Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні його власністю - квартирою № 19 по вул. Дизельній,18 в м. Харкові, шляхом виселення [PERSON] та інших осіб з неї, звільнення квартири від сторонніх речей та майна та вселення позивача до цієї квартири,\~ відшкодувати судові витрати. В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнив свої вимоги та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 19 по вул. Дизельній,18 в м. Харкові, посилаючись на те, що він є власником жилого приміщення, у родинних відносинах із відповідачем [PERSON] не перебуває, спільного господарства вони не ведуть, жодних угод про порядок користування не укладали. В супереч положенням діючого законодавства у належній позивачу квартирі зареєстрована стороння особа, що заважає власнику вільно користуватися та розпоряджатися жилим приміщенням, призводить до безліч інших незручностей, відповідач [PERSON] самостійно заяву про зняття її з реєстраційного обліку не подає, що змушує [PERSON] звернутися із відповідним позовом до суду. Відповідач [PERSON], не погоджуючись із позовними вимогами [PERSON], звернулась із зустрічними вимогами та просила визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.12.2016 за індексним номером 32995855, прийняте ПН ХМНО [PERSON] щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що підставою для звернення [PERSON] до суду є укладений між ним та [PERSON] Договір від 06.06.2016 про відступлення права вимоги за Договором про задоволення вимог іпотеко держателя та оформлення [PERSON] права власності на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. [PERSON] вважає, що оформлення права власності на спірну квартиру за [PERSON] відбулось незаконно. Так, договір позики та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.05.2007, укладені між нею та [PERSON], є документами, щодо яких наявне судове рішення та відкрите виконавче провадження, а тому питання щодо заміни кредитора у зобовязанні має вирішуватися лише в судовому порядку. Крім того, [PERSON] звернувся до суду у із позовом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, обравши спосіб звернення на предмет іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі, однак судовим рішенням було визначено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з публічних торгів із встановленням початкової ціни продажу. Всупереч встановленому чинним судовим рішенням порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з публічних торгів, [PERSON] було подано заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. [PERSON] вважає, що одночасне існування виконавчого провадження про стягнення з неї заборгованості, рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом оформлення права власності за іпотеко держателем суперечить принципи про недопустимість бути двічі притягнутим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Водночас, нотаріус має посвідчити перехід права власності лише із дотриманням визначеної процедури. Відповідач ПН ХМНО [PERSON] у судове засідання не зявилась, за даними Головного територіального управління юстиції у Харківській області місце знаходження ПН [PERSON] управлінню не відомо, наявна інформація слідчих органів про оголошення її у розшук з звязку із досудовим розслідуванням кримінального провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи та ухвалення рішення за його відсутності. Додатково надав суду заперечення проти зустрічних вимог [PERSON], в яких посилався на те, що оскаржуване рішення не порушує її права як боржника, визначений договором спосіб задоволення вимог іпотеко держателя не перешкоджає іпотеко держателю застосувати інші встановлені законом способи звернення на предмет іпотеки, рішення ПН ХМНО [PERSON] про державну реєстрацію права власності є законним та обґрунтованим, [PERSON] з урахуванням неухильного дотримання всіх вимог закону набув права власності на нерухоме майно на підставі іпотечного договору про задоволення вимог іпотеко держателя, а тому зустрічні вимоги [PERSON] заявлені не обґрунтовано. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти первісним вимог [PERSON] з підстав, викладених в обґрунтування зустрічних вимог, просили відмовити в їх задоволенні, зустрічні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача додатково зазначала, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на спірну квартиру, яка є предметом іпотеки, який наявний і до теперішнього часу, виконавче провадження не закрито, а тому нотаріус не мала достатніх підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, на яке накладено арешт. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ПН ХМНО [PERSON] 17.12.2016 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32995855, яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 07.05.2007 ПН ХМНО [PERSON], реєстровий № 952; Договору відступлення права вимоги за Іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя), посвідченим 07.05.2007 ПН ХМНО [PERSON], реєстровий № 957, посвідченого 06.06.2016 ПН КМНО [PERSON], реєстровий № 768. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обовязково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обовязково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер обєкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. [PERSON] вказує, що при прийнятті нотаріусом як державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно не було враховано наявність обтяження на це майно. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо субєкта станом на 27.10.2017, наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень, а саме наявність арешту нерухомого майна боржника [PERSON] (всього нерухомого майна, в тому числі і квартири [ADDRESS] в межах суми звернення 223311,27 грн.), встановленого постановою старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ [PERSON] від 30.04.2015 про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято [PERSON] 30.04.2015 за індексним номером 21051141. Враховуючи наявність обтяження прав на нерухоме майно, нотаріус як державний реєстратор не мав права приймати рішення про державну реєстрацію права власності на це майно, а тому зустрічні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Інші доводи [PERSON] в обґрунтування своїх вимог суд вважає безпідставними. Враховуючи, що рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], визнається судом незаконним та скасовується, відсутні правові підстави для задоволення його вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки дане питання згідно ст.. 150 Житлового кодексу Української РСР та ст.. 405 ЦК України вправі ставити лише власник житлового приміщення. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі зменшення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved