Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 11 березня 2018 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач прийняла від позивача грошові кошти в сумі 12634 грн. 46 коп., які зобов`язалася повернути не пізніше 11.03.2021 року. Згідно п. 3 вказаного договору відповідач зобов`язувалася сплачувати проценти у розмірі 7% від суми позики кожного місяця за весь період дії договору. Пунктом 4 договору позики передбачено, що проценти виплачуються на залишкову (неповернену) суму позики, не пізніше останнього числа кожного місяця за тим, за який проводиться оплата в повному обсязі та однією сумою. Однак зазначений обов`язок відповідач не виконала, що свідчить про порушення нею п.п. 3, 4 договору позики, у зв`язку з чим він вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом порушеного права. Просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором позики від 11.03.2018 року в розмірі 48263,56 гривень, з яких: 12634,46 грн. - сума позики, 31838,76 грн. - проценти за користування грошовими коштами, 1263,45 грн. - збитки, 2526,89 грн. - штраф. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. 03 вересня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач прийняла від позивача у власність грошові кошти в сумі 12634 грн. 46 коп., які зобов`язалася повернути не пізніше 11.03.2021 року. Згідно п. 3 договору позики від 11.03.2018 року позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики 7% кожний місяць за весь період дії договору. Пунктом 4 договору позики від 11.03.2018 року передбачено, що проценти виплачуються на залишкову (неповернену) суму позики, не пізніше останнього числа кожного місяця за тим, за який проводиться оплата в повному обсязі та однією сумою. Згідно п. 9 договору позики від 11.03.2018 року, якщо позичальник прострочить виконання грошового зобов`язання за договором, він зобов`язаний сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно п. 10 договору позики від 11.03.2018 року сторони домовились, що розмір збитків, які можуть виникнути у позикодавця в майбутньому, у разі порушення позичальником умов договору не доказуються позикодавцем, а становлять десять процентів від суми позики згідно п. 1 договору. Збитки позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору. Згідно п. 13 договору позики від 11.03.2018 року, у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром двадцять процентів від суми позики. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 48263,56 гривень, з яких: 12634,46 грн. - сума позики, 31838,76 грн. - проценти за користування грошовими коштами, 1263,45 грн. - збитки, 2526,89 грн. - штраф. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконала і суму боргу у передбачений договором строк не повернула. З урахуванням вищевказаних норм та обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову, оскільки він є інвалідом другої групи згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 742770. Таким чином відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 гривень.. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved