Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , відповідачів [PERSON] та її неповнолітню доньку - [PERSON] ; зняти відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною адресою . Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність , не заперечував проти прийняття заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наданого Службою висновку. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Акту обстеження місця проживання від 25.02.2019 року, складеного комісією у складі трьох мешканців будинку по [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] та її донька [PERSON] у квартирі [NUMBER] на даний час не проживають з вересня 2016 року. У Квартирі немає їх особистих речей (а.с. 10). Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 03 лютого 2003 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 13,14 ). Факт реєстрації відповідачів за місцем проживання в Квартирі підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 14.05.2019 року, сформованими на запит суду (а.с. 35). Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З досліджених судом доказів встановлено, що позивач є власником спірної квартири. Відповідачі зареєстровані за місцем проживання в квартирі, не є членами сім`ї позивача та не проживають в квартирі більше року. Обставин, з якими чинне законодавство України пов`язує збереження за відповідачами права користування Квартирою понад вказані строки, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. Оцінюючи Висновок, наданий Департаментом служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, згідно якого вказаний Департамент вважає недоцільним визнання малолітньої дитини, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у Квартирі, суд керується таким. В обґрунтування вказаного висновку Департамент служб у справах дітей посилається на можливість порушення прав та законних інтересів дитини в разі задоволення позову. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Між тим, як вбачається з досліджених судом доказів, малолітня [PERSON] , 2006 року народження , в спірній Квартирі ніколи не проживає та нею не користувався. Станом на даний час [PERSON] , проживає разом з [PERSON] в Криму. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання здійснена після набуття квартири у власність позивачем, без згоди останнього. За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності порушення прав [PERSON] в разі задоволення позовних вимог. Щодо вимог позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, суд керується наступним. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Таким чином, наявність судового рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем проживання. Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем станом на час розгляду даної справи не доведений факт порушення його прав в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку Відділом реєстрації місця проживання Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Враховуючи наведене, суд відмовляє в позові в частині вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою квартири у зв`язку з їх передчасністю. Одночасно суд враховує, що в разі відмови Відділу реєстрації місця проживання Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради в знятті відповідачів з реєстраційного обліку за адресою на підставі, зокрема, даного рішення суду, позивач не буде позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Outcome: partial