Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 22 травня 2015 р. між ним та відповідачем був укладений договір позики, оформлений письмовою розпискою, на суму 300 євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 25.05.2015 р. 6978,67 грн. та 2150 грн., а всього 9128,68 грн. 25 травня 2015 року відповідач частково сплатив борг у сумі 100 дол. США, що по курсу НБУ становить 2083,68 грн. Залишок боргу у сумі 7044,99 грн. відповідач зобовязувався повернути 28.05.2015 р. (9128,68 грн. - 2083.,68 грн. = 7044.99 грн.). Станом на 11.11.2015 р. залишок боргу не повернуто. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач посилається на те, що [PERSON] зобовязаний сплатити на користь [PERSON] 3 % річних у сумі 96,69 грн. та суму інфляції - 190,21 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 7331, 89 грн., в тому числі основний борг у сумі 7044,99 грн., 3 % річних у сумі 96,69 грн. та суму інфляції - 190,21 грн. У подальшому позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] 300 євро у гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на день платежу. Відповідач у судове засідання не зявився про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст. 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року по справі № 6-79цс14 за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Судом встановлено, що 22 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 300 євро та 2150 грн. [PERSON] зобов'язався повернути кошти до 25.05.2015 р., що підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно. Передачу [PERSON] відповідачу грошових коштів посвідчено розпискою останнього. 25.05.2015 р. [PERSON] повернув [PERSON] 100 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.05.2015 р. еквівалентно 2083,68 грн. в рахунок погашення боргу та зобов'язався повернути решту коштів до 28.05.2015 р., проте відповідач свій обов'язок порушив та позику не повернув. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають 300 євро, що за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року еквівалентно 8845,42 грн.

Outcome: approved