Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Міністерства екології та природних ресурсів України та уточнивши позовні вимоги в частині розміру середнього заробітку просить суд: Наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 21.10.2015 року №403-о про звільнення з 09 вересня 2015 року [PERSON] з виконуючого обов'язки директора Науково-дослідної установи «Український науковий лентр екології моря» у зв'язку із призначенням у встановленому законодавством порядку директора цієї установи, п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України - скасувати з дня його видання; Наказ Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря» від 20.11.2015 року № 72\\к, згідно якого вважати звільненим виконуючого обов'язки директора Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря» 09 вересня 2015 року у зв'язку із призначенням у встановленому законодавством порядку директора цієї установи (п.2 стт 36 Кодексу законів про працю України) - скасувати з дня його видання; зобов'язати Міністерство екології та природних ресурсів України видати наказ про поновлення [PERSON] на посаді виконуючого обов'язки директора Науково-дослідна установа «Український науковий центр екології моря»; зобов'язати Міністерство екології та природних ресурсів України видати наказ про допуск [PERSON] до службового кабінету директора Науково- дослідної установи «Український науковий центр екології моря» в адміністративній будівлі по вул. Французький бульвар, 89 у м. Одесі з метою виконання службових обов'язків виконуючого обов'язки директора Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря»; стягнути з Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 59\~452,03 гривні; та допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] посилається на наступне. Міністерство екології та природніх ресурсів України (далі по тексту Мінприроди) 25.03.2015 року видало наказ № 89-о про припинення повноважень [PERSON] та звільнення його з посади виконуючого обовязки директора Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря» (далі - УкрНЦЕМ) за п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. УкрНЦЕМ 26.03.2015 року видала наказ № 13/к згідно якого припинила повноваження [PERSON] та одночасно на бухгалтерію поклала обовязок щодо виплати грошової компенсації за відпустку. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2015 року вищезазначені накази були скасовані, покладено на Мінприроди обовязок видати наказ про поновлення [PERSON] на посаді виконуючого обовязки директора УкрНЦЕМ та допустити [PERSON] до службового кабінету. Дане рішення не оскаржувалось сторонами та на сьогоднішній день є чинним. Своїм наказом від 19.11.2015 року Мінприроди скасувало наказ від 25.03.2015 року № 89-о та поновило [PERSON] на посаді з 26.03.2015 року на посаду виконуючого обовязки директора УкрНЦЕМ. Директором УКРНЦЕМ [PERSON] був виданий наказ від 20.11.2015 року № 72/к про оголошення наказу про звільнення [PERSON], згідно якого останній вважається звільненим з 09.09.2015 року, посилаючись на наказ Мінприроди від 19.11.2015 року. Наказ про допуск [PERSON] до службового кабінету взагалі Мінприродою не видавався. Відповідні записи про вищезазначені накази в трудову книжку [PERSON] не внесені, особисто [PERSON] з зазначеними наказами не був ознайомлений та відповідно з такою метою до Мінприроди чи УкрНЦЕМ не запрошувався, а отримав їх поштою в грудні 2015 року. Крім того, виплати згідно з рішенням суду від 21.10.2015 року з [PERSON] не проведені. Такі дії Мінприроди та УкрНЦЕМ [PERSON] вважає протиправними, незаконними та такими, що грубо порушують його трудові права. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник Мінприроди України - [PERSON], у судове засідання не зявився, 29.03.2016 року до суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу за наявними матеріалами та без участі представника у судовому засіданні. У відповідності з письмовими запереченнями, що були надіслані суду, Мінприроди не визнає позовні вимоги [PERSON] Представник третьої особи УкрНЦЕМ [PERSON], у судове засідання не зявилась. В минулих судових засіданнях [PERSON] заперечувала проти позовних вимог. В наданих письмових запереченнях Мінприроди та УкрНЦЕМ посилаються на те, що позивача 12.08.2013 року було тимчасово призначено на посаду директора УкрНЦЕМ та 10.09.2015 року, за результатами конкурсного відбору директором УкрНЦЕМ призначено [PERSON], в той же час, [PERSON] не подавав документи на участь у конкурсі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши всі представлені докази та обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Мінприроди № 387-о від 12.08.2013 року позивача було призначено виконуючим обовязки Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря», тимчасово на період до призначення директора зазначеної установи у встановленому законодавством порядку. Наказом Мінприроди від 25.03.2015 року № 89-о були припинені повноваження виконуючого обовязки директора УкрНЦЕМ [PERSON] та звільнено за п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. В подальшому позивач оскаржив до суду зазначений наказ про звільнення та рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2015 року його позовні вимоги були задоволені, наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.03.2015 року № 89-о про припинення повноважень виконуючого обов'язки директора Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря» [PERSON] та звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ з 25.03.2015 року - скасовано з моменту його