Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визнати недійсним договір кредиту № 159Ф-АК 400 від 14.08.2008 року укладений між Позичальником [PERSON] та відповідачем ПАТ «ВТБ Банк» з підстав його невідповідності законодавству України, застосувати наслідки, що передбачені ч. 1, ч.2 ст. 216 ЦК України та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що підставою для звернення позичальника з позовною заявою до суду стало те, що Банком було допущене істотне порушення законодавства, про порядок надання споживчих послуг та законодавства, що регулює право та порядок надання банками фізичним особам кредитів у іноземній валюті. Зокрема, Позивач вважає, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду Споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того, позивач вважає, що текст договору містить порушення Банком законодавства України при укладанні договору кредиту № 159Ф-АК400 від 14.08.2008 року, укладеного між позивачем та Банком, а саме - Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» (Затверджена Постановою правління НБУ №492 від 12.11.2003 року та зареєстрованої в МЮУ 17.12.2003 р. №1172/8493). Позивач вважає, що у відповідності до умов цього Кредитного договору Банк зобов`язався відкрити позичальнику - [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] і зарахувати на поточний рахунок 22421.00 доларів США. (п.2.2 Договору). Крім того, позивач вважає, що зміст кредитного договору № 159Ф-АК 400 від 14.08.2008 року суперечить законодавству України, а саме «Правилам використання готівкової іноземної валюти на території України» затвердженої Постановою Правління НБУ №200 від 30.05.2007 року (зареєстровано в МЮУ 18.06.2007 року №656/13923 Так, текст цього кредитного договору включає положення, які суперечать законодавству України, а саме з п. 8.2. Кредитного договору №159Ф-АК 400 від 14.08.2008 року між позичальником та Банком, також вбачається, що позичальник здійснює повернення кредиту та сплату відсотків у валюті, що відповідає валюті кредиту, тобто у доларах США. Позивач вказує, що за Кредитним договором № 159Ф-АК 400 від 14.08.2008 року укладеного між Позичальником та Банком, був укладений графік, викладений у додатку №1 до цього кредитного договору, та згідно квитанцій Банку приймав від Позичальника іноземну валюту, а саме долари США, як за повернення кредиту так і як сплату відсотків за користування кредитом. Далі позивач вказує, що з тексту вказаного кредитного договору вбачається, що, по - перше, Банк зараховує на поточний рахунок Позичальника іноземну валюту - долари США, по друге, Позичальник зобов`язаний сплачувати послуги Банку, а саме, відсотки за користування кредитом, у валюті кредиту, тобто - доларах США. За таких обставин виходить, що Банк у період з 2008 по 2014 рік одержував на території України доход в іноземній валюті - доларах США, що є порушенням п.6.2. «Правил використання готівкової іноземної валюти на території України» затвердженої Постановою Правління НБУ №200 від 30.05.2007 року (зареєстровано в МЮУ 18.06.2007 року №656/13923). Викладене дає підстави визнати недійсним Кредитний договір № 159Ф-АК 400 від 14.08.2008 року укладений між Позичальником та Банком. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали поданий позов. Представник ПАТ « ВТБ Банк» в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляджу справи, направив до суду заперечення / а. с. 69 Т.1 /, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав, що на момент укладання вказаного кредитного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, кредитний договір укладений у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним. Крім цього, представник Банку у запереченнях вказав, що ст. 99 Конституції України встановлено, що грошевою одиницею України є гривня. Разом з тим, вказана стаття Конституції України визначає тільки правовий статус грошової одиниці України, але не встановлює сферу її обігу та будь - яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Надаючи та отримуючи кредити в валютах, сторонами в кредитному договорі відповідно до законодавства визначається та встановлюється модель регулювання грошових зобов`язань в іноземній валюті. Окрім обов`язку повернути грошові кошти в іноземній валюті, у сторони виникає зобов`язання здійснити оплату відсотків та інших платежів в іноземній валюті, якщо інший обов`язок не встановлений безпосередньо в кредитному договорі. В порядку ст. 533 ч.3 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язанням допускається в випадках та на умовах, встановлених законом. В порядку ч.2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Представник Третьої особи ТОВ « ФК « УКРФІНАНС ГРУП» в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляджу справи, направив до суду заяву пояснення, у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити та крім цього застосувати строки позовної давності. В обґрунтування відмови позовних вимог представник третьої особи вказав, що позивач [PERSON] при укладанні кредитного договору було укладено анкету - заяву на отримання автокредиту, вона була підписана позичальником, [PERSON] , був ознайомлений з усіма необхідними умовами кредитування, позивач мав можливість відмовитись від укладання кредитного договору, але цього не зробив, а тому визнав всі його пункти та розділи і навіть послідовно виконував свої обов`язки протягом певного строку. Волевиявлення позивача, під час укладання кредитного договору, було вільним, свідомим і повністю відповідало його внутрішній волі та було направлено на реальне настання правових наслідків, що відповідало вимогам ст. 203 ЦК України. Суд, вислухав пояснення позивача [PERSON] , представника позивача, перевірив матеріали справи приходить до наступного. В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини. 14 серпня 2008 року між відповідачем Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та позивачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 159Ф-АК-400. / а. с. 75 Т1. / За вказаним договором Банк надав позивальнику 22421, 00 доларів США до 14.08.2015 року, мета кредиту придбання автомобіля «SKODA OKTAVIA». Згідно п.2.1. вказаного кредитного договору Банк відкрив позичковий рахунок [NUMBER] та рахунок по процентам [NUMBER] 14.08.2008 року між Банком та позивачем [PERSON] , був укладений договір застави на автомобіль «SKODA OKTAVIA». На підставі п.2.3 підписанням вказаного кредитного договору позичальник підтвердив, що він письмово ознайомлений інформацією про кредитні умови договору. До кредитного договору був складений графік платежів повернення кредиту щомісячно у доларах США, з яким позивач погодився та виконував. / а. с. 79 Т.1 / На підставі платіжного доручення №1 від 14 серпня 2008 року ТОВ « Атлант-М Олексіївка » від Банку отримав 108630 грн. за автомобіль «SKODA OKTAVIA », якпй отримав [PERSON] / а. с. 181 Т.1 / Згідно квитанції №TR/14058/1 [PERSON] сплатив ПАТ «ВТБ Банк» 108630 грн., які в подальшому були перераховані ТОВ «Атлант - М Олексіївка» для придбання [PERSON] автомобіля. / а. с. 182 Т.1 / Згідно заявки на видачу готівки №TR14059/1 від 14 серпня 2008 року [PERSON] , отримав 108607 грн., що є еквівалент 22421 доларів США за кредитним договором. / а. с. 183 Т.1 / 15 серпня 2008 року на підставі акту прийому - передачі автомобіля [PERSON] , отримав у ТОВ « Атлант - М Олексіївка» автомобіль «SKODA OKTAVIA». / а. с. 186 Т.1 / 07 травня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до [PERSON] , з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №159Ф-АК-40 від 14.08.2008 року у сумі 10577 доларів США. / а. с. 291 Т.1 / Згідно повідомлення [PERSON] , дану вимогу отримав. / а. с. 292 Т.1 /. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк » до [PERSON] задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ « ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 159Ф-АК-400 від 14.08.2008 року в сумі 130072 грн. 43 коп. / а. с. 45 Т.1 / Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.10.2015 року т рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року змінено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ « ВТБ Банк» за кредитним договором № 159Ф-АК-400 від 14.08.2008 року 128778 грн.24 коп. / а. с. 52 Т.1 / Відповідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. На підставі ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На момент укладання договору між сторонами у справі діяв Закон України «Про захист прав споживачів» в редакції від 05.12.2003. Ст.651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторони погодили умови оспорюваного кредитного договору, позичальник [PERSON] погодився з умовами договору, що засвідчив своїм підписом, позивач не лише протягом дії договору не висловлював заперечень проти кредитного договору, а й в подальшому не намагався оспорити вказаний кредитний договір, отримав кредитні гроші, погодився їх перерахувати у автосалон, отримав автомобіль, продовжував сплачувати відсотки за кредитним договором, не просив визнати даний кредитний договір недійсним при подачі позову ВТБ Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивачем [PERSON] не доведено не додержання Банком в момент укладання спірного кредитного договору вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України, не встановлено судом невідповідності оспорюваного правочину ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання». П.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання» в редакції, що діяла на момент укладання кредитного договору, передбачав, що договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Кредитний договір №159Ф-АК від 14.08.2008 року відповідає всім вимогам, передбаченим п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання». Твердження позивача про відсутність будь-якого з зазначених в цій нормі реквізитів не знайшло свого підтвердження наданими суду доказами. Крім цього, умовами кредитного договору визначено, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених у договорі. Умови кредитування відповідно до п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів » позичальником отримано до укладення договору. Суд вважає, що позивачем не доведено порушення Банком його прав, усі аргументи на підтримку позовних вимог спростовуються умовами кредитного договору, який підписано позивачем, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Порушень валютного законодавства зі сторони ВТБ Банку в судовому засіданні не встановлено. Зміст кредитного договору, з яким погодився позивач, в частині вираження його в іноземній валюті не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам законодавства України, не суперечить він також і моральним засадам, оскільки кредитним договором передбачена можливість позивальника [PERSON] скористатись правом відмовитись від правочину до отримання ним суми кредиту. Судові витрати, пов`язані з розглядом позовної заяви [PERSON] покладаються на нього, в зв`язку з відмовою у позові. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, суд скасовує Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 січня 2017 року про зупинення виконавчого провадження № 5257677 про виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 640/3631/15-ц, виданого 15.06.2016 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 159Ф- АК 400 від 14.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ « ВТБ Банк». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed