Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, третя особа [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги наступним. За рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2016 року (справа № 618/435/16-ц, провадження № 2/618/174/16) з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 липня 2016 року і до повноліття дитини. З 07 липня 2017 року позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року (справа № 628/2283/19, провадження № 2/628/1025/19) з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 липня 2019 року і до повноліття дитини. Окрім того заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року (справа № 628/2282/19, провадження № 2/628/1024/19) з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною 3-річного віку, до [INFO] . Як батько, [PERSON] бере участь у вихованні та утриманні обох дітей, виплачує аліменти в повному обсязі, в міру своїх можливостей матеріально їх забезпечує. Оскільки з позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей та дружини щомісячно у загальному розмірі 66 % усіх його доходів, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з ј частини від усіх видів заробітку щомісячно на 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, оскільки загальна сума стягнення з нього аліментів є непомірною. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених вище. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що на даний час вона ніде не працює, так як роботу за місцем проживання знайти неможливо. Окрім того зазначила, що лікарня до якої вони звертаються у разі захворювань сина, знаходиться в районному центрі, що розташований на відстані майже 30 км від місця проживання, отже вказані обставини потребують додаткових грошових витрат. Також для повного, різностороннього фізичного, духовного та морального розвитку дитини та забезпечення його належними продуктами харчування та одягом необхідні достатні кошти. Крім того, відповідачка вважає, що аліменти, які стягуються з позивача в розмірі ј частини не порушують його права та є достатніми для виховання, утримання та розвитку дитини, а їх максимальний розмір не перевищує 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та просила суд задовольнити їх в повному обсязі, вказавши при цьому, що після виплати всієї суми аліментів у нього зовсім не залишається коштів на власне забезпечення. Окрім того зазначила, що на теперішній час вона відкликала з примусового виконання виконавчі листи щодо сплати аліментів на своє утримання та утримання їх з позивачем спільної доньки [PERSON] , так як позивач сплачує ці аліменти за взаємною домовленістю. Додатково вказала, що відповідачці самій необхідно влаштуватися на роботу та вживати заходи по матеріальному забезпеченню свого сина. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] , від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , який народився [INFO] , що сторонами у справі не оспорюється. Згідно з рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2016 року у справі № 618/434/16-ц, провадження № 2/618/173/16, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 грудня 2013 року, актовий запис № 315 розірвано. На підставі рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2016 року у справі № 618/435/16-ц, провадження № 2/618/174/16, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 липня 2016 року і до повноліття дитини. Відповідно до заочного рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року у справі № 628/2283/19, провадження № 2/628/1025/19 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 липня 2019 року і до повноліття дитини. Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року у справі № 628/2282/19, провадження № 2/628/1024/19 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною 3-річного віку, до [INFO] . Відповідно до довідки про доходи № 04-61/34 від 04 лютого 2020 року, наданої Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області, [PERSON] займає посаду тренера-викладача та йому нараховано заробітної плати за листопад та грудень 2019 року 14\~923 грн 35 коп. З вищенаведеного і доказів, наданих позивачем, відповідачем, третьою особою та їх пояснень наданих в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що порушень прав позивача не вбачається, оскільки закон передбачає обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття обома батьками, зокрема частиною 1 статті 141\~Сімейного кодексу\~України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів. Тобто Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, і ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст статей 181, 192СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Досліджуючи надані докази, суд виходить із того, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує позивач забезпечує нормальний життєвий рівень дитини та не потребує зменшення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27 лютого1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням вимог ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, суд вважає розмір аліментів, який стягнутий згідно з рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2016 року забезпечить дитині позивача збереження певного матеріального рівня утримання. Відтак, суд виходить із того, що за віком відповідач є працездатною особою, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у вказаному розмірі суду не надані. За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім. Розмір аліментів визначений в рішенні Дворічанського районного суду Харківської області від 05 серпня 2016 року в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 липня 2016 року і до повноліття дитини, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати доньці та який не призведе до порушення її прав та інтересів. Позивач не надав жодних доказів щодо погіршення свого матеріального стану, погіршення здоров`я, а його доводи щодо утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] та дружини [PERSON] , не можуть бути прийняті судом як погіршення його матеріального становища, вказані обставини є обов`язком того з батьків, хто проживає окремо. Зменшення розміру сплачуваних аліментів не сприятиме належному забезпеченню його сина та суперечитиме найвищим інтересам дитини. Така ж правова позиція, з приводу відсутності підстав для зменшення розміру аліментів з вищезазначених підстав, викладена і в постанові Верховного Суду від 09.08.2018 (справа № 640/10064/16-ц, провадження № 61-35771св18). Окрім того, наявність у позивача дитини від другого шлюбу не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на дитину від першого шлюбу. Доказів того, що позивач і його теперішня дружина розірвали шлюб, спільно не проживають та не мають спільного бюджету матеріали справи також не містять. Суд вважає недопустимим зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в той час як на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] залишиться до стягнення встановлена законодавством 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Матеріали справи свідчать про те, що розмір стягнутих за судовими рішеннями розмір аліментів відповідає діючому законодавству України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed