Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], що належав [PERSON], який помер [INFO]. Позивач, як спадкоємець за законом після смерті діда по лінії матері, своєчасно прийняв спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які б підтверджували право власності померлого на дане майно. Просить визнати за ним право власності на вищевказане майно в порядку спадкування. В судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер дід по лінії матері позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9), копіями свідоцтв про народження (а.с.6,8) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], що належав [PERSON] (а.с.12-13). Спадкоємцем після смерті останнього являється позивач по справі та його мати [PERSON], але остання відмовляється від належної їй частини спадщини на користь сина [PERSON] (а.с.11). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.ст. 529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Позивач, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як на день смерті останнього проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою (а.с.14), вступила в управління та розпорядження спадковим майном, на даний час користується ним, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які б підтверджували право власності померлої на даний житловий будинок, тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, в зв'язку з чим за ним слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування.

Outcome: approved