Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею - 11,9 кв.м. з лоджією площею - 1,9 кв.м.; у користування [PERSON] виділити житлові кімнати площею - 9,7 кв.м. та 18,7 кв.м. з лоджією - 1,9 кв.м.; у загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити кухню площею - 7,5 кв.м., вбиральню площею - 0,9 кв.м., ванну кімнату площею - 2,5 кв.м., 2 коридори площею - 2,4 та 4,8 кв.м. та передпокій площею - 8,2 кв.м. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він являється власником 1/3 частину квартири [ADDRESS] на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25.09.2014 року. Інші 2/3 частини вказаної квартири належать [PERSON], яка проживає та користується квартирою. Згідно до технічного паспорту, спірна квартира є трикімнатною, кожна кімната ізольована, та має загальну площу - 70,4 кв.м., житлову площу - 4,3 кв.м., у тому числі 1-а житлова кімната площею - 9,7 кв.м., 2-а житлова кімната площею - 11,9 кв.м., 3-я житлова кімната площею - 18,7 кв.м., а також: кухня - 7,5 кв.м., вбиральня - 0,9 кв.м., ванна кімната - 8,2 кв.м. та лоджії площею 1,9 кв.м. та 1,9 кв.м. Домовитися про порядок користування спільною квартирою сторони не можуть, відповідач не допускає до квартири, чим порушує права власника та чинить перешкоди у користуванні належним [PERSON] майном. [PERSON] вважає за доцільне виділити йому у користування житлову кімнату площею 11,9 кв. з лоджією 1,9 кв.м., відповідачу виділити дві кімнати площею 9,7 кв.м. та 18,6 кв.м. з лоджією 1,9 кв.м., інші допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні. Ухвалою суду від 08.12.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. 06.11.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Крім того, відповідач пояснила, що при розподілі квартири враховувалося те, що з нею залишилися проживати четверо спільних дітей. Діти різного віку та різностатеві, а тому не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі та старшими за дев'ять років. Також, в квартирі проживає чоловік [PERSON], їх спільний малолітній син та невістка. Таким чином відповідач, вважає, що буде справедливо та з урахуванням норм проживання на одну особу, кімнату яку просить виділити позивач залишити для проживання спільних дітей. Разом з тим, відповідач скориставшись своїм правом падала до суду відзив, який є аналогічним поясненням відповідача наданих в судовому засіданні. Представник третьої особи в судовому засіданні поклалася на розсуд, щодо вирішення даного спору, але зазначила, що заявлені позовні вимоги не порушують права дітей сторін. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.09.2014 року розділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя наступним чином: визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,100 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,100 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS]. Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається, з технічного паспорту виданого КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», на квартиру [ADDRESS], квартира посімейного, спільного заселення розташована на 1 поверсі поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 40,3 кв.м., у тому числі одна кімната 9,7 кв.м., друга кімната 11,9 кв.м., третя кімната 18,6 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 0,9 кв.м., коридору 2,4; 4,8 кв.м., передпокою площею 8,2 кв.м. Квартира обладнана лоджією 1,9; 1,9 кв.м. Загальна площа квартири 70,4 кв.м. Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрації виданої Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради №2940, про те, що за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 19.04.2016 року, [PERSON] 19.04.2016 року уклала шлюб з [PERSON], та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Крім того, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Вишгородської міської ради Семеновим О.І. 20.02.2018 року, за адресою [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за вказаною адресою. Натомість проживають [PERSON] та [PERSON] Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно до ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Крім того, відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення стаття 391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положення статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, оскільки позивачем доведено, що він є власником 1/3 частини квартири, а відповідач своїми діями, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушує права [PERSON], як співвласника квартири [ADDRESS], а тому заявлений позов підлягає задоволенню, шляхом встановлення порядок користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved