Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь, нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 6151,29 грн; середній заробіток за весь час затримки з 29 липня 2013 року по 14 червня 2014 року в розмірі 28920,15 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він працювала у відповідача, та при звільненні відповідачем не виплачена йому заробітна плата в повному обсязі, в зв'язку з чим відповідач зобов'язаний йому виплатити заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надав заяву про розгляд справи без його участі за наявними доказами у справі, позовні вимоги визнає у сумі 6151,29 грн. Також зазначив, що середньомісячна заробітна плата позивача складає 1693,64 грн, а середньоденна заробітна плата 73,61 грн. Вини підприємства в несплаті боргу немає, так як це склалося не з вини підприємства, оскільки на рахунки і майно підприємства накладений арешт відділом ДВС. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно довідки з ДП «Чернігівторф» від 19.06.2014 року за № 251 /а.с.49/, вбачається, що позивач дійсно працював водієм філії «Смолинський торфозавод». Заборгованість по заробітній платі станом на 18 червня 2014 року становить 6151,29 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що він працював у відповідача до 26 липня 2013 року, і відповідач проти цього в поданій заяві не заперечував. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно цієї статті при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Юридично значимі обставини, встановлені ч.1ст.116, ч.1 ст.117 КЗПП України, є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Відповідач в поданій заяві фактично визнав що виплата всіх сум, що належить позивачу проведена не була, та зазначив що середньоденна заробітна плата позивача складає 73,61 грн, тому суд приходить до висновку, що розрахунок позивача є не вірними і середній заробіток за весь час затримки з 29 липня 2013 року по 14 червня 2014 року складає 17740, 01 грн, а тому позов слід задовольнити частково. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати, а його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved