Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.05.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він передав відповідачу у власність 7000 грн. 00 коп. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] видав позивачеві розписку. У даній борговій розписці відповідач вказав, що зобовязується повернути кошти до 30.05.2017 року. По закінченню строку відповідач суми позики не повернув та ухиляється від повернення позики й до цього часу, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, змін та доповнень не має та просить їх задоволити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу у власність 7000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 30.05.2017 року, на підтвердження чого відповідач написав відповідну розписку (а.с. 6). По закінченню строку відповідач суми позики не повернув та ухиляється від повернення позики й до цього часу. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей. Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобовязання за договором позики не виконав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору позики, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором борг не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, повязані з явкою до суду, витрати, повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, було понесено судові витрати, зокрема, в звязку із зверненням до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с.1). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи повне задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. 00 коп. судових витрат.

Outcome: approved