Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зі позовом про розірвання договору оренди землі від 16 вересня 2007 року. Свої вимоги мотивує наступним : 16 вересня 2007 року між ним та ПП «Феодосія-Агро» було укладено договір про оренду землі. У відповідності до даного договору він передав відповідачу належну йому земельну ділянку в строкове, платне користування якою він володіє на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ямпільської міської ради Вінницької області. Вважає, що договір оренди земельної ділянки від 16 вересня 2007 року повинен бути розірваний на підставі наступних причин та обставин. З самого початку укладення договору відповідач грубо порушив п.19, де зазначено - передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у п'ятиденний термін після державної реєстрації цього Договору за актом його приймання-передачі, однак в акті прийому-передачі відсутня дата складання акту. Вказує, що договір він підписував особисто терміном на 10 років. Приблизно через 2-3 роки після підписання договору оренди до нього приїхали представники орендаря і сказали, що їм потрібно взяти його екземпляр договору для виправлення описки. Через певний проміжок часу йому договір повернули, однак на саму суть договору, його зміст та на його виправлення він уваги не звернув. Лише нещодавно коли він приїхав до орендаря йому в усній формі повідомили, що договір укладено на 25 років, хоча додаткової угоди про продовження дії договору він не підписував. Вважає, що таким шахрайським шляхом орендар вніс зміни в термін дії договору, тим самим порушив його законні права та інтереси. Враховуючи те, що він вирішив самостійно займатись сільським господарством, а відповідач ПП «Феодосія Агро» та Дерзкомзем в Ямпільському районі не бажають розірвати договори оренди землі, він змушений звернутись до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що позивач будучи належним повідомлений про час та місце розгляду справи не з'явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача. Представник відповідача ПП «Феодосія - Агро» Косовська А.П. в судовому засіданні заперечує проти задоволення заявлених вимог, оскільки відсутні підстави для розірвання договору оренди землі 16 вересня 2007 року. Вказала, що договір оренди землі укладався на 25 років та даний строк не закінчився. При укладанні договору дотримані всі істотні умови договору оренди землі. При цьому бажання орендодавця самостійно використовувати земельну ділянку не є підставою для розірвання даного договору. Із досліджених судом письмових доказів - із копії договору оренди землі від 16 вересня 2007 року встановлено, що [PERSON] надав в строкове, платне користування земельну ділянку площею 3,0457 га, у тому числі 3,0457 га ріллі ПП «Феодосія Агро». Строк дії договору 25 років(а.с.5-7). Із копії акту приймання-передачі об'єкта оренди землі (додаток до договору оренди землі від 16 вересня 2007 року) встановлено, що ПП«Феодосія Агро» прийняв, а [PERSON] передав земельну ділянку площею 3,0457 га відповідно до договору оренди землі від 16 вересня 2007 року(а.с.8). Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] встановлено, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,0457 га на території Ямпільської міської ради Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.9). Відповідно до вимог ст.204 ЦК України, діє вимога законодавства про презумпцію правочину. Відповідно до ст.ст.124, 125, 126 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до ст. ст. 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відповідно до ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України - передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» - істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» -договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Таким чином, судом було встановлено, що 16 вересня 2007 року укладено договір оренди землі між [PERSON] та ПП «Феодосія Агро» на підставі якого земельна ділянка, площею 3,0457 га передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва на строк 25 років. Договір має підписи сторін, завірений печаткою ПП «Феодосія Агро», і зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за відповідним номером, що не заперечується сторонами. При цьому в судовому засіданні було встановлено, що земельну ділянку площею 3,0457 га позивачем було передано в оренду ПП «Феодосія Агро» та вона використовується орендарем протягом 10 років. В п. 37 даного договору оренди землі вказано, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Враховуючи те, що всі істотні умови даного договору дотримано та він належним чином зареєстрований, земельну ділянку було передано в оренду ПП «Феодосія Агро» та орендарем не було порушено умов Договору оренди землі, які б давали підстави розірвати даний договір. Підстав визнавати, що зазначений договір оренди земельної ділянки є недійсним немає. Крім того, нормами ЦК України та Законом України «Про оренду землі» та конкретним договором оренди не передбачено такої підстави розірвання договору оренди землі, як бажання орендодавця самостійно здійснювати сільськогосподарську діяльність на даній земельній ділянці. За таких встановлених обставин, слід прийти до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed