Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 02.11.2015 у сумі 146 900,00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він 02.11.2015 року надав у позику [PERSON] 146 900,00 грн., про що відповідач надав розписку. Згідно умов договору , останнім терміном повернення взятих в борг грошей було визначено 03.11.2015 року. Проте, у вказаний в розписці термін відповідач не виконав зобов'язання та отримані у борг кошти не повернув. На неодноразові вимоги позивача, відповідач гроші не повернув, тим самим не виконав взяті на себе зобов'язання. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в сумі 146 900,00 грн., а також судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, та вказав, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач також до суду не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Причини його неявки суду невідомі. Тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказах . Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, про що відповідачем було складено розписку в присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої відповідач взяв в борг у позивача 146 900,00 грн. та зобов'язався повернути борг в строк до 03.11.2015 року ( а.с. 5). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на момент розгляду справи в суді взяті в борг грошові кошти не повернув, заборгованість по борговій розписці від 02.11.2015 року складає 146 900,00 грн. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у сумі 146 900,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 1469 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved