Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в 2001 році він придбав у [PERSON] автомобіль марки ГАЗ-69А 1971 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , зеленого кольору. По усній домовленості [PERSON] та [PERSON] повинні були заключили офіційно договір купівлі-продажу та зареєструвати право власності на позивача. Фактично автомобіль з того часу знаходився у користуванні позивача. За продаж автомобіля позивач передав кошти в розмірі 2000 грн, про що дружина [PERSON] - відповідачка по справі написала розписку та передала технічний паспорт на даний автомобіль. [INFO] [PERSON] раптово помер. Позивач звернувся до відповідачки з приводу оформлення автомобіля, на що остання йому повідомила, що оформити автомобіль, як спадкове майно, обійдеться дорожче, ніж він сплатив їм кошти, та відмовилася. За часи свого життя [PERSON] та після його смерті спадкоємець відповідачка по справі не мали і не мають претензій до цього часу. У зв`язку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки ГАЗ-69А 1971 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , зеленого кольору відповідно до ст. 344 ЦК України за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав до суду заяву [PERSON] про визнання нею позову та розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] [PERSON] належить автомобіль марки ГАЗ-69А 1971 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , зеленого кольору (а.с. 12). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 14). Як вбачається з розписки без дати, [PERSON] отримала кошти за проданий автомобіль марки ГАЗ-69А в розмірі 2000 гривень від покупця [PERSON] .. В подальшому планують укласти договір купівлі-продажу на даний автомобіль (а.с.13). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду, позивач вказував на те, що протягом тривалого часу відкрито користується вказаним автомобілем, а тому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю на підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України. Ураховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Частина 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правло власності на стороні володільця виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК (особа заволоділа чужим майном). Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає, хто є її власником. Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що автомобіль був куплений у [PERSON] по розписці, яку написала його дружина. В якості доказів позивачем надано розписку, що свідчить про існування між сторонами договірних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки наявність договірних правовідносин виключає можливість застосування ст. 344 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed