Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна частина житлового будинку належить йому та відповідачу [PERSON]М на праві спільної часткової власності - по 1/2 частині кожному в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON], 33/100 будинку №64 по вул.О.Кошового в м.Кролевець Сумської області. 67/100 частин вказаного будинку належить йому на підставі договору дарування. В цій частині будинку він проживає разом зі своєю сімєю. [PERSON] проживає у спірній частині будинку. У звязку з неможливістю встановлення порядку користування частиною будинку, що є в їх спільній частковій власності, внаслідок неприязних особистих стосунків між ними, він бажає виділу належної йому частки в натурі відповідно до закону. Земельна ділянка, на якій розміщена спірна частина житлового будинку знаходиться у користуванні його та відповідача. Право приватизації ними не використане. Після проведення по справі судових будівельно-технічних експертиз, у звязку з неможливістю виділу в натурі належної йому частки спільного з відповідачем нерухомого майна, посилаючись на норми ч.2 ст.364 ЦК України, позивач погодився на грошову компенсацію вартості належної йому частки у спільному майні в розмірі 58950 грн., що складає половину вартості спірного майна до проведення у ньому ремонтних робіт і просить стягнути вказану суму з відповідача [PERSON] Відповідач за первісним позовом [PERSON] до розгляду справи по суті звернувся з зустрічним позовом, у якому просить суд зобовязати відповідача за зустрічним позовом [PERSON] Влад.М. збільшити на 3,36 кв.м виділену в натурі частину будинку №64 по вул.Олега Кошового в м.Кролевець Сумської області, яка складає 33/100 частин, шляхом перенесення перегородки між кухнею, позначеною на плані як 2-1, і ванною, позначеною на плані як 1-6. Свої вимоги він мотивує тим, що фактичний розподіл будинку в натурі на 67/100 та 33/100 частин на виконання рішення Кролевецького районного суду від 10 грудня 1991 року в цивільній справі №2-277-91 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку проведений з порушеннями. З даного рішення суду вбачається, що площа кухні 1-5, яка виділялась їхній матері [PERSON] становила 16,3 кв.м, а не 12,4 кв.м як є насправді. На даний час різниця по відхиленню розмірів часток становить 3,36 кв.м (36,66-33,3=3,36). Тому вважає, що відповідач, як власник належних йому 67/100 частин житлового будинку, для правильного вирішення всіх спірних питань щодо поділу та виділу часток співвласників, спочатку повинен привести виділені в натурі частини будинку до розмірів у відповідності до часток. Позивач [PERSON] Влад.М. в судовому засіданні підтримав свій позов, позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] не визнав, мотивуючи свої заперечення тим, що він не був стороною по справі про поділ будинку на 67/100 і 33/100. Ніяких неправомірних дій не вчиняв, не вважає себе зобовязаним переносити перегородку. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні підтримав поданий ним зустрічний позов. Позовні вимоги за первісним позовом він не визнав, мотивуючи свої заперечення тим, що протягом тривалого часу після смерті матері він був відсутній, а коли повернувся, то почав ремонт спірної частини будинку у звязку з тим, що в ній було пошкоджене опалення і вона не була придатна для проживання в ній. На сьогодні це упорядковане житло, в яке він вклав значні для нього кошти, у якому проживає його сімя: дружина і двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Це є єдиним житлом його сімї. Грошову компенсацію він сплатити не має можливості, оскільки постійної роботи не має, доходів не має. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача за первісним позовом адвоката [PERSON], показання свідків: [PERSON] [PERSON] і [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторін задоволенню не підлягають. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] Влад.М. і [PERSON] є співвласниками виділених в натурі 33/100 частин житлового будинку з цегли за №64 літ. «А-1», що позначені на поверховому плані як квартира 2, загальною площею 33,3 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, яка складається з кімнат: кухня 2-1 площею 12,4 кв.м, житлова кімната 2-2 площею 7,9 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 8,9 кв.м, санвузол 2-4 площею 4,1 кв.м з належними до неї господарськими будівлями, які складаються з: сараю з блоків черепашнику літ. «Г», погребу з цегли літ. «пг», вбиральні з цегли літ. «У-1», 1/3 частини огорожі з дерева та металевої сітки літ. «N», що знаходиться в місті Кролевець Сумської області по вулиці Олега Кошового, на земельній ділянці право на приватизацію якої не реалізоване. Зазначене нерухоме майно вони успадкували після смерті їх матері [PERSON], [INFO], яка померла 21 лютого 2006 року, кожний 1/2 частку спадкового майна, яке належало спадкодавцю на підставі рішення Кролевецького районного суду від 10 грудня 1991 року у справі №2-277-91 за позовом [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку (а.с.60 т.1). Державним нотаріусом Кролевецької районної державної нотаріальної контори [PERSON] Влад.М. на це майно 10 березня 2015 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №358 (а.с.8 т.1) і внесено запис про реєстрацію права власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.9 т.1). [PERSON] державним нотаріусом Кролевецької районної державної нотаріальної контори 19 лютого 2015 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №212 (а.с.61 т.1) і внесено запис про реєстрацію права власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.63 т.1). По справі було проведено дві комісійні судові будівельно-технічні експертизи. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги, як належний доказ повторну комісійну судову будівельно-технічну експертизу № 107/108, складену 30 червня 2016 року Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл. проф. [PERSON]. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з висновком повторної комісійної судової будівельно-технічної експертизи №107/108 від 30.06.2016 року (а.с.35 т.2) неможливо виділити в натурі частку в розмірі 33/200 частини, яка перебуває у спільній частковій власності, з 33/100 частин будинку літ. «А-1», що позначено на поверховому плані як квартира 2, яка складається з кімнат: кухня 2-1 площею 12,4 кв.м, житлова кімната 2-2 площею 7,9 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 8,9 кв.м, санвузла 2-4 площею 4,1 кв.м, з належними до неї господарськими будівлями, які складаються з сараю літ. «Г», погреба з цегли літ. «пг», вбиральні з цегли літ. «У1», 1/3 частини огорожі з дерева та металевої сітки літ.№ «N», через недостатню площу приміщень, які мають відповідати вимогам будівельних норм для відокремлення обєктів. Також відповідно до цього висновку не видається за можливе проведення виділу в натурі на 33/200 частини власнику 67/100 частин житлового будинку житлової кімнати площею 8,9 кв.м, сараю літ. «Г», та 1/6 частини огорожі літ. «№», оскільки за запропонованим варіантом виділу площа кімнати 8,9 кв.м є недостатньою для відповідності будівельним нормам в частині відокремлення обєкта. За даними експертизи дійсна (ринкова) вартість на час огляду спірної частини будинку без урахування вартості проведених відповідачем за первісним позовом [PERSON] ремонтних робіт складає 117900 грн. Враховуючи, що згідно з даними правовстановлюючих документів частки сторін у спільній частковій власності є рівними, вартість належної [PERSON] Влад.М. частки складає 58950 грн., останній згодний одержати від [PERSON] грошову компенсацію за належну йому частку у вказаному розмірі. Судом встановлено, що обєктом спільної часткової власності є 33/100 частини житлового будинку, яка складається з кімнат: кухня 2-1 площею 12,4 кв.м, житлова кімната 2-2 площею 7,9 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 8,9 кв.м, санвузла 2-4 площею 4,1 кв.м, з належними до неї господарськими будівлями, які складаються з сараю літ. «Г», погреба з цегли літ. «пг», вбиральні з цегли літ. «У1», 1/3 частини огорожі з дерева та металевої сітки літ.№ «N». Отже спірна частина будинку є житлом, яке є єдиним місцем проживання сімї [PERSON], до складу якої входить згідно з даними домової книги (а.с.72 т.1) подружжя [PERSON] та [PERSON] та їх неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За даними технічного паспорта житлова площа квартири складає 16,8 кв.м. Сторони не досягли згоди щодо користування належної їм частиною будинку внаслідок неприязних стосунків між ними. Відповідач за первісним позовом [PERSON] не працює, в даний час утримує дружину та малолітню дитину на тимчасові доходи, протягом 2014-2015 років провів значні ремонтні та будівельні роботи для облаштування в спірній частині впорядкованого житла, вартість яких за висновком судової будівельно-технічної експертизи без вартості використаних матеріалів на обладнання складає 54470,00 грн. та які є капітальним ремонтом. Вказані обставини позивачем [PERSON] Влад.М. не спростовані. Разом з тим, останній є власником 67/100 частин цього ж житлового будинку загальною площею 83,8 кв.м, житловою площею 43,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат площами 23,3 кв.м, 9,8 кв.м, 10,7 кв.м. та в якій він проживає з сімєю з чотирьох чоловік (а.с.15-19 т.1). Квартира відокремлена від спірної частини будинку, обладнана водопостачанням та каналізацією, має окремий вхід. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача за первісним позовом [PERSON], щодо неможливості виплати ним на користь співвласника [PERSON] Влад.М. грошової компенсації в розмірі 58950 грн. та не погоджується з доводами позивача [PERSON] Влад.М. щодо виділу його частки у спірному майні шляхом сплати грошової компенсації в розмірі 58950 грн., виходячи з наступного. З наведених обставин, які в цілому не заперечуються сторонами, вбачається, що [PERSON], не маючи у власності майна, доходів, достатніх для виплати грошової компенсації, розмір якої дорівнює половині вартості житла, в якому він фактично проживає з дружиною та неповнолітніми дітьми, не має можливості сплатити власникові, що виділяє свою частку, грошову компенсацію в сумі 58950 грн. Отже, задоволення вимог про стягнення такої компенсації призведе до необхідності продажу безпосередньо належної сторонам 33/100 частки будинку, а саме квартири №2 в будинку по вул.О.Кошового, б.64 в м.Кролевець, яка є єдиним місцем проживання сімї [PERSON], в тому числі неповнолітніх дітей, що обєктивно призведе до порушення їх прав на житло. За таких обставин, суд вважає, що при вирішенні спору підлягають застосуванню норми, визначені у ч.4 та ч.5 статті 319 ЦК України, згідно із якими власність зобовязує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян. При цьому суд враховує, що загальна площа в спірній частині будинку складає 33,3 кв.м, в тому числі житлова 16,8 кв.м, позивачеві [PERSON] Влад.М. на праві власності належить частина цього ж будинку загальною площею 83,8 кв.м, зокрема житловою 43,8 кв.м. Виходячи з наведеного, присудження за рішенням суду грошової компенсації частки позивача за первісним позовом, який бажає виділу, з відповідача [PERSON], який проживає в спірній частині будинку, не маючи іншого житла, неспроможний сплатити таку компенсацію та визнання за останнім всупереч його волі права власності на частку [PERSON] Влад.М. є використанням одним співвласником свого права на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим. Судом проаналізовані доводи позивача за первісним позовом щодо спроможності відповідача [PERSON] сплатити йому грошову компенсацію в сумі 58950 грн., зважаючи на те, що він здійснив ремонт спірної частини будинку, отже має кошти, а також щодо незаконності обмеження його права власника у разі відмови у сплаті йому грошової компенсації за належну частину, та не погоджується з ними. Так, згідно з висновком повторної комісійної судової будівельно-технічної експертизи дійсно проведені ремонтні роботи в спірній частині будинку, які за своїм технічним характером є капітальним ремонтом і вартість яких без врахування вартості будівельних матеріалів складає 54470,00 грн. (а.с.35 т.2). З пояснень сторін, показань свідків [PERSON] і [PERSON] вбачається, що зазначені ремонтні роботи проведені у 2014-2015 роках співвласником [PERSON], внаслідок чого спірна частина будинку, яка на час відкриття спадщини у 2006 році не була облаштована як упоряджене житло, має на час виникнення спору водопровід, каналізацію з облаштуванням підсобних приміщень, двох жилих кімнат, кухні, отже з технічної точки зору є упорядкованою двокімнатною квартирою. Зазначене обєктивно підтверджує пояснення [PERSON], що він зазнав значних витрат у звязку з проведенням цих робіт і на сьогоднішній день не має заощаджень. Позивачем [PERSON] Влад.М. предявлено вимогу щодо виділу належної йому частки у спірному майні після закінчення цих робіт, тобто значного поліпшення якості спірної частини будинку як житла. За таких обставин, твердження про спроможність відповідача, [PERSON], сплатити грошову компенсацію, оскільки він мав кошти на ремонт, є надуманими. Виходячи з загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності, з врахуванням прав та інтересів власників, суд вважає, що відмова позивачу за первісним позовом у примусовому стягненні з відповідача [PERSON] грошової компенсації в сумі 58950 грн. відповідає зазначеним принципам. Так, позивач [PERSON] Влад.М. та члени його сімї забезпечені упорядкованим житлом, використовуючи належні йому 67/100 частин цього ж житлового будинку, він не втрачає права власності на належну йому частку у спірній частині будинку, що в подальшому не виключає реалізації за певних умов своїх прав. За таких умов, суд вважає, що в даному випадку застосування норм ч.2 ст.364 ЦК України, щодо права співвласника, який бажає виділу на одержання від інших співвласників грошової компенсації без врахування встановлених та доведених доказами фактичних обставин справи суперечить загальним засадам цивільного законодавства та передбаченим ними принципам справедливості, добросовісності та розумності. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача за зустрічним позовом, [PERSON], щодо зобовязання співвласника [PERSON] Влад.М. здійснити перенос перегородки між кухнею, позначеною на плані як 2-1, і ванною, позначеною на плані як 1-6, не підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. По справі встановлено, що на підставі рішення Кролевецького районного суду від 10 грудня 1991 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] проведений поділ в натурі житлового будинку по вул.О.Кошового, б.64 в м.Кролевець на дві частини та після виконання сторонами цього рішення [PERSON] і [PERSON] мали у власності 67/100 частин зазначеного будинку, [PERSON] - 33/100 частин. За життя [PERSON] не оспорювала правильності проведеного поділу та будь-яких обставин, повязаних з проведенням робіт щодо відокремлення належної їй частини. При цьому відповідач за зустрічним позовом [PERSON] Влад.М. не був стороною у зазначеній справі та безпосередньо особою, яка вчиняла дії, повязані з виконанням цього рішення. Згідно з даними договору дарування, посвідченого Кролевецькою державною нотаріальною конторою 5 вересня 2003 року, реєстраційний номер 1590 [PERSON] подарувала [PERSON] Влад.М. 67/100 житлового будинку по вул.Олега Кошового, буд.64 в м.Кролевець. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину, виданих [PERSON] Влад.М. і [PERSON], вони успадкували як спадкоємці за законом після смерті [PERSON], яка померла 21 лютого 2006 року, належні їй після поділу 33/100 частин житлового будинку по вул.Олега Кошового, б.64, які складаються з кімнат: кухня 2-1 площею 12,4 кв.м, житлова кімната 2-2 площею 7,9 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 8,9 кв.м, санвузол 2-4 площею 4,1 кв.м з належними до неї господарськими будівлями, які складаються з: сараю з блоків черепашнику літ. «Г», погребу з цегли літ. «пг», вбиральні з цегли літ. «У-1», 1/3 частини огорожі з дерева та металевої сітки літ. «N» по 33/200 частин кожний. Отже, на підставі зазначених, не визнаних недійсними, правовстановлюючих документів позивач за зустрічним позовом [PERSON] успадкував і є власником 33/200 частин будинку, фактична площа приміщень якої за даними технічної документації співпадає з даними правовстановлюючих документів. Згідно з висновком повторної комісійної судової будівельно-технічної експертизи (а.с.35 т.2) є невідповідність площі приміщень виділених в натурі спадкодавцеві [PERSON] за рішенням Кролевецького районного суду від 10 грудня 1991 року та фактичної площі приміщень після виконання судового рішення, а саме: загальна площа приміщень кімнати 2-2, кімнати 2-3, кухні 2-1 в розмірі 29,20 кв.м, визначена в технічному паспорті КП «Кролевецьке РБТІ» на дату 06.03.2015 р., не відповідає загальній площі приміщень в житловому будинку в розмірі 31,90 кв.м, що виділені на 33/100 частки в домоволодінні за адресою: м.Кролевець, вул.О.Кошового, буд.64, за рішенням Кролевецького районного суду від 10 грудня 1991 року. (а.с.30 т.1) Але виявлена невідповідність не тягне за собою обовязку відповідача за зустрічним позовом [PERSON] Влад.М. проведення будь-яких дій щодо її усунення з наступних підстав. Відповідно до статті 391 ЦК України підставою для зобовязання особи усунути перешкоди у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном є вчинення неправомірних дій або бездіяльності з боку такої особи. В даному випадку право власності обох співвласників за змістом правовстановлюючих документів є похідним від права власності спадкодавця [PERSON], яка за життя не оспорювала розміру отриманої нею частини будинку, безпосередньо відповідач за зустрічним позовом [PERSON] Влад.М. не здійснював будь-яких дій, зокрема незаконних, наслідком яких стало зменшення площі спірної частини будинку з 31,90 кв.м до 29,20 кв.м. Виходячи з викладеного відсутні передбачені законом підстави для покладення на [PERSON] Влад.М. обовязку здійснити дії щодо приведення у відповідність фактичної площі спірної частини будинку до площі, визначеної рішенням Кролевецького районного суду від 10 грудня 1991 року. Позивачем за первісним позовом [PERSON] за подання позову було сплачено судовий збір на загальну суму 263 грн. 67 коп. двома платежами: на суму 20 грн. 07 коп. і на суму 243 грн. 60 коп., виходячи з ціни позову 26367 грн., що підтверджується квитанціями, виданими ПАО КБ «ПриватБанк». У звязку зі збільшенням ціни первісного позову до 58950 грн. і відмовою суду у задоволенні його позову, з нього підлягає стягненню недоплачений судовий збір у дохід держави у сумі 325 грн. 83 коп., що становить різницю між сумою, належною до сплати у розмірі 1 відсотка ціни позову 589 грн. 50 коп. і сплаченою при подачі до суду сумою судового збору 263 грн. 67 коп.

Outcome: approved