Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженців м. Миколаєва з ним (позивачем) за його місцем проживання. Не погодившись з такими вимогами, [PERSON] 15 червня 2015 року пред'явила зустрічний позов до [PERSON], в якому просила визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з нею. Ухвалою суду від 24 липня 2015 року позов [PERSON] за заявою позивача залишений без розгляду, продовжений розгляд справи в частині зустрічного позову [PERSON] В судовому засіданні відповідач та її представник зустрічний позов підтримали. Відповідач та його представник позов визнали частково, просили визначити місце проживання дитини з матір'ю за місцем її фактичного проживання [INFO]. Представник органу опіки та піклування вважала що місце проживання малолітнього [PERSON] слід визначити з матір'ю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 22 грудня 1999 року по 05 листопада 2013 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрована в [INFO], фактично проживає з дітьми в належному їй на праві власності житловому будинку по вул. Шкапіна, 103 в м. Миколаєві. Зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS], де він і проживає. На час розгляду справи обоє батьки характеризуються позитивно, мають постійне місце роботи та самостійний дохід. До припинення шлюбних відносин сторони проживали за місцем реєстрації позивача. Як слідує з висновку виконкому Миколаївської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини вих. № 1552/02.02.01-22/22/14/15 від 13 липня 2015 року за місцем проживання матері для дитини створені належні умови, що відповідають санітарно-гігієнічним нормам; створені всі умови для повноцінного розвитку, проживання та відпочинку дітей. З цього ж висновку слідує, що рішення про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю прийняте на підставі даних психолого-педагогічних характеристик зі школи, зокрема, на тому факті, що цього бажає сама дитина. Відповідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, ухваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена із матірю. З обставин справи вбачається, що жодних виключних обставин, за яких малолітній [PERSON] міг би бути розлучений з матірю, немає. За такого, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матірю підлягають задоволенню. Доводи [PERSON] про те, що місцем проживання малолітнього сина [PERSON] слід визначити певне конкретне місце проживання [PERSON] не можуть бути покладені в основу судового рішення оскільки по-перше: вони виходять за межі пред'явлених зустрічних позовних вимог, а по-друге: визначення конкретної адреси не є передбаченим законом способом захисту порушеного права подружжя в даному спорі. В силу ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. У звязку з залишенням основного позову без розгляду за заявою позивача, його судові витрати присудженню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: approved