Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2005 року. Від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в призвело до припинення фактичних шлюбних відносин з травня 2014 року, спільне господарство не ведуть, а тому вважає, що збереження сім'ї неможливе. Звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. На виконання вимог ст. 197 ЦПК України, судом було проведено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що вважає, що збереження сім'ї не можливе, а тому просив строку на примирення не надавати. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила що обставини викладені у позові визнає та вважає, що збереження сім'ї не можливе. Крім того, відповідач зазначила, що не бажає після розірвання шлюбу змінювати прізвище на дошлюбне. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові заяви та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що сторони 25 серпня 2005 року зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис - №1355. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачем. Спору між сторонами щодо місця проживання та участі у вихованні дитини немає. Майнового спору між сторонами також немає. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлено клопотання про відшкодування понесених ним витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved