overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у березні року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2016 року у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1791; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у березні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони досягли згоди стосовно того, що після розірвання шлюбу між ними їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], залишиться проживати з батьком позивачем [PERSON] З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у грудні 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 31 травня 2011 року у Другому Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 185; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у грудні 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у листопаді 2014 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 квітня 2009 року у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 230; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони шість місяців тому припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у січні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12 березня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 264; від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у січні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у травні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 2007 року у Третьому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 621; від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у травні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим шість місяців тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 993; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони шість місяців тому припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони досягли згоди стосовно того, що після розірвання шлюбу між ними їх малолітня донька [PERSON], [INFO], залишиться проживати з батьком позивачем [PERSON] З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, у зв'язку з чим вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що пред'явлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12 березня 2015 року в Посольстві України в Державі Ізраїль, актовий запис №05; від шлюбу дітей немає. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в зв'язку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2006 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили. Позивач просить шлюб розірвати. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2006 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, із зустрічним позовом не погодився, пояснив, що він офіційно не працює, дохід становить 1500 грн., згоден виплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісяця. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, заперечень не має, просить шлюб розірвати. Просить задовольнити її зустрічний позов, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що подружжя перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2006 року. Сторони припинили шлюбні відносини через те, що вони виявилися людьми з несумісними характерами та різними поглядами на сімейне життя. Поновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Шлюб носить формальний характер. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і шлюб розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якій батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Виходячи з наведеного, враховуючи те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню та необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 650 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що сумісне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 2000 року. Від шлюбу спільного майна, неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у його відсутність. Зазначив, що причиною розпаду сімейно-шлюбних відносин стали несумісність характерів, різні погляди на життя. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, за місцем реєстрації. Справа розглядалась судом у заочному порядку із дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.07.1995 року /а.с. 3/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що сумісне подружнє життя не склалося через несумісність характерів, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 2000 р. Відповідач заперечень не надав. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства. Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved