Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказував, що 12.02.2011 року на пр. Князя Володимира в м. Біла Церква відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] під керуванням автомобіля [NUMBER] та пішохода [PERSON] Зазначав, що автотранспортний засіб [PERSON] застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Країна». Посилаючись на встановлення йому внаслідок отриманих тілесних ушкоджень третьої групи інвалідності, позивач просив стягнути солідарно з ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] на його користь витрати повязані лікуванням, придбанням лікарських засобів у розмірі 13 849,03 грн., страхове відшкодування за шкоду повязану із стійкою втратою працездатності у розмірі 11 292 грн., відшкодування повязане з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 44 350 грн., а також моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. 25.05.2016 року позивач та його представник подали заяву про уточнення (збільшення, зменшення) позовних вимог, в якій позивач просив стягнути на його користь солідарно з ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] витрати, повязані з лікуванням, придбанням лікарських засобів у розмірі 11 355,17 грн., страхове відшкодування за шкоду повязану із стійкою втратою працездатності у розмірі 16 938 грн., відшкодування, повязане з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 44 350 грн., а також моральну шкоду у розмірі 3 632,15 грн. В судовому засіданні позивач та його представник, надавши пояснення, позов підтримали та просили його задовольнити. Представник ПАТ «СК «Країна» в судовому засіданні, надавши письмові заперечення, в частині вимог до ПАТ «СК «Країна» просив відмовити. Представник [PERSON], надавши пояснення по суті спору, просив відмовити в позовних вимогах до [PERSON] Представник третьої особи в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, а також дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 12013100030005412 за фактом ДТП, судом встановлено наступне. 12.02.2011 року приблизно о 20 год. по просп. Князя Володимира у м. Біла Церква Київської області [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21104, державний номерний знак [NUMBER], вчинив наїзд на пішохода [PERSON] Внаслідок вказаної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, рани на лівій гомілці, рани на лобі та на підборідді. Згідно з висновком МСЕК, з урахуванням відповідного виправлення, [PERSON] встановлено другу групу інвалідності. Постановою слідчого СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 13.03.2014 року провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.02.2011 року закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. Вказана постанова мотивована тим, що ДТП сталося внаслідок порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.4, 4.7, 4.14 (а, г) Правил дорожнього руху України, а не водієм [PERSON] Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи від 15.06.2011 року № 97 водій автомобіля ВАЗ 21104, [PERSON] не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода [PERSON] шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою керованого ним транспортного засобу до місця наїзду на пішохода. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу була застрахована в ПАТ «СК «Країна», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.11.2010 року № ВВБ 6473180. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 15.03.2016 року позивачем була надіслана заява до ПАТ «СК «Країна» про страхове відшкодування на яку 15.06.2016 року надана відповідь № 3840 про відсутність у ПАТ «СК «Країна» правових підстав для виплати страхового відшкодування. Згідно ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна ману потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної вимоги. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 12.02.2011 року лише в червні 2016 року, тобто після закінчення трьохрічного року, тому суд вважає за необхідне в частині вимог до ПАТ «СК «Країна» відмовити. Посилання позивача та його представника в судовому засіданні про те, що заява про виплату страхового відшкодування була надіслана ПАТ «СК «Країна» в серпні 2013 року через експрес-доставку «Меркурій», суд вважає безпідставними, оскільки згідно листа ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій» від 02.04.2015 року № 029/04, відомості щодо відправлення від [PERSON] на адресу ПАТ «СК «Країна» за № 1141689 від 18.03.2013 року за обліком бази даних відсутня. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Згідно ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Правилами ст. 511 ЦК України закріплено, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно ч. 1 ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Враховуючи викладене, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, а також наявність обґрунтованої відмови ПАТ «СК «Країна» у виплаті страхового відшкодування, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення витрат на лікування та придбання лікарських засобів, страхового відшкодування за шкоду повязану із стійкою втратою працездатності та відшкодування за тимчасову втрату працездатності, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено про те, що наявні в матеріалах справи копії чеків на придбання лікарських засобів повязані саме з лікуванням позивача від отриманих ушкоджень внаслідок ДТП. Крім того, заявлені на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позовні вимоги не можуть бути застосовані до учасника ДТП [PERSON], оскільки вказаний Закон визначає обовязки саме для страховика. В силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи. Незважаючи на ту обставину, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в заяві про уточнення позовних вимог було визначено з посиланням на Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак в позовній заяві останній обґрунтовує своє право на відшкодування моральної шкоди положеннями ст. 23 ЦК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги до [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди задовольнити в межах заявленого позивачем розміру, тобто в сумі 3 632,15 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з [PERSON] належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial