Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,а саме будинком [ADDRESS], який на праві особистої приватної власності належить позивачу. Вказує, що відповідач в добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації, однак не проживає за спірною адресою з 2007 року. Посилаючись на положення ст.. 405 ЦК України просить позов задовольнити. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, до суду надійшла заява представника позивача згідно з якою останній просить справу розглянути без його участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився до суду наддав заяву за за змістом якої позовні вимоги визнає та просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с.6,7). Відповідач по справі з 04.12.2007 року зареєстрований за спірною адресою, однак фактично не проживає з моменту реєстрації, що підтверджується довідкою Сновської міської ради від 17.01.2019 року №39. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов, визнавши відповідача таким, що втратив право на користування спірним будинком. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за професійну правничу допомогу в сумі 1100,00 грн та судовий збір в розмірі 768,40 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved