Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в який зазначає, що 27.08.2014р. [PERSON] була видана власноруч написана розписка відповідно до якої [PERSON] зобовязувалась протягом 2015-2016р. с кінцевим терміном серпень 2016р. сплатити грошові кошти у сумі 12000 доларів Сполучених Штатів Америки, відповідно до умов відмови від частини спадщини, яка розташована за адресою с.Водяне вул. Леніна, 339 Камянсько-Дніпровського району Запорізької області яка відкрилась після смерті матері. Свої обов'язки за розпискою [PERSON] виконав у повному обсязі, тобто було написано заяву про відказ за частку в спадщині, яка відкрилась після смерті матері позивача та відповідача. [PERSON] сума за розпискою не сплачена в обумовлений термін. [PERSON] після настання терміну сплати неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо сплати грошових коштів, проте усі вони були проігноровані, у зв'язку із чим звернулись в суд для захисту своїх прав. [PERSON], дій спрямованих на сплату грошових коштів в добровільному порядку не вчиняла. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, пояснивши, крім викладеного у позові, що він дійсно вчинив дії, на користь [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів підтримав в повному обсязі та просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн., а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені ним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, та подала до суду зустрічну позовну заяву, якою просила власноруч написану розписку від 27.08.2014р. визнати нікчемною. Зустрічну позовну заяву відповідно до Ухвали Енергодарського міського суду від 29.03.2017р. було обєднано в одне провадження з первісним позовом. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнала, а за зустрічним позовом просила задовольнити його, пояснивши, що відмова від частки спадщини [PERSON] є його особистим бажанням, а не зобов'язанням, тому що відмова сама по собі не створює обов'язку у інших спадкоємців приймати чи не приймати його частку у спадщині. Відмова від спадщини ґрунтується на особистому бажанні особи та є безумовною дією, що не може розглядатися як зобов'язання. Прийняття або відмова від прийняття спадщини це особисте рішення, а не обовязок спадкоємця тому не виникає зобовязань у [PERSON] щодо сплати грошових коштів. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.3 ЦК України встановлено право учасників цивільних відносин на судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно із положенням ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зі змісту ст.16 ЦК України вбачається, що законодавцем встановлений вичерпний перелік способів захисту цивільного права та інтересу. Окрім передбачених наведеною нормою Закону способу захисту, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідально до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З дозліджених по справі матерівлів суд доходить до висновків, що 27.02.2014р. померла [PERSON], яка доводиться матерію [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.75). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина по одній другий частині, на житловий будинок та земельну ділянку, яки розташовані за адресою с.Водяне вул.Леніна,339 Камянсько-Дніпровського району Запорізької області відповідно до заповіту від 08.10.2008р. (а.с.78). 27.08.2014р. [PERSON] була написана власноруч написана розписка відповідно до якої відповідач зобовязувався протягом 2015-2016рр. с кінцевим терміном серпень 2016р. сплатити грошові кошти у сумі 12000 доларів США, відповідно до умов відмови від частини спадщини, яка розташована за адресою с.Водяне вул. Леніна,339 Камянсько-Дніпровського району Запорізької області яка відкрилась після смерті матері [PERSON]. Свої обов'язки за розпискою [PERSON] виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою від 27.08.2014р. спадкової справи №02-14т (а.с.73). Розписка від 27.08.2017р. була написана [PERSON] власноручно в присутності свідків за розпискою [PERSON] та [PERSON] заперечень щодо написання власноруч та справжності підпису у відповідача та позивача немає. Крім того, дати розписки та зави про відмову у прийнятті спадщини та заяви про прийняття спадщини збігаються, що вказує на домовленість сторін про намір відмови від спадщини та сплати за частку у спадщині. Фактичну оцінку частки у спадковому майні сторони визначили самостійно без зауважень один до одного. Відповідно до ст.640 ЦК України, яка вказує на момент укладення договору, за загальним правилом договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, яки встановлюють для [PERSON] вчинення дії, щодо переходу права отримання спадщини за заповітом, а для [PERSON] виконати умови зобовязання на користь [PERSON] Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1273 ЦК України передбачено право на відмову від прийняття спадщини, отже спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Статтею 1274 ЦК України передбачено право на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи, отже спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. За ст.1275 ЦК України настають правові наслідки відмови від прийняття спадщини, отже якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом. За таких обставин, відповідно до cт.509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановленою ст.11 нього Кодексу. Таким чином, враховуючи приписи ст.527 ЦК України, [PERSON] здійснив свої зобовязання та відмовився від спадщини на користь [PERSON], а [PERSON] не здійснила свої зобовязання тобто боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Доводи [PERSON], що розписка була написана під тиском та не усвідомлюючи її зміст та не бажання брати позивача частину не знайшов свого підтвердження, оскільки згідно матеріалів справи, відповідачка пояснила на психічні розлади не скаржиться до поліції до підписання договору не зверталася та після також. Вона знала про прийняте рішення, не оскаржила його, що свідчить про те, що погодилась з прийнятим рішенням. У судових дебатах відповідачка заявила, що ні чого не отримувала та вважає за необхідне даний договір визнати недійсним. Однак, суд не може погодитись з позицією відповідачки, оскільки позовні вимоги, а саме: підстави визнання договору нікчемним, нею зазначені вчинення правочину в діях яких вона не усвідомлювала, та не мало реальних наслідків. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання розписки договору від 27.08.2014 року нікчемним. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Нормами ч.1,5 ст.88 ЦПК України визначено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 3166 грн. 00 коп., витрати на надання правової допомоги позивачу в сумі 3000 грн. 00 коп.

Outcome: approved