Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у вересні 2017 року між ним та [PERSON] було проведено попередні домовленості про можливе в подальшому укладення договору купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Леоніда Пелиха, 62 в с. Великі Межиричі, Корецького району Рівненської області. Згідно розписки, яка складена 06 вересня 2017 року ним був переданий авансовий платіж в розмірі 16900,00 грн. Вказав, що погодження умов договору мало відбутися після підготування [PERSON] документів, що свідчили б про перебування у власності домоволодіння за вище згаданою адресою та належної йому земельної ділянки за тією ж адресою, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в розмірі 0, 50 га. Зазначив, що 17 березня 2018 року він отримав від відповідача пропозицію на укладення договору купівлі-продажу, де вказано, що ним нібито був переданий йому завдаток та [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи без участі його та його представника за наявними матеріалами в справі. Подав відзив на позов в якому просить відмовити в позові з тих підстав, що 06 вересня 2017 року між ним та позивачем дійсно досягнуто домовленість про купівлю-продажу належного мені на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Леоніда Пелиха,62 с.Великі Межиричі Корецького району Рівненської області. Ціна будинковолодіння була обумовлена в розмірі 97 200 грн., що становить 3600 дол.США. Позивач в ствердження домовленості передав відповідачу грошові кошти в розмірі 16900 грн. [PERSON] в свою чергу, віддав позивачу ключі від належного йому на праві власності будинковолодіння. З вересня 2017 року позивач користується житловим будинком. Вказує, що неодноразово в усній формі звертався до позивача із пропозиціями про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. Однак позивач всіляко ухилявся від такого посвідчення. Зазначєа, що 02 березня 2018 року звернувся до позивача із письмовою заявою- пропозицією про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості протягом 10 днів з дня отримання ним пропозиції, до 15 березня 2018 року. Позивач на пропозицію не відреагував. Договір не уклав. Ключі від будинковолодіння не повернув. Стверджує, що досягнута домовленість не виконана по вині позивача. Окрім того, він користується належним відповідачу будинковолодінням з вересня 2017 року - більше 8 місяців. А тому не вправі вимагати стягнення грошових коштів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно розписки від 26 вересня 2017 року відповідач, [PERSON] отримав від позивача, [PERSON] грошові кошти в сумі 16900,00 грн. в рахунок авансового платежу за майбутнє укладання договору купівлі-продажу житлового будинку. Згідно дослідженої заяви-пропозиції від 02 березня 2018 року [PERSON] звернувся до [PERSON] про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості протягом 10 днів з дня отримання ним пропозиції. В вказаній заяві стверджує, що позивачем йому передано завдаток, а тому у випадку не укладення договору купівлі-продажу житлового будинку вказана грошова сума залишиться у [PERSON] Однак, договір купівлі - продажу житлового будинку, що за адресою: по вул. Леоніда Пелиха, 62 в с. Великі Межиричі, Корецького району Рівненської області в передбаченому законом\~\~порядку укладений між сторонами не був. Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума чи рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов»язання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані позивачем\~\~кошти у розмірі 16900,00 гривень є авансом, про що і вказується в самій розписці від 26.09.2017 року. На відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс - це лише спосіб платежу і він не є зобов'язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону (ст. 657 ЦК України), між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору відповідачеві сума авансу повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалася. Так, з виниклих між сторонами правовідносин видно, що передана позивачем сума у розмірі 16900,00\~\~гривень є авансом, який повинен бути повернений відповідачем, незалежно від того, з вини якої із сторін не відбулася угода купівлі-продажу житлового будинку. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Оскільки договір купівлі-продажу будинку й земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу [PERSON] грошова сума в розмірі 16900,00 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.02.2013 року по справі №6-176цс12. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне. Частина 1\~ст.133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частина 3\~ст.133 ЦПК України\~передбачає, що до витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з цим, до позовної заяви\~не надано жодних доказів, які б підтверджували детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що позивачем не підтверджено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що судові витрати в чатсині витрат на правничу допомогу стягненню не підлягають.

Outcome: approved