Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовної заявою про стягнення боргу з [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20 листопада 2013 року він дав в борг відповідачу 12 700 грн. які останній зобов*язався повернути до 15 грудня 2013 року, даний факт підтверджується розпискою від 20 листопада 2013 року. До теперішнього часу відповідач не повернув грошові кошти позивачу, тому останній просить суд стягнути з відповідача на його користь 12 700 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 900 грн. та сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та пояснив суду, що дійсно 20 листопада 2013 року він брав у позивача грошові кошти які на теперішній час не повернув. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 20 листопада 2013 року [PERSON] надав [PERSON] 12 700 грн. які останній зобов'язався повернути до 15 грудня 2013 року, даний факт підтверджується розпискою від 20 листопада 2013 року та не заперечується сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини , визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) борг, сплатити проценти згідно умов договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За умовами домовленості між сторонами цього спору одна сторона (позивач) передав у власність другій стороні (позичальникові - відповідач) грошові кошти, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, гроші передані. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом з'ясовано, що дійсно 20 листопада 2013 року [PERSON] отримав у борг від позивача грошові кошти в розмірі 12 700 грн., підтвердженням чого є розписка. Згідно умов розписки, грошові кошти були надані зі строком сплати до 15 грудня 2013 року. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу підлягаючими задоволення. Окрім того, відповідно ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді правової допомоги в розмірі 900 грн. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved