Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 3 грудня 2004 року по вересень 2013 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Роменського міськрайонного суду відповідачка сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. В позові вказує, що син проживає з ним і знаходиться на його утриманні, дитина є інвалідом дитинства і стоїть на обліку в лікаря-невролога дитячої поліклініки Роменської ЦРЛ, в зв'язку з чим потребує постійного лікування. Позивач за останній час поніс витрати на лікування сина, а саме на медикаменти в загальному розмірі 864 грн. 80 коп. Відповідачка добровільно відшкодовувати додаткові витрати на дитину відмовляється, тому він вимушений звернутися до суду і просить стягнути на його користь з відповідачки додаткові витрати на лікування сина в сумі 864 грн. 80 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, додатково пояснивши, дитина є інвалідом дитинства, хворіє на дитячий церебральний параліч, ходити він тільки починає, щоб поліпшити координацію рухів дитини він возить його займатися верховою їздою. Розмір допомоги, що він отримує на дитину становить разом з аліментами в загальному близько 2 500 грн. В зв'язку з тим, що за сином необхідний постійний догляд він не може працевлаштуватися, щоб отримувати якийсь додатковий дохід. Тому на вказані кошти він утримує дитину, з ним також проживає мати-пенсіонерка. Сину необхідне регулярне підтримуюче лікування, а відповідно і кошти на придбання ліків. В зв'язку з чим він просить стягнути з відповідачки понесені ним додаткові витрати на лікарські препарати. Відповідачка проти позовних вимог частково заперечувала, вказуючи, що згідно з рішенням суду вона сплачує на користь позивача аліменти на утримання сина. На даний час вона перебуває у іншому шлюбі, з нею також проживає і її старший дорослий син, який ніде не працює, а також її нинішній чоловік, який також ніде не працевлаштований, тому їй доводиться утримувати всіх членів сім'ї. Відповідачка погодилася відшкодувати лише половину заявлених позивачем додаткових витрат, вважаючи, що стягнутих з неї аліментів має бути достатньо для утримання їх сина-інваліда. Окрім стягнутих з неї аліментів у листопаді 2013 року вона придбавала ліки для дитини сама і витрачену суму з позивачем вони не розподіляли на двох. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються ст. 185 Сімейного Кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Рішенням Роменського міськрайонного суду 19 лютого 2014 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 14 частки від її заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.5). Встановлено, що [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 7). В зв'язку з цим позивач отримує від Управління соціального захисту населення Роменської районної держадміністрації допомогу, розмір якої становить 1950 грн. 30 коп. (а.с. 35). Відповідачка офіційно працевлаштована, працює медичною сестрою в Хмелівському психоневрологічному інтернаті, регулярно отримує дохід і має середньомісячну заробітну плату в розмірі 2900 грн. (період обчислення листопад 2013 року - квітень 2014 року) (а.с. 40). Згідно з довідкою про доходи [PERSON] за січень - квітень 2014 року з її заробітної плати відраховано на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти, середній розмір яких за вказаний період складає 551 грн. 72 коп. (а.с. 26). Відповідно до довідок Хмелівської сільської ради [PERSON]від 19.05.2014 позивач [PERSON] ніде не працює та не займається підприємницькою діяльністю, утримує господарство, що свідчить про відсутність у позивача додаткових джерел доходу (а.с. 32, 33) Відповідно до фіскальних чеків позивач витратив на лікарські препарати для лікування сина [PERSON] кошти в загальному розмірі 864 грн. 79 коп. (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 2 ст.185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично затрачені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. У своїй позовній заяві щодо призначення додаткових витрат на утримання дитини позивач зазначив, що відносить до таких витрат кошти на лікарські препарати для лікування їх спільного з відповідачкою сина, які він фактично витратив. При визначенні розміру компенсації, що підлягає стягненню з відповідачки, суд за аналогією до вимог ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Так, [PERSON] має задовільний стан здоров'я, на її утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, її матеріальне становище є вищим прожиткового мінімуму на одну особу і є значно вищим ніж матеріальне становище позивача, який в зв'язку з захворюванням сина та постійним доглядом за ним не має можливості працевлаштуватися і отримувати додатковий дохід. Окрім матеріальних витрат на лікарські препарати, позивач докладає інших додаткових зусиль для лікування сина, зокрема дитини займається верховою їздою, що в судовому засіданні відповідачка не заперечувала. Сама ж [PERSON] з грудня 2013 року участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, про що мається довідка Хмелівської сільської ради (а.с. 25). Таким чином, виходячи з зазначеної норми закону та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що оскільки дитина сторін дійсно має захворювання, є дитиною-інвалідом, має стійкі тяжкі рухові порушення і потребує лікування, що підтверджується довідками з лікарень (а.с. 10, 27), позивачка, як мати дитини, безумовно зобов'язана такі витрати нести разом із позивачем. Але, враховуючи матеріальне становище позивача і відповідачки, про що згадано вище, ці витрати слід покласти на відповідачку в повному розмірі. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Заперечення відповідачки про те, що незважаючи на вищу ніж у позивача заробітку плату, яку вона отримує, на її утриманні знаходиться її старший повнолітній син [PERSON] і її нинішній чоловік, які ніде не працюють, є необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ці особи є повнолітніми, вони мають повну цивільну дієздатність і не обмежені в можливостях з метою особистого матеріального забезпечення працювати і отримувати дохід. Тому з правової точки зору вони не відносяться до осіб, які знаходяться на утриманні. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача з огляду на його матеріальне становище і тому стягненню підлягають в повному розмірі понесені стороною та документально підтверджені витрати на лікування сина [PERSON] в розмірі 864 грн. 80 коп. Враховуючи, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved