Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування кого зазначив наступне. 14 липня 2020 року, о 10 год. 35 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем Suzuki Grand Vitara з реєстраційним номером [NUMBER] на перехресті пр. Соборного з вул. Гагаріна при зміні напрямку руху не переконався в безпеці маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210740 з реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль ВАЗ 210740 з реєстраційним номером [NUMBER] належить на праві власності позивачеві. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2020 в справі № 336/4116/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова мотивована тим, що порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху перебуває в причинному зв`язку з наслідками вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним між відповідачем та зазначеним страховиком, встановлена франшиза в розмірі 2600,00 грн. Страховик оцінив завдану позивачеві матеріальну шкоду в розмірі 7847,48 грн., яка підлягала зменшенню на розмір франшизи. 26.06.2020 страховик виплатив позивачеві страхове відшкодування в сумі 5247,48 грн. (7847,48 грн. - 2600,00 грн.), шляхом перерахування коштів на картковий рахунок. Позивач відремонтував пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ-210740 з реєстраційним номером [NUMBER] . Загальна вартість ремонту склала 11930,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт від 19.10.2020 та квитанціями до прибуткового касового ордеру. З урахуванням вищевикладеного, посилаючись на приписи Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 6682,50 грн., тобто різницю між фактичним розміром шкоди (11930,00 грн.) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яку було зменшено на розмір франшизи (5247,48 грн.), та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,00 грн. Ухвалою судді від 22.03.2021 було відкрито провадження в справі за вищезазначеним позовом, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строк для подання до суду заяв по суті справи, витребувано за клопотанням позивача у третьої особи копію страхової справи. 14.04.2021 на адресу суду від третьої особи надійшли належним чином завірені копії документів по страховій події, що сталась 14.07.2020 за участю сторін, та завірена копія страхового поліса АО/4705529. 07.06.2021 представник відповідача - адвокат Пахоменко А.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 2630,50, в решті позовних вимог відмовити. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовував тим, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача здійснено страховиком в розмірі оціненої шкоди, зменшеної на суму податку на додану вартість (1569,50 грн.) та франшизу (2600,00 грн.). Позивачем не надано суду доказів понесення ним витрат на проведення відновлювального ремонту зі сплатою податку на додану вартість, ув`язку із чим позивач не має права вимагати ані від відповідача, ані від страховика відшкодування йому шкоди в розмірі визначеного страховиком податку на додану вартість (1569,50 грн.). На підтвердження свої доводів представник відповідача послався на висновок Верховного Суду, викладені в постановах від 22.12.2020 в справі № 565/1210/19, від 21.12.2020 в справі № 911/286/20. Крім того, на переконання відповідача, позивачем не доведено необхідність здійснення витрат в розмірі 2482,50 грн. на проведення відновлювального ремонту крила, яке не було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 10.08.2021 представник позивача - адвокат Шутак Ю.В. подав до суду заперечення на відзив відповідача, в якому визнав обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення вартості відновлювального ремонту одного лівого заднього крила, яке не було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2482,00 грн. Інші доводи відповідача вважав неспроможними та просив суд стягнути з відповідача 4200,02 грн. У судове засідання 25.08.2021 сторони та їх представники, представник третьої особи не з`явились. Представник позивач звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача також звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання третя особа про причини неявку в судове засідання представника суд не повідомила. З урахуванням вищевикладеного, суд вирішив здійснювати судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Страхування це вид цивільно правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). Статтю 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1 статті 22 цього Закону передбачено що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Пунктом 36.1статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик,

Outcome: partial