Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 10 870 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а також про стягнення судових витрат, зокрема: судового збору в сумі 243,60 грн та 1 200 грн витрат за проведення експертизи (а.с.2). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється власником квартири [ADDRESS]. Поверхом вище розташована квартира [ADDRESS] в тому ж будинку, що належить відповідачу. 14 вересня 2014 року, внаслідок поломки фільтру тонкої очистки води на холодному водопостачанні в квартирі [ADDRESS], відбулось затоплення квартири [ADDRESS], в результаті чого було пошкоджено стелю та стіни у квартирі. Відповідно до висновку спеціаліста від 12.11.2014 року, розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири становить 10 870 грн. Відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду в добровільному порядку відповідач відмовляється. У рахунок відшкодування моральної шкоди позивач просив стягнути 3 000 гривень, посилаючись на те, що було порушено звичний ритм життя, довелось прикладати багато додаткових зусиль для його організації. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити повністю, при цьому посилався на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надано. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, на підставі досліджених доказів, судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] - позивачу по справі, що підтверджується витягом про державну реєстрацію (а.с.3). Відповідно інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] - відповідачу по справі. 14.09.2014 року в квартирі [ADDRESS], власником якої являється відповідач, внаслідок поломки фільтру тонкої очистки води сталося затоплення квартири [ADDRESS] в даному будинку, що призвело до пошкодження у квартирі стелі та стін, що підтверджується актом ПП «Техкомсервіс» від 15.09.2014 року (а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 156 Житлового Кодексу України власник квартири та члени його сім'ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування. Згідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою KM України від 8.10.1992р. №572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Статтями 322, 323 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення чи випадкового пошкодження (псування) несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно висновку спеціаліста С-4338 від 12.11.2014 року дійсний розмір матеріального збитку внаслідок залиття квартири становить 10 870 грн (10 515 грн - внаслідок залиття внутрішнього оздоблення квартири, 355 грн - внаслідок залиття набору меблів) (а.с.5-17). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З боку відповідача заперечень на позов не надійшло і суд виходить з об'єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Суд вважає, що відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі відповідача несе її власник, оскільки він зобов'язаний був слідкувати за сантехнічним станом своєї квартири, однак цього зроблено не було. Тобто, залиття квартири позивача відбулося з вини власника квартири [ADDRESS], яка полягала в неналежному утриманні квартири. Тому, відповідач повинен нести відповідальність за залиття квартири позивача. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 10 870 грн. обґрунтований та підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.3 ч.2 зазначеної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання щодо відшкодування нанесеної позивачу моральної шкоди, враховуються обставини даної конкретної справи, характер та спосіб завдання позивачу моральної шкоди, глибину його душевних страждань. Отже, позивачем понесені втрати немайнового характеру. В той же час, суд вважає, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем підлягає зменшенню, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також адекватності завданим душевним та моральним стражданням позивача, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] підлягає визначенню в сумі 1 000 грн. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1,2, 192), які у відповідності до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру - 243 грн 60 коп та судовий збір за вимоги немайнового характеру 81 грн 20 коп (1000х243,60/3000=81,20), а разом 324 грн 80 коп. В частині вимог щодо стягнення витрат за складання висновку спеціаліста в сумі 1 200 грн, суд відмовляє, оскільки відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, відносяться і витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Згідно ст. 87 ЦПК витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, несе сторона, яка заявила клопотання про вчинення цих дій. Виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, до судових витрат відносяться витрати за вчинення дій, необхідних для розгляду справи, після відкриття провадження у справі, оскільки такі дії проводяться за клопотанням сторони у справі. Згідно ж матеріалів справи висновок спеціаліста щодо матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири, було зроблено ще до звернення [PERSON] до суду з позовом, а тому понесені ним витрати на проведення дослідження спеціалістом не є судовими витратами в розумінні статей 79, 87 ЦПК України. Крім того, позивачем не надано оригіналу квитанції про сплату вказаних витрат, а ксерокопія квитанції (а.с.18) не є належним доказом. На підставі наведеного та

Outcome: partial