Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову вказує, що у зв`язку із смертю його діда, відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. В.Вільшаниця Золочівського району Львівської області. За життя його дід склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів позивачу. Вказує, що на час відкриття спадщини йому не було відомо про існування заповіту, із спадкодавцем на час відкриття спадщини він не проживав, та оскільки був неповнолітнім, то не міг самостійно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а його батьки на той час перебували за кордоном, що стало перешкодою для них для звернення в його інтересах із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у строк передбачений законом. Вказує, що будучи повнолітнім, звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, в чому йому було відмовлено, з причини пропуску строку для прийняття спадщини. Вважає, що причини, з яких він пропустив строк для прийняття спадщини, є поважними, а тому користуючись своїм правом, передбаченим ч.3 ст. 1272 ЦК України, просить визначити йому строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує та просить позов задовольнити. Представник сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву якою просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії заповіту, складеного 29.01.2001 року, посвідченого секретарем Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області Зубар М.В., зареєстрованого за №2, [PERSON] заповів усе належне йому майно на день смерті своєму онуку [PERSON] . Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Великовільшаницької сільської ради народних депутатів від 19.11.1991 року №30, судом встановлено, що будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , належить [PERSON] . Із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , доводиться онуком [PERSON] . Згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру № 58226101 від 07.11.2019 року, інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у спадковому реєстрі відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, з огляду на те, що спадщина відкрилася [INFO] , однак ніким із спадкоємців після смерті [PERSON] не була прийнята, то дані спадкові відносини слід регулювати ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно положень ч. 3,4 ст. 1273 ЦК України, неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, на час відкриття спадщини, [INFO] , був неповнолітнім. Поряд з цим, обставин, передбачених п. 3,4 ст. 1273 ЦК України, які б виключали можливість позивача в оформленні спадкових прав, судом не встановлено. З огляду на наведене, норми законодавства, що регулюють дані спадкові відносини, не обмежують позивача в оформленні його спадкових прав через нотаріальні контори за місцем відкриття спадщини, оскільки в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину та строку для її прийняття не пропустив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З врахуванням того, що представник відповідача визнав позов, заявивши про це в заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, однак з врахуваннямобставин встановлених судом та норм законодавства, що регулюють дані спадкові відносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставні, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed