Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики від 06.10.2014 року у загальній сумі 10200 доларів США. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06.10.2014 року відповідач [PERSON] було складено розписку про отримання від нього грошових коштів у розмірі 5950 доларів США з умовою сплати щомісячного проценту в розмірі 150 доларів США. строком до 06.10.2015р. Оскільки відповідачка повернула позивачу тільки 1000доларів США, на далі наміру повернути борг в обумовлений в розписці строк, що свідчить про порушення та невиконання нею зобов'язань, а тому просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги повністю підтримує та просить розглянути справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової кореспонденції, яке повернулося з відмітною «за закінченням терміну зберігання» про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності незявившихся сторін. Заяв про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки від 06.10.2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 5950,00 дол. США з умовою сплати щомісячного проценту в розмірі 150 доларів США, строком до 06.10.2015р. На даний час відповідачкою повернуто всього 1000 доларів США. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Оскільки відповідачкою позивачеві суму боргу не повернуто в обумовлений в розпиці строк в повному обсязі, то право позивача невиконанням зобов'язання з боку відповідачкою порушено, а тому підлягає судовому захисту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов щодо стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню, оскільки наявність боргового документа - розписки, у позивача, свідчить про існування невиконаного відповідачкою [PERSON] зобов'язання перед [PERSON] з урахуванням повернутої суми в розмірі 1000доларів США становить 10200 доларів США з яких : 4950,00 доларів США. загального боргу та 5250,00доларів США ( 35 місяців *150 доларі США ) обумовлена сторонами сума за кожний місяць з 06.10.2014 до 06.09.2017р.). Тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу 10200 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ станом на час подачі позову до суду 06.09.2017р. складає 25,95 доларів США, що становить 10200*25,95=264690 грн., за договором позики, укладеним між відповідачем та позивачем, оскільки, відповідно до вимог ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved