Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовна заява мотивована тим, що 18 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження укладення якого відповідачем було видано позивачу розписку. За укладеним договором позики, умови якого відображені в розписці, позивачем було передано відповідачу у позику кошти в сумі 8030,00 гривень, які відповідач повинен був повернути до 23.03.2014 року. Після настання вказаного у розписці терміну повернення позики відповідач кошти не повернув, що змусило позивача неодноразово звертатись до відповідача з вимогами про повернення суми позики. На звернення відповідач лише давала численні обіцянки про повернення грошей, які не були нею дотримані. 07.05.2014р. на адресу відповідача було направлено досудову вимогу, яка також залишена відповідачем без будь-якого реагування та відповіді. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки суд не повідомила, хоча повідомлялася про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно письмової розписки від 18.03.2014 р. [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 8030,00 гривень. Зобов'язалась борг повернути строком не пізніше 23.03.2014 року. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту розписки, наданої позивачем та вимог чинного законодавства, для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8030,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved