Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а саме будинком [ADDRESS], визнати [PERSON], такою що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що згідно договору купівлі-продажу від 23.11.2012 року він є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку на момент здійснення укладення договору був зареєстрований - відповідач. Відповідач [PERSON] була власницею вказаного будинку до підписання договору купівлі-продажу. Позивач зазначив, що придбав будинок у [PERSON], яка право підписання договору передала своїй доньці, яка діяла за довіреністю. На момент підписання договору купівлі-продажу будинку відповідач перебувала на заробітках в Російській Федерації. Дочка відповідача запевнила позивача, що її матір - [PERSON] зніметься з реєстрації протягом 2-3 тижнів з моменту підписання договору. Відповідач до теперішнього часу не знялася з реєстрації та місце перебування відповідача не відомо. Особистих речей відповідача у будинку не зберігається. Оскільки відповідач залишається зареєстрованим у будинку, позивач змушений виплачувати за неї комунальні платежі, позбавлений права розпорядитися своєю власністю. Мотивуючи позов тим, що відповідач в указаному житловому приміщенні не мешкає та не є членом сім'ї позивача, останній просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, розташованої в [ADDRESS], визнавши [PERSON] втратившою права користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач, [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації рекомендованим поштовими повідомленнями. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 23 листопада 2012 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Артемівської міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за № 2421, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на праві приватної власності. Відповідно до довідки УДМС України у Донецькій області наданою 26.12.2013 на запит суду №244 від 09.01.2014 року відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована з 30.08.2010 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки суспільного квартального комітету № 21, складеної головою Суспільного квартального комітету від 16.12.2013 року, за адресою: [ADDRESS], [PERSON] проживає за даною адресою, а також за цією адресою зареєстрована [PERSON], [INFO], але за вказаною адресою не проживає. Суд ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, враховує норма матеріального права, які полягають в наступному. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею ст. 321 ЦК України, ст. 155 ЖК України встановлені гарантії прав громадян, які мають в приватній власності жилий будинок (квартири), а саме, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] з моменту укладення договору купівлі-продажу не є власником будинку, не мешкає за місцем реєстрації, за адресою: м. Артемівськ, вул. Весела, буд. 50 з 2012 року, особистих речей відповідача у будинку не має, домовленості між власником житла та відповідачем відносно її реєстрації у будинку відсутня. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved