Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області від сплати заборгованості за аліментами, звільнення від сплати аліментів та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа № 2-120 виданого 10 березня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частин усіх видів його доходу (заробітку). 15 березня 2019 року позивачем було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно якого вбачається, що в період з 21 грудня 2009 року до 28 лютого 2019 року має борг зі сплати аліментів, розмір якого перевищує суму відповідних платежів за три місяці і який становить 60 908 грн. 79 коп. Вважає, що його слід звільнити від часткової сплати заборгованості за аліментами в період з січня 2016 року по 31 серпня 2016 року, оскільки відповідно до наказу № 1 від 12 січня 2016 року його сина [PERSON] було зараховано учнем 8-го класу Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради. Дана подія відбулась внаслідок того що син виявив бажання проживати з позивачем в селі Спасів, Здолбунівського району, Рівненської області. В подальшому, син змінивши свою думку, виявив бажання повернутись до своєї матері у смт. Рокитне, внаслідок чого його, відповідно до наказу № 116 від 22 серпня 2016 року було відраховано із складу учнів Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради в зв`язку з його навчанням у Рокитнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 з 01 вересня 2016 року. Вважає, що несплата ним аліментів на утримання сина [PERSON] за період часу з 12 січня 2016 року і по 31 серпня 2019 року має істотне значення, оскільки дитина у вищевказаний період проживала з позивачем та перебувала на його повному утриманні, а відтак в цей період слід було стягувати аліменти не в розмірі 1/3 частин усіх видів його доходу (заробітку), як це визначено виконавчим листом, а 1/6 частин усіх видів доходу (заробітку). Зважаючи на вище викладене вважає, що його слід частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами в період з січня 2016 року по 31 серпня 2016 року на загальну суму 5534 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн. 33 коп. Крім того, відповідно до рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року доньці позивача [PERSON] [INFO] , було надано право на шлюб. На підставі вказаного рішення, 03 листопада 2017 року, Рокитнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 66 було зареєстровано шлюб. Так, після реєстрації шлюбу, донька припинила своє проживання з матір`ю і стала проживати зі своїм чоловіком у його будинку. Даний факт підтверджується також витягом з протоколу № 1 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Рокитнівської районної державної адміністрації від 01 лютого 2018 року, в якому вказано, що донька - [PERSON] народила доньку, вийшла заміж та проживає окремо від матері, тобто перебуває на утриманні свого чоловіка . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 30 Цивільного кодексу України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Повністю дієздатними у віковому аспекті можуть вважатися громадяни, які досягли повноліття, тобто 18 річного віку. Відповідно до положень, викладених у частині 1 статті 35 Цивільного кодексу України, повна цивільна дієздатність наступає коли особа, яка досягла шістнадцяти років і яка записана, в даному випадку, матір`ю дитини. Таким чином, враховуючи те, що одержувач аліментів припинив матеріальне утримання не утримує дитину, не цікавиться нею, а дитина проживає разом зі своїм чоловіком та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, вважає, що у позивача є всі правові підстави для звернення до суду з даним позовом щодо звільнення від сплати аліментів з моменту народження онуки. Посилаючись на норми статтей 160, 179-181, 197 Сімейного кодексу України, Постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», просив: Частково звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами в період з січня 2016 року по 31 серпня 2016 року; Звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утриманні доньки [PERSON] , які стягуються за виконавчим листом 2-120 виданого 10 березня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, починаючи з 05 листопада 2017 року; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] надміру отриманні аліменти в розмірі 14 469,23 грн. Відповідно уточнюючої позовної заяви позивач просить: Частково звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами в період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року на суму 5534, 34 грн.; Звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] починаючи з 05 листопада 2017 року на загальну суму 14 157,10 грн.; Звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі 67 190 грн., сплачених відповідно до квитанцій за період з червня 2011 року і по 31 грудня 2019 року (а.с.52). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги згідно уточнюючої позовної заяви підтримав в повному обсязі , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та зазначила, що в період з 01.01.2016 по 31.08.2016 син [PERSON] проживав з позивачем та перебував на повному його утриманні, відтак відсутні підстави для стягнення аліментів за вказаний період на користь відповідача. Також, враховуючи те, що дочка позивача та відповідача [PERSON] одружилася, набула цивільної дієздатності, на утриманні відповідача не перебуває, відсутні підстави для стягнення аліментів на її утримання. Крім того, з часу присудження аліментів позивач систематично здійснював регулярні платежі по сплаті аліментів та перераховував на користь відповідача через пошту грошові кошти. Проте, частина платіжних документів не збереглася, а на деяких відсутні відомості про призначення платежу, тому державна виконавча служба не прийняла до уваги вказані платіжні документи. Також до уточненої заяви позивачем додано копії квитанції у підтвердження тих обставин, що позивач продовжує щомісячно сплачувати на користь позивача аліменти. Просить позовні вимоги задовольнити та звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами на сина за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року на суму 5534, 34 грн., звільнити від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки починаючи з 05 листопада 2017 року на загальну суму 14 157,10 грн. та звільнити від сплати аліментів в розмірі 67 190 грн., сплачених відповідно до квитанцій за період з червня 2011 року і по 31 грудня 2019 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та зазначила, що позовні вимоги в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментах на сина за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року на суму 5534, 34 грн. визнає, оскільки син дійсно у вказаний період проживав у батька. В іншій частині позовні вимоги не визнає, оскільки дочка після одруження зі своїм чоловіком і далі продовжує проживати з нею в [ADDRESS] , а вона продовжує їй допомагати матеріально. Крім того, після присудження аліментів на утримання дітей, позивач довгий час взагалі не сплачував аліментів. Періодично надсилав по 200-300 гривень на дрібні витрати в тому числі на цукерки. У 2019 році подавала до виконавчої служби заяву про те, що надіслані кошти не є аліментами так як при їх пересиланні не було вказано що це аліменти. Представник третьої особи Лугова Л.С. пояснила суду, що на виконанні Рівненського відділу ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. У зв`язку з наявною заборгованістю по сплаті аліментів, державним виконавцем винесено постанови про обмеження боржника у праві керування, полювання, користування зброєю та виїзді за кордон. Боржника викликано до відділу ДВС, який за викликом з`явився та повідомив , що не ухиляється від сплати аліментів, надав велику кількість платіжних квитанцій. Оскільки відповідач [PERSON] повідомила відділ ДВС, що вона не визнає вказаних платежів як аліменти, позивачеві було відмовлено у зарахуванні проведених платежів у рахунок наявної заборгованості по аліментах. Зазначає, що згідно наданих платіжних документів вбачається систематичність платежів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Відповідно до рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2010 року у справі №2-120/2010 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу)щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2009 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.83). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах виданої Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 15.03.2019 року, по виконанню виконавчого листа №2-120 від 10.03.2010 р. про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку за період з 21.12.2009 року по лютий 2019 року становить 60908,79 грн. (а.с.7,8). Відповідно наказу №1 Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 12 січня 2016 року [PERSON] зараховано учнем 8-го класу Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради (а.с. 9). Згідно наказу №116 Спасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 22 серпня 2016 року [PERSON] відраховано із складу учнів школи у зв`язку з навчанням його у Рокитнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 з 01.09.2016 року (а.с. 10). Згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02.11.2017 року цивільна справа №571/1412/17 заяву [PERSON] задоволено та надано право на шлюб (а.с.11,84). Відповідо витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 12.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , 03 листопада 2017 року зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 13). Витягом з протоколу №1 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Рокитнівської районної державної адміністрації від 01 лютого 2018 року встановлено, що станом на [INFO] дочка [PERSON] народила дитину, вийшла заміж та проживає окремо (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що у період часу з січня 2016 року по 31 серпня 2016 року [PERSON] проживав разом з ним, навчався Спасівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради та перебував на його повному утриманні. Також вказує, що дочка [PERSON] зареєструвала шлюб , народила дитину та перебуває на утриманні чоловіка. Вказані обставини підтверджені належними доказами та частково визнаються відповідачем. Водночас, відповідач стверджує, що після одруження дочки вона продовжує надавати їй матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги ті обставини, що відповідачем не спростовані доводи позивача в цій частині, суд дійшов висновку в наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 31.08.2016 року та звільнення від сплати аліментів на дочку [PERSON] , якій 02.11.2017 року надано право на шлюб та яка 03 листопада 2017 року одружилася, змінивши прізвище на [PERSON] . При цьому приймаючи до уваги, що наведений позивачем розрахунок по аліментах на дочку в сумі 14157,10 гривень є помилковим, суд вважає за доцільне не зазначати суми аліментів та обмежитися лише датою, з якою особа звільняється від сплати вказаних платежів. Крім того, позивач просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 67190 гривень за період з червня 2011 року по 31 грудня 2019 року, посилаючись на копії квитанцій (а.с.54-67). Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частина 2 ст.197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах виданої Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 15.03.2019 року, по виконанню виконавчого листа №2-120 від 10.03.2010 р. про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку за період з 21.12.2009 року по лютий 2019 року становить 60908,79 грн. (а.с.7,8). Дослідженими копіями квитанцій встановлено, що вказані платіжні документи не містять відомостей у підтвердження призначення платежу по аліментах. Значна частина наданих копій квитанцій є нечитабельною. Крім того, квитанції за березень 2019 - січень 2020 року (а.с.65-67) враховані державним виконавцем при визначенні розрахунку заборгованості, що підтверджено представником позивача у судовому засіданні. При цьому, ані позивачем, ані його представником не наведено інших обставин, що мають істотне значення для звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами. Аналізуючи зібрані у справі докази та правові норми суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на суму 60908,79 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved