Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання демонтувати самовільне незавершене будівництво та привести прибудинкову земельну ділянку до попереднього стану. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він та відповідачка у 1986 році успадкували в рівних частках житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] і кожному з них належить по ? його частки. Відповідачка самовільно, впритул до існуючого будинку, будує інший будинок без відведення земельної ділянки під таке будівництво та за відсутності дозволу на проведення будівельних робіт. Вважає, що таким будівництвом порушуються його права як співвласника житлового будинку та суміжного користувача земельної ділянки, на якій відповідачкою здійснюються будівельні роботи, а тому звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що по [ADDRESS] вона проживає з 1973 року, несе витрати по утриманню житлового будинку та сплачує податок за земельну ділянку, на якій вона у 2008 році, за наявності будівельного паспорту та рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про надання дозволу на складання проекту забудови та відводу земельної ділянки розпочала будівництво нового житлового будинку. При цьому не заперечила, що дозволу на виконання будівельних робіт у неї не було і немає на даний час. Зазначила, що даним будівництвом жодним чином не порушуються права позивача, оскільки він з 1976 року знятий з реєстрації за вказаною вище адресою та проживає у м. Львові, відтак вважає, що позивач втратив право власності на ? частку спірного житлового будинку, одноособовим власником якого, на її думку, вона є за набувальною давністю. З огляду на викладене просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області у судовому засіданні пояснив, що позивач та відповідачка є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS], в якому фактично з 1973 року проживає відповідачка. Зважаючи на те, що умови проживання відповідачки є задовільними, у 2008 році Славською селищною радою Сколівського району Львівської області було прийнято рішення про надання [PERSON] дозволу на складання проекту забудови та відводу земельної ділянки під будівництво нового житлового будинку, яке було скасовано у судовому порядку. При вирішення даного спору посилався на розсуд суду. Представник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області у судовому засіданні зазначив, що відповідачка є власником ? спадкового майна та користується земельної ділянкою, яка не є відведеною для будівництва та на якій відповідачка проводить будівельні роботи за відсутності дозволу на проведення таких робіт, у зв'язку з чим будівництво є самочинним. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях по ? частині, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивача, виданого Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області 23.12.1986 року та зареєстрованого у встановленому законом порядку 29.08.1990 року. Судом встановлено, що на земельній ділянці, закріпленої за вказаним житловим будинком, відповідачка у 2008 році почала будівництво іншого житлового будинку, чим створила перешкоди в обслуговуванні належної позивачеві ? частини житлового будинку, що є причиною звернення позивача до суду з даним позовом. У відповідності до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, не спростовано відповідачкою та підтверджено поясненнями представника третьої особи - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, що будівництво житлового будинку проводиться нею за відсутності належного дозволу на здійснення будівництва, який дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана для цієї мети. Суд не бере до уваги твердження відповідачки про те, що будівництво іншого житлового будинку розпочато нею відповідно до рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про надання дозволу на складання проекту забудови та відводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку, оскільки вказане рішення було скасовано рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 31.08.2010 року, яке набрало законної сили. Окрім цього, не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Суд також не бере до уваги посилання відповідачки на те, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] за набувальною давністю, у зв'язку з чим свідоцтво про право на спадщину, видане позивачу є недійсним, оскільки таке спростовується наявними в матеріалах справи копіями судових рішень, які набрали законної сили, а тому обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). Таким чином, відповідачка самочинно, без належного дозволу будує житловий будинок по [ADDRESS] на земельній ділянці, що не була перед тим передана їй у власність чи користування для цієї мети. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов`язання демонтувати самовільне незавершене будівництво [ADDRESS] та привести прибудинкову земельну ділянку до попереднього стану є обґрунтованими, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved