Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудований житловий будинок літ. «Д-1» «д», «д1», «д2» загальною площею 63,4 кв.м. житловою площею 28,9 кв. по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2015р. є власником 5/24 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Іншими співвласниками є [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. В період із 2015р. по 2018р. він самочинно, без відповідного дозволу здійснив будівництво у складі житлового будинку літ. «Д-1» «д», «д1», «д2». За наслідками технічної інвентаризації проведеної 18.02.2019р. вказане будівництво зазначене як самочинно збудоване. Будівництво проводилось господарським способом із дотриманням ДБН і правил на земельній ділянці загальною площею 923 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310137000:18:011:0107. Здійснене ним самочинне будівництво житлового будинку не порушує прав інших співвласників, тому вважає, що наявні всі передбачені законом підстави для визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок. 20.05.2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано копії спадкових справ. 26.11.2019 року закрито підготовче судове засідання і справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області направила листа з проханням проводити розгляд справи без представника, за умови підтвердження відповідності місця розташування об`єкта вимогам державних будівельних норм, вважає, що позов може бути задоволено. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2015 року [PERSON] є власником 5/24 частин домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності № 38362131 від 30.05.2015 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 21720028 від 30.05.2015 року на 5/24 частин у праві спільної часткової приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7). Співвласниками даного домоволодіння є [PERSON] , якому на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25.02.1986 року та ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 18.04.1986 року належить 1/6 частина, а також [PERSON] , якому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.08.2016 року належить15/24 частин. Вказані обставини встановлені рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.06.2017 року ( а.с.9-11). Окрім цього, вказаним рішенням визначено розмір часток співвласників [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0923 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( стара адреса: [ADDRESS] ), кадастровий номер земельної ділянки: 5310137000:18:011:0107, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №012488 від 26 листопада 2008 року, виданого на ім`я [PERSON] , та Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №012489 від 26 листопада 2008 року, виданого на ім`я [PERSON] , зареєстрована 26.11.2008 року ДП «Полтавська регіональна філія ДЗК», становить для [PERSON] - 1/6 частки, що по площі становить 0,0154 га, а для померлого [INFO] [PERSON] - 5/6 часток, що по площі становить 0.0769 га. Також суд визнав за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER] . виданий 12.01.2005 Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, країна громадянства:Україна) право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/24 ідеальних частки земельної ділянки площею 0,0923 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( стара адреса: [ADDRESS] ), кадастровий номер земельної ділянки: 5310137000:18:011:0107, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №012488 від 26 листопада 2008 року, що по площі становить 0,0192 га. Позивач за період із 2015 року по 2018 рік самочинно, без відповідного дозволу, здійснив будівництво у складі житлового будинку літ. «Д-1» «д», «д1», «д2», що за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці що перебуває у його спільної часткової власності. Згідно висновку експерта № 34 від 14.04.2019 року, літ. «Д-1» «д», «д1», «д2» відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України та висуваються до житлових будинків ( а.с.18-24). Як вбачається із листа виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради Полтавської області, будівлі та споруди, побудовані на території садиби по [ADDRESS] відповідно до Генерального плану міста Полтави, затвердженого двадцятою сесією Полтавської міської ради шостого скликання від 16.03.2012 року, розташовані на території існуючої садибної забудови. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12 постанови від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснив, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Враховуючи, що позивач є власником домоволодіння та земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування, будівництво проведено із додержанням архітектурних, будівельних, санітарних норм, а також, що вказане будівництво порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved