Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 квітня 2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 47, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних характерів та відсутності спільних поглядів на життя, сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заявою просить суд розглядати справу без його участі та позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії І-ЖС № 124918, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції,\~ 05.04.2013 року сторони уклали шлюб (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 18.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 226941, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с.7) . Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спори щодо поділу майна відсутні. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України\~ визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч.2 ст.\~104\~та ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи щодо примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~ що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить висновку, щошлюб\~між сторонами\~не може\~бути збережений,\~оскільки факти,\~встановлені у\~справі,\~свідчать про\~те,\~що він\~фактично розпався,\~спільне життя\~подружжя і\~збереження сім'ї\~ стало\~неможливим,\~його \~формальне існування\~обмежує особисту\~свободу позивача\~та порушує\~його особисті\~інтереси,\~що мають\~істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved