Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу, від даних стосунків у них [INFO] р. народилася донька - [PERSON]. Після розірвання стосунків з відповідачем, дитина залишилася проживати з матір'ю. За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.03.2004 р. він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Починаючи з 25.02.2004 р. і до її повноліття. Однак, з червня 2015 року дочка проживає з ним та знаходиться на повному його утриманні. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 269 від 17.12.2015 р. місцем проживання їх з відповідачем доньки визначено з ним. З червня 2015 року по січень 2016 року відповідач безпідставно отримувала та витрачала не за цільовим призначенням стягнуті з нього аліменти на утримання дитини загальною сумою 11 895,92 гривень. Дана сума є більшою за суму його заборгованості перед відповідачем по сплаті аліментів, яка станом на січень 2016 року складає 8 158,67 гривень. Крім того, з моменту стягнення з нього аліментів змінився його сімейний стан, він одружився, від даного шлюбу має двох малолітніх дітей, дружина на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. А тому, вважає, що він повинен бути звільнений від сплати аліментів, тоді як відповідач на підставі ст. 180 СК України зобов'язана сплачувати аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON]. Просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та заборгованості по сплаті аліментів з дати звернення до суду та відкликати з Відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції виконавчий лист № 2-303 від 05.03.2004 р.; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути [PERSON] на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити їх. Представник позивача уточнила, що не дивлячись на те, що дочка [PERSON] проживає з батьком з червня 2015 року, останній продовжував сплачувати на користь відповідача аліменти з червня 2015 року по березень 2016 року включно. Також наголосила, що сума заборгованості позивача перед відповідачем по сплаті аліментів на день розгляду справи зменшилася з 8 158,67 гривень до 6 793,67 гривень. Відповідач позовні вимоги визнала частково, а саме: позовні вимоги стосовно звільнення позивача від сплати на її користь аліментів на утримання дочки та сплати заборгованості по аліментам визнала, а позовні вимоги стосовно стягнення з неї аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки не визнала, посилаючись на те, що вона сподівається налагодити з дочкою стосунки і остання буде проживати з нею. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Після розірвання стосунків між батьками дитина проживала з матір'ю. За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.03.2004 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 25 лютого 2004 року та до її повноліття. Як встановлено в судовому засіданні з червня 2015 року по теперішній час неповнолітня [PERSON] проживає з батьком та його сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Дитина знаходиться на утриманні батька. За час проживання дочки з позивачем відповідач надавала їй незначну допомогу. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 269 від 17.12.2015 р. місцем проживання неповнолітньої [PERSON] визначено з позивачем. Однак, з червня 2015 року по березень 2016 року включно позивач продовжував сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], що підтверджується довідкою Відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції № 1016/1 від 19.04.2016 р.. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] підтвердити, що з червня 2015 року по теперішній час неповнолітня [PERSON] постійно проживає з позивачем за вищевказаною адресою та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що на теперішній час відсутні правові підстави для стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки, а тому його вимоги в частині звільнення від сплати аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, але частково, тобто не з дати його звернення до суду з даним позовом, а з моменту набрання рішенням законної сили. Що стосується позовних вимог позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, то вони задоволенню не підлягають. Твердження позивача про те, що сума його боргу по аліментам є значно меншою від суми аліментів, сплачених ним безпідставно позивачу з червеня 2015 року по березень 2016 року включно як на підставу звільнення його від сплати заборгованості не можуть бути прийняті судом, оскільки протягом вказаного часу позивач не звертався до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів, а не зважаючи на те, що дочка проживає з ним продовжував сплачувати аліменти на користь відповідача. З копії виконавчого листа, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 05.03.2004 р., заборгованість у [PERSON] по сплаті аліментів виникла ще в 2012 році, коли дитина проживала з матір'ю. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як вказала в судовому засіданні представник позивача заборгованість по аліментам у останнього виникла, коли він не працював. Інших обставин, що мають істотне значення та були б підставою звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами останнім та його представником суду не надано. Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки підлягають частковому задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даний час неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач за весь час проживання дитини з батьком надавала їй незначну допомогу. Позивач працює в Южноукраїнській філії ТОВ «Термоелектро-Україна», його середньомісячний заробіток становить 3 750 гривень, має на утриманні ще двох малолітніх дітей та дружину - [PERSON], яка в даний час не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В свою чергу відповідач працює в ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», її середньомісячний заробіток становить 2 188 гривень. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). З огляду на викладене, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу). Такого висновку суд приходить з урахуванням того, що відповідач є матір'ю неповнолітньої дитини, але не надає допомоги на її утримання, чим порушує свій обов'язок як матері утримувати дочку до досягнення нею повноліття, встановлений ст. 180 СК України. На думку суду, відповідач в змозі сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. Бідь-яких обставин, за яких відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки, нею суду не вказано. Доводи відповідача про те, що вона сподівається налагодити з дочкою стосунки і остання буде проживати з нею, як обґрунтування невизнання нею позовних вимог в частині стягнення аліментів не можуть бути підставою звільнення її від сплати аліментів. Однак, слід роз'яснити сторонам, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача з червня 2015 року не можуть бути задоволенні. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ч. 2 ст. 191 СК України). Позивачем не надано будь-якого доказу того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилялася від надання утримання дитині. Тому, якщо позивач за власним бажанням не здійснював право на одержання аліментів, а відповідач не створювала до цього перешкод, аліменти за минулий час не можуть бути стягнені. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: partial