Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, мотивуючи тим, що відповідач є його батьком, а третя особа, його матірю. На даний час він є повнолітнім та навчається у Національному транспортному університеті на 2 курсі на денній формі навчання, ніде не працює та потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням. Відповідач його батько може надавати матеріальну допомогу , оскільки він працює. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохав суд стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача на період навчання, але не більше , ніж до досягнення ним 23-х річного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив до суду заяву у якій прохав суд розглядати справу без його участі. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач [PERSON] при вирішенні справи покладався на розсуд суду, пояснив, що на даний час за рішенням суду з нього стягуються аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO], який станом на час звернення із позовом до суду є повнолітнім. [PERSON] на даний час працює у ГУНП в Полтавській області оперуповноваженим та отримує заробітну плату. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 20.01.2016 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. 16.06.2016 року [PERSON] виповнилося 18 років та стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] мало бути припинено. Відповідно до ч.3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, з часу досягнення [PERSON] повноліття, аліменти на утримання [PERSON], [INFO] мали стягуватися у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) (1/3:2). Згідно довідки Національного транспортного університету, [PERSON] з 01.09.2015 р. є студентом даного навчального закладу, на даний час навчається на 2 курсі денної форми навчання. Стипендії не отримує, навчання безкоштовне. [PERSON] у звязку із навчанням ніде не працює, ніяких доходів не має, на даний час не одружений. Відповідно до ст. ст. 198-200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є повнолітньою особою, яка не досягла віку 23-х років, продовжує навчання, при цьому у звязку з навчанням ніяких доходів не має, а отже потребує матеріальної допомоги. Його батько [PERSON] може надати таку матеріальну допомогу, оскільки працює та отримує регулярний дохід. Відтак, позовні вимоги про стягнення з останнього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з того, що норма ч. 1 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів відсилає до ст. 182 СК України. З урахуванням критеріїв, визначених ст. 182 СК України суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів в сумі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). При цьому суд також враховує, що [PERSON] має постійне місце роботи, стабільний дохід, має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO], на яку з нього стягуються аліменти. Разом із тим, суд вважає, що не підлягають стягнення з відповідача кошти сплачені за проживання в гуртожитку в сумі 1200 грн. Так, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина врегульовано главою 16 Сімейного кодексу України. Дана глава не містить положень, які б встановлювали обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах повнолітніх дочки, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються лише норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стаття 185 СК України, на яку послався позивач закріплена главою 15, якою врегульовано правовідносини щодо обов'язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Відтак, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Крім цього, згідно квитанції кошти в сумі 1200 грн. сплачені 01.09.2016 р., а позивач звернувся з позовом до суду 28.12.2016 р. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору та звернувся до суду з позовом до 01.01.2017 року (а.с. 13), позовні вимоги задоволено частково та неможливо скласти чітку математичну пропорцію, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. (551 грн. 20 коп. /2) Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Судові витрати, понесені позивачем [PERSON] складаються з витрат на правову допомогу в сумі 500 грн., що відповідає п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З журналів судового засідання вбачається, що [PERSON] брала участь у судових засіданнях як представник позивача та особа, що надає йому правову допомогу : 06.02.2017 р. 17 хв., 24.02.2017 р. 45 хв., а всього 62 хв. Пунктом 48 постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , яка брала участь у справі як представник позивача та особа, що надає йому правову допомогу, розрахунок вартості наданих послуг у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, до суду не надавала. При проведенні судових засідань 6.02.2017р. , 24.02.2017р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1600 грн. 40% від 1600 грн. становить 640 грн. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу [PERSON] у даній справі становить 661,33 грн. (62 хв./60хв. х 640 грн.) Враховуючи, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу перевищує реально понесені витрати на правову допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., тобто у розмірі реально понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: partial