Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач за позовом [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Однак, він не перебуває з позивачем в сімейних стосунках, не є наймачем зазначеної квартири, довгий час в квартирі не проживає. З даним позовом позивач вимушений звернутися, так як реєстрація відповідача в його житлі перешкоджає здійснювати право користування та розпорядження своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. В зв`язку з тим, що відповідач не з`явився в судове засідання, про час і місце якого був повідомлений судом у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, які є у справі, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.09.2019 року, копією витягу з Державного реєстру правочинів № 181020139 від 14.09.2019 року (а.с. 6-9). З довідки Красноградської міської ради № 4471 від 24.09.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV(далі Закон), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. За вимогами ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який не є членом сім`ї власника, чи наймачем даної квартири, дійсно довгий час не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності, але залишається зареєстрованим в ній, чим порушує його право власника на володіння та користування квартирою. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved