Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обгрунтування позову, позивач посилається на те, що 17.11.2019 року в телефонному режимі звернувся до [PERSON] за оголошенням, яке було розміщене на сайті Auto.ria, щодо купівлі напівпричепу Benalu TF34C1 kyb1990. При зустрічі 19.11.2019 року, вони домовились з [PERSON] про купівлю вказаного напівпричіпу. При цьому він передав [PERSON] 200 доларів США, про що було складено розписку. На наступний день, 20.11.20219 року, в телефонній розмові, позивач повідомив [PERSON] , що купувати напівпричіп не буде, в зв`язку з його технічними станом, та попросив повернути 200 доларів США. Однак відповідач повертати кошти відмовився, вказуючи, що вказані кошти є завдатком. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки в судові засідання не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 19.11.2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 200 доларів США, як завдаток за причіп Benalu, який останній зобов`язується купити. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (стаття 207 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а його зміст згідно статті 628 цього Кодексу становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Інститут свободи договору передбачає можливість сторін вільно визначати зміст договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству, з врахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому сторони мають право врегулювати й ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства та не суперечать ним. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір В майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основі їй її договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до статті 570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 571 ЦК України встановлено наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. На відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, у разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. У розумінні поняття завдатку, такий виконує наступні функції: 1) платіжну, яка полягає у тому, що завдаток видається у рахунок належних з боржника за договором платежів (тобто, завдаток є частиною суми, яку боржник зобов`язаний сплатити кредитору за основним договором; 2) забезпечувальну, яка проявляється в тому, що видача завдатку стимулює боржника до належного виконання основного зобов`язання, оскільки у разі порушення забезпеченого завдатком зобов`язання з вини боржника завдаток залишається у кредитора (абз. 1 ч.1 ст. 571 ЦК); водночас стимулююча дія завдатку певною мірою спрямована і на кредитора, який у разі порушення основного зобов`язання з його вини повинен повернути боржникові завдаток і додатково сплатити суму у розмірі завдатку чи його вартості (абз. 2 ч.1 ст. 571 ЦК); 3) підтверджувальну, суть якої зводиться до того, що видача завдатку засвідчує факт укладення основного договору. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. З наданої суду розписки вбачається, що суть грошової суми, яка передана позивачем на користь відповідача , як гарантія подальшого укладення відповідного договору щодо продажу напівпричіпу та названа сторонами як «завдаток». При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12 та Постанові від 02.09.2015 року у справі №6-226цс14, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Дослідивши умови складеної між сторонами розписки, суд вважає, що за своє правовою природою це є договором, який містить умови попереднього договору. Разом з тим, за змістом закону попередній договір не відноситься до грошового зобов`язання, він тільки передбачає зобов`язання його сторін укласти в майбутньому основний договір, а таке зобов`язання не є грошовим, отже забезпечувати його завдатком неможливо. Тобто, будь-яких підстав утримувати аванс у продавця не існує, якщо попередній договір або договір про наміри укласти договір не було укладено у нотаріальній формі. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку між сторонами було укладено договір про наміри лише у простій письмовій формі, що свідчить про не виникнення у сторін належним чином оформленого зобов`язання щодо укладення договору купівлі-продажу, а виникли лише наміри, які не були реалізовані, а тому сума авансу, яка передана позивачем на користь відповідача в розмірі 200 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 4827,44 гривень (з розрахунку, що курс гривні до долара США станом на 19.11.2019 року становив 2413,72 грн. за 100 доларів США). З огляду на те, що відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з`являвся, відзиву на позовну заяву суду не подав, а тому суд позбавлений можливості перевірити у повному обсязі зазначені позивачем обставини та зроблений ним розрахунок ціни позову, відповідно приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 19.11.2019 року, які позивач просить стягнути з відповідача з зазначених у позовній заяві підстав. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved