Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення авансу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач є власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул. 50-років Перемоги, 36 у с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області. З метою продажу вказаного будинку, відповідач розмістила в Інтернеті оголошення про його продаж. В лютому 2016 року, з метою придбання вказаного будинку, він зустрівся з відповідачем, оглянув будинок та сплатив їй аванс у сумі 1000 доларів США. 07.02.2016 року відповідач власноруч написала та видала йому розписку про те, що отримала від нього кошти у сумі 1000 доларів США. Незважаючи на отриманий аванс, відповідач оголошення про продаж будинку не зняла та продовжувала шукати покупців. При черговій зустрічі, відповідач також повідомила, що податок в розмірі 5% при оформленні договору купівлі-продажу буде сплачувати він, хоча Податковий кодекс України сплату податку за продаж покладає на продавця. В звязку з цим він відмовився від покупки будинку і просив відповідача повернути сплачені ним кошти. В звязку з тим, що відповідач повернути йому гроші відмовилася, мотивуючи це тим, що вже їх витратила на потреби сімї, він вимушений звертатися до суду з вказаним позовом. Оскільки, курс гривні до долара США становить 26,01996 за 1 долар, тому сума авансу у національній валюті складає 26019,96 гривень. Вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано значної моральної шкоди. Порушено його нормальні життєві звязки, ним втрачено спокій. Завдану моральну шкоду відповідачем він оцінює в 3000,00 гривень. Враховуючи викладене, просив: стягнути з відповідача на його користь 26019 гривень 96 копійок сплаченого авансу; стягнути з відповідача на його користь 3000 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що вона отримала від позивача не аванс, а завдаток, а оскільки договір купівлі-продажу не був укладений з вини позивача, тому завдаток поверненню не підлягає. Вислухавши позивача та його представника, відповідача, свідка, повно і всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які надані сторонами та були досліджені в судовому засіданні, суд вважає наступне. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, в лютому 2016 року сторони домовилися про купівлю-продаж будинку, що належить відповідачу [PERSON] та розташований по вул. 50-років Перемоги, 36 у с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області. Ніяких письмових договорів сторони не укладали, проте позивач [PERSON] сплатив [PERSON] 1000 доларів США, що на той час, згідно курсу НБУ, складало 26019,96 гривень. Сплачені кошти [PERSON] вважає авансом, а оскільки укладення договору-купівлі продажу між сторонами не відбувся, просить стягнути з [PERSON] вказану суму авансу, оскільки добровільно повернути кошти вона не бажає. В свою чергу, [PERSON] вважає, що кошти, які вона отримала від [PERSON] є завдатком, та посилається на те, що коли вона писала розписку про отримання коштів, то зазначила, що отримує саме завдаток за свій будинок, а не аванс, а оскільки договір купівлі-продажу не був укладений з вини [PERSON], вважає, що не повинна повертати останньому вказану суму. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана [PERSON] грошова сума в розмірі 1000 доларів США є авансом, - попередньо виплаченою грошовою сумою в рахунок майбутніх платежів за матеріальні цінності (будинок), який, в даному випадку, підлягає поверненню позивачу. Таким чином, позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо вимог про відшкодування спричиненої моральної шкоди, то, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру грошового відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з матеріалів справи, враховуючи пояснення сторін, суд вважає, що позивач не обґрунтував та не підтвердив належними доказами те, що йому відповідачем була спричинена моральна шкода, а тому позов у цій частині до задоволення не підлягає. Щодо судових витрат, які просив стягнути позивач, а саме: 1000 гривень 00 копійок послуги адвоката; витрати на оплату пального у сумі 234 гривні 00 копійок та сплачений судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок, суд вважає наступне. Щодо витрат на правову допомогу у сумі 1000 гривень, які позивач просить стягнути на його користь з відповідача, то відповідно до ст. 84 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги фахівця в галузі права. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. До справи представником позивача додано квитанцію, надруковану компютерним шрифтом та завірену печаткою адвоката [PERSON] (представником позивача), в якій зазначено, що позивач, за надання послуг представництво інтересів позивача у вказаній справі, сплатив адвокату 1000 (одну тисячу) гривень. Проте, суд не може взяти, як належний доказ дану квитанцію, оскільки з неї не вбачається час перебування представника у судовому засіданні, час, витрачений на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням тощо, на підставі яких розраховується сума компенсації витрат на правову допомогу. Тому, дана вимога до задоволення не підлягає. Фіскальний чек від 19.04.2016 року, наданий представником позивача, згідно якого, по вул. Дахнівська, 64 у м. Черкаси у ТОВ «Бастард» АЗС № 45, за пальне марки А-95-Євро4-Е5 було сплачено 234,00 гривень, суд не може взяти як належний доказ витрат представника позивача для явки до суду, оскільки з даного чеку не вбачається, що саме він сплачував кошти за пальне та те, що воно було використане для поїздок до суду. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, який, пропорційно до задоволених позовних вимог, складає 494 гривні 22 копійки. На підставі наведеного та

Outcome: approved