Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 24.03.2018 року, близько 09 години 40 хвилин [PERSON] рухаючись по вулиці 1-го Травня в м. Городище, порушуючи вимоги ПДР України, допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 211440, д.н.з. [NUMBER] , яким він керував, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правої п`яткової кістки та зовнішньої кісточки правої великогомілкової кістки, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 05-11-01/157 від 24.09.2018 року, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Вироком Городищенського районного суду від 18.04.2019 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який набрав законної сили 20.05.2019 року. Внаслідок вказаної ДТП, здоров`ю позивача завдано значної шкоди: йому довелось проходити обстеження, тривалий і болючий курс лікування з оперативним втручанням та, як наслідок, став інвалідом ІІІ (третьої) групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Лікування та обстеження спричинили значні матеріальні витрати, які частково були відшкодовані ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала в пережитому фізичному болю та душевних стражданнях, оскільки він став інвалідом, втратив цікаву і улюблену роботу, переніс чотири операції та цілу низку болючих процедур, постійно відчуває сильний біль, змушений приймати обезболюючі ліки, що негативно впливає на загальний стан здоров`я. Оскільки, вироком суду, який не оскаржувався та набрав законної сили, встановлена і доведена вина [PERSON] в завданні шкоди здоров`ю, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся позивачем, то моральна шкода завдана особою, яка її завдала має бути відшкодована. Враховуючи викладене, просив стягнути з [PERSON] на його користь, в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, кошти в сумі 100 000 гривень 00 копійок та 5 000 гривень 00 копійок - витрати на оплату правової допомоги. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідач офіційно не працевлаштована, перебуває на обліку в Городищенській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, розлучена, виховує двох неповнолітніх дітей 2006 та 2010 року народження. Відповідач не заперечує щодо стягнення з неї 15 000 гривень 00 копійок на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а щодо стягнення шкоди в розмірі 85 000 гривень 00 копійок просить відмовити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає наступне. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо. Як вбачається зі ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Судом встановлено, що згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 18.04.2019 року у кримінальному провадженні № 691/6/19, провадження № 1-кп/691/180/19, [PERSON] було визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаний вирок не оскаржувався та набрав законної сили 20.05.2019 року. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є [PERSON] . Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Зокрема, судом встановлено, що внаслідок ДТП [PERSON] став інвалідом ІІІ (третьої) групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, що підтверджується довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією обласної МСЕК № 2. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Городищенського РТМО з 24.03.2018 року по 10.04.2018 року з діагнозом струс головного мозку, закритий перелом правої п`яткової кістки та зовнішньої кісточки справа, 28.03.2018 року проведено операції МОС п`яткової кістки, МОС зовнішньої кісточки, що підтверджується випискою з історії хвороби № 1251. Згідно консультативного висновку спеціаліста КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 03.07.2018 року, [PERSON] встановлено діагноз - консолідуючий перелом латеральної кісточки правого г/ступного суглобу та правої п`яткової кістки з наявністю фіксаторів, виражена згинально-розгинальна контрактура правого колінно- ступеневого суглобу, больовий синдром. Також, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Городищенського РТМО з 07.08.2018 року по 21.08.2018 року з діагнозом консолідований перелом зовнішньої кісточки правого г/ступневого суглобу з наявністю фіксаторів, 17.08.2018 року проведена операція з видалення фіксаторів, що підтверджується випискою з історії хвороби № 3199. Окрім того, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Городищенського РТМО з 17.10.2018 року по 31.10.2018 року з діагнозом консолідований перелом правої п`яткової кістки з наявністю металевих фіксаторів, 18.10.2018 року проведена операція з видалення фіксаторів, що підтверджується випискою з історії хвороби № 5136. Також, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Городищенського РТМО з 11.03.2019 року по 25.03.2019 року з діагнозом післятравматичний артроз правого г/ступневого суглобу ІІІ ст., больовий синдром, артроз під таранного суглобу ІІІ ст., контрактура суглобу, значне порушення функції, що підтверджується випискою з історії хвороби № 1061. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Городищенського РТМО з 14.05.2019 року по 27.05.2019 року з діагнозом післятравматичний артроз ІІІ ст. правого г/ступневого суглобу, ускладнений контрактурою суглобу, артроз правого під таранного суглобу, больовий синдром, значне порушення функції, що підтверджується випискою з історії хвороби № 2025. Згідно консультативного висновку спеціаліста КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 28.05.2019 року, [PERSON] встановлено діагноз - консолідований перелом латеральної кісточки правого г/стопного суглобу при розриві ДМГС, невірно консолідований перелом правої п`яткової кістки ускладнений плоско-вальгусною деформацією стопи. П/травматична різко виражена згинально-розгинальна контрактура правого г/стопного суглобу. Виражене порушення функції. Окрім того, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Городищенського РТМО з 28.05.2020 року по 05.06.2020 року з діагнозом післятравматичний артроз ІІІ ст. правого г/ступневого суглобу, ускладнений контрактурою суглобу, больовий синдром, значне порушення функції, що підтверджується випискою з історії хвороби № 1949. Довідкою № 771461 від 24.06.2020 року до акта огляду медико-соціальною експертною комісією обласної МСЕК № 2 під час повторного огляду інвалідністьІІІ (третьої) групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату Кравченку С.В. встановлена на строк до 01.07.2021 року. КЗ «ЧОЦ МСЕ ЧОР» складена для [PERSON] індивідуальна програма реабілітації інваліда № 3 619, затверджена згідно наказу МОЗ № 623 від 08.10.2007 року. Таким чином, як вбачається з вище викладеного, після ДТП, котра сталася 24.03.2018 року з вини відповідача, звичний уклад життя [PERSON] , був значно порушений, що виразилось у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та членами родини в зв`язку з неодноразовим перебуванням в лікувальних закладах та отриманою інвалідністю та перенесеним фізичним болем, він зазнав потужного стресу та сильних душевних страждань, що повністю доведено у судовому засіданні. При цьому, суд бере до уваги, не спростовані представником відповідача, пояснення позивача про те, що відповідач, як після ДТП, так і після ухвалення обвинувального вироку щодо неї, жодної допомоги йому у відновленні втраченого здоров`я не надала та навіть, не вибачилася за вчинене, в зв`язку з чим, він та члени його родини зазнали значних матеріальних втрат та вимушені були обмежувати себе у своїх бажаннях. Також, суд бере до уваги, що і на час вирішення даного позову, позивач залишається інвалідом та, в зв`язку з цим, зазнає моральних страждань. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу, винними діями відповідача, спричинена моральна шкода, але розмір грошового відшкодування цієї шкоди в сумі 100 000 гривень, позивачем, на думку суду, є завищеним, а тому його слід зменшити. Так, врахувавши пояснення позивача, його представника та докази, які ними надані, пояснення представника відповідача, особу відповідача та обставини кримінального провадження, те, що на утриманні відповідачки знаходиться двоє неповнолітніх дітей, її майновий стан, суд прийшов до висновку, що грошове відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень не відповідає принципам розумності та справедливості, а є завищеним, та вважає, за необхідне визначити розмір моральної шкоди, розумне, справедливе та виважене відшкодування якої в грошовому еквіваленті буде становити 70 000 гривень. Щодо судових витрат, то суд вважає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову, - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Сторони, до закінчення судового розгляду, надали розрахунки понесених судових витрат, які суд вважає належними. Прийшовши до висновку про часткове задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу позивача у сумі 5000 гривень 00 копійок та відповідача у сумі 7000 гривень 00 копійок, підлягають до часткового задоволення, а саме: у сумі 3500 гривень 00 копійок та 2100 гривень 00 копійок, відповідно. Судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок, від сплати якого позивач звільнений в силу вимог п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає, слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а саме: в сумі 1471 гривня 40 копійок, а іншу частину судового збору в розмірі 630 гривень 60 копійок, відшкодувати за рахунок Державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved