Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.04.2019, серії [NUMBER] , виданим Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на кооперативну квартиру загальною площею 41,96 кв.м., житловою площею 28,48 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому як члену Житлово-будівельного кооперативу «Комунальник-3». Зазначена квартира була надана [PERSON] на підставі пайового внеску та рішення ГІК № 570 від 19.12.1963, що підтверджується ордером № 17, виданим Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, міського житлового управління від 24.10.1971. [PERSON] набув права власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків, що підтверджується довідкою, виданою ЖБК «Комунальник-3» від 10.10.2016. Крім того, [PERSON] був членом ЖБК «Комунальник-3» та сплатив повну вартість квартири, проте свідоцтва про право власності на спірну квартиру за життя не отримав. Позивач стверджує, що він є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] , він постійно проживав разом зі спадкодавцем, окрім нього інших спадкоємців немає. Його мати, [PERSON] , померла - [INFO] . Він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Однак постановою приватного нотаріуса від 26.12.2019, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину з причин відсутності документу, підтверджуючого факт постійного проживання разом із спадкодавцем та відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 16.04.2020, позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні позивача - Житлово-будівельний кооператив «Комунальник-3», правонаступником якого є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунальник 3». Крім того, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. копію спадкової справи за № 120/2019, заведеної [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 30.06.2020 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. надійшли матеріали спадкової справи за № 120/2019, відкритої [INFO] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 06.07.2020 на адресу суду від представника відповідача Запорізької міської ради Малюк С.М. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого представник відповідача просить розглядати справу за відсутності представника Запорізької міської ради та ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 07.07.2020, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Прядко Д.В. позовну заяву підтримали повністю та наполягали на її задоволенні. Позивач зазначив, що батько він із своїм батьком [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2011 по день смерті батька. Представник третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунальник 3» Кирилюк В.В. проти позову [PERSON] не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні та врахувавши позицію представників відповідача та третьої особи, доходить до висновку, що позову підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в місті Запоріжжі помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.04.2019 Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.07.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 07.07.2014 в місті Запоріжжі у віці 77 років померла мати позивача - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 4303. Наявність родинного зв`язку між позивачем та померлими батьками підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] . Після смерті батька позивача [PERSON] , залишилася спадщина, яка складається з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому на праві приватної власності, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Комунальник-3» від 10.10.2016 № 1. 28.10.2019 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , [INFO] . Постановою приватного нотаріуса від 26.12.2019 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [PERSON] , [INFO] , з підстав відсутності документу, який підтверджує факт постійного проживання разом із спадкодавцем та відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживала(є) по сусідству з позивачем та його померлими батьками позивача, які тривалий час хворіли, а їх син здійснював за ними догляд та постійно проживав разом із ними. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача та його померлих батьків. Зазначила, що позивач проживав разом із батьками, приблизно у 2014 році померла мати позивача, і він залишився проживати у квартирі разом із своїм батьком. Спільно вони проживали і на момент смерті батька позивача - [PERSON] . Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно ст. 1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Позивач після смерті батька (факт кровного споріднення підтверджено документально) є спадкоємцем за законом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі без реєстрації свого місця проживання проживав і батько позивача - [PERSON] , по день своєї смерті, що підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які у судовому засіданні зазначили, що позивач фактично постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, доглядав за ним, створюючи всі можливі умови для нормального життя батька, який потребував сторонньої допомоги. За таких обставин, враховуючи, що позивач має право на отримання спадщини після смерті свого батька, однак не може реалізувати його без встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в цій частині, оскільки факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини достовірно встановлено та підтверджено в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Як роз`яснено у п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Таким чином, право власності на кооперативну квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації. Окрім того, як роз`яснив Верховний Суд України в п. 8 постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок. Як вбачається з довідки Житлово-будівельного кооперативу «Комунальник-3» від 10.10.2016 № 1, [PERSON] був членом ЖБК «Комунальник-3», та йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , ордер № 17 від 24.10.1971, що виданий на підставі пайового внеску та рішення ГІК № 570 від 19.12.1963. Вартість квартири була виплачена [PERSON] повністю - 27.06.1979. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі. За змістом приписів ст. 16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, а також приймаючи до уваги доведеність права власності померлого на кооперативну квартиру, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок.

Outcome: approved