Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 20.05.1999 року у Лозівському філіалі Харківської товарної біржі між ним та [PERSON] було зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Реєстрація вказаного договору здійснювалась на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач шляхом державної реєстрації у Лозівському БТІ оформив право власності на домоволодіння. На теперішній час позивач збирає пакет документів для подальшого відчуження належного йому житлового будинку з надвірними спорудами,має намір розпорядитися будинок, однак нотаріусом йому було відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу будинку через відсутність нотаріального посвідчення договору. Продавець, за вищевказаним договором купівлі-продажу житлового будинку, [PERSON], померла [INFO], тому не має можливості звернутися до нотаріальної контори для належного оформлення договору. Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати дійсним укладений договір купівлі-продажу. Позивач [PERSON] подав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаного будинку. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 20.05.1999 року позивач у Лозівському філіалі Харківської товарної біржі уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу № 169 житлового будинку житловою площею 28,5 кв.м. розташованого на земельній ділянці площею 1131 кв. м з надвірними будівлями: саман. сарай літ. «Б», цегляний погріб літ. «П», дерев'яна вбиральня літ. «Д», дерев'яний сарай літ. «В,Г», дерев'яний штах. паркан, ворота літ. «№1,2» за адресою: [ADDRESS], за яким позивач сплатив відповідачу вартість будинку чотири тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять грн., обмеження щодо відчуження житлового будинку з надвірними будівлями були відсутні /а. с. 11/. При укладанні в договорі товарною біржею було вказано, що договір нотаріальному посвідченню не підлягає. Із договору купівлі-продажу № 169 від 20.05.1999 року убачається, що сторони договору домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку. Продавець передав покупцю спірний будинок, покупець зареєстрував будинок в КП «Лозівське БТІ» 21.05.1999 року /а.с. 11/. Згідно з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Лозівське БТІ», за [PERSON] оформлено право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], за договором купівлі-продажу, підписаним і зареєстрованим в Лозівській філії Харківської товарної біржі № 169 від 20.05.1999 року/а.с.11/. Продавець, за вищевказаним договором купівлі-продажу житлового будинку, [PERSON] [INFO] померла /а.с. 15/, тому [PERSON] не має можливості звернутися до нотаріальної контори для належного оформлення договору. Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі продажу була потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б однієї зі сторін договору є громадянин. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Одночасно, судом приймаються до уваги й положення ЦК України у редакції 2003 року, що діє на момент ухвалення рішення по справі, а саме ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та ст. 321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору, позивачем були сплачені відповідачу грошові кошти за будинок, будинок був переданий позивачу у користування, зареєстрований за позивачем в КП «Лозівське БТІ». З моменту укладання договору позивач на протязі тривалого часу фактично користується зазначеним будинком, утримує його, сплачує комунальні платежі. На теперішній час нотаріально оформити договір купівлі-продажу від 20.05.1999 року неможливо. Іншим шляхом ніж в судовому порядку позивач не може реалізувати свої права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При таких обставинах суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу спірного домоволодіння підлягає визнати дійсним. На підставі викладеного й

Outcome: approved