Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 16 квітня 1969 року № 162 батьку позивача, [PERSON], була надана земельна ділянка площею 408 кв.м по вул. 7 Листопада в м. Бердянську для індивідуальної житлової забудови та видано дозвіл № 41 на будівництво житлового будинку за вказаною адресою. Після одержання та відводу вказаної земельної ділянки [PERSON] побудував житловий будинок, що підтверджується інвентаризаційною справою, технічним паспортом на житловий будинок, і став постійно проживати в ньому. 25 березня 1995 року батько позивача помер. Враховуючи той факт, що позивач проживав разом з батьком, був зареєстрований в цьому будинку, після смерті батька продовжує в ньому проживати, здійснює його капітальний та поточний ремонти, вважається, що [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року фактично вступив у володіння спадковим майном. Батько позивача заповіту не склав, тому спадкоємство визначається за законом. Другим спадкоємцем за законом є брат позивача [PERSON], який спадщину після смерті батька не прийняв. При зверненні позивача до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, в отриманні свідоцтва йому було відмовлено з тих причин, що житловий будинок, збудований батьком позивача, не здано в експлуатацію та не зареєстровано в комунальному підприємстві з технічної інвентаризації Бердянської міської ради на імя власника. Просив визнати за ним право власності на вказаний будинок в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 25 березня 1995 року. Позивач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідно до діючих на час смерті батька позивача нормативно-правових актів, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, вступив в управління спадковим майном, оскільки він був зареєстрований в будинку, що належав його померлому батьку, та фактично проживав у ньому на момент смерті спадкодавця. Зазначене підтверджується матеріалами справи, показаннями свідків. Чому будинок не було зареєстровано, позивачу не відомо, але на вказаний будинок було заведено інвентаризаційну справу, зроблено технічний паспорт, укладені відповідні договори з обслуговуючими організаціями. Просила позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок № 16 по вул. Листопадній в м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкування після смерті його померлого батька. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. На підставі рішення виконкому Бердянської міської Ради депутатів трудящих від 16 квітня 1969 року № 162 «Про відвід земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», договору про надання в безстрокове користування ділянок для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 05 липня 1969 року та дозволу № 41 інспекції ГАБК [PERSON] було відведено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва площею 408 кв.м за адресою: вул. 7 Листопада, 16 та надано дозвіл на будівництво житлового будинку за вказаною адресою. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 068785, виданим 27 березня 1995 року відділом РАЦС Бердянського міськвиконкому, актовий запис № 449, [PERSON] помер. [PERSON] є сином померлого [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ЖС № 285249, видане повторно 17 червня 2015 року відділом ДРАЦС по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1257). Згідно з довідкою від 01 грудня 2016 року, виданою вуличним комітетом № 15, [PERSON] проживає [INFO] (Листопадна), 16 і на момент смерті [PERSON] 25 березня 1995 року був зареєстрований з 03 серпня 1987 року по теперішній час. Як вбачається з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], позивач постійно проживав разом з батьком на день його смерті в будинку № по вул. 7 Листопада (Листопадній) в м. Бердянську, разом з матірю та братом займався похованням померлого, проживає у вказаному будинку і на теперішній час. Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Здійснюючи правосуддя, відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до розяснень Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~\~ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяла на час смерті [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) цивільні права і обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обовязки. Згідно із ст. 13 Закону України «Про власність» одним із обєктів права приватної власності громадян є житлові будинки. У відповідності із ч. 1 ст. 105 ЦК України громадянин, який збудував або будує житловий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу або без належно затвердженого проекту, або з істотними відступами від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком або його часткою (продавати, дарувати, здавати в найм тощо). У п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам розяснено, що право власності на жилий будинок виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 р. (була чинною до 13 грудня 1995 року, тобто на момент смерті [PERSON]О.), реєстрації підлягають усі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Пунктом 7 вказаної Інструкції зазначено, що реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів). У відповідності із листом КПТІ БМР від 17 січня 2017 року № 113, відповідно до матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи, право власності на житловий будинок по вул. Листопадна, 16 у м. Бердянську не оформлено. Відомості про те, що житловий будинок введено в експлуатацію, відсутні. Реєстрація права власності на нерухоме майно Комунальним підприємством з технічної інвентаризації не проводилась. Згідно з довідкою від 18 січня 2017 року № 4/02-14, виданою приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області, у звязку із тим, що житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Листопадна, буд. 16, не зданий в експлуатацію та не зареєстрований в комунальному підприємстві з технічної експлуатації Бердянської міської ради на імя власника, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] після смерті його батька 25 березня 1995 року [PERSON], не можливо. Таким чином, судом встановлено, не заперечується представником позивача та підтверджується матеріалами справи, що жилий будинок № 16 по вул. 7 Листопада (Листопадна) в м. Бердянську Запорізької області до експлуатації не прийнятий, в установленому порядку не зареєстрований. Враховуючи той факт, що [PERSON] за життя права власності на вищевказане нерухоме майно не набув, у звязку з чим це майно після його смерті до складу спадщини не увійшло, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на жилий будинок у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed