спілкуванні та у вихованні їхнього сина [PERSON]. Зокрема, з 12.05.2015 року [PERSON] жодного разу не надала йому можливість бачити сина та спілкуватися із ним на його неодноразові звернення. Стверджує, що він систематично, з метою побачити сина та відповідно до вказаного розпорядження голови Ужгородської РДА Закарпатської області № 144, намагався додзвонитись до [PERSON], однак її номер є постійно зайнятий або не відповідає. На його намагання безпосередньо прийти до дому до сина за адресою: с. Великі Лази Ужгородського району, вул. Нова, 37 колишня дружина [PERSON] не реагує та не відчиняє йому двері огорожі вказаного домоволодіння, де проживає його син [PERSON] Дані обставини підтверджує відеозаписами намагання його відвідувань сина 02.06.2015 року, 04.06.2015 року та 11.06.2015 року, диски із записами які надав суду. Вказує також, що про обставини перешкоджання йому побачити сина можуть підтвердити його батьки - [PERSON] та [PERSON], які були присутні під час того, як він робив спроби відвідати сина за адресою: с. Великі Лази, вул. Нова, 37. Окрім того, [PERSON] самовільно та без його згоди змінила дошкільний навчальний заклад (ДНЗ № 39 м. Ужгород), який відвідував їхній син, що також робить неможливим бачити його згідно з графіком зустрічей, затвердженим розпорядженням голови Ужгородської РДА від 12.05.2015 року № 144 «Про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків хто проживає окремо». Беручи до уваги описану вище поведінку матері [PERSON], вважає, що відсутність його батьківської лінії виховання може негативно вплинути на становлення особистості його сина [PERSON]. Також пояснює, що у звязку з наведеним, 03.06.2015 року він звернувся до т.в.о. голови Ужгородської РДА [PERSON] із заявою про проведення перевірки та з'ясування вказаних обставин. 10.06.2015 року він отримав відповідь від т.в.о. голови Ужгородської РДА [PERSON] № 03-14/С-346 з рекомендацією звернутися до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з сином та його вихованні. На підставі вищевикладеного просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні його сина [PERSON], [INFO], а також визначити спосіб його участі у вихованні, зазначений розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 12.05.2015 року № 144 «Про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків, хто проживає окремо», а саме шляхом зустрічей із ним щовівторка та щочетверга з 9.00 до 22.00 години і щонеділі з 9 години ранку до 9 години ранку понеділка за місцем проживання батька за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вул. Вознесенська, 37. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, та просив суд його задоволити. Відповідач в судові засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (штриховий ідентифікатор 88000 1560682 2, а також 88000 1572730 1), що стверджується підписами про одержання повідомлення відповідно 04.07.2015 року та 22.08.2015 року, причини неявки суду не повідомила. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача: вперше для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи; вдруге з огляду на перебування у відрядженні з повідомленням суду надання про вказану обставину доказів у наступне судове засідання. До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав заяву від 23.09.2015 року з клопотанням перенести судове засідання у звязку з перебуванням у щорічній відпустці без надання відповідних доказів як на підтвердження даної відпустки, так і перебування у відрядженні. Враховуючи положення ч. 2 та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відсутність доказів про перебування представника відповідача у відпустці, відсутність заяв відповідача про причини неявки у судові засідання, повідомленої належним чином, чи про відкладення розгляду справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі документів, оскільки вбачає у діях представника зловживання процесуальними правами та намагання затягування розгляду справи, що унеможливлює розгляд справи в межах строків, визначених ст. 157 ЦПК України, а також суперечить інтересам дитини. Заслухавши пояснення позивача, а також показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 19.07.2008 року, зареєстрований виконавчим комітетом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 05 від 19.07.2008 року. Даним рішенням також стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання спільного неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 13.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з даного рішення суду, ним не визначено, що їхній малолітній син [PERSON], [INFO], проживатиме з матірю. 12.05.2015 року розпорядженням Голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області за № 144 «Про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків, хто проживає окремо» було визначено спосіб участі позивача [PERSON], мешканця [INFO] у вихованні сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, [PERSON], за адресою: вул. Нова, буд. 37, с. Великі Лази Ужгородського району шляхом зустрічей із ним щовівторка та щочетверга з 9.00 до 22.00 години і щонеділі з 9 години ранку до 9 години ранку понеділка за місцем проживання батька. Вищевказане розпорядження прийнято на вимогу відповідача у даній справі, в інтересах якої діяв [PERSON], за заявою останнього, що вбачається з вступної частини даного розпорядження. Тобто спору щодо способів участі у вихованні дитини на момент розгляду справи немає. В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на вказане розпорядження від 12.05.2015р. № 144 відповідачка - [PERSON] постійно перешкоджає позивачу [PERSON] у спілкуванні з сином. Зокрема, з 12.05.2015 року [PERSON] жодного разу не надала йому можливість бачити сина та спілкуватися із ним на його неодноразові звернення. На телефонні дзвінки позивача відповідачка систематично не відповідає, а на його намагання безпосередньо прийти додому до сина за адресою: с. Великі Лази Ужгородського району, вул. Нова, 37 колишня дружина [PERSON] не реагує та не відчиняє йому двері огорожі. Зокрема, обставини перешкоджання відповідачкою позивачу побачити сина підтверджуються також показаннями свідків, даними у судовому засіданні, а саме батьками позивача - [PERSON] та [PERSON], які були присутні під час того, як він робив спроби відвідати сина за адресою: с. Великі Лази, вул. Нова, 37. Матеріалами справи встановлено, що 03.06.2015 року позивач звертався до т.в.о. голови Ужгородської РДА [PERSON] із заявою про проведення перевірки та з'ясування вказаних обставин, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією цієї заяви. 10.06.2015 року [PERSON] отримав відповідь від т.в.о. голови Ужгородської РДА [PERSON] за № 03-14/С-346 з рекомендацією звернутися до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з сином та його вихованні, що підтверджується доданою до матеріалів справи відповіддю Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 10.06.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Так, 12.05.2015 року розпорядженням Голови Ужгородської РДА Закарпатської області за № 144 «Про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків, хто проживає окремо» було визначено спосіб участі позивача [PERSON], мешканця [INFO] у вихованні сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, [PERSON], однак відповідач [PERSON] ухиляється від виконання даного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні підлягає до задоволення. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 25 вересня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 30 вересня 2015 року.

Outcome: approved