Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] в якому просив визнати за ним права власності на будинок в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його донька [PERSON]. При цьому позивач вказує, що після смерті дочки відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. На час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем, та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявляв про відмову від спадкового майна. Відповідно до заповіту складеного донькою спадкоємцями крім нього є донька спадкодавця [PERSON], яка 13 грудня 2013 року звернулася до нотаріуса з заявою щодо не прийняття спадщини та донька померлої [PERSON], яка на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем й протягом шести місяців не зверталася із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Протягом встановленого законом шестимісячного строку звернувся до Іванівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину він не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, не зважаючи на те, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09 лютого 2000 року №1083, спадкодавець купила жилий будинок [ADDRESS] який був зареєстрований за дочкою. Виходячи з вищенаведеного [PERSON] просить визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS], загальною площею 69,7 кв. м., житловою площею 39,5 кв. м. , підсобною площею 30,2 кв. м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивач та його представник не з'явилися надали до суду заяву в якій просили задовольнити позовні вимоги та розглядати справу у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про причини своєї неявки суд не повідомили проте надали до суду заяви в якій зазначили, що позовні вимоги позивача визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення, просять розглядати справу у їх відсутність. Треті особи в судове засідання не з'явилися про причини своєї неявки суд не повідомили заяв та клопотань до суду не надавали, хоча повідомлені були належним чином про час та місце розгляду справи. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. В абзаці 6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Виходячи з ст.16 ЦК України суд може визнати право особи або захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.128 ЦК УРСР (чиною на час укладання договору) передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Вирішуючи справу

Outcome: approved