Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів позики. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 20 квітня 2007 року відповідач [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] солідарно позичили у позивача [PERSON] валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 156 800 (сто п'ятдесят шість тисяч вісімсот) доларів США, про що між ними було укладено в письмовій формі договір позики від 20 серпня 2007 року. За вказаним договором позики від 20 квітня 2007 року боржники зобов'язалися повернути позичені в позивача кошти в сумі 156 800 доларів США не пізніше 20 серпня 2007 року, але порушили свої зобов'язання і позичені кошти не повернули. Крім того, 23 листопада 2007 року відповідач [PERSON] додатково позичив у позивача кошти на суму 82 000 доларів США, про що між ними було укладено в письмовій формі договір позики від 23 листопада 2007 року. За вказаним договором позики від 23 квітня 2007 року відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути позичені у позивача кошти в сумі 82 000 доларів США не пізніше 20 серпня 2007 року, але також порушив свої зобов'язання і кошти не повернув. Крім того, протягом 2007-2008 р. р. відповідач [PERSON] неодноразово позичав у позивача валютні цінності загальною сумою 136800 доларів США. Отримані від позивача в борг кошти за вказаними вище розписками позичальника відповідач [PERSON] також не повернув. Оскільки отримані від позивача в борг кошти відповідач [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] позивачу не повернули, чим грубо порушили його права кредитора, у 2009 році [PERSON] був змушений звернутися в суд із позовом до них про стягнення заборгованості за цими договорами і розписками. В забезпечення цього позову Київський районний суд м. Харкова постановив дві ухвали, якими наклав арешт на три належні [PERSON] та його дружині [PERSON] житлові будинки. На час подання даного позову справа за позовом [PERSON] розглянута, рішенням апеляційного суду Харківської області, яким було скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково і вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором позики від 20 квітня 2007 року в розмірі 2 242 603 грн. 58 коп., а з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики від 23 листопада 2007 року в розмірі 1 175 689 грн. 90 коп. та заборгованість за 11 розписками позичальника в сумі 1 574 109 грн. 75 коп. 06 березня 2014 року позивач в особі свого представника дізнався про рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 травня 2013 року про стягнення з [PERSON] за позовом [PERSON] на його користь боргу в сумі 1 438 740 грн. 00 коп. за договорами позики від 10 січня 2006 року та від 03 травня 2007 року. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначав, ніби він позичив [PERSON] 40 000 доларів США за розпискою від 10 січня 2006 року і 140 000 доларів США за договором ПОЗИКИ ВІД 05 березня 2007 року. [PERSON] не погодився з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 травня 2013 року, оскільки укладені між [PERSON] та рідним братом його дружини [PERSON] договори позики є підробленими і фіктивними: сторони цих правочинів не бажали реального настання обумовлених ними правових наслідків, а переслідували при їхньому підробленні саму лише єдину злочинну протиправну мету - отримати безпідставне судове рішення про стягнення з [PERSON] великої суми грошових коштів за неіснуючими договорами, аби останній отримав можливість протиправно ухилитися від виконання судового рішення про стягнення з нього боргу на користь [PERSON] за рахунок звернення стягнення на належне йому і арештоване Київським районним судом м. Харкова нерухоме майно. У зв'язку з цим, [PERSON] оскаржив рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 травня 2013 року в апеляційному порядку. За апеляційною скаргою [PERSON] апеляційним судом Харківської області провадження відкрите, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції законної сили не набрало. Очевидно, що підроблені [PERSON] із [PERSON] договори позики від 10 січня 2006 року та від 05 березня 2007 року безпосередньо порушують права та охоронювані законом інтереси позивача [PERSON], оскільки з використанням цих сфальсифікованих в простій письмовій формі правочинів [PERSON] намагається ухилитися від виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2014 року про стягнення з нього на користь [PERSON] заборгованості за рахунок звернення стягнення на належне йому і арештоване Київським районним судом м. Харкова нерухоме майно. [PERSON] впевнений, що розписка і договір позики, за якими [PERSON] нібито позичив у [PERSON] кошти, підроблені сторонами цих правочинів і були підписані ними не у січні 2006 року та березні 2007 року відповідно, а безпосередньо перед поданням позову [PERSON] В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву про слухання справи за їх відсутності. Крім того, клопотали про призначення по справі судово-технічної експертизи боргових розписок, виданих [PERSON] [PERSON] щодо встановлення часу їх написання. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала за наступних підстав. Так, 10.01.2006 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші на суму 40 000 доларів США, 05.03.2007 року гроші на суму 140000 доларів США, що було оформлено борговими розписками. У зв'язку з неповерненням цих коштів, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 травня 2013 року позов було задоволено і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1 438 740 грн. 00 коп. за договорами позики від 10 січня 2006 року та від 03 травня 2007 року. 25.06.2014 року ВССУ винесено Ухвалу, якою касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року скасоване, рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2013 року залишено в силі, тобто стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає сума боргу 249485,72 грн. та 1700,00 грн. судових витрат. Крім того, згідно зведеного виконавчого провадження №40021419 майно належне [PERSON] примусово реалізоване на суму 1333500,00 грн. та кошти у квітні 2014 року перераховані на рахунок представника [PERSON] - [PERSON] Крім того, згідно постанови державного виконавця від 24.03.2014 року виконавчий лист №644/3933/13ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова повернуто до суду. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Вивчивши позовну заяву, вислухавши представника відповідача [PERSON], дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позо задоволенню не підлягає за наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10.01.2006 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші на суму 40 000 доларів США, 05.03.2007 року гроші на суму 140000 доларів США, що було оформлено борговими розписками. У зв'язку з неповерненням цих коштів, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 травня 2013 року позов було задоволено і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1 438 740 грн. 00 коп. за договорами позики від 10 січня 2006 року та від 03 травня 2007 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково і вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 249485,72 грн. та 1700,00 грн. судових витрат. У позові [PERSON] до [PERSON] було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області, яким було скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково і вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором позики від 20 квітня 2007 року в розмірі 2 242 603 грн. 58 коп., а з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики від 23 листопада 2007 року в розмірі 1 175 689 грн. 90 коп. та заборгованість за 11 розписками позичальника в сумі 1 574 109 грн. 75 коп. Проте, 25.06.2014 року ВССУ винесено Ухвалу, якою касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року скасоване, рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2013 року залишено в силі, тобто стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає сума боргу 249485,72 грн. та 1700,00 грн. судових витрат. В судовому засіданні представником [PERSON] надано докази того, що, згідно зведеного виконавчого провадження №40021419 майно належне [PERSON] примусово реалізоване на суму 1333500,00 грн. т а кошти у квітні 2014 року перераховані на рахунок представника [PERSON] - [PERSON] Згідно ст. 15 ЦК України - Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України - Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] реалізував своє право на звернення до суду для захисту свого порушеного відповідачем права. Водночас, враховуючи, що [PERSON] отримав усі кошти, які йому був винен [PERSON], що підтверджується вищевказаним судовим рішенням ВССУ та матеріалами виконавчого провадження, відповідачі [PERSON] та [PERSON], уклавши між собою договори позики, жодним чином не порушували прав позивача [PERSON] Крім того, підстави визнання договорів недійсними, викладені у ст..ст. 203, 215 ЦК України. Позивач [PERSON] не був стороною у правочинах, які він оскаржує, не вказав жодної підстави для визнання оскаржуваних ним правочинів недійсними, які б були передбачені у ст..ст. 203, 215 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України - Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи безпідставність позовних вимог позивача, суд відмовляє й у задоволенні клопотання про призначення судово-технічної експертизи боргових розписок.

Outcome: dismissed