видання. Наказ Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря» від 26.03.2015 року № 13/к, згідно якого припиняються повноваження [PERSON] та примусово на нього покладається обов'язок щодо отримання грошової компенсації за відпустку - скасовано з моменту його видання. Зобов'язано Міністерство екології та природних ресурсів України видати наказ про поновлення [PERSON] на посаді виконуючого обов'язки директора науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря». Зобов'язано Міністерство екології та природних ресурсів України видати наказ про допуск [PERSON] до службового кабінету директора Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря» в адміністративній будівлі по вул. Французький бульвар, 89 у м. Одесі з метою виконання службових обов'язків виконуючого обов'язки директора Науково-дослідної установи «Український науковий центр екології моря». Проте, розгляду позовних вимог [PERSON] та постановлення вищевказаного рішення, наказом Мінприроди № 338-о від 10.09.2015 року було призначено [PERSON] на посаду директора УкрНЦЕМ з посадовим окладом згідно з штатним розписом на умовах укладеного з ним контракту. 19.11.2015 року наказом Мінприроди № 402-о скасовано наказ від 25.03.2015 року № 89-о «Про звільнення [PERSON]Р.» та поновлено з 26.03.2015 року на посаді виконуючого обовязки директора УкрНЦЕМ, тимчасово на період до призначення директора зазначеної установи. В той же день, 19.11.2015 року наказом Мінприроди № 403-о позивача було звільнено 09 вересня 2015 року з посади виконуючого обовязки директора УкрНЦЕМ, на підставі п.2 ст. 36 КЗпП, у звязку з призначенням у встановленому законодавством порядку директора цієї установи. Суд звертає увагу на послідовність дій відповідача, а саме, 19.11.2015 року Мінприроди поновлює позивача на роботу та зразу звільнило з 09.09.2015 року через прийняття на роботу за контрактом [PERSON], хоча наказ про призначення [PERSON] на посаду винесено 10.09.2015 року, тобто на наступний день з якого позивача згодом звільнили. Підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2\~і\~3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП за змістом якого було звільнено позивача 19.11.2015р.). Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до копії листа від 20.11.2015 року № 471/6, що міститься в матеріалах справи, яким УкрНЦЕМ звернулося до позивача з проханням зявитись 24.11.2015 року за адресою УкрНЦЕМ для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі № 71/к та наказом про звільнення № 72/к від 20.11.2015 року. Достовірні та належні докази про отримання позивачем вказаного листа до 24.11.2015 року в матеріалах справи відсутні. Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, всупереч вимогам ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні позивача з 09.09.2015 року відповідач не здійснив виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 25.03.2015 року по 09.09.2015 року, право на отримання яких мав позивач, оскільки наказами від 19.11.2015 року його було поновлено та потім звільнено. Таким чином, відповідач допустив грубе порушення прав позивача не здійснивши з ним всі розрахунки саме в день звільнення 19.11.2015 року. Згідно з ст..117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Заходи, встановленні ст.. 117 КЗпП України, визначаються як відповідальність роботодавця, що покладена на відповідача за порушення не просто прав працівника, а за недотримання свого обовязку щодо виплати всіх сум, право на отримання яких має працівник в день звільнення. Пункт 25 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»: не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Затримка розрахунку з позивачем тягне обов'язок відповідача провести на користь працівника виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Згідно з Розрахунку, що була надана позивачу заступником головного бухгалтера УкрНЦЕМ [PERSON], середньоденна заробітна плата позивача до звільнення складала 186,37 грн. Розрахунок, середньо заробітної плати за час вимушеного прогулу, наданий суду позивачем здійснюється наступним чином: 319 х 186,37 = 59\~452,03, де 319 загальна кількість робочих дів вимушеного прогулу з 26.03.2015 року по 23.06.2016 року день постановлення рішення, а 186,37 середньоденна заробітна плата. Наданий позивачем розрахунок не викликає сумніву в правильності його складання. Суд критично відноситься до наголошень відповідача та УкрНЦЕМ стосовно того, що позивачу неодноразово надсилались повідомлення про необхідність зявитись до УкрНЦЕМ для ознайомлення з наказами та вакансіями незайманих посад. При цьому, відповідач та УкрНЦЕМ не розяснили позивачу, ані в письмовій формі, ані особисто, щодо права на отримання середнього заробітку за період роботи на який його було поновлено 25.03.2015 09.09.2015 року. Одночасно, суд приймає до уваги, що відповідачем не було запропоновано позивачу зявитись 19.11.2015 року за місцем знаходження УкрНЦЕМ для спільного розгляду та вирішення питання щодо способу та порядку виконання рішення суду від 21.10.2015 року про поновлення [PERSON] на посаді. Тобто, представники відповідача свідомо не виконали рішення суду, яке не було оскаржено сторонами та набрало законної сили, та, відповідно. є обовязковим для виконання. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку зі звільненням позивача від сплати судових витрат відповідно до п. 1 ч. 1\~Закону України «Про судовий збір», а саме за вимоги, що випливають з трудових правовідносин, суд вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного а

Outcome: partial