overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що має двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Він є непрацездатним, інвалідом першої групи, окрім пенсії доходу не отримує. Коштів не вистачає на сплату комунальних послуг та придбання необхідних ліків, а тому потребує матеріальної допомоги. Доньки маючи можливість не допомагають матеріально тож звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідачів аліменти на своє утримання по 1000 грн. з кожної щомісячно. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не відомі. Надала відзив на позов у якому заперечувала проти його задоволення. Суд зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] [INFO], є інвалідом по зору першої групи та отримує пенсію по інвалідності. Інших доходів у позивача не має. Так як позивач є інвалідом потребує постійне забезпечення ліками та періодичне обстеження. Також несе витрати по сплаті комунальних послуг. У звязку з нестачею коштів по комунальним послугам рахується заборгованість. Доньки матеріально не допомагають, хоча є працездатними. Спору щодо неналежного виконання батьком своїх батьківських обовязків немає. Згідно вимог ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що позивач не має можливості забезпечити своє гідне існування, пенсії не вистачає, а відповідачі маючи можливість не надають матеріальної допомоги батькові, тому суд вважає що аліменти з відповідачів на користь позивача підлягають примусовому стягненню. Разом з тим, суд вважає достатнім розміром для задовільних умов проживання позивача є аліменти в сумі 500 грн. з кожного відповідача, щомісячно. У звязку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення витрат на поховання брата [PERSON], який помер 14 лютого 2016 року, в розмірі 5442 гривень, вказуючи про те, що відповідачі після смерті брата забрали його коня та віз, тобто прийняли спадщину після його смерті. Проте, відмовляються відшкодувати позивачу понесені ним витрати на поховання [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подавши заперечення. У своїх запереченнях вказує про те, що не приймала спадщину після смерті [PERSON] Доказів, які б підтверджували, що власником коня є померлий [PERSON], позивачем не надано, а тому вважають, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що [PERSON] помер 15 лютого 2016 року, що підтверджено даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 268732. Відповідно до вимог\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як слідує з матеріалів спадкової справи № 421/2016, заведеної 23 грудня 2016 року після смерті [PERSON], спадкоємцем майна останнього є відповідачка [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини після його смерті. Відповідно до вимог\~ст. 1232 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. \~\~\~\~Відповідно до вимог\~ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»\~поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. \~\~ В судовому засіданні обєктивно встановлено, що позивач [PERSON] поніс витрати на поховання брата [PERSON] в розмірі 4002 гривень, що підтверджено даними товарних чеків та довідки про поховання. Відповідно до вимог\~ст. 60 ч. 1 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення коштів, понесених позивачем на поховання брата, підтверджених документально, з єдиного спадкоємця після смерті [PERSON] відповідачки [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягнення з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа [PERSON] в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без фіксації судового процесу та проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено: 12.07.1995 року центральною районною радою народних депутатів м. Одеси відповідно до рішення виконкому від 06.07.1995 року № 460 було видано посвідчення № 71 на право зайняття службового житлової площі на ім`я [PERSON], а саме двох кімнат за адресою: вул Ольгієвська[ADDRESS]. Відповідно до довідки від 22 червня 2015 року, виданої Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі тривалий час не проживають в квартирі, не цікавляться нею та не беруть участі в оплаті комунальних послуг, чим фактично припинили здійснювати права та виконувати обовязків членів сімї, передбачені ст.64 ЖК України. Також, відповідачі не зявляються до відповідних органів для зняття з реєстрації місця проживання в місті Одесі. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Так, п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу. Відповідно до ч.2.ст.405 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], у якому просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] посилаючись на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, хоч про час і місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Комінтернівського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву у якій просить суд розглянути справу без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку, але з 2002 року не проживають в ньому. Факт того, що відповідачі не проживають в належному [PERSON] будинку підтверджується актами про не проживання, складеними комісією у складі депутата Визирської сільської ради Одеської області та свідків. Відповідачі добровільно не стали проживати в будинку, ніяких перешкод їм не чинилося, особистих речей та майна відповідачів в будинку немає. В даний час відповідачі ухиляються від добровільного зняття з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки через те, що відповідачі добровільно не знялися з реєстраційного обліку з житлового приміщення позивач несе витрати по сплаті платежів за комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб. Реєстрація відповідачів в будинку чинить позивачу перешкоди в користуванні правом власності. Позивач звертався до Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області для зняття відповідача з реєстраційного обліку, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутніми наймачами та членами їх сімей зберігається житлове приміщення на протязі 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Вербовецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими спорудами, що розташований в с. Вербовець, по вул. Франка, 62, Косівського району, Івано-Франківської області. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 328, 1216, 1223 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Вербовецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими спорудами, що розташований в с. Вербовець, по вул. Франка, 62, Косівського району, Івано-Франківської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, та подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 18.08.2015 року померла його баба [PERSON]. При житті вона не залишила заповітного розпорядження. Мати позивача, відповідач по справі [PERSON] відмовилась від спадщини в користь позивача. При зверненні до нотаріуса, виявилося, що даний будинок не зареєстрований, а тому він просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засіданні не зявилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечила, щодо задоволення позову. Представник відповідача сільський голова Вербовецької сільської ради [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити із наступних мотивів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] правомірно є спадкоємцем належного померлій, 18.08.2015 р. [PERSON] майна. З копії свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] померла 18 серпня 2015 року (а.с. 7); Довідкою Вербовецької сільської ради від 22.09.2017 року підтверджується те, що [PERSON] , яка померла 18.08.2015 року з 1995 року проживала в [INFO], заповіт від її імені в сільській раді не посвідчувався (а.с. 9). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2017 року видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в с. Вербовець вул. Франка, 62, Косівського району, Івано-Франківської області, оскільки нею не надано документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 10). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 328, 1216, 1223 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та згідно уточнень просили зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що з часу ухвалення судового рішення його матеріальне становище погіршилося, можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі він не має. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили розглядати справу у їх відсутність. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, надали заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили розглядати справу у їх відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 02.06.2005 року серії І-ЖД № 013381, актовий запис №348. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2015 року №500/323/15-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., починаючи з 22.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.05.2023 року. Зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2015 року, та стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.05.2023 року. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Лозно - Олександрівської селищної ради про визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що в нього на праві приватної власності є житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою вул. Шевченка, буд. 49, смт. Лозно-Олександрівка, Білокуракинського, району Луганської області, де він постійно мешкає. Також за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], який є колишнім чоловіком його доньки. На теперішній час відповідач мешкає за іншою адресою, а саме у місті Києві, але у зв`язку з тим, що він не знявся з реєстрації позивач не може оформити субсидію. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання 27 жовтня 2017 року та 27 грудня 2017 року не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. 27.12.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне: Згідно договіру купівлі-продажу [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою вул. Шевченка, буд. 49, смт. Лозно-Олександрівка, Білокуракинського, району Луганської області .(а.с.4-5). Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб укладений між ними 12 січня 2010 року, посилаючись на те, що на теперішній час шлюбні відносини між ними припинені. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з відповідачем. Позивач зазначає, що відповідач зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається та на теперішній час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, тому просить розірвати шлюб. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дітей сторони не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог позивача, просила справу розглянути за її відсутності (а.с.20). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб було укладено між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 4, згідно Свідоцтва Серія [NUMBER] від 12 січня 2010 року (а.с.3). Позивач вважає, що збереження родини неможливе, не бажає у подальшому підтримувати шлюбні відносини, наполягає на розірванні шлюбу. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна та спору щодо місця проживання дітей між сторонами немає. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved