Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову зазначає, що постановою суду від 22.08.2019р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При ДТП транспортному засобу позивача було завданого матеріальних збитків. Вказує, що згідно звіту матеріальний збиток, завданий майну позивача, становить 31 069,19грн. оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена договором страхування, то страховою компанією було відшкодовано 23 250,88грн. Решта суми відповідач в добровільному порядку не відшкодував, а тому просить стягнути з нього 7 818,31 грн. майнової шкоди, 1 500,00грн. витрат на оплату послуг експерта та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 2 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подавалось. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Так, [PERSON] 19.07.2019 року о 08.50 год., керуючи транспортним засобом марки «Ауді 100», д.н.з. [NUMBER] по вул. Ковельській зі сторони вул. Шевченка в напрямку вул. Набережної, що в м. Луцьку на шляхопроводі через р. Стир, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення в задню частину попутнього автомобіля, який в свою чергу від удару вдарив попутній автомобіль, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.08.2019 року у справі №161/13354/19 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 03.09.2019 р. (а.с. 4). Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідачем не надано суду ніяких доказів на підтвердження, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. На момент вчинення ДТП між відповідачем та АТ СК «Мега-гарант» діяв договір страхування від 28.01.2019 року №FJ/0749323 (а.с. 38-41), предметом якого є майнові інтереси страхувальника та інших осіб, керуючих забезпеченим транспортним засобом на законних підставах, пов`язаних з відшкодуванням збитку, заподіяного майну третіх осіб, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Позивач звернувся до експерта для проведення експертизи та визначеності матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу. Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків №66 від 13.08.2019р., складеного судовим експертом Семенюком В.М. матеріальний збиток, завданий позивачу пошкодженням автомобіля, становив 31 069,19 грн. (а.с. 15-18). Позивачу страховою компанією було виплачено страхового відшкодування у розмірі 23 542,28 грн. (а.с. 14). Оскільки, відповідач в добровільному порядку відшкодувати суму спричиненої матеріальної шкоди, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав за охоронюваних законом інтересів. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки, від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14 у справі за позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Відповідач не надав суду достатніх, належних, допустимих, переконливих доказів на спростування зазначеного у висновку експерта розміру величини втрати товарної вартості транспортного засобу, що належить позивачу. Судом встановлено, що внаслідок дій відповідача позивачу спричинена майнова шкода у розмірі 31 069,19 грн. Страховою компанією «Мега-Гарнт» відшкодована частина даної суми, а саме у розмірі 23 250,88 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 7 818,31 грн. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі: судовий збір в сумі 840,80грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 1 200,00 грн., що підтверджено актом прийому-передачі виконаної роботи та квитанцією до прибуткового касового ордера (а.с. 9).

Outcome: approved