Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору про припинення зобов`язання, шляхом передання відступного дійсною, та визнання права власності. Відповідно до позовних вимог позивач [PERSON] просив суд: визнати дійсним договір про припинення зобов`язання [PERSON] , [INFO] по сплаті 70000,00 (сімдесяти тисяч) гривень на користь [PERSON] , [INFO] , шляхом передачі відступного: 1/4 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» житловою площею, 31,7 кв.м., загальною площею 58,6 кв.м., яка в свою чергу складається з наступних приміщень: 2-1 - коридор площею 4,4 кв.м.; 2-2 - туалет площею 1,3 кв.м.; 2-3 - кухня площею5,3 кв.м.; 2-4 - ванна площею 3,1 кв.м.; 2-5 - житлова площею 11,1 кв.м., та просив визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» житловою площею, 31,7 кв.м., загальною площею 58,6 кв.м., яка в свою чергу складається з наступних приміщень: 2-1 - коридор площею 4,4 кв.м.; 2-2 - туалет площею 1,3 кв.м.; 2-3 - кухня площею5,3 кв.м.; 2-4 - ванна площею 3,1 кв.м.; 2-5 - житлова площею 11,1 кв.м.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 грудня 2018 року [PERSON] передав відповідачу [PERSON] 70000,00 (сімдесят тисяч) гривень зі встановленим строком повернення, а відповідач зобов`язалась повернути позику. Згідно з договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 29 листопада 2019 року сторони узгодили, що [PERSON] погодився на передачу йому [PERSON] 1/4 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] взамін сплати 70000,00 (сімдесяти тисяч) гривень за договором позики від 01 грудня 2018 року. Оскільки взяті на себе зобов`язання щодо нотаріального посвідчення угоди відповідач не виконала, позивач звернувся до суду за захистом свого права. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але адвокат Царенко Олександр Олександрович, який діє в його інтересах надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, але надала до суду заяву відповідно до якої не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до частини 3 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України (неявка у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, встановив наступне. [INFO] року я, [PERSON] , [INFO] уклав з [PERSON] , [INFO] договір позики, відповідно до якого, я надав відповідачу [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 70000,00 (сімдесят тисяч) гривень, а відповідач зобов`язалась повернути позику до «01» грудня 2019 року. Згідно з договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 29 листопада 2019 року сторони узгодили, що [PERSON] погодився на передачу йому [PERSON] 1/4 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] взамін сплати 70000,00 (сімдесяти тисяч) гривень за договором позики від 01 грудня 2018 року. Згідно реєстраційного посвідчення від 26 грудня 1997 року за № 15-2225 встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, свідоцтва про шлюб на праві особистої власності є власником ј частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Сторонами додатково встановлений порядок припинення зобов`язання боржника, шляхом передачі відступного у разі неможливості повернення основного зобов`язання у вигляді належного відповідачу нерухомого майна. Право власності відповідача на зазначене в договорі про припинення зобов`язання переданням відступного від 29 листопада 2019 року нерухоме майно підтверджене належними доказами у справі. Статтею 638ЦК України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Згідно з ч. 1 ст 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав, а саме передав відповідачу грошові кошти розміром 70000,00 (сімдесят тисяч) гривень, про що складена розписка. В обумовлені договором строки відповідач, як Позичальник, позику не повернув. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач у строк, зазначений у договорі позику не повернув, то зобов`язання припиняється шляхом передачі відступного, а саме: 1/4 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» житловою площею, 31,7 кв.м., загальною площею 58,6 кв.м., яка в свою чергу складається з наступних приміщень: 2-1 - коридор площею 4,4 кв.м.; 2-2 - туалет площею 1,3 кв.м.; 2-3 - кухня площею5,3 кв.м.; 2-4 - ванна площею 3,1 кв.м.; 2-5 - житлова площею 11,1 кв.м.. Згідно зі ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Відповідно до гл. 50 Цивільного кодексу України припинення зобов`язань може здійснюватися повністю або частково на підставах, передбачених законом або договором. Письмовими доказами у справі підтверджений факт того, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов (ціна, передача у власність). Суд виходить з того, що наявність вищенаведених характеристик відступного, як способу припинення зобов`язання, дозволяє боржнику замінити виконання власних зобов`язань виконанням шляхом переданням відступного у вигляді нерухомго майна, який конкретно не застерігався сторонами раніше при укладенні первісного договору. Отже сторони домовилися про припинення всіх зобов`язань за договором позики внаслідок надання відповідачем відступного, відповідно до умов Договору про припинення зобов`язання переданням відступного, оскільки предметом відступного, нарівні з грошима, можуть бути інше майно. При цьому, позивач, сторона договору, підписавши Договір позики та Договір про припинення зобов`язання переданням відступного, погодився отримати відступне у вигляді нерухомого майна. На підставі ст. ст. 600, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved