Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В якому просив: стягнути з [PERSON] на його [PERSON] користь грошові кошти в розмірі 18\~400 грн., сплачених за автомобіль. В обґрунтування позову зазначив, що 14 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленість про продаж автомобіля типу легковий седан, марки ВАЗ, модель 21099ЗНГ, випуску 1994 року, колір чорний шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА 210990R1424486, реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до якої відповідач продав йому вказаний автомобіль. Про домовленість щодо продажу автомобіля була складена розписка, згідно якої він передав [PERSON] 18400 та зобовязався ще надати йому 7100 грн. за цей автомобіль. Відповідач передав йому ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та зобовязався видати йому довіреність на управління автомобілем. 08 серпня 2013 року між ним та [PERSON] було досягнута домовленість про продаж вищевказаного автомобіля , про що була складена розписка, згідно якої він передав [PERSON] за автомобіль грошові кошти в розмірі 28000 грн. Нещодавно він дізнався, що вказаний автомобіль перебував під арештом. 26 травня 2014 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 21 серпня 2013 року про стягнення з [PERSON] суми боргу складений акт опису та арешту майна, а саме: транспортного засобу типу легковий седан, марки ВАЗ, модель 21099ЗНГ, випуску 1994 року, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА 210990R1424486. У звязку з тим, що описане та арештоване майно було вилучене в [PERSON], він звернувся до нього з позовною заявою про стягнення грошових коштів за автомобіль. Рішенням Київського районного суду м. Полтави, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Полтавської області, позов [PERSON] був задоволений та стягнуто з нього 28000 грн. У звязку з наявністю таких обставин щодо вказаного автомобіля, про які його не було відомо під час досягнення домовленості про його продаж, він запропонував [PERSON] повернути йому сплачені йому за розпискою кошти, але він відмовився, тому він і звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, прохав його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 14 січня 2013 року [PERSON] отримав у [PERSON] 18 400 грн.00 коп. за автомобіль типу легковий седан, марки ВАЗ, модель 21099ЗНГ, випуску 1994 року, що підтверджено розпискою від 14 січня 2013 року (а.с.6). 09 вересня 2014 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у справі №552/3738/14-ц у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, апеляційна скарга [PERSON] частково задоволена. Рішення Київського районного суду м.полтави від 16 липня 2014 року скасовано. Постановлено нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 28 000 грн. грошових коштів, сплачених за автомобіль та 280 грн. судового збору. Рішення набрало чинності (а.с.7-12). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішення від 09 вересня 2014 року, 08 серпня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] 28 000 грн. за автомобіль типу легковий седан, марки ВАЗ модель 21099 ЗНГ, випуску 1994 року, що підтверджено розпискою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Полтавським ВРЕР 16 квітня 2008 року, вищевказаний автотранспортний засіб зареєстровано на [PERSON] 26 травня 2014 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 21 серпня 2013 року про стягнення з [PERSON] суми боргу складений акт опису та арешту майна, а саме: транспортного засобу тип-легковий седан, марки ВАЗ, модель 21099 ЗНГ. Описане та арештоване майно у [PERSON] було вилучено і передано на відповідальне зберігання [PERSON] [PERSON] ні на момент передачі [PERSON] автомобіля типу легковий седан, марки ВАЗ, модель 21099 ЗНГ, випуску 1994 року, ні в подальшому, не був власником вищевказаного транспортного засобу і не наділявся будь-якими повноваженнями з боку власника [PERSON] на розпорядженням цим автомобілем. Крім того, маючи борг перед [PERSON] [PERSON] не видавалася довіреність на цей автомобіль. Відповідно до ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно вимог ст. ст.1212, 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте згодом відпала. Таким чином, оскільки [PERSON] не був власником автомобіля типу легковий седан, марки ВАЗ, модель 21099 ЗНГ, випуску 1994 року, необхідно стягнути з [PERSON] на його [PERSON] користь грошові кошти в розмірі 18\~400 грн., сплачених за автомобіль. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON]судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved