Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», відокремлений підрозділ « Бурштинська теплова електрична станція» Акціонерного товариства « ДТЕК Західенерго» про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що працював з 1986 по 2017 р. у відповідача. Коли йому виповнилося 55 років він звернувся у відділ кадрів з метою оформлення документів на пільгову пенсію відповідно до ст. 80 Закону «Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 р. № 1788 ХІІ. Однак там йому повідомили що йому необхідно ще пропрацювати один рік оскільки пільговий стаж становить тільки 9 років. 15.09.2016р. звернувся до Галицького районного суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Західенерго» про стягнення 36 646 грн. матеріальної шкоди де в позові йому було відмовлено. Апеляційним судом Івано-Франківської області рішення суду першої інстанції залишено без змін. Однак Верховним судом було прийнято постанову про скасування рішень першої та апеляційної інстанцій із обов`язковими вказівками апеляційному суду під час нового розгляду справи. Апеляційним судом скасовано рішення першої інстанції і його позов задоволено. Відповідачем виплачено вказану суму. Від того що відповідач не повідомив його про право на пільгову пенсію та не підготовив документи до ПФ йому такими діями заподіяна моральна шкода яку він оцінює в 117 466,66 грн. Обгрунтовуючи моральну шкоду [PERSON] зазначає, що його страждання полягають в тому, що неправомірні дії відповідача знайшли відображення у його свідомості в формі відчуття (фізичні страждання) і уявлення та викликали певну психічну реакцію. Неправомірні діяння у формі висловлювання працівників відповідача про те,що він немає права на пенсію та неподання до ПФ документів на її оформлення викликало у нього моральні страждання,що спричинило ушкодження здоров`я. Все це порушило його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного суспільного життя, порушення спілкування із оточуючими людьми, вимушених змін або обмежень у виборі активної діяльності, звичайного кола спілкування. Окрім того працівниками відповідача порушено його моральну рівність перед іншими людьми, які вийшли на пенсію у 55 років без всяких проблем. Причинний зв`язок між моральною шкодою і протиправними діяннями працівників відповідача полягає в тому,що саме невиконання Закону « Про пенсійне забезпечення» позбавило його своєчасного виходу на пенсію та ефективного юридичного захисту. Моральну шкоду оцінює в такій сумі виходячи з позиції законодавця щодо мінімального відшкодування моральної шкоди у цій сумі, оскільки відповідно до ч.1 та підпункту5 пункту 1 ч.2 ст. 4 закону «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб». Отже вважає, що 1762 ( прожитковий мінімум на 1 січня) - 1,7 %. Для того щоб визначити мінімальну моральну шкоду та мінімальну ціну позову необхідно 1762 помножити на 100% і розділити на 1,5% що становить 117 466,66 грн. і це є найменша ціна позову про відшкодування моральної шкоди у 2018 році. Просить позов задовольнити та звільнити його від сплати судового збору так як отримує він пенсію в розмірі 3 349,5 грн. з них він би мав заплатити 1762 грн. судового збору. Залишок пенсії становить менший прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Інших доходів у нього немає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав викладених в позові. Зазначив,що позивач дійсно переживав протягом тривалого періоду, витрачав час на збирання доказів до суду, у нього порушився сон та і зрештою міг вийти на пенсію в призначений йому вчасно період. Просив позов задовольнити. Представник відповідача заперечив щодо позовних вимог позивача і зазначив,що за відсутності власноручно написаної позивачем заяви про призначення пенсії, відповідач не міг вчинити дії щодо оформлення та надання в пенсійний фонд документів. Судами встановлено,що позивач в перше звернувся з заявою про призначення пенсії лише в 2016 р.,тобто з досягненням 55-річного віку. Позивач не звернувся у відділ з планування та адміністрування персоналу ДТЕК Бурштинська ТЕС для подачі заяви про призначення пенсії через підприємство, але не звертався і в Пенсійний фонд. Окрім того позивачем не зазначено яким чином порушено звичайний його спосіб життя адже він продовжував працювати і отримувати заробітну плату. З роботи звільнився за власним бажанням. Вважає безпідставними посилання позивача на те,що він змушений був судитися з відповідачем протягом тривалого часу. Судами різних інстанцій встановлено, що працівник відповідача видала [PERSON] трудову книжку для того, щоб він звернувся до Пенсійного фонду України за консультацією щодо пільгового стажу. Однак він цього не зробив хоча міг би отримувати пільгову пенсію, якщо б за призначенням пенсії він звернувся впродовж 3-х місяців після досягнення 55- річного віку. Вважає, що відповідачем не завдана [PERSON] моральна шкода. Просить в позові відмовити. Суд, заслухав доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчив матеріали справи прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] працював на в АТ «ДТЕК Західенерго» що не оспорювалось сторонами. У травні 2015 р. йому виповнилося 55 років, і оскільки його пільговий стаж дорівнював 12,5 років то у нього виникло право на отримання пенсії. Рішенням Галицького районного суду від 30.01.2017 р. у задоволенні позову [PERSON] відмовлено з тих підстав що діями працівника відповідача під час виконання ним своїх службових обов`язків відсутні. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.03.2017 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного суду від 8.05.2018 р. рішення Галицького районного суду та ухвалу Апеляційного суду від 7.05.2017 р. скасовано та направлено справу на новий розгляд до апеляційної інстанції. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове яким позов [PERSON] про визнання бездіяльності протиправною та стягнення матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з ПАТ « ДТЕК Західенерго» на користь [PERSON] 35 646 грн. 00 коп. матеріальної шкоди. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання посадовими особами відповідача обов`язків, [PERSON] було несвоєчасно призначено пенсію, у результаті чого ним була недоотримана пенсія за один рік в сумі 35,646 грн. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрема, полягає у фізичному душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Отже, розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних страждань, заподіяних особі у кожному конкретному випадку. Відповідно до ст. 1167 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача. При цьому треба враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить та інші обставини. До юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. Бездіяльність посадової особи ВП «Бурштинська ТЕС» ДТЕК Західенерго» є такою, що суперечить п.3.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зважаючи на законодавчо визначений порядок призначення пільгової пенсії, суд вважає що позивач із вини відповідача не отримував таку пенсію протягом року, а тому наявні підстави для стягнення моральної шкоди. Позивач оцінює свої моральні страждання в 117 466,66 грн., але достатніх доказів для висновку суду про такий розмір завданої йому моральної шкоди суду не надав. З урахуванням вимог розумності, справедливості, вини відповідача у неподанні та оформленні документів для призначення ( перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, доказів та пояснень представника позивача наданих на підтвердження вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Не підлягає до задоволення позовна вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат оскільки така вимога є недоведеною. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, ст. 1167 ЦК України,

Outcome: partial