Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, третя особа - [PERSON], про визнання права власності на спадщину за законом. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: 1/3 частка земельної ділянки, розташованої на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, площею 13,73 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана частина земельної ділянки належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 травня 2008 року. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але через відсутність правовстановлюючих документів про право власності [PERSON] на частину земельної ділянки, йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. При цьому суд враховує, що, у зв'язку з тимчасовою окупацією територій Автономної Республіки Крим та міста Севастополя діяльність органів державної влади України та здійснення ними владних повноважень є неможливими. На даний час тимчасово призупинено приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим та міста Севастополь. Тому, за таких обставин суд вважає за можливе застосувати виключний спосіб повідомлення третьої особи [PERSON], яка бере участь в даній справі, шляхом розміщення тексту повістки в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі оголошень Михайлівського районного суду Запорізької області, і вважає можливим ухвалити рішення за відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та неявки представника відповідача і третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25 грудня 2007 року визнано недійсною відмову [PERSON] від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 13,73 га, яка розташована на території Веселівської селищної Ради Веселівського району, Запорізької області та внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.09.2006р. державною нотаріальною конторою Веселівського нотаріального округу Запорізької області на ім'я [PERSON], зазначивши, що її частка в спадковому майні у вигляді земельної ділянки площею 13,73 га, розташованої на території Веселівської селищної Ради Веселівського району, Запорізької області, складає 2/3, а також зобов'язано державну нотаріальну контору Веселівського нотаріального округу Запорізької області видати [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 13,73 га, яка розташована на території Веселівської селищної Ради Веселівського району, Запорізької області, в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 35). На підставі вказаного рішенні суду, [PERSON] 26 травня 2008 року було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого їй належить 1/3 частка земельної ділянки площею 13,73 га, що розташована на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть виданого [INFO], [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Позивач [PERSON] своєчасно звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.38), але у зв'язку з відсутністю, правовстановлюючих документів на належний спадкоємцеві об'єкт нерухомості (частину земельної ділянки) йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, постановою по відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17 вересня 2014 року (а.с.12). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування дійсно перейшло право власності на нерухоме майно, а саме: 1/3 частки земельної ділянки, розташованої на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, площею 13,73 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку позивач не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/3 частки земельної ділянки, розташованої на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, площею 13,73 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved