Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Новоолександрівської сільської ради Вовчанського району, Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якій зазначає, що 13 лютого 2015 року померла його рідна тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № 060868, виданого Вовчанською РДА 15.04.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 352. Ще за своє життя [PERSON] заповіла право на зазначену земельну ділянку [PERSON]., яка на момент складання заповіту являла собою земельну часту /пай/ без визначення меж. У 2004 році її право було реалізовано і нею був отриманий Державний акт. Заповіт на момент смерті не змінювався. [PERSON] з 2013 року до моменту смерті проживала разом з ним в м. Вовчанськ по вул. Пролетарській 46, але була зареєстрована за адресою батьків дружини, оскільки проживала там з 2010 року, після того, як стала потребувати медичної допомоги, а с. Вірівка на той час вже було практично вимерлим. Після смерті тітки він до нотаріальної контори не звертався, оскільки був єдиним спадкоємцем за заповітом та на момент смерті проживав разом з тіткою. В серпні звернувся до нотаріуса, але документально не зміг підтвердити факт проживання з нею однією сімєю та на момент смерті [PERSON] була власником земельної ділянки, а заповіт на його імя складений на право на земельну частку (пай). На підставі цього нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач звертається до суду та просить визнати за ним право власності на спадщину. В судове засідання сторони не з 'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 489576, виданого 17.02.2015 року, [PERSON], померла 13 лютого 2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК № 585208 матірю [PERSON] є [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, що підтверджується свідоцтвами про народження серії ІІ-ВЛ № 476518 та серії ІІ-ЯР № 508528, а тому [PERSON] була тіткою позивача. Згідно заповіту посвідченого Новоолександрівською сільською радою Вовчанського району, Харківської області, зареєстрованого за № 38 від 26.06.2003 року, [PERSON], заповіла [PERSON] земельну частку /пай/, розміром 4,23 умовних кадастрових гектарів, належну їй на підставі сертифікату серія ХР № 0190620, виданого Вовчанською РДА 02.061998 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44849543 від 23.08.2016 року заповіт є чинним.Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № 060868, виданого Вовчанською РДА 15.04.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 352, [PERSON] належить земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2736 га, яка розташована на території Новоолександріввської сільської ради Вовчанського району Харківської області, що також підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області № 29-20.16-0.3-2233/2-16 від 26.08.2016 року. Відповідно до листа Вовчанської державної нотаріальної контори № 2131/02-31 від 23.08.2015 року, після смерті [PERSON], видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим з підстав розбіжностей у визначенні майна, яке було предметом заповіту та документу, що підтверджує право власності. Спадкова справа після померлої 13.02.2015 року [PERSON] не заводилась, заяв про прийняття/відмову від спадщини не надходило. Згідно письмової заяви свідка [PERSON], дружини позивача, фактично з 2010 року по момент смерті [PERSON] мешкала в їх будинку по вул. Пролетарській 46 в м. Вовчанськ, формально була зареєстрована [INFO], у її батьків, оскільки реєстрацію дозволяли розміри жилплощі. Відповідно до довідки КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Вовчанського району» № 01-07/1214 від 09.11.2016 року, [PERSON] перебувала на диспансерному обліку, з 2013 року доглядалась сімейним лікарем вдома за адресою: вул. Пролетарська 46, м. Вовчанськ та отримувала амбулаторне лікування. Статтями 1216,1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/ іншій особі /спадкоємцю/. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на земельні ділянки після померлої [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved