Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області про звільнення майна з-під арешту, за участю третіх осіб ПУАТ «Фідобанк», ПАТ «Себбанк». В позові зазначено, що позивач є власником транспортних засобів вантажного сідлового тягача марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричепу бортового марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, які знаходиться в заставі ПУАТ «Фідобанк», перед яким у позивача на сьогоднішній день є заборгованість за кредитом і з метою погашення цієї заборгованості між позивачем та банком ведуться переговори щодо реалізації вказаних транспортних засобів в рахунок погашення заборгованості. Однак, в зв'язку з тим, що постановами державного виконавця за іншими виконавчими провадженнями на ці транспортні засоби було накладено арешт та заборону відчуження, а також транспортні засоби були оголошені в розшук, тому позивач позбавлений права вільно користуватися та розпоряджатися своїми транспортними засобами, що, в свою чергу порушує його права і права заставодержателя ПУАТ «Фідобанк» та унеможливлює реалізацію цих транспортних засобів, які перебувають у заставі, і погашення заборгованості перед заставодержателем за рахунок їх продажу. Позивач просить суд скасувати постанову ВП № 38519706 від 18 червня 2013 року, постанову ВП № 38525020 від 18 червня 2013 року, постанову ВП № 38525209 від 18 червня 2013 року, постанову ВП № 38523690 від 18 червня 2013 року, постанову ВП № 38524313 від 18 червня 2013 року, постанову ВП № 38525466 від 18 червня 2013 року, винесені державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в частині накладення арештів на вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричіп бортовий марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, та оголошення заборони на їх відчуження; звільнити вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричіп бортовий марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, з-під накладених арештів; а також скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, зокрема оголошення вантажного сідлового тягача марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричепу бортового марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, в розшук. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В судове засідання представники третіх осіб ПУАТ «Фідобанк», ПАТ «Себбанк» не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходили, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представників сторін про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою третіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу», якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та із заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного й того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 04 вересня 2007 року між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та позивачем було укладено кредитний договір № Е_00168/37_07. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 198200 гривень 00 копійок на термін до 03 вересня 2014 року із сплатою відсотків 20 процентів річних. Також, 04 вересня 2007 року, як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави № Е_00168/37_07/Z-1 між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та позивачем, відповідно до умов якого позивач передав в забезпечення виконання ним зобов'язань за кредитним договором належні йому на праві власності транспортні засоби, в тому числі: вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричіп бортовий марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008. Згідно п.п. 1.2.2 1.2.3 договору застави, заставодавець свідчить та гарантує, що: без згоди заставодержателя він не має права відчужувати предмет застави; предмет застави не підлягає вилученню і є вільний від будь-яких інших зобов'язань, крім тих, що передбачені цим договором. Згідно п. 1.3 договору застави, у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за договором кредиту, заставодавець має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Згідно п. 2.14 договору застави, заставлене майно залишається у володінні, користуванні та на зберіганні у заставодавця, який зобов'язується забезпечити належні умови його зберігання та користування (або експлуатації). Згідно заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Запорізької області від 07 лютого 2011 року з позивача та [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість за кредитним договором № Е_00168/37_07 від 04 вересня 2007 року в розмірі 264066 гривень 55 копійок, судовий збір в розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Крім того, згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ВП № 37168760 від 10 квітня 2013 року, було оголошено у розшук автомобілі, в тому числі й вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричіп бортовий марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, які належать боржнику [PERSON]. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ВП № 38519706 від 18 червня 2013 року, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ВП № 38525020 від 18 червня 2013 року, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ВП № 38525209 від 18 червня 2013 року, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ВП № 38523690 від 18 червня 2013 року, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ВП № 38524313 від 18 червня 2013 року, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ВП № 38525466 від 18 червня 2013 року, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна. Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наявні відомості щодо всіх винесених постанов про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, згідно повідомлення ПУАТ «Фідобанк» від 27 вересня 2013 року, направленого на адресу позивача, в разі погашення заборгованості за кредитним договором № Е_00168/37_07 від 04 вересня 2007 року, ПУАТ «Фідобанк» зобов'язується вивести із забезпечення за даним кредитом заставне майно сідловий тягач «DAF XF 380», державний номер [NUMBER], 2000 року випуску. Отже, вищий пріоритет на заставлене майно має тільки ПУАТ «Фідобанк», однак вищевказані арешту порушують права позивача як заставодавця, так і права ПУАТ «Фідобанк» як заставодержателя щодо реалізації предмета застави, оскільки саме ПУАТ «Фідобанк» як заставодержатель має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет застави при позасудовому врегулюванні. Відповідно до поданої до суду заяви, відповідач позов визнає в повному обсязі, а згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що накладені арешти на заставлене майно вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричіп бортовий марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, не мають правових підстав у зв'язку з тим, що договір застави було укладено до накладення зазначених вище арештів на вказане майно, і першочергове право на звернення стягнення на таке майно належить саме заставодержателю ПУАТ «Фідобанк» на підставі договору застави, оскільки право застави на нього виникло та є безперервним з укладання самого договору застави. А наявність арештів на рухоме майно, яке є предметом застави, порушує як права та законні інтереси позивача, як заставодавця, так і права та законні інтереси заставодержателя, оскільки ускладнює та робить неможливим звернення стягнення на предмет застави, в тому числі й при позасудовому врегулюванні, для задоволення вимог заставодержателя. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та скасування постанови ВП № 38519706 від 18 червня 2013 року, постанови ВП № 38525020 від 18 червня 2013 року, постанови ВП № 38525209 від 18 червня 2013 року, постанови ВП № 38523690 від 18 червня 2013 року, постанови ВП № 38524313 від 18 червня 2013 року, постанови ВП № 38525466 від 18 червня 2013 року, винесених державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в частині накладення арештів на вантажний сідловий тягач марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричіп бортовий марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, та оголошення заборони на їх відчуження; звільнення вантажного сідлового тягача марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричепу бортового марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, з-під накладених арештів; а також скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, зокрема оголошення вантажного сідлового тягача марки «DAF» модель XF, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, № шасі (кузова, рами) XLRTE47XSOE526626, та напівпричепу бортового марки «SСНМІТZ» SPR 24, державний номер [NUMBER], 1993 року випуску, № шасі (кузова, рами) WSMS6080000065008, в розшук.

Outcome: approved