Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу позики. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 03 вересня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Позикодавець надав позичальнику строкову позику в розмірі 1 200 доларів США. Згідно умов договору позики, термін позики становить 3 місяці під 3% місячних. Факт отримання грошей стверджується письмовою розпискою, написаною відповідачем в момент передачі грошей. В термін визначений у розписці відповідач грошові кошти не повернув. На неодноразові звернення позивача до відповідача про повернення коштів відповідач обіцяв повернути наступного дня. Оскільки відповідач не виконав грошове зобов'язання у вказані строки, то окрім суми основного боргу та процентів до нього застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 22.05.2012 року рішення Луцького міськрайонного суду від 13.03.2012 року скасовано в частині задоволених вимог та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 9583,20 грн. - боргу за договором позики, 8049,89 грн. - процентів за договором позики за період з 03.09.2009 року по 04.02.2012 року включно, 622,91 грн. - 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 03.09.2009 року по 04.02.2012 року включно та 214,60 грн. витрат по оплаті судового збору. Проте рішення суду на даний час не виконано, тому позивач вважає, що має право на відшкодування процентів за договором позики та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по 04.07.2015 року. Просив стягнути з відповідача додатково - проценти за договором позики за період з 05.02.2012 року по 04.07.2015 року включно в розмірі 1 512 доларів США, що станом на 01.07.2015 року становлять 31 752,00 грн., та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань з 05.02.2012 року по 04.07.2015 року включно в розмірі 126 доларів США, що станом на 01.07.2015 року становлять 2 646,00 грн., а також 344,00 грн. судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов не визнав, оскільки рішення суду виконано, суду надав копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2015 року, згідно якого борг сплачено в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом при розгляді справи встановлено, що 03 вересня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Позикодавець надав позичальнику строкову позику в розмірі 1 200 доларів США. Згідно умов договору позики, термін позики становить 3 місяці під 3% місячних. Факт отримання грошей стверджується письмовою розпискою, написаною відповідачем в момент передачі грошей. В термін визначений у розписці відповідач грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між позивачем та відповідачем 03 вересня 2009 року укладений договір позики. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На неодноразові звернення позивача до відповідача про повернення коштів відповідач обіцяв повернути наступного дня. Оскільки відповідач не виконав грошове зобов'язання у вказані строки, то окрім суми основного боргу та процентів до нього застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч.1 п.3 ст. 3 Цивільного кодексу України за суб'єктом цивільного права зберігається можливість укладати договір і визначати його зміст, на свій розсуд, відповідно до домовленості, що і було зроблено в даному випадку між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до договору та ст. 1049 ЦК України відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем. Крім того в силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 22.05.2012 року рішення Луцького міськрайонного суду від 13.03.2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів скасовано в частині задоволених вимог та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 9583,20 грн. - боргу за договором позики, 8049,89 грн. - процентів за договором позики за період з 03.09.2009 року по 04.02.2012 року включно, 622,91 грн. - 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 03.09.2009 року по 04.02.2012 року включно та 214,60 грн. витрат по оплаті судового збору. Судом при розгляді даної справи встановлено, що [PERSON] на час подання даного позову до суду належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів [PERSON] не виконав. Позивач вважає, що в результаті вищенаведеного станом на 01.07.2015 року виникла заборгованість відповідача перед ним по процентах за договором позики за період з 05.02.2012 року по 04.07.2015 року включно в розмірі 1 512 доларів США, що станом на 01.07.2015 року становлять 31 752,00 грн., та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань з 05.02.2012 року по 04.07.2015 року включно в розмірі 126 доларів США, що станом на 01.07.2015 року становлять 2 646,00 грн. Проте, відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Офіційний курс долара до гривні станом на день платежу, тобто на 13.03.2012 року - день винесення рішення Луцьким міськрайонним судом про стягнення боргу позики, становить 7,986 гривень за 1 долар США. Приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по процентах за договором позики за період з 05.02.2012 року по 04.07.2015 року включно в розмірі 1 512 доларів США, що становлять 12 074,83 грн., та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань з 05.02.2012 року по 04.07.2015 року включно в розмірі 126 доларів США, що становлять 1 006,24 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial