Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 29.12.2007 Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 865, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейних відносин не має, сім`я розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сім`ї не можливо і не є доцільним. Також позивач просив визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. В ході розгляду справи до суду надійшла заява позивача [PERSON] про відмову від позовної вимоги щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Осадчий А.О. підтримали заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, підтвердили щодо відмови від вимог в частині визначення місця проживання дитини. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Погорелова О.В. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 грудня 2007 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , зареєстрований Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 865, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою без реєстрації мешкають відповідач [PERSON] , [INFO] , та малолітня [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актом обстеження житлових умов від 08.04.2019, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході розгляду справи судом вживались заходи щодо примирення подружжя, однак позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що спільне сімейне життя подружжя не склалось, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім`я розпалась остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя вони не ведуть, а тому підстави щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є не доцільним, шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Пунктом 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своє ухвалою закриває провадження у справ, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved