Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] «про відшкодування авансу за придбання житлового будинку», в якій зазначив, що між ним та відповідачем 15.07.2011 року укладено договір оренди майна з правом викупу. Вартість житлового будинку сторони оцінили в 216\~000 грн., що було еквівалентно 27\~000 доларів США. Виконуючи умови договору, позивач сплатив відповідачу 135\~200 грн., але відповідач, посилаючись на знецінення гривні, збільшив вартість будинку відповідно до курсу долара США на теперішній час. На пропозицію позивача повернути йому грошові кошти відповідно до курсу долара США на теперішній час, - відповідач відповів відмовою. До початку розгляду справи по суті, позивач подав до суду заяву про зміну підстави позову, в якій зазначив, що на момент укладання договору оренди майна з правом викупу від 15.07.2011 року, відповідач не повідомив його про те, що спірний будинок є не лише його власністю. ? частина будинку є власністю третьої особи, яка не є стороною договору; повноважень відповідачу на розпорядження своєю власністю не надавала. Посилаючись на ст.ст. 203, 215, 216, 625 ЦК України просить суд визнати недійним Договір оренди майна з правом викупу, укладений між позивачем та відповідачем 15 липня 2011 року в письмовій формі; застосувати наслідки недійсності правочину; стягнути з відповідача на користь позивача 465\~377 грн. 72 коп., в тому числі: 202\~407 грн. 92 коп. перераховані відповідачу кошти, - за викуп будинку, - з урахуванням індексу інфляції; 11\~029 грн. 51 коп. 3% річних; 231\~940 грн. 29 коп. збитків; 20\~000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Просить суд його задовольнити. Позивач також наполягає на позовних вимогах. Відповідач до суду не зявився, направив до суду відзив-пояснення, в якому зазначив, що позив є необґрунтованим. Просить суд слухання справи проводити без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами згоден частково. Прохає суд застосувати двосторонню реституцію. Визнати недійсним договір оренди між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача 135\~000 гривень, отриманих відповідачем при укладанні договору оренди. Третя особа до суду не зявилась, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, з позовом не згодна. Згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. В матеріалах справи містяться розписки представників відповідачів про те, що їх повідомлено про дату та час розгляду справи. Суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що маючи намір на придбання будинку № 4 по вулиці Діагональній в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області з розстрочкою виплати його вартості, 15 липня 2011 року позивач уклав з відповідачем договір оренди житлового будинку № 4 по вулиці Діагональній в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області строком на 1 рік з правом викупу та пролонгації дії договору на строк не більше 5 років до 2016 року, з визначенням вартості майна у розмірі 216\~000 грн. (п. 3.1, п. 5.1 Договору). Відповідно до п. 4.1 Договору позивач (орендар) зобовязався своєчасно здійснювати платежі в розмірі 35\~200 грн. на рік, а відповідач (орендодавець) зобовязався пролонгувати договір на строк не більше пяти років до 2016 року та оформити договір купівлі - продажу будинку після погашення позивачем всієї суми в розмірі 216\~000 грн. Даний договір був укладений сторонами в простій письмовій формі, що відповідало вимогам ч. 1 ст. 793 ЦК України. Після укладення договору позивач заселився в будинок. Маючи намір його викупити в майбутньому, за погодженням з відповідачем, зробив в будинку капітальний ремонт, внаслідок чого значно зросла його вартість. Зазначене підтверджується Звітом про оцінку ринкової вартості житлового будинку № 4, розташованого по вулиці Діагональній в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, виконаному субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат Фонду держмайна України № 15706/13 від 13.12.2013 року). Відповідно до Звіту про оцінку ринкової вартості житлового будинку № 4, розташованого по вулиці Діагональній в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, ринкова вартість житлового будинку станом на 15.07.2011 року (час укладення договору) складала 177\~978 грн. 12 коп. Після виконаного позивачем капітального ремонту вартість будинку станом на 02.09.2015 року складає 409\~918 грн. 41 коп. На виконання умов договору, за період з 15 липня 2011 року по час звернення до суду, позивачем сплачено відповідачу суму 135\~200 грн., а саме: 15.07.2011 року (в день укладення та підписання договору) 40\~000 грн.; 31.07.2012 року 35\~200 грн.; 30.10.2013 року 20\~000 грн.; 28.10.2014 року 40\~000 грн. Факт отримання вказаних грошових коштів підтверджується розписками відповідача про отримання грошових коштів; банківським чеком про переказ грошових коштів на картку відповідача та підтверджено відповідачем в наданому суду відзиві-поясненнях від 25.05.2015 року. Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтями 41, 47 Конституції України; ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд здійснювати щодо свого майна будь-які дії, вчиняти будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що спірний житловий будинок, на підставі Свідоцтва № 2 про право особистої власності, виданого Виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області 10.05.1990 року, зареєстрованого ОП ЗМБТІ 10.05.1990 року в реєстровій книзі № 1, номер запису 2, був зареєстрований за батьком відповідача [PERSON], який помер 14 жовтня 2009 року. На підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 28.09.2011 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, в порядку заміщення державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №№ 4-48, 4-50 належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності; кожному із них належить по ? частині житлового будинку № 4 по вулиці Діагональній в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. На підставі вказаних свідоцтв, 14.10.2011 року Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію прав власності за відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] Таким чином, відповідач уклав Договір оренди майна з правом викупу від 15.07.2011 року не набувши право власності на будинок. Передати та оформити право власності на будинок, відповідно до п. 8.2 Договору, - відповідач не матиме можливості, оскільки йому належить лише частина будинку. Відповідно до ст. 203 ЦК України умовами чинності правочину є дотримання вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Договір оренди майна з правом викупу від 15.07.2011 року є недійсним, оскільки при його укладанні порушено вимоги ст. 41 Конституції України; ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Як пояснив в судовому засіданні позивач він пережив стрес із-за поведінки відповідача, нервувався, що він може втратити житловий будинок за який сплачені гроші. Гроші, які він сплатив відповідачу, сім»я позивача збирала 4 роки. Позивач вкладав гроші готуючи будинок для проживання своєю сім»єю. Тому моральну шкоду суд оцінює у розмірі 2 000 ( дві тисячі ) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial