Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить виключити відомості про нього як батька [PERSON], [INFO], з актового запису №1668 про народження дитини в Книзі реєстрації народжень, що був зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 09.08.2007р. Свої вимоги обгрунтовує тим, що до укладення 15.12.2007р. шлюбу, який за рішенням суду розірвано 31.10.2016р., він та відповідачка мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; дитина залишилась проживати з матірю. Однак, близько місяця тому [PERSON] повідомив його, що донька [PERSON] не походить від нього і зовнішньо не схожа. Позивач, як і його представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і пояснив, що влітку 2006 року він почав зустрічатися з [PERSON], коли та навчалася в м. Чернігові, мали статеві відносини, а з січня 2007 року вони почали спільно проживати однією сімєю. В середині березня 2007 року [PERSON] повідомила йому про свою вагітність і запевнила, що саме він є батьком дитини. Тому, коли в липні місяці 2007 року у [PERSON] народилась дочка, вони спільно вибрали їй імя [PERSON] й він добровільно зареєстрував своє батьківство щодо дитини. Шлюб вони уклали в грудні 2007 року, який у жовтні 2016 року було розірвано. Весь час він надавав дружині та дитині матеріальне забезпечення, з кінця 2017 року сплачував аліменти. В березні 2018 року, перебуваючи вдома, він зустрів свого однокласника [PERSON], який повідомив, що дочка [PERSON] на нього не схожа за зовнішністю; про це він також чув й від інших знайомих. Дана обставина змусила його засумніватися в своєму батьківстві, в звязку з чим і звернувся до суду з даним позовом. Відповідачка [PERSON] була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце проведення розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення та за засобами електронного поштового звязку згідно поданої заяви, але до суду не зявилась, відзиву на позов на подала; в раніше наданій заяві заперечує проти позову, оскільки вона з позивачем в період зачаття дитини не зустрічалась, в шлюбі не перебувала, однією сімєю не проживала, а стали разом проживати коли вона вже була на пятому місяці вагітності; позивач в момент реєстрації себе батьком дитини [PERSON] достовірно знав, що не є її батьком, а тому за ст.136 СК України не має права оспорювати своє батьківство; також зазначає, що прийняти участь в судовому засіданні не зможе, так як перебуватиме за кордоном, хоча відповідних підтверджуючих документів не надала. Відповідач [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного поштового звязку, але представника до суду не направив, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав, надавши заяву про проведення судового засідання в їх відсутність й при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом положень ч.1, 2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. В п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Холява) було укладено шлюб, який розірвано за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2016 року. Сторони, які не перебували в шлюбі, являються батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; підставою запису відомостей про батька дитини є подання спільної заяви батьків, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та актового запису про народження №1668 від 09.08.2007р., вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції. За висновками судової молекулярно-генетичної експертизи №359 від 05.07.2018р. [PERSON] не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON] Дана обставина не заперечувалася й відповідачкою. Отже, позивачем в судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, в звязку з чим маються підстави для ухвалення рішення про виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини [PERSON] з актового запису про її народження. Щодо доводів [PERSON] про необхідність відмови в позові з підстав, передбачених ч.5 ст.136 СК України, суд зважує на наступне. Відповідно до ч.5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає сторін у справі як своїх однокласників, які певний час зустрічалися, проживали в цивільному шлюбі, в них народилась дитина, а потім вони одружилися. В березні місяці 2018 року він зустрів [PERSON] й в розмові повідомив, що дочка на нього зовсім не схожа, а будучи обізнаним про спосіб життя [PERSON], порадив позивачу провести експертизу на батьківство. З реакції [PERSON] було помітно, що ця звістка склала на нього сильне враження й посіяла сумнів у його впевненості в своєму батьківстві щодо дочки [PERSON]. Зазначені показання свідка повністю узгоджуються з поясненнями позивача. Суд також приймає до уваги доводи позивача та його представника, що на час спільного проживання сторін в незареєстрованому шлюбі [PERSON] був особою молодого віку (21 рік) й жодних підстав сумніватися в своєму здатності до зачаття та батьківстві по відношенню до дитини відповідачки в нього не було. Про це також свідчать і ті обставини, що після народження дитини позивач подав з відповідачкою до органу ДРАЦС спільну заяву про батьківство та уклав з відповідачкою шлюб, тобто мав намір створити сімю, вважаючи себе батьком дочки новонародженої [PERSON]. Крім того, в період з жовтня 2016 року (розірвання шлюбу) до березня 2018 року (розмова зі свідком [PERSON]І.) в позивача також не виникало сумнівів у своєму батьківстві й лише після цього він ініціював позов до суду та наполягав на призначенні генетичної експертизи, незважаючи на позицію відповідачки. Всі ці обставини в їх сукупності разом з хронологією розвитку відносин між сторонами (як дошлюбних, так і післяшлюбних) дають підстави для висновку, що в момент реєстрації себе батьком дочки [PERSON] позивач не знав, що не є її батьком. Посилання [PERSON] на довідку №125 від 26.06.2018р. про її реєстрацію та проживання з 21.09.2004р. по 30.01.2007р. в гуртожитку №2 Чернігівського НТУ суд не приймає до уваги, оскільки цей документ не є достатнім доказом неможливості її зустрічей та стосунків, в тому числі й статевих, з позивачем у вказаний період часу та за даною чи іншою адресою. Процесуальна поведінка відповідачки (неявка в судові засідання, ненадання доказів поважності причин неприбуття, незабезпечення явки повідомлених під час підготовчого засідання свідків, яких суд двічі викликав) на думку суду також свідчить про її байдуже ставлення до ініційованого позивачем питання оспорювання батьківства дитини та необгрунтованість поданих нею заперечень проти позову. В звязку з цим, не заслуговують на увагу доводи відповідачки про наявність підстав у відмові в задоволенні позовних вимог позивача згідно з ч.5 ст.136 СК України, оскільки достатні та достовірні докази того, що позивач на момент реєстрації його батьком дитини знав, що не є батьком дитини, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей як батька з актового запису про народження дитини є обгрунтованими й підлягають задоволенню. Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, оскільки заявлена вимога в даному конкретному випадку не зачіпає законних прав, свобод чи інтересів цього відповідача (неналежний відповідач). При наявності відповідного судового рішення про виключення відомостей як батька з актового запису про народження дитини уповноважений орган державної реєстрації актів цивільного стану в силу покладених на нього обовязків повинен виконувати рішення суду й лише в противному разі позивач може звернутися за захистом свого права до суду з відповідним позовом. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оскільки відповідачка [PERSON] заперечувала проти позову, а вимоги позивача до даного відповідача судом задовольняються в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати по оплаті судової генетичної експертизи в сумі 7736,25 грн та судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial