Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт батьківства, а саме те, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є його батьком. Необхідність встановлення цього факту виникла в зв'язку зі спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON] та яке заявник бажає отримати як спадкоємець першої черги спадкування. Іншим шляхом встановити необхідний факт неможливо, оскільки в свідоцтві про народження заявника відомості про батька записані за вказівкою матері, а на даний час [PERSON] помер. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Тетіївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у відсутності представника, проти задоволення заяви заперечень не має. Представник заінтересованої особи Збаржівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Манілець В.М. проти задоволення заяви не заперечує. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що померлий [INFO] [PERSON] є батьком заявника [PERSON], за життя визнавав своє батьківство та постійно спілкувався з сином. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що мати заявника [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], в період з 1992 року по 2002 рік проживала з [PERSON], [INFO], однією сім?єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника від 22.06.1993 року (а.с.7), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON] від 28.12.2007 року (а.с.10) та копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 28.01.2016 року (а.с.9). [INFO] у них народився син - [PERSON], про що 22.06.1993 рокуТетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис за № 107. Запис про батька дитини був вчинений за вказівкою матері (копія актового запису - а.с. - 30). Відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС (діючого на час народження заявника) при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином, у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 22.06.1993 року в графі батько зазначено: [PERSON], українець. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть від 10.01.2019 року (а.с.8). Після його смерті заявник бажає отримати спадкове майно як спадкоємець першої черги спадкування. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. При цьому даною постановою Пленум Верховного Суду звернув увагу судів на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Як встановлено судом, [PERSON] як особа, відносно якої ставиться питання про встановлення факту батьківства, народився [INFO], тобто до 01.01.2004 року, а тому суд вважає за необхідне, зважаючи на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, при розгляді зазначеної справи застосувати норми КпШС, які регулювали зазначені правовідносини. Так, стаття 51 КпШС визначає, що взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. За загальним правилом, встановленим ст. 52 КпШС, походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Згідно ж ст. 53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як встановлено із пояснень заявника, представника заінтересованої особи, показань свідків та з наданих суду фотокарток, померлий [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON], постійно спілкувався з ним як із сином та піклувався про нього. А тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту батьківства [PERSON] відносно нього, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved