Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - [PERSON] «ММК ім. Ілліча»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва 30 000 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що перебував в трудових відносинах з працедавцем - ПАТ «ММК ім. Ілліча». Під час роботи у роботодавця він отримав ушкодження здоров'я через умови праці, що у подальшому призвело до втрати професійної працездатності, встановлено Актом розслідування нещасного випадку повязаного з виробництвом по формі Н-5 від 08.06.2007 року. Відповідно до медичних документів у результаті професійного ушкодження здоров'я йому встановлено захворювання здавлювання 1-2-3-4 пальців лівої стопи. Травматична ампутація н / ф пальця. Закритий перелом, н / ф, осн / ф 2-3-4 пальців. Професійне захворювання. Відповідно до первинного висновку МСЕК йому встановлено 40% стійкої втрати працездатності та 3 групу інвалідності. У зв'язку з отриманням трудового каліцтва, яке він отримав на роботах з небезпечними умовами праці, що впливали на нього на протязі усього трудового стажу, та пошкодженням здоров'я, він отримує психологічні страждання, які негативно впливають на образ його життя. Він знаходиться в пригніченому стані через неможливість повного відновлення здоров'я. Ці фактори викликають негативні емоції, переживання та моральні страждання. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представником відповідача [PERSON] «ММК ім. Ілліча» суду надано клопотання про розгляд справи у відсутності представника. В наданих на адресу суду письмових запереченнях посилається на те, що позовні вимоги вважає обґрунтованими неналежними доказами. Зазначає, що відповідно до п. 8 Акту №58/2 від 07.06.2007 року (форма Н-1) обладнання, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку комісією не встановлено. У даних правовідносинах відсутні безумовні підстави для покладання обовязку по відшкодуванню моральної шкоди з відповідача на користь позивача. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей обєктів, що використовуються в діяльності. В інших випадках шкода відшкодовуються на загальних підставах, передбачених ст.1166 ЦК, особою, яка її завдала. Вважає, що позивач травмувався на виробництві підчас зміни циліндру встряхивающего столу 233 формованої машини і причиною його травмування не була дія джерела підвищеної небезпеки. Окремо зауважив, що згідно з п. 1 Акту форми Н-5 позивач мав загальний стаж роботи 29 років, їм були проведені навчання та інструктаж з охорони праці, та всі медичні обстеження. Перевірка знань з охорони праці проводилась 05.04.2007 року. Відповідно до п. 3 Акту форми Н-5 позивач був одягнений у спецодяг та спецвзуття згідно з норм. Штучне освітлення робочого місця, в межах норм. Комбінатом були вжиті усі заходи забезпечення знань та умінь, в тому числі з охорони праці, для безпечної роботи [PERSON] на підприємстві. Окрім того, у період роботи [PERSON] на підприємстві з моменту настання нещасного випадку, та по час звільнення, останньому виплачується допомога у звязку із хворобою, допомога на оздоровлення, а також одноразова допомога у звязку з виходом на пенсію на загальну суму 24883,47 грн. Зазначена моральна шкода ґрунтуються лише на припущеннях позивача, ніяких документів щодо понесеної моральної шкоди не надано, не підтверджується причинно-наслідковий звязок між захворюванням та психоемоційним станом. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області - надав на адресу суду заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, оскільки позивачу на сьогодняшній день сплачуються безстрокові страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нещасний випадок трапився з його вини та сам факт завдання йому моральної шкоди, а також її розміру ним не доведений. На підставі наведененого, просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, [PERSON] працював з 10.09.1984 року по 10.10.2013 року у [PERSON] «ММК ім. Ілліча». Факт перебування в трудових правовідносинах\~позивача з [PERSON] «ММК ім.Ілліча» сторонами визнаний, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням\~фізичних\~чи\~юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі\~доказів\~сторін\~та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~зі ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до акту форми Н-5 розслідування нещасного випадку від 04.06.2007 року (далі - Акт) його складено відносно працівника [PERSON] «ММК ім. Ілліча» [PERSON], який працював на [PERSON] «ММК ім.Ілліча» за професією: слюсар-ремонтнік металургійного обладнання гарячої ділянки, загальний стаж роботи: 29 років, за професією 23 роки. Висновок комісії - випадок травмування слюсаря по ремонту обладнання [PERSON] вважати повязаним з виробництвом та скласти на нього акт за формою Н-1. Пункт 6 Акту № 58/2 від 08.06.2007 року по формі Н-1 та пункт 3 Акту по формі Н-5 містить обставини, за яких виник нещасний випадок, а саме: під час демонтажу циліндру, знімаючи останній болт кріплення, рама з висоти 100 мм просіла на ногу [PERSON] З огляду на вищенаведене, суд вважає, що пошкодження здоров'я позивач отримав під час роботи у [PERSON] «ММК ім.Ілліча» з вини відповідача, що підтверджується актами, складеними за формами Н-1, Н-5. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до первинного висновку МСЕК від [PERSON] встановлено 40% стійкої втрати працездатності та третю групу інвалідності. Відповідно до повторного висновку МСЕК від 19.01.2009 року серії ДОН-05 №11970, від 19.01.2009 року серії ДОН-04 №027884 [PERSON] встановлено 30 % стійкої втрати працездатності. Відповідно до повторного висновку МСЕК від 08.02.2010 року серії ДОН-4 № 036438 [PERSON] встановлено 20% стійкої втрати працездатності. Також [PERSON] встановлено обмеження по праці: «без тривалого знаходження на ногах», потреби у додаткових видах допомоги: «лікування в БВи, медикаментозне лікування за призначенням, трость». Як зазначено в роз'ясненнях, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, тощо, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд також при вирішенні спору приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004, де в п. 4.1 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Оскільки [PERSON] «ММК ім. Ілліча» не забезпечило [PERSON] безпечних умов праці, суд вважає, що воно повинно відшкодувати йому заподіяну моральну шкоду у зв'язку з пошкодженням здоров'я. Суд встановив, що [PERSON] у працездатному віці втратив 20% професійної працездатності, залишковим наслідком сталося, які виражаються у сильних больових відчуттях, проблеми зі сном, роздратованість, загальна слабкість, вплив геомагнітний змін на самопочуття, втрату роботи за спеціальністю, втрату отримання підвищення за спеціальністю, суд приходить до висновку щодо спричинення позивачу моральних (душевних) страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини отримання позивачем професійного захворювання, обсяг заподіяних йому моральних страждань та фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров'я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також враховує ті обставини, що профспілковим комітетом [PERSON] «ММК ім. Ілліча» у 2007 році та по час звільнення неодноразово надавалась позивачу матеріальна допомога у звязку з хворобою, допомога на оздоровлення, що також впливає на умови відшкодування моральної шкоди, враховуючи принцип розумності та справедливості, дійшов висновку, що у відшкодування моральної шкоди на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 10000,00 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial