Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованої заробітної плати та моральної шкоди яку обґрунтовує тим, що з травня 2014 року він перебував в трудових відносинах з філією «Єрківський спецкар`єр» ДП «Черкаський Облавтодор» ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», які припинилася в жовтні 2020 року. На момент припинення трудових відносин заборгованість працедавця перед позивачем складала 47576 грн. Своїми діями окрім матеріальної шкоди відповідач наніс позивачу також і моральну шкоду, яка виразилася у втраті нормальних життєвих зв`язків та призвела до витрачання додаткових зусиль для організації його життя. Ухвалою судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 23.03.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити в ній заочне рішення. Позивач в судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] 05.05.2014 року його прийнято на роботу до філії «Єрківський спецкар`єр» ДП «Черкаський Облавтодор» ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на посаду машиніста установки для руйнування негабаритів гірничої маси (наказ № 32 від 05.05.2014 року). 13.10.2020 року позивача звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КУпАП (наказ № 40 від 12.10.2020 року). Згідно довідки про заборгованість заробітної плати від 26.10.2020 року № 237 борг відповідача перед позивачем складає 47576 грн 70 коп.. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до приписів ст. 94 КЗпП України та ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернуто увагу судів, що необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (зокрема, невиплати належних йому грошових сум), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved