Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь борг у розмірі 50000 грн. та витрати по`вязані зі сплатою судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2019 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти у розмірі 50000 грн., які зобов`язався повернути до 08 березня 2019 року, про що склав відповідну розписку. До теперішнього час відповідач взяте на себе зобов`язання не виконав, гроші не повернув, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу та витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Позивач в судове засідання не з`явився, але від його представника до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором, а ч. 2 ст. 1047 вказаного Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 2019 року між сторонами у простій письмовій формі був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 50000 грн., які зобов`язався повернути до 08 березня 2019 року. Ця обставина підтверджується розпискою (а.с. 22). До теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув, тобто не виконав взяте на себе грошове зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли правовідносини в сфері позики, відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти, отримані у борг за розпискою у строк та в порядку, що в ній встановлені, позивачу не повернув, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved