Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду\~ з позовом, в якому просить визнати недійсним\~ рішення 31 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 28.05.2009 року № 124, визнати недійсним державний акт на право власності на\~ земельну ділянку серії ЯК № 871746 від 09.03.2010 року на земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер 3224684401:01:016:0008, що розташована за адресою с. Кошів, вул. Кочубея Тетіївського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, виданий на ім?я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на те, що даний державний акт та рішення порушують його права як власника суміжної земельної ділянки, що по вул. Кочубея, 7 в с. Кошів Тетіївського району Київської області, оскільки земельні ділянки перетинаються на 26,0561% і тому неможливим є присвоєння його ділянці кадастрового номеру. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовних вимог не визнали, посилаючись на письмове заперечення проти позову (а.с.47). [PERSON] заявила клопотання про відмову в задоволенні позову в звязку пропуском позивачем строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] РДА [PERSON] позовних вимог не визнав, зазначив, що позивач не надала доказів того, що саме рішення [PERSON] сільської ради від 28.05.2009 року, на підставі якого виданий і державний акт на право власності на\~ земельну ділянку серії ЯК № 871746 від 09.03.2010 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224684401:01:016:0008, що розташована за адресою с. Кошів, вул. Кочубея Тетіївського району Київської області, виданий на ім?я [PERSON] порушують права позивача на його земельну ділянку, що по вул. Кочубея, 7 в с. Кошів Тетіївського району Київської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засіданні не прибув, надав до суду заяву про слухання справи у відсутності представника, позовні вимоги визнає (а.с.57). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] належить житловий будинок в с. Кошів, по вул. Кочубея, 7 Тетіївського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.25) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.05.2007 року (а.с.26). Цей будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, на яку з метою приватизації ПП «Земля» було виготовлено технічну документацію із землеустрою (а.с.10-20). Проте, звернувшись до відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, позивачу рішенням № РВ-3200579722017 від 19.06.2017 року було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в звязку з невідповідністю електронного документу встановленим вимогам перетин ділянки з ділянкою кадастровий номер 3224684401:01:016:0008, що розташована за адресою с. Кошів, вул. Кочубея Тетіївського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належить [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень. Як встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, на якій розташований житловий будинок в с. Кошів, по вул. Кочубея, 7 Тетіївського району Київської області, є не приватизованою, вона не перебувала у власності спадкодавця [PERSON], а тому і не перейшла у власність спадкоємця [PERSON] як до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст.\~212\~та\~213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. Отже суд, дослідивши всі обставини справи, приходить до висновку, що позивач в судовому засіданні не довів, що рішення 31 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 28.05.2009 року № 124, на підставі якого виданий державний акт на право власності на\~ земельну ділянку серії ЯК № 871746 від 09.03.2010 року на земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер 3224684401:01:016:0008, що розташована за адресою с. Кошів, вул. Кочубея Тетіївського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, виданий на ім?я [PERSON], порушує його право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, на якій розташований житловий будинок в с. Кошів, по вул. Кочубея, 7 Тетіївського району Київської області, а тому суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про застосування до правовідносин строку позовної давності, суд приходить до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому відповідно до частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] довідався про порушення свого права 19.06.2017 року, а саме з рішення відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № РВ-3200579722017. Враховуючи викладенне, суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності.

Outcome: dismissed