Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним наказу та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював на посаді заступника директора з питань метрології Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 05 лютого 2009 року. 24 квітня 2014 року наказом відповідача № 36-к «Про особовому складу» його було звільнено з займаної посади -«у зв'язку з ненаданням згоди від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України 24 квітня 2014 року». Вказане звільнення вважає незаконним та безпідставним виходячи з наступного. Передумовою звільнення став наказ виконуючого обов'язки директора відповідача №16-к «По особовому складу» від 04 лютого 2014 року, згідно якого йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме за невиконання планових завдань (за місяць) та погіршення показників підпорядкованих підрозділів. Цим же наказом йому була відмінена з 05 квітня 2014 року щомісячна надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу та, крім того, його попереджено в зв'язку з цим, про зміни істотних умов праці, а саме: зміна системи та розмірів оплати праці. При цьому, його попереджено, що у випадку, якщо він не надасть письмову згоду продовжувати роботу в нових умовах до 01 квітня 2014 року, трудовий договір з ним буде припинений на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Про його звільнення зроблено відповідний запис в його трудовій книжці - «звільнений у зв'язку з ненаданням згоди від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України», що не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме підстави припинення трудового договору - „відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці». Відповідач звільнив його без законної на те підстави, він ніяким чином на відмовлявся від продовження роботи і не мав наміру цього робити, продовжував виконувати свої посадові обов'язки після 05.04.2014 року. Надання письмової згоди чи ненадання згоди у зв'язку із зменшенням додаткової заробітної плати, яка встановлюється виключно наказами відповідача - діючим законодавством України не передбачено. Передбачено тільки - «відмову від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці» у відповідності до п.6 ч. І ст.36 КЗпП України. Ніяких актів про його відмову продовжувати роботу не складалось, крім Акту про відсутність згоди продовжувати роботу на запропонованих умовах від 24.04.2014 року під час складання якого він був не запрошений, а про своє звільнення з роботи та існування цього акта він дізнався в день звільнення 24.04.2014 року коли ознайомився з наказом про звільнення з роботи. В зв'язку з цим, ним в наказі №36-к «По особовому складу» від 24.04.2014 року було зроблено запис, - «3 наказом не згодний. Надання письмового підтвердження про згоду продовжувати роботу на запропонованих умовах законодавчо не передбачено. Законодавством передбачено тільки надання відмови продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці підприємства, що відповідає вимогам п.6 ст.36 КЗпП України. При цьому зменшення заробітної тати, про що мене було попереджено 04.02.2014 наказом №16-к не є зміною істотних умов праці, у зв'язку з тим, що на ДП «Черкасистандартметрологія» не було змін в організації виробництва і праці» Надання такої згоди діючим законодавством не передбачена, але відповідач в своєму п. 4 наказу від 04 лютого 2014 року № 16-к «По особовому складу» зобов'язав його до вчинення незаконної дії - надання письмового підтвердження про згоду продовжувати роботу на запропонованих умовах. Працівник може надати тільки відмову від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, що є його правом. Такої відмови я відповідачу не надавав, тому що зміни в організації виробництва і праці на ДП «Черкасистандартметрологія» наказом від 04 лютого 2014 року. №16-к «По особовому складу» - не передбачені. Також звільнення заступника директора повинно проводитися за погодженням з Міністерством економіки та розвитку України, якого не було. Як вбачається з п.2, 3 та 4 наказу №16-к «По особовому складу» - зміна істотних умов праці визначена, як відміна оплати йому з 05 квітня 2014 року щомісячної надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу, яка не пов'язана зі зміною в організації виробництва і праці, з раціоналізацією робочих місць, уведення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій, тощо». Він був звільнений з роботи наказом відповідача № 36-к «По особовому складу» від 24.04.2014 року за п. 6 ст.36 КЗпП України - без законних підстав, а тому даний наказ підлягає скасуванню. З урахуванням періоду вимушеного прогулу з 25.04.2014 року по день постановлення рішення, повинен стягнути з відповідача мою середню заробітну плату за останні два місяці до звільнення, без врахування утримання податку з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Крім того, незаконні дії з боку відповідача є порушенням його законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Моральна шкода, завдана йому в результаті незаконного звільнення, полягає у наступному. Відповідач позбавив його гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти собі та своїй сім'ї на життя. Вказані незаконні дії відповідача призвели до його моральних та душевних страждань, він втратив душевний спокій, постійно перебуває у пригніченому моральному стані. Протиправна поведінка щодо нього відповідача принизила його честь, гідність, а також ділову репутацію. Посада, яку він займав, зобов'язувала його спілкуватись з керівниками, заступниками керівників державних підприємств і установ не тільки Черкаської області. Він отримав моральну травму в результаті незаконного звільнення, не може пояснити багатьом своїм знайомим, а також рідним причину такого ставлення до нього виконуючого обов'язки керівника відповідача. Він втратив нормальні життєві зв'язки. Йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тим більше, що звільнення відбулось менше чим за два роки до його виходу на пенсію. Йому постійно телефонують працівники інших структурних підрозділів центрів стандартизації, метрології та сертифікації Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, які розташовані по всій Україні та висловлюють свою стурбованість його незаконним звільненням, що ще більше його пригнічує. Всі зазначені моральні страждання нанесені йому незаконними діями відповідача, які виразились у незаконному звільненні і можуть негативно відобразитись на його здоров'ї. Моральну шкоду оцінює в 150000,00 грн. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №36-к від 24 квітня 2014 року «По особовому складу». Поновити його на посаді заступника директора з питань метрології Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Стягнути з Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 квітня 2014 року до дня поновлення на роботі. Стягнути з Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на мою користь завдану мені моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на посаді заступника директора з питань метрології Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. 18 червня 2014 року позивач скерував до суду позовну заяву із змінами та доповненнями, в якій просить суд визнати незаконним наказ Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №36-к від 24 квітня 2014 року «По особовому складу». Поновити його на посаді заступника директора з питань метрології Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 24 квітня 2014 року. Визнати неправомірною відміну йому з 05 квітня 2014 року щомісячної надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу та зобов'язати Державне підприємство «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку7 і торгівлі України скасувати наказ №16-к «По особовому складу» від 04 лютого 2014 року. Стягнути з Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 квітня 2014 року до дня винесення рішення судом. Стягнути з Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на мою користь завдану мені моральну шкоду в розмірі 204930,00 грн. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на посаді заступника директора з питань метрології Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Винести окрему ухвалу в порядку вимог ст.211 ЦПК України та направити її Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (01008, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, визначених у позові. Просили суд позовні вимоги задоволити. Представники відповідача позов не визнали, вважали його безпідставним, скерували до суду заперечення, які приєднані до матеріалів справи. В позові просили суд відмовити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом керівника державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 24.04.2014 року № 36-к заступника директора з питань метрології [PERSON] було звільнено у зв'язку з ненаданням згоди від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України - 24 квітня 2014 року. Передумовою видачі вказаного наказу є невиконання [PERSON] вимог наказу від 04.02.2014 № 16-к. Наказом в.о. директора ДП «Черкасистандартметрологія» від 04.02.2014 року № 16-к прийнято рішення про відміну заступнику директора з питань метрології [PERSON] з 05.04.2014 року щомісячної надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу (пункт 2); відповідно до ст. 32 КЗпП України попереджено заступник директора з питань метрології [PERSON] про зміни істотних умов праці, а саме зміна системи та розмірів оплати праці (пункт 3); у термін до 01 квітня 2014 року одержати письмове підтвердження заступника директора з питань метрології [PERSON] про згоду продовжувати роботу на запропонованих умовах. У випадку, якщо працівник не згоден продовжувати роботу в нових умовах, трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 КЗпП України (пункт 4). В силу статті 97 КЗпП України та статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням зазначених вище вимог. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Отже, нарахування премій, доплат та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат є правом роботодавця, а не обов'язком, при цьому розміри таких виплат встановлюються підприємством у колективному договорі. В судовому засіданні встановлено, що згідно Додатку 5 Колективного договору, укладеного між ДП «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» і первинною профспілковою організацією заступника ДП «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» профспілки «Машприлад» України - така надбавка чи доплата, як надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу, яка була відмінена згідно п. 2 наказу № 16-к від 04.02.2014 року, - колективним договором не передбачена. А як встановлено судом, цю надбавку позивачу виплачувало підприємство згідно Наказу керівника від 24.01.2014 року № 10-к, яку він, відповідно мав повноваження й відмінити. Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР при укладанні працівником трудового договору (контракту) власник або уповноважений ним орган доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження або зміни. Ст. 36 п. 6 КЗпП України передбачено підставу припинення трудового договору, як відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Статтею 32 КЗпП України передбачено, що про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом б статті 36 цього Кодексу Тому, винісши наказ про відміну [PERSON] з 05.04.2014 року щомісячної надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу та попередивши позивача за два місяці про зміну у зв'язку з цим його істотних умов праці та системи і розмірів оплати праці, відповідач діяв відповідно до вимог законодавства та колективного договору. Не допустив відповідач також порушення законодавства, вказавши у п. 4 Наказу № 16-к від 04.02.2014 року про одержання до 01 квітня 2014 року від позивача згоди продовжувати роботу на запропонованих умовах, оскільки така згода є обов'язковою для продовження дії трудового договору. Крім того, відбулися зміни в організації виробництва і праці, зміни в організаційній структурі (зміна підпорядкування та зменшення кількості осіб, які підпорядковувалися [PERSON]), що підтверджується наказом від 08.01.2014 року № 5-к «Про зміни в організаційній структурі ДП «Черкасистандартметрологія»» та зміни системи та розмірів оплати праці, а саме відміна надбавок відповідно до наказу від 22.01.2014 року № 8-к «По особовому складу». Станом на 24.04.2014 року [PERSON] не надав письмового підтвердження про згоду продовжувати роботу на запропонованих умовах, у зв'язку із зміною системи та розмірів оплати праці (пункт 4 наказу від 04.02.2014 року №16-к), про що відповідачем складений акт про відсутність згоди продовжувати роботу на запропонованих умовах від 24.04.2014 року. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Наказ в.о. директора ДП «Черкасистандартметрологія» від 04.02.2014 року №16-к був предметом розгляду в суді першої та другої інстанції та відповідно апеляційним судом Черкаської області від 22 травня 2014 року винесено рішення яким рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2014 року - скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» - задоволено частково. Визнано незаконним пункт 1 наказу «По особовому складу» №16-к від 04 лютого 2014 року Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про оголошення догани [PERSON] за порушення трудової дисципліни: за невиконання планових завдань (за місяць) та погіршення показників підпорядкованих підрозділів. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» - відмовлено. Суд критично відноситься до посилань позивача, що судом першої та другої інстанції не досліджувалися обставини справи, щодо визнання відміни позивачу надбавки, а тільки п. 1 про оголошення догани [PERSON] за порушення трудової дисципліни: за невиконання планових завдань (за місяць) та погіршення показників підпорядкованих підрозділів. З тексту ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2014 року, яка приєднана до матеріалів справи, вбачається, що судом досліджувався весь наказ від 04.02.2014- року № 16-к та встановлювалися всі обставини на які посилався позивач в своїй позовній заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Посилання представника позивача на те, що в трудовій книжці [PERSON] неправильно внесений запис спростовується п. 2.4 Інструкції про порядок введення трудовий книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 де зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття, переведення на іншу постійну роботу або звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження), що і було зроблено ДП «Черкасистандартметрологія» на виконання вимог наказу від 24.04.2014 року № 36-к. Відповідно до ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах;районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно до Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції праці України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2014 року № 390 п. 3, який зазначає заборону виступати державним інспекторам праці посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів. Отже, суд не може прийняти до уваги лист територіальної Державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 10.06.2014 року № В431/01-31, яким було встановлено порушення відносно [PERSON], оскільки в суді вже перебувала цивільна справа про оскарження обставин за якими проводилася перевірка. Після з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства щодо меж заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку про правомірність наказу керівника державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 24.04.2014 року № 36-к про звільнення заступника директора з питань метрології [PERSON] у зв'язку з ненаданням згоди від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України - 24 квітня 2014 року. Суд критично відноситься до посилань позивача про те, що звільнення заступника директора повинно здійснюватися за погодженням з Міністерством економіки та розвитку України, якого не було, оскільки відповідно до наказу № 3-х від 24.04.2014 року в підставах зазначено лист Міністерства економіки та розвитку України № 2202-14/1404-12 від 16.01.2014 року яким погоджено звільнення [PERSON] Оскільки позовні вимоги про поновлення на роботі залишені без задоволення, тому вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не підлягає до задоволення. Що стосується заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач не надав суду доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони були спричинені, ступінь вини того, хто їх заподіяв, яких моральних страждань зазнав позивач та не обґрунтував грошову суму, яку бажає стягнути з відповідача. Оцінивши в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, та приймаючи до уваги, що судом не встановлено підстав для поновлення [PERSON] на роботі, як й порушень його трудових прав з боку ДП «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» при звільненні, а тому суд не вбачає у позивача права на відшкодування моральних збитків. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з позивача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved