Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить припинити стягувати з нього аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] . Також просив стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання малолітньої доньки, оскільки вона мешкає з батьком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. У серпні 2019 року [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, де позовні вимоги [PERSON] не визнала. 10 грудня 2019 року [PERSON] надала до суду заяву про перенесення розгляду справи, через неможливість бути присутньою у судовому засіданні за станом здоров`я. Довідок про стан здоров`я чи інших підтверджень до заяви надано не було. 29 січня 2020 року надала заяву про перенесення розгляду справи, оскільки вона у період з 29.01.2020 року по 31.01.2020 року буде перебувати у службовому відрядженні в іншому місті. Будь-яких підтверджень до заяви надано не було. Представник третьої особи Бойко М.С. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень або клопотань надано не було. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.9). Судовим наказом номер справи 623/474/18 номер провадження 2-н/623/52/2018 від 27 лютого 2018 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Горлівка, Донецької області, РНОКПП [NUMBER] , працюючого ФОП «Біда», зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та фактично мешкаючого: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 22 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.(а.с.11) Відповідно до паспорта громадянина України прізвище відповідача у справі - [PERSON] , орган що видав паспорт 6340, дата видачі 27.09.2018 року.(а.с.7) [PERSON] надав до суду акт обстеження умов проживання від 25.06.2019 року складений головним спеціалістом ССД Бойко М [PERSON] С. та ст. інспектором Ізюмського ВП Хиленко Є.В., де вказано, що з 24.06.2019 року малолітня [PERSON] мешкає разом з батьком [PERSON] , умови проживання придатні для проживання.(а.с.10). Частиною четвертою ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким відповідачу присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України судом визначається розмір аліментів у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved