Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказав, що він є власником квартири за [ADDRESS] . У квартирі, крім нього, також зареєстровані члени його сім`ї, у тому числі [PERSON] , який є його сином. З 1996 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, не приймає будь-якої участі в утриманні майна. Посилаючись на наведене та те, що відповідач не проживає у квартирі понад рік, реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні власністю, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та не заперечує щодо заочного вирішення справи. Позивач був присутній у попередньому судовому засіданні, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира за [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 22 травня 1998 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованим за реєстром №39473. Як вбачається із запису акту про переміну прізвища, імені, по батькові за №413 від 09 жовтня 2020 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] змінив прізвище, ім`я та по батькові на [PERSON] . Як слідує з довідки про склад сім`ї та розмір платежів за комунальні послуги за №88 від 28 червня 2021 року, виданої ОСББ «Київська, 7», у квартирі по [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (донька), [PERSON] (син) та [PERSON] (син). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується копією будинкової книги долученої до матеріалів справи. Як вбачається з актів за №2/21 від 18 лютого 2020 року та за №1/21 від 06 липня 2020 року, складених комісією в складі голови правління ОСББ «Київська, 7» Виваль В.В., членів правління [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач зареєстрований у квартирі за [ADDRESS] , однак більше року у вказаній квартирі не проживає. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідом та другом позивача, підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] більше десяти років не проживає у квартирі за [ADDRESS] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач є власником спірної квартири, де зареєстрований його син [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року добровільно не проживає у спірній квартирі, не цікавиться нею, не приймає участі в її утриманні, не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою за [ADDRESS] . Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved