Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2005 року з [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу, від сумісного проживання мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, з 2012 року проживають окремо. Діти в даний час проживають з ним, а мати ухиляється від обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх дітей, їх долею не цікавиться, аліменти нау тримання дітей не сплачує, тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Представник третьої особи органу опіки та піклування П'ятихатської районної державної адміністрації Дінпропетровської області Кошовецька О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] двічі підряд 16.11.2016 року та 05.12.2016 року в судові засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження/а.с.6,7,8,9/. Відповідно до рішення служби у справах дітей П`ятихатської райдержадміністрації Дніпропетровської області від 26.11.2014 року неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] тимчасово влаштовані в сім`ю батька [PERSON] /а.с.18/ Згідно наданих характеристик [PERSON] характеризується негативно, постійного місця проживання не має, веде бродячий спосіб життя, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, не має постійного місця роботи/а.с.13,14/. Відповідно довідки П`ятихатського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.09.2016 року позивач [PERSON] за період з 07.07.2015 ркоу по 31.08.2016 року аліменти згідно з виконавчим листом № 2/190/508/15 виданим П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області від 09.09.2015 року від [PERSON] на утрмиання малолітніх дітей не отримував/а.с.17/. Позивачу [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] /а.с.19/, останній працює робітником з комплексного обслуговування в ДНЗ №4 «Сонечко» /а.с.21/ Відповідно до висновку органу опіки та піклування П'ятихатської райдержадміністрації останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір'ю малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально не утримує, умов для виховання дітей не створює, характеризується негативно, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей, що і дає підстави для задоволення позову. Суд роз'яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом». Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved