Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на той факт, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2010 року. З 08 липня 2011 року у вищевказаній квартирі було зареєстровано його батьків та сестру - відповідачів по справі, однак починаючи з жовтня 2011 року останні у квартирі не проживають, не отримують поштову кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей в квартирі не має. Відповідачі житлом не цікавляться, не сплачують витрати за надані комунальні послуги. Позивач зазначив, що місце проживання відповідачів йому не відоме, жодних перешкод в користуванні квартирою ним по відношенню до відповідачів не здійснено, останні добровільно визначили собі інше місце проживання і не користуються вказаною квартирою понад один рік без поважних причин, а тому він змушений звертатися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладені вище обставини, просила суд про їх задоволення. Згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, про що свідчать копії судових повісток, поштові повідомлення, акти ЖЕКу (а.с. 26, 27, 31, 32, 33, 37, 39, 41, 44). Згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими у повному обсязі та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно договору купівлі-продажу [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 16) Як вбачається з копії довідки - Форми №3, у спірній квартирі є зареєстрованими: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі (а.с. 5). Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Суд встановив, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі понад один рік у вищевказаній квартирі не проживають, особистих речей в квартирі не мають, житлом не цікавляться, не несуть витрати по його утриманню. Дані обставини доведені в судовому засіданні поясненнями представника позивача, та підтверджуються актами ЖЕКу №313 про не проживання відповідачів у спірній квартирі та відсутність їх особистих речей (а.с. 45, 46, 47, 48). Доказів, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідачів у спірній квартирі, суду не надано. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спірній квартирі не проживають понад 1 рік без поважних причин, вони втратили право користування спірною квартирою. На підставі викладеного і

Outcome: approved