Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 20.10.2012 року на 458 км а/д «Знам'янка-Луганськ-Ізварине» в Ясинуватському районі Донецької області з вини відповідача [PERSON] сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 11183», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ніссан-Мікра», державний реєстраційний номер «[NUMBER]» під його керуванням, в результаті чого автомобілю позивача було заподіяно механічні пошкодження на суму 33 688,58 грн., яку відповідачі в добровільному порядку відшкодувати не бажають. З моменту ДТП він не має можливості користуватися своїм автомобілем та у нього відсутні кошти на ремонт, у зв'язку з чим, він був вимушений звернутися до суду з позовом. Просив стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду в сумі 33 688,58 грн., моральну шкоду в розмірі сумі 30 000,00 грн., витрати по оплаті проведення експертизи - 650,00грн. та на правову допомогу - 2 000,00 грн., а також судовий збір - 446,28 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 11 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволенні частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 650 грн. та судові витрати - 73,71 грн. Стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 32 688,58 грн. та судові витрати - 770,46 грн. (витрати на правову допомогу та судовий збір). На вказане рішення суду ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині, що стосується апелянта, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не вирішені питання, що мають значення для встановлення дійсного розміру страхового відшкодування, а також не враховано відповідних роз'яснень Верховного Суду України, що викладені в Постанові Пленуму №6 від 27.03.1992 року. Також, вказує, що суд першої інстанції повинен був з'ясувати у позивача чи визнає він фізично знищеним автомобіль «Nissan Micra», вартість ремонту якого майже вдвічі перевищує його ринкову вартість. Страхова компанія, сповіщена про час та місце розгляду справи телефонограмою та судовою повісткою з рекомендованим поштовим повідомленням, свого представника не направила. Позивач та його представник [PERSON] заперечували проти апеляційної скарги страхової компанії. Відповідач та його представник [PERSON] просили її задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2013 року, 20.10.2012 року на 458 км а/д «Знам'янка-Луганськ-Ізварине» в Ясинуватському районі Донецької області з вини відповідача [PERSON] сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 11183», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ніссан-Мікра», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілю позивача було заподіяні механічні пошкодження на суму 33 688,58 грн., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 397/12-11 від 10.12.2012 року. (а. с. 11) Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», поліс № АВ/4930356, тому суд дійшов висновку, що вказана вище сума майнової шкоди підлягає стягненню зі страхової компанії. (а. с. 12) Пунктом 2 полісу № АВ/4930356 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено франшизу в розмірі 1 000 грн., яку суд стягнув з відповідача [PERSON] Задовольняючи частково позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути її з винуватця ДТП - [PERSON], оскільки внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача, в результаті чого останній був позбавлений можливості протягом тривалого часу використовувати автомобіль за призначенням, був вимушений вживати заходи для відшкодування завданої матеріальної шкоди, що призвело до зміни звичайного способу його життя та мало негативний вплив на психологічний стан позивача. Враховуючи необережний характер діянь [PERSON] та ступінь моральних страждань позивача, суд першої інстанції вважав, що позивачу було завдано моральну шкоду, та визначив розмір грошового відшкодування - 2 000 грн. Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду стосовно відшкодування матеріальної шкоди, оскільки суд не застосував положення закону, який підлягає застуванню. Як вбачається з автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 397/12-11 від 10.12.2012 року, що було надане у повному вигляді апеляційному суду, вартість відновлювального ремонту складає 64 834,64 грн. при дійсній (ринковій) вартості транспортного засобу - 33 688,58 грн. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року № 1961-IV, в редакції на момент виникнення правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Позивач не згоден з визнанням транспортного засобу знищеним та не бажає отримувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, тому відповідно до вказаної норми закону залишки транспортного засобу слід передати страховій компанії. Питання про повернення транспортного засобу до звернення позивача до суду з даним позовом страховиком не розглядалося. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - зміні, а саме - позивача слід зобов'язати передати автомобіль страховій компанії після отримання ним суми страхового відшкодування, яку стягнув суд першої інстанції. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial