Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив про поділ спільного майна подружжя. У подальшому позивач подав уточнену позовну заяву, у якій просить встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2003 року по 12 серпня 2006 року, постановити рішення про визнання житлового будинку в [ADDRESS] спільно нажитим майном та поділити це майно, взнати за позивачем право власності на ? частки цього житлового будинку з прилеглими до нього господарсько-побутовими будівлями і спорудами, визнати за відповідачем право власності на ? частки цього житлового будинку з прилеглими до нього господарсько-побутовими будівлями і спорудами, визнати за позивачем право власності на ? частки земельної ділянки в [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з вересня 2003 року він став проживати однією сім'єю з [PERSON], винаймаючи квартири для проживання. У грудні 2005 року за спільні кошти вони придбали житловий будинок [ADDRESS]. 12.08.2006 р. вони одружилися. Після цього почали реконструкцію житлового будинку і приватизували земельну ділянку. Під час реконструкції будинку був посилений фундамент, забетонована і утеплена підлога, підключений газ, проведена система опалення, знесена стара веранда і побудована нова, збудована напівмансарда, укладено нове міжповерхове перекриття, замінений дах на новий, у будинку поставлені нові металеві сходи, які позивач зробив і встановив власноруч. У будинку стали проживати також рідні відповідача. Після розірвання шлюбу відповідач та її рідні пообіцяли позивачу купити окрему квартиру, але цього не зробили, і позивачу ніде жити, тому він і звернувся до суду. Позивач та його представник підтримали позов у судовому засіданні. Відповідач та її представник надали заперечення на позов, у яких зазначили, що житловий будинок був куплений відповідачем до шлюбу з позивачем, і є її власністю, як і приватизована земельна ділянка. Перепланування житлового будинку здійснювалося на кошти зятя відповідача [PERSON] і за його участі. Позивач же ніякої участі у переплануванні та ремонту будинку не приймав. Свої заперечення вони підтримали і у судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та її представника, допитавши свідків і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за такими підставами. 25.11.2003 р. згідно свідоцтва про розірвання шлюбу було розірвано шлюб між позивачем та його попередньою дружиною [PERSON](а.с.39) За договором купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2005 р. відповідач купила житловий будинок [ADDRESS].(а.с.5-6) Позивач і відповідач уклали між собою шлюб 12.08.2006 р. відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу.(а.с.28) Шлюб між ними було розірвано 10.03.2011 р.(а.с.4) За рішенням виконавчого комітету Керченської міської ради від 15.06.2007 р. відповідачу [PERSON] дозволено проектно-пошукові роботи з реконструкції житлового будинку [ADDRESS].(а.с.7) Відповідно державного акту про право власності на земельну ділянку від 16.12.2008 р. відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0629 га, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS].(а.с.29) Згідно домової книги на будинок [ADDRESS] позивач і відповідач зареєстровані у цьому будинку 12.09.2006 р.(а.с.31) Позивач пояснив у судовому засіданні, що він знаходився з відповідачем фактично у шлюбних відносинах з жовтня 2003 року, що вони проживали на найманих квартирах, а потім за спільні гроші купили житловий будинок [ADDRESS], що він власним трудом і у тому числі і за рахунок заробітної плати, яку віддавав дружині, приймав участь у реконструкції будинку: був посилений фундамент, забетонована і утеплена підлога, підключений газ, проведена система опалення, знесена стара веранда і побудована нова, збудована мансарда, укладено нове міжповерхове перекриття, замінений дах на новий, у будинку поставлені нові металеві сходи, які позивач зробив і встановив власноруч. Відповідач у судовому засіданні заперечила проти пояснень позивача, пояснивши, що фактично вона з позивачем познайомилась за 2-3 місяці до реєстрації шлюбу, що до шлюбу у фактичних шлюбних відносинах з позивачем не перебувала, що вона за кошти свого зятя [PERSON] придбала будинок, і позивач ніякої участі у його реконструкції не брав. Щодо вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2003 року суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, так як по-перше, у жовтні 2003 року позивач ще перебував у шлюбі зі своєю попередньою дружиною [PERSON]; по-друге, відповідач проти заявлених позивачем обставин заперечує; по-третє, з показань допитаних у судовому засіданні свідків як з боку позивача, так і з боку відповідача вияснено, що позивач і відповідач дійсно були знайомі і підтримували між собою відносини ще до купівлі спірного будинку. Проте з показань свідків не випливає, що між позивачем та відповідачем склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Пленум Верховного Суду України у п. 20. Постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначив, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, суд не вважає доведеним, що сторони проживали до свого шлюбу у фактичних шлюбних відносинах. Відтак, суд не вважає будинок [ADDRESS] майном, набутим за час їх спільного проживання. Разом з тим, суд вважає доведеними позивачем обставини істотного збільшення цінності зазначеного житлового будинку за час шлюбу. Так, за рішенням виконавчого комітету Керченської міської ради від 15.06.2007 р. було дозволено проектно-пошукові роботи з реконструкції житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач не заперечує, що на час придбання у грудні 2005 року будинок [ADDRESS] був ветхим, що за час перебування у шлюбі з позивачем відбувалася реконструкція будинку, а саме, що був посилений фундамент, забетонована і утеплена підлога, підключений газ, проведена система опалення, знесена стара веранда і побудована нова, збудована мансарда, укладено нове міжповерхове перекриття, замінений дах на новий, у будинку поставлені нові металеві сходи. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON], [PERSON] і свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що з будинку, який виглядав як сарай, був збудований двоповерховий гарний будинок. Також ці свідки показали, що на будівництві будинку працювали саме позивач і [PERSON], чим спростовуються доводи відповідача, що [PERSON] не приймав участі у реконструкції будинку. Позивач пояснив, що всі зароблені ним гроші віддавав дружині, тобто, відповідачу. Той факт, що позивач працював з 22.05.2006 р. по 31.03.2011 р., тобто, під час шлюбу з відповідачем, підтверджується довідкою з ЗАТ «КЗСК «Сармат».(а.с.40) Згідно ч.1 ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнано за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така ж позиція викладена і у п. 23 вищезазначеного Пленуму Верховного Суду України. Отже, суд вважає, що позивач своїм трудом і заробітною платою, внесеною на затрати подружжя, істотно збільшив вартість належного відповідачу будинку. Суд має підстави визнати буд. [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - [PERSON] і [PERSON] Згідно із ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ніякої домовленості або шлюбного договору щодо майна між сторонами не було укладено. Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Як зазначено у ч.4 цієї статті Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За таких підстав суд вважає визнати за позивачем право власності на ? частину домоволодіння і на ? частину земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS], та припинити право власності [PERSON] на цю частку вказаного домоволодіння і цю частку земельної ділянки із внесенням відповідних змін у Державний реєстр прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; залишити цей будинок і земельну ділянку у спільній частковій власності сторін. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у сумі 1705 грн. 50 коп.

Outcome: partial