Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу. З урахуванням уточнених 11 квітня 2017 року позовних вимог, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок повернення авансу за порушення зобовязань в розмірі 3500 доларів США в еквіваленті на гривню по курсу НБУ станом на 11 квітня 2017 року, посилаючись на те, що 01 грудня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено угоду наміру про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Він сплатив відповідачу в рахунок авансу за продаж квартири 4500 доларів США, що підтверджується розпискою від 14 січня 2013 року. На даний час, [PERSON] повернула йому частину авансу в розмірі 1000 доларів США. Остаточна сума боргу складає 3500 доларів США. Відповідач [PERSON] перестала відповідати на його дзвінки, та не бажає повертати йому грошові кошти, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 01 грудня 2012 року між сторона у справі було укладено договір наміру про купівлю-продаж нерухомості відповідно до якого, позивач виявив намір придбати у відповідача [PERSON] належну їй на праві приватної власності трикімнатну квартиру [ADDRESS], не пізніше 19 лютого 2013 року. Відповідно до п.5.1. договору наміру про купівлю-продаж нерухомості покупець при підписанні договору і в доказ його виконання, на підставі ст.195 та ст.570 ЦК України, сплачує продавцю грошові кошти (завдаток), які входять в суму вартості обєкта, який купується, в розмірі 4000,00 грн., дана сума є забезпеченням прийнятих зобовязань та намірів. Згідно п.5.3. договору наміру у випадку відмови продавця від продажу вищезазначеного обєкту в зазначений строк, або ненадання ним необхідних справжніх документів, або відмова від участі в угоді купівлі-продажу по іншим причинам, продавець зобовязується повернути покупцю зазначений завдаток у повному розмірі відповідно до ст.ст.571, 610, 611 ЦК України. Пунктом 5.4. договору наміру передбачено, якщо у разі відмови покупця від угоди в зазначений строк, завдаток останньому не повертається на підставі ст.ст.571, 610, 611 ЦК України. 25 грудня 2012 року сторони у справі розірвали вищезазначений договір, що підтверджується написами на договорі наміру про купівлю-продаж нерухомості від 01 грудня 2012 року. 14 січня 2013 року [PERSON] узяла завдаток за квартиру від [PERSON], в розмірі 4500 доларів США, що підтверджується копією розписки написаною [PERSON] 14 січня 2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості не було укладено, та станом на сьогоднішній день відповідач [PERSON] відмовляється від нотаріального укладення договору купівлі-продажу, авансову суму повернула частково у розмірі 1000 доларів США. Згідно ч.1 ст. 626 ЦПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частина 2 ст. 570 ЦК України визначає презумпцію авансу, який не виконує забезпечувальної функції, а є лише способом платежу і фактично попередньої оплати, а також підлягає поверненню у випадках невиконання або неналежного виконання договору, або його не укладення. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Нормами статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За правилом ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було на момент передачі коштів, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 3500 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент винесення рішення (26,93 за 1 долар США), становить 94\~255,00 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу у повному обсягу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, в розмірі 770,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved