Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2012 року 25 сесією 6 скликання Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області прийнято рішення передати [PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0478 га по [ADDRESS] , яким, як він вважає, порушуються його права, оскільки [PERSON] загородила пішохідний прохід з [ADDRESS] на [ADDRESS] , яким він користувався разом з іншими мешканцями [ADDRESS] . Оскільки вказаний прохід було прорізано на підставі рішення Виконавчого комітету Путивльської міської ради народних депутатів від 22 вересня 1983 року №295, позивач просить визнати недійсним рішення 25 сесії 6 скликання Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 29 травня 2012 року «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території м.Путивль» в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0478 га по [ADDRESS] , скасувати Державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯМ №751723, виданий 22 червня 2012 року [PERSON] , та зобов?язати [PERSON] розгородити пішохідний прохід з [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача та його представника, які підтримали позовні вимоги, представника відповідача - Путивльської міської ради, яка визнала позовні вимоги, відповідача [PERSON] та її представника, які позов не визнали та просили застосувати позовну давність, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10 липня 2019 року у справі №584/1155/17 за позовом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області до [PERSON] про визнання недійсним рішення міської ради та визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, яке набрало законної сили 20 серпня 2019 року, рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради №210 від 26 вересня 1996 року вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку орієнтовною площею 0,046 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 13 жовтня 2009 року [PERSON] звернулась до відділу Держкомзему у Путивльському районі Сумської області з заявою про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку, а 19 жовтня 2009 року була виготовлена технічна документація. 31 грудня 2009 року був складений акт про погодження меж земельної ділянки в натурі та передачу межових знаків [PERSON] по [ADDRESS] за участю самої [PERSON] , землевпорядника міськвиконкому [PERSON] , суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] 29 травня 2012 року 25 сесією 6 скликання Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області прийнято рішення про затвердження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території м.Путивль, згідно з яким [PERSON] передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0478 га по [ADDRESS] за рахунок коштів державного бюджету. 22 червня 2012 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯМ №751723, згідно з яким кадастровий номер 5923810100:01:017:0076. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власницею будинку загальною площею 54,9 кв.м [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 5923810100:01:017:0076 площею 0,0478 га. Судом встановлено, що 23 липня 1981 року Виконкомом Путивльської міської ради народних депутатів прийнято рішення №217 про відведення [PERSON] земельної ділянки під город (а.с.12), а рішенням від 22 вересня 1983 року №295 надано дозвіл на прорізку пішохідної доріжки з [ADDRESS] (а.с.13). Проте, рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10 липня 2019 року у справі №584/1155/17 встановлено, що відповідно до генерального плану м.Путивль від 1989 року пішохідної доріжки між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] немає і в архіві Путивльського бюро технічної інвентаризації та проектування від 9 листопада 2017 року відсутні рішення та схеми щодо пішохідної доріжки між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до ст.12 ЗК України (в редакції від 6 травня 2012 року) до повноважень сільських, селищних, міських рад, крім іншого, відноситься розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. За змістом ст.ст.81, 116 ЗК України (в редакції від 6 травня 2012 року) громадяни набувають права власності на землю, зокрема, шляхом безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що раніше були надані їм у користування, за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України. При цьому передача безоплатно земельних ділянок громадян у межах норм, визначених ЗК України, проводиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до п.г ч.1 ст.121 ЗК України (в редакції від 6 травня 2012 року) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадяни мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок у містах площею не більше 0,1 га. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Як роз?яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК (2768-14) перелік підстав для цього є вичерпним. Гарантії права власності на земельні ділянки визначені ст.153 ЗК України. Як пояснив сам позивач, його земельна ділянка не межує з земельною ділянкою відповідача [PERSON] , наявності претензій до позивача з боку суміжних землекористувачів судом не встановлено. Що стосується доводів позивача з приводу існування пішохідного проходу до [ADDRESS] , що включений до земельної ділянки позивача, то як встановлено рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10 липня 2019 року, на генеральному плані м.Путивль від 1989 року такого проходу між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] немає. Та обставина, що рішенням Путивльської міької ради від 27 листопада 1997 року №298 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у закритті проходу на [ADDRESS] (а.с.14), також не є підставою для задоволення позову, оскільки судовим рішенням встановлено, що такого проходу не існує на генеральному плані м.Путивль від 1989 року, який діє і на теперішній час. Тому посилання позивача на порушення ст.83 ЗК України при передачі у власність відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки є безпідставними. Представник відповідача - Путивльської міької ради, підтвердила доводи відповідача [PERSON] про те, що новий генеральний план міста перебуває на стадії розробки. Як пояснила відповідач [PERSON] , на громадських слуханнях щодо врахування громадських інтересів включення до проекту генерального плату м.Путивль відкриття пішохідного проходу для сполучення [ADDRESS] та [ADDRESS] серпня 2016 року було вирішено рекомендувати міській раді внести у проект генерального плану міста влаштування зазначеного пішохідного проходу за рахунок земельної ділянки [ADDRESS] , на підтвердження чого відповідачка надала копію відповідного протоколу та викопіювання з плану міста та проекту плану (а.с.46-47, 105, 106, 108). Крім того, відповідач [PERSON] зазначила, що до складу земельної ділянки за вказаною адресою включено землі загального користування - дорога з твердим покриттям шириною 2 м. Отже, є слушними доводи представника відповідача [PERSON] - адвоката Бондаренко Є.П., про відсутність порушення законних прав позивача з боку відповідачів, оскільки підстав для виникнення у позивача права на прохід по земельній ділянці, належній відповідачу [PERSON] , немає. Посилання позивача на те, що на момент прийняття рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки вона була власницею квартири [ADDRESS] , не є підставою для задоволення позову, оскільки, як встановлено судом, спірна земельна ділянки виділялась для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а не квартири у двоквартирному будинку, і 3 серпня 2016 року відбулась державна реєстрація права приватної власності [PERSON] на житловий будинок, об?єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 9 грудня 1994 року, повідомлення про початок будівельних робіт від 27 квітня 2015 року, декларації про готовність об?єкта до експлуатації від 21 жовтня 2015 року; розмір частки 1/1. Право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0478 га за вказаною адресою зареєстровано 18 серпня 2017 року на підставі Державного акта на право власності на цю земельну ділянку серії ЯМ №751723. Таким чином, орган місцевого самоврядування, діючи в межах своїх повноважень, передав безоплатно у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 5923810100:01:017:0076, площею 0,0478 га, що не перевищує норм, визначених ст.121 ЗК України, при цьому за даними відділу Держкомзему у Путивльському районі Сумської області жодних обмежень чи обтяжень на цю земельну ділянку встановлено не було. Крім того, державна реєстрація права власності на об?єкти нерухомості - як на житловий будинок, належний відповідачу (1/1 частка), так і на земельну ділянку, проведена за адресою: [ADDRESS] . У зв?язку з викладеним суд не вбачає підстав для задовлення позову.

Outcome: dismissed