Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Завод порошкової металургії» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги, заборгованості з виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначав, що 14 липня 2014 року він, працюючи на умовах безстрокового трудового договору на Державному підприємстві «Завод порошкової металургії», подав письмову заяву його керівнику про звільнення з роботи за власним бажанням, у зв'язку з тривалою невиплатою заробітної плати за березень, квітень, травень, червень місяці 2014 року. Наказом керівника Державного підприємства «Завод порошкової металургії» №82-к від 14.07.2014 року, позивача було звільнено з роботи з 14.07.2014 року за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України, але без вказівки на ч.3 цієї статті. Заборгованість відповідача із виплати заробітної плати позивачу становить: за березень 2014 року - 2338,33 гривні, за квітень 2014 року - 1702,98 гривень, за травень 2014 року - 1798,42 гривні, за червень 2014 року - 2847,50 гривень, за липень 2014 року - 6384, 39 гривень. На даний час загальний борг по заробітній платі становить - 15071,62 гривні, що підтверджується довідкою - розрахунку боргу №165 від 21.07.2014 року. Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Таким чином сума вихідної допомоги позивача у розмірі його тримісячного середнього заробітку, яку повинен виплатити відповідач, становить 8504,85 гривень: 3475,10 гривень нарахованої заробітної плати за червень місяць 2014 року + 2194,80 гривень нарахованої заробітної плати за травень місяць 2014 року: 2х3 місяці = 8504,85 гривень. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач завдав позивачу моральної шкоди, розмір якої, виходячи із вимог розумності та справедливості, він оцінює в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень і яка полягає у втраті позивачем нормальних життєвих зв'язків внаслідок недоотримання ним тривалий час заробітної плати та в його додаткових зусиллях для організації свого життя - пошуку нової роботи для забезпечення своєї життєдіяльності та життєдіяльності своєї сім'ї. Посилаючись на викладене, позивач просив змінити формулювання причини його звільнення з роботи з Державного підприємства «Завод порошкової металургії» за ст.38 КЗпП України, зазначивши формулювання: «звільнений за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 КЗпП України, в зв'язку з невиконанням Державним підприємством «Завод порошкової металургії» законодавства про працю та умов колективного договору щодо оплати праці», зобов'язати Державне підприємство «Завод порошкової металургії» внести до трудової книжки позивача зміни про його звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України, стягнути з Державного підприємства «Завод порошкової металургії» на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати, що становить 15071 (п'ятнадцять тисяч сімдесят одну) гривню 62 копійки, вихідну допомогу в розмірі середнього тримісячного заробітку в розмірі 8504 (вісім тисяч п'ятсот чотири) гривні 85 копійок та моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги, в яких просив суд стягнути з Державного підприємства «Завод порошкової металургії» на користь позивача 12733 (дванадцять тисяч сімсот тридцять три) гривні 29 копійок, у зв'язку з виплатою позивачу [PERSON] відповідачем ДП «Завод порошкової металургії» частини боргу з виплати йому заробітної плати в сумі 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 33 копійки. В судовому засіданні представник відповідача Державного підприємства «Завод порошкової металургії» Лебедєв П.В. заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позивач подав заяву про звільнення за власним бажанням, у зв'язку з невиплатою заробітної плати, наказом №82-к від 14.07.2014 року був звільнений, з яким позивач був ознайомлений та підписаний ним без будь-яких заперечень. Заборгованість по виплаті ДП «ЗПМ» заробітної плати утворилася в результаті зменшення доходної частини та зниження обсягів на поставку готової продукції по Україні на 15185 гривень. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність негативних наслідків та обґрунтовували розмір моральної шкоди у сумі 3 000 гривень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на умовах безстрокового трудового договору на Державному підприємстві «Завод порошкової металургії» (а.с.7-8). 14 липня 2014 року позивач подав письмову заяву його керівнику про звільнення з роботи за власним бажанням, у зв'язку з тривалою невиплатою заробітної плати за березень, квітень, травень, червень місяці 2014 року (а.с.6). Наказом №82-к від 14.07.2014 року [PERSON] звільнено з посади начальника дільниці цеху №11 з 14.07.2014 року за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України (а.с.9). Згідно довідки - розрахунку №165 від 21.07.2014 року заборгованість по заробітній платі становить 15071 (п'ятнадцять тисяч сімдесят одна) гривня 62 копійки (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з Державного підприємства «Завод порошкової металургії» на користь [PERSON] заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 12733 (дванадцять тисяч сімсот тридцять три) гривні 29 копійок та вихідної допомоги в розмірі середнього тримісячного заробітку в розмірі 8504 (вісім тисяч п'ятсот чотири) гривні 85 копійок. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то в судовому засіданні представник позивача не надав, а судом не здобуто, доказів її заподіяння.

Outcome: partial