Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 312346,21 грн., мотивуючи тим, що 25.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів у простій письмовій формі, у відповідності до якого Позивач передав Відповідачу грошову позику в розмірі 5000 (п'ять) тисяч доларів США, що на дату підписання договору становило 40000 (сорок тисяч) грн. Відповідно до п.1 Договору позики від 25.10.2013 строк повернення коштів визначено 25.04.2014, але не пізніше 29.10.2014, з урахуванням індексу інфляції та у відповідності до встановленого НБ України грошового курсу гривні та долара США. Укладання Договору позики та отримання коштів визначене п.2 Договору позики та підтверджується особистим підписом Відповідача. Під час отримання позики [PERSON] у присутності свідка [PERSON] зобов'язувалася перед позикодавцем нести повну матеріальну та моральну відповідальність з визначенням заставного майна (власної квартири), яке зобов'язалась реалізувати у випадку неможливості вчасного повернення позичених коштів.На підтвердження своїх намірів [PERSON] передала на зберігання [PERSON] оригінал договору купівлі-продажу від 26.11.2012 - заставного майна (власної квартири), що знаходиться за адресою [ADDRESS], та нотаріально посвідчену довіреність від 24.10.2013 на продаж квартири. Відповідач не виконала свої зобов'язання у визначений строк, з реалізацією квартири просила зачекати, оскільки вона придабала товар для свого бізнесу та не може повернути визначені договором кошти, поки не реалізує його. Також зауважила, що кошти, які Позивач отримає в разі реалізації заставного майна, не співмірні з сумою боргу, тому 10.08.2014 між [PERSON] та [PERSON] (особою яка посвідчувала договір Позики від 25.10.2013) було укладено Договір позики у формі розписки, у відповідності до якого Позивач передав [PERSON] грошову позику в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США зі строком поверненя 01.01.2015. Укладання договору підтверджується розпискою Відповідача від 10.08.2014. Однак [PERSON] після закінчення всіх строків повернення боргу перестала відповідати на телефонні дзвінки, за вказаною адресою не проживає. Так як позикодавці проживають поза межами міста Могилів-Подільського, за адресою проживання [PERSON] 08.02.2015 прибув знайомий [PERSON], який повідомив, що в квартирі знаходились інші люди, які сказали, що купили дану квартиру у [PERSON] 27.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором позики грошових коштів від 25.10.2013, укладеного мід [PERSON] та [PERSON] 28.03.2015 [PERSON] у письмовій формі повідомив [PERSON] про перехід права вимоги до [PERSON], 14.04.2015 лист повернувся з відміткою - адресат за даною адресою не проживає. Заборгованість [PERSON] , з врахуванням індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу, складає 312346,21 грн.. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 312346,21 грн. та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просить стягнути із [PERSON] на користь позивача борг в сумі 312346,21 грн., які складаються з: тіла боргу - 251702,36 грн., суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції - 57890.48 грн., трьох процентів річних - 2753,37 грн., та судові витрати в сумі 3123,47 грн. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON]вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, до суду повернулися повістки, що направлялися за місцем її реєстрації, з відміткою листоноші про те, що адресат за даною адресою не проживає. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з постановленням заочного рішення. Суд, вислухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суму або визначеної кількості речей. Згідно з договором укладеним між [PERSON] та [PERSON] 25.10.2013 та засвідченим свідком [PERSON], [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 (п'ять тисяч) доларів США, які вона зобов'язалася повернути не пізніше 25.04.2014 (.а.с.68). На підтвердження укладення договору позики між [PERSON] та [PERSON] позивачем суду надана розписка від 10.08.2014, відповідно до якої [PERSON] отримала від [PERSON] позику в розмірі 6 000 доларів США, яку зобов'язалася повернути до 01.01.2015 (а.с.67). Як вбачається з копії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Козловою І.А. 24.10.2013 та зареєстрованої за №2126, [PERSON] уповноважила [PERSON] продати за ціну і на умовах на його розсуд належну їй на праві особистої приватної власності квартиру під [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до письмових вимог: [PERSON] до [PERSON] від 05.02.2015, [PERSON] до [PERSON] від 05.02.2015, відповідач була повідомлена про необхідність повернення заборгованості в добровільному порядку протягом 10 днів, та якщо в разі неповернення у добровільний спосіб всієї суми боргу позикодавець вимушений буде звернутися до суду (а.с.16-19). Згідно з договором про відступлення права вимоги від 27.03.2015 укладеним між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] став позичальником за Договором позики від 25.10.2013 укладеного у простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON] (а.с.22, 23). Як вбачається з акту приймання-передачі (до Договору відступлення прав вимоги від 27.03.2015) від 27.03.2015 [PERSON] прийняв від [PERSON] документи: договір позики грошових коштів від 25.10.2013, договір купівлі-продіжу квартири [ADDRESS] від 26.11.2012, довіреність від 24.10.2013, лист-вимогу, та інші, а [PERSON] передав [PERSON] в свою чергу грошові кошти в сумі 5000 (п'ять) тисяч доларів США, що становило 117785,10 грн., що підтвердили власними підписами (а.с.24), про що також було повідомлено [PERSON] письмовим повідомленням від 28.03.2015 (а.с.25,26). Враховуючи, що на підтвердження укладення договорів позики між сторонами суду надана розписка відповідача та договір, укладений у простій письмовій формі, суд вважає додержаною вимогу закону щодо зазначеного виду угод. Згідно зі ст. 1048 ч. 1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 3 ст. 533 ЦК України передбачає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В зв'язку з викладеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, що сплачений позивачем згідно з наданим чеком 16042015133847 від 16.04.2015 (а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 533 ч.3, 627, 629, 632, 1047 ч.2, 1048 ч.1, 1049 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved