Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначивши, що він навчається на денній формі у Вінницькому технічному коледжі, на факультеті «Конструювання, виробництво та технічне обслуговування радіотехнічних пристроїв». Відповідач є його батьком. Так як він навчається, ніде не працює, весь час приділяє навчанню, тому потребує матеріальної допомоги. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Добровільно батько [PERSON] коштів на його утримання не надає, хоча має можливість їх надавати, так як працює на ДТЕК Ладижинська ТЕС старшим майстром виробничої дільниці та отримує щомісячно заробітну плату. Тому позивач звернувся до суду і просив стягнути з відповідача аліменти на його користь на період навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Згоден сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вважає даний розмір таким, що цілком забезпечуватиме потреби повнолітнього сина на час навчання. Оскільки син проживає в гуртожитку, отримує стипендію. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні додатково вказав, що позивач навчається на бюджетній основі, отримує стипендію, забезпечений житлом, враховуючи доходи відповідача, розмір аліментів при стягненні 1/6 частини від заробітної плати буде становити суму, що більша за мінімальну заробітну плату. Вказав, що позивача також повинна утримувати і його мати, на літніх канікулах він може підробляти. Також зазначив, що на утриманні відповідача перебуває мати похилого віку. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, вважає, позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] є студентом Вінницького технічного коледжу, факультет «Конструювання, виробництво та технічне обслуговування радіотехнічних пристроїв», денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2017 року. Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, довідкою Вінницького технічного коледжу №179 від 20.04.2016 року. З довідки про доходи, виданої 06.06.2016 року ДТЕК Ладижинська ТЕС вбачається, що [PERSON] працює майстром виробничої дільниці, щомісячно отримує заробітну плату. За останні 6 місяців загальна сума отриманого ним доходу становить 59771,15 грн. Згідно із ст. 199 СК України\~ якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вини можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. [PERSON] потребує матеріальної допомоги у звязку із навчанням, відповідач зобовязаний утримувати сина до закінчення навчання, може надавати матеріальну допомогу, тому з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Звернувшись в суд з даним позовом, [PERSON] заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання, обґрунтовуючи вимогу своїм навчанням у навчальному закладі та потребою у відповідній матеріальній допомозі. Зазначивши при цьому, що до повноліття батько сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини доходу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання тому отримує стипендію, проживає в гуртожитку тому забезпечений житлом, потребує матеріальної допомоги, ніде не працює тому за своїми доходами може оформити субсидію на проживання в гуртожитку. Відповідач пояснював, що в позивача є мати, яка офіційно працює, а тому також повинна брати участь в його утриманні. Оскільки позивач проживає окремо від батьків, тому згідно положень ч. 1 ст. 199 СК України, обоє батьків зобовязані утримувати його до закінчення навчання. Позивачем у позовній заяві не зазначено жодних обставин, що свідчили б про неможливість його матері брати участь в утриманні до закінчення навчання. У позові не зазначено також інших обставин, які б свідчили про додаткову потребу позивача у коштах для свого утримання. Тому суд виходить із того, що інші такі додаткові обставини відсутні. Оскільки згідно ст. 10, 11 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Із довідки про доходи відповідача видно, що середньомісячний дохід від заробітної плати за останні 6 місяців, який безпосередньо отриманий відповідачем, та з якого будуть стягуватись аліменти, становить 9961,85 грн. (59771,15/6=9961,85). Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що визначене законом право на утримання особи в певних межах є більш суттєвим ніж право на власність іншої особи, яка зобовязана здійснювати утримання. Проте із досягненням певного рівня, достатнього для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи, право на власність особи переважає і є більш суттєвим. Мінімальний розмір такого рівня визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Крім того, право на утримання особи, яка досягла повноліття, не є абсолютним. І згідно розяснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З чого випливає, що наявність в батька можливості надавати матеріальну допомогу не є єдиним чинником для визначення розміру допомоги, оскільки такий розмір залежить, зокрема, й від потреби сина у матеріальній допомозі. Позивачем взагалі не викладено обставин, які б підтверджували необхідність в отриманні матеріальної допомоги у звязку з навчанням у будь-якому розмірі. Посилається лише на сам факт навчання. Враховуючи викладене, суд вважає, що аліменти, які слід стягнути з відповідача на повнолітнього сина на час навчання, необхідно визначити в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача. В такому разі розмір аліментів становитиме близько 1660 грн. на місяць. Така сума буде більшою ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб та мінімальна заробітна плата, які з 01.05.2016 року встановлені на рівні 1450 грн. Стягнення з батька зазначеної суми достатньо для утримання повнолітнього сина, враховуючи, що матір дитини також має його матеріально утримувати. Разом з тим, щодо посилань відповідача на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, то дана обставина є недоведеною, оскільки жодних доказів про надання їй утримання, як і її потреби у ньому відповідачем не надано. Крім того, дана обставина не спростовує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу сину. До того ж мати відповідача отримує пенсію за віком. При цьому суд вважає за необхідне розяснити, що згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками та повнолітніми дітьми щодо надання їм утримання застосовуються, зокрема, норми статті 192 цього кодексу, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~На підставі викладеного та

Outcome: partial