Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 31.07.1994 року помела його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в м. Буринь, вул. Заводська, 2 Буринського району Сумської області. Він являється спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину. 10.02.1995 року отримав в [PERSON] державній нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом, однак розпорядитися належною спадщиною неспроможний, так як у свідоцтві про право на спадщину, видане на житловий будинок, помилково вказано, що будинок розташований в с. Степанівка по вул. Заводська, 2, замість вірного місто Буринь. Виправити вказану описку неможливо, оскільки [PERSON] державна нотаріальна контора ліквідована, а тому просив визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами. Позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] міської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Враховуючи, що всі учасники справи в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.07.1994 померла мати позивача [PERSON], яка проживала в [INFO], у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, яку прийняв позивач, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом та отримав свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвом про народження позивача, паспортом позивача, довідкою [PERSON] міської ради (а.с. 8-9,12). До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Заводська, 2 в місті Буринь Сумської області, який належав спадкодавцю на підставі\~ свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори 23.02.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №334, так як був успадкований після смерті\~ її чоловіка [PERSON]Я .(а.с.7,10) Земельна ділянка, на якій розташоване вказане домоволодіння площею 0,10 га знаходиться в комунальній власності [PERSON] міської ради (а.с.11). Разом з тим, позивач не спроможний належним чином здійснювати своє право власності на вказане домоволодіння, оскільки у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину за № 262 від 10.02.1995 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], помилково вказано, що вище зазначений будинок розташований в с. Степанівка Буринського району вул. Заводська, 2, замість вірного в місті Буринь, вул. Заводська, 2 Буринського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, листом приватного нотаріуса [PERSON] за №602/01-16 (а.с.6,13). Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 цього Кодексу до спадкоємців першої черги за законом віднесено дітей померлого. Судом встановлено, що позивач будучи спадкоємцем першої за законом у спосіб, визначений ст.549 ЦК Української РСР спадщину прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину, в якому нотаріусом допущено помилку у вказанні місця розташування спадкового майна житлового будинку. Вказана помилка унеможливлює позивача розпорядитися вказаним житловим будинком, оскільки в силу п. 6.13 «Правил ведення нотаріального діловодства», затвердженого наказом Мінюсту України 23.02.2012 року №296/5, , у разі допущення помилки в тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо) внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Між тим позивач неспроможний вчинити зазначені дії через припинення діяльності [PERSON] районної державної нотаріальної контори. При цьому судом встановлено, що житловий будинок фактично, як на час відкриття спадщини після смерті матері позивача так і в теперішній час розташований в м. Буринь, вул. Заводська,2 Сумської області, що також підтверджується будівельним паспортом, технічним паспортом на будинок, будинковою книгою та звітом про оцінку майна. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 2 Закону України «Про власність»\~ від 07.02.1991 року №697-ХІІ (в редакції\~ станом на 11.04.1995 року) (далі - Закон №697-ХІІ) було передбачено, що право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності\~ в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Статтею 12 Закону №697-ХІІ встановлено, що громадянин набуває права власності також на майно , одержане внаслідок успадкування. Обєктами права власності є, в тому числі , житлові будинки (ст.13\~ Закону №697-ХІІ). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача, оскільки він має право на спадковий будинок з господарськими спорудами.

Outcome: approved