Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, у звязку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: вул. Молодіжна, 59, с. Сидоряче Котелевського району Полтавської області, в якому зареєстрована [PERSON] Факт, що відповідач не проживає у його житловому будинку, підтверджується актом обстеження домогосподарства. Оскільки відповідач у житловому будинку за адресою: вул. Молодіжна, 59, с. Сидоряче Котелевського району Полтавської області не проживає понад один рік без поважних причин, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Учасники справи у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 35, 36). [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 45). Відповідач [PERSON] 31.08.2018 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без її участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 41). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, 59, с. Сидоряче Котелевського району Полтавської області, про що свідчить договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 01.08.2016 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2016 року (а.с. 15-18). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області №354 від 04.06.2018 року в домогосподарстві за адресою: вул. Молодіжна, 59, с. Сидоряче Котелевського району Полтавської області зареєстровані [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 11 - 13). Матеріалами справи встановлено, що з вересня 2015 року [PERSON] не проживає у житловому будинку за адресою: вул. Молодіжна, 59, с. Сидоряче Котелевського району Полтавської області без поважних причин понад один рік, що підтверджується актом обстеження домогосподарства на факт постійного проживання за адресою: [INFO], проведеного 04.06.2018 року депутатами Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сусідів: [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). Позивач не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку, оскільки в добровільному порядку [PERSON] відмовляється знятися з реєстрації. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження поважних причин відсутності понад встановлені строки відповідач не надав, так вони не були встановлені під час судового розгляду справи. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-709цс16. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягти судові витрати в розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved