Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 12.04.1997 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей, двоє з яких є повнолітніми, а [PERSON] , [INFO] - малолітнім. З відповідачем вони є внутрішньо переміщеними особами та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок позивач винаймає за договором оренди. З січня 2019 року відносини з відповідачкою істотно погіршилися, вона звернулася із позовною заявою про розірвання шлюбу. При цьому з травня 2019 року відповідачка переїхала жити за новою адресою, а їх син [PERSON] мешкає з позивачем. В той же час згоди щодо місця проживання дитини між ним та відповідачкою не досягнуто. Позивач не згоден на визначення місця проживання його сина з матір`ю, так як вважає, що саме проживання з ним буде в повній мірі відповідати інтересам його дитини, виключно він здатний забезпечити своєму сину належний інтелектуальний, культурний, духовний та фізичний розвиток, він забезпечить всі необхідні матеріально-побутові та інші умови для становлення та розвитку сина, також він відчуває більшу відповідальність за дитину аніж відповідач. Позивач зазначає, що офіційно працевлаштований в ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на посаду складача поїздів з 10 серпня 2017 року по теперішній час, у колективі характеризується позитивно, має достатній дохід для забезпечення дитини, забезпечений житлом, винаймає будинок, який складається з 4-х кімнат, де син [PERSON] має окрему кімнату. У вказаному житлі також мешкає їх повнолітня донька [PERSON] . За таких обставин у випадку визнання місця проживання дитини з ним, для сина буде збережена звична для нього обстановка, що буде менш травмуючим для нього після розпаду сім`ї з відповідачкою. Він має достатньо часу для того, щоб приділяти увагу сину, приймає активну участь у виховному процесі, має задовільний стан здоров`я. Натомість відповідачка ніде не працює, власного доходу та житла не має, забезпечити належні умови для розвитку дитини наразі не може. Крім того, останнім часом відповідачка дивно поводилась, вдаючи нібито, що спілкується зі своєю померлою матір`ю, що відверто лякає дитину та викликає сумніви у психічному здоров`ї відповідачки. Син бажає проживати виключно з ним і враховуючи винятковість ситуації, інтереси дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, взаємну прихильність батька та дитини, позивач прохає визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . В судовому засіданні позивач, його представник адвокат Куцигін І.В. на позові наполягають, прохають його задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечує проти позовних вимог, вважає, що дитина повинна проживати з нею. Заслухавши позивача, його представника, відповідача, допитавши свідка [PERSON] , малолітнього [PERSON] в присутності кандидата психологічних наук [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.06.2019 року розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.8, 9,10, 50). Відповідно до довідок від 12.02.2018 року, виданих Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області Старобешівського району м.Комсомольське ( а.с.11-13). Відповідно до договору оренди від 06.12.2017 року позивач винаймає будинок по [ADDRESS] ( а.с.14). Працює позивач на Запорізькому титано-магнієвому комбінаті складачем поїздів, отримує заробітну платню з 11.2018 року по 04.2019 року - 41593, 40 грн.( а.с.15). Відповідно до характеристики [PERSON] характеризується позитивно ( а.с.16), має добрий стан здоров`я відповідно до медичної довідки, серії 10ААЄ № 656124 від 30.05.2019 року (а.с.19). Відповідно до характеристики на [PERSON] Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 54 Запорізької міської ради, батько часто приводить [PERSON] до школи, натепер мати не проживає разом з сім`єю, але бажає забрати хлопця до себе. Із бесіди з хлопчиком з`ясувалося, що він має намір залишитися з батьком та старшим братом і сестрою ( а.с.17). Згідно з висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 25.09.2019 року, витягу із протоколу № 17 від 05.09.2019 року та акту обстеження умов проживання від 23.07.2019 року доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] за місцем його проживання, оскільки батько приділяє належну увагу синові, а також малолітній [PERSON] виявив бажання проживати саме з батьком, де йому зручно і комфортно ( а.с.65-66). Також в матеріалах справи мається акт обстеження матеріально-побутових умов проживання гр. [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , складений комісією Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 14.08.2019 року, в якому зазначено, що в будинку, в якому мешкає відповідачка, є всі необхідні умови для проживання дитини [PERSON] , комісія вважає за потрібне повернути дитину матері (а.с.68). Допитана в судовому засіданні як свідок рідна сестра малолітнього [PERSON] [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вони мешкають всі разом з батьком, який створив всі необхідні умови для їх проживання, вони забезпечені всім необхідним, одягом, продуктами харчування, допомагають батькові. [PERSON] добре почувається в сім`ї та хоче проживати з ними. Їхня мати [PERSON] з травня місяця 2019 року не мешкає разом з ними, за цей час вона лише один раз приїжджала до них в гості, не привітала [PERSON] з днем народження, а лише направила смс повідомлення на її номер телефону. Судом також був допитаний в присутності психолога малолітній [PERSON] та без присутності позивача і відповідача, відповідно до ст.232 ЦПК України, який пояснив в судовому засіданні, що бажає проживати разом з батьком, братом та сестрою в м.Запоріжжі. Батько [PERSON] добре до нього відноситься, водить часто до школи, разом вони проводять вихідні, батько займається його вихованням, роз`яснює як правильно себе поводити в тій чи іншій ситуації, розділяє його захоплення,в школі він має багато друзів. Не бажає проживати з матір`ю, оскільки коли вона проживала разом з ними не приділяла йому уваги, часто була відсутня вдома, а коли перебувала вдома, весь час розмовляла по телефону і надавала людям якісь духовні наставлення. Психолог, кандидат психологічних наук [PERSON] надала суду пояснення, що малолітній [PERSON] має велику прихильність до батька, оскільки той приділяє йому багато уваги, він всім забезпечений, з добротою згадував свій день народження, який він провів в родинному колі, разом з батьком братом та сестрою, які він отримав подарунки. Не бажає переїжджати до матері, оскільки остання не приділяла йому належної уваги, не поздоровила його з днем народження, йому подобається в тій школі в якій він навчається, у нього там багато друзів. Також малолітнього [PERSON] турбує поведінка матері стосовно спілкування її з іншими людьми. У відповідності до ч.2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з батьком. За статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що також закріплено в ст.141 СК України, та Конвенції про права дитини. Крім цього слід зауважити, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] мешкає в будинку свого співмешканця, з яким, як пояснила збирається укладати шлюб, на даний час не працює, проживає на кошти, які нею були заощаджені раніше, а також планує займатися бізнесом разом зі співмешканцем. Натомість позивачем наразі створені всі умови для належного проживання та виховання малолітнього [PERSON] , а також висловлене його особисте бажання проживати разом з батьком. У рішенні в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання проте, що найкраще відповідає інтересам дитини, у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи, висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з батьком та рекомендації комісії Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району про проживання [PERSON] з матір`ю, а також створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн., однак не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача.

Outcome: approved