Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 22.02.2021 р. приблизно о12.00 позивач виявив пошкодження власного транспортного засобу Ford Fusion д.н.з. [NUMBER] . Вказане пошкодження, відбулось внаслідок падіння замерзлого снігу (криги льоду) із даху приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , навпроти приміщення Офісу Генерального прокурора. Матеріальний збиток було спричинено з вини відповідача - у зв`язку із неналежним обслуговуванням будинку, в тому числі прибирання покрівлі снігу та льоду. Так, ДП «Спецагро» є балансоутримувачем будинку, з даху якого відбулось падіння криги льоду, і здійснює утримання як самої будівлі так і прибудинкової території. Проте, відповідач самоусунувся від виконання обов`язків, покладених на нього законодавством, не здійснив прибирання замерзлого снігу з даху будинку, що призвело до спричинення шкоди у вигляді пошкодження даху, кришки багажника, заднього скла, заднього лівого скла, заднього лівого крила, задніх арок, хромових накладок, заднього правого крила та частини салону автомобіля. Відповідно до Звіту № 22-А, складеного 02.03.2021 р. ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс-Авто» про оцінку автомобіля Ford Fusion держномер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу становить 117 676,55 грн. Витрати на проведення дослідження - 2 400,00 грн. Позивач також зазнав і моральних страждань у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, така ситуація є психотравмуючою за своєю сутністю. Вона створює переживання, емоційну напруженість та порушила життєві плани та змінила звичайних життєвий устрій. За таких обставин позивач просить стягнути на свою користь майнову шкоду у розмірі 117 676,55 грн., витрати, понесені у зв`язку з проведенням оцінки вартості майна у розмірі 2 400,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20 000,00 грн. Провадження у даній справі відкрито 17.05.2021 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник ДП «Спецагро» у строк, в строк, встановлений судом, відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив не подав, поважність причин пропуску такого строку не навів. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами, як це визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не скористався правом надати пояснення по суті спору. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник ДП «Спецагро» заперечував щодо задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю. Пояснив, що вина підприємства у тому, що транспортному засобу спричинено пошкодження не має. Відповідач вчинив всі передбачені законодавством дії з метою попередження таких випадків. Так, небезпечне місце було огороджене, проте позивач допустив перебування автомобіля за межами огороджувальної стрічки. Крім того, роботи по очищенню даху від снігу відбувались регулярно із забезпеченням на місці їх проведення вартових та розміщення оголошень. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про день та час його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується учасниками процесу, що 22.02.2021 р. приблизно о 12 год. 00 хв. транспортний засіб Ford Fusion д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження внаслідок падіння з даху будинку [ADDRESS] замерзлого снігу (криги льоду). Зазначена обставина підтверджується записом з камер відеоспостереження, отриманим позивачем від Офісу Генерального прокурора 04.03.2020 р. та показами свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль Ford Fusion д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинок [ADDRESS] належить на праві власності Державі Україна в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України. Разом з тим, балансоутримувачем зазначеного будинку і дана обставина не оспорюється представником відповідача, є Державне підприємство «Спецагро», яке також відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» здійснює утримання будинку та прибудинкової території, про що свідчить лист відповідача №138/21-01/08 від 15.03.2021 р. Відповідно до статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію. Позивач зазначає, що ДП «Спецагро» має відшкодувати спричинену матеріальну та моральну шкоду в наслідок пошкодженням автомобіля у зв`язку із невиконанням державним підприємством належним чином обов`язків по утриманню майна в належному стані. В свою чергу не заперечуючи свій обов`язок щодо прибирання даху будинку, представник ДП «Спецагро» наполягав на тому, що дії відповідача не були неправомірними. Підприємство, небезпечна територія була огороджена попереджувальними стрічками і саме дії позивача, який здійснив паркування транспортного засобу за межами огороджувальної стрічки призвело до пошкодження автомобіля. Пунктом 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва, які затверджені рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051 передбачено, що утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій. Відповідно до пункту 3.1.3. Правил посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідальність за незабезпечення благоустрою, у тому числі при виконанні робіт самовільно, покладається на власника об`єкта благоустрою (балансоутримувача) та виконавця робіт. В свою чергу п. 7.5.3 правил передбачено, що очищення дахів та козирків від снігу та бурульок проводиться негайно з дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо. Необхідно огороджувати небезпечні місця на тротуарах, переходах, виставляти вартових. Сніг та бурульки, що зняті з дахів та козирків, необхідно окучувати і протягом доби вивозити. Вищенаведені положення нормативно - правових актів визначають, що обмежувальні стрічки встановлюються саме під час прибирання снігу з дахів будинку з одночасним виставлянням вартових. Разом з тим, оглянутий в судовому засіданні відеозапис з камер спостереження, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] не дають підстав вважати, що в момент падіння замерзлого снігу (криги льоду) із даху приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] відбувалось прибирання даху будинку. Як пояснили свідки [PERSON] , [PERSON] стрічка була натягнута приблизно на відстані 1 м. від будинку, вартові були відсутні. Автомобіль позивача стояв поблизу огороджувальної стрічки. За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В свою чергу частиною 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у постанові від 04.09.2019 р. в справі № 200/22129/16 зазначив, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Так, отримані під час розгляду справи докази дають підстави вважати, що ДП «Спецагро» не забезпечив належної експлуатації та утримання будинку, не провів своєчасного прибирання снігу та криг льоду та не вжив заходів щодо недопущення заподіяння шкоди здоров`ю та майну громадян, а вжиті ним заходи не можуть вважатися необхідними та достатніми для недопущення заподіяння шкоди здоров`ю та майну громадян. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2018 року в справі №369/3076/17, від 05 вересня 2018 року в справі №761/6010/15-ц, від 21 січня 2018 року в справі №712/877/16-ц та від 21.02.2018 року в справі №461/9006/15-ц. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що шкода спричинена [PERSON] 22.02.2021 р. має бути відшкодована Державним підприємством «Спецагро». Збитками, в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України, є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За положеннями ч. 3 ст. 22 ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як свідчить Звіт № 22-А про оцінку автомобіля Ford Fusion держномер [NUMBER] , складений ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс-Авто» 02.03.2021 р. матеріальний збиток завданий [PERSON] внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 117 676,55 грн. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчили, що вказаний суб`єктом оціночної діяльності розмір відновлювального ремонту транспортного засобу не відповідає дійсності. Також, як вбачається з наданих доказів за проведення оцінки вартості матеріального збитку позивачем було сплачено 2 400 грн. 00 коп. За встановлених обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 117 676,55 грн. та 2 400,00 грн. витрат, понесених у зв`язку з проведенням оцінки вартості матеріального збитку. Позивач також вказує, що йому спричинено і моральну шкоду, компенсувати яку має відповідач у розмірі 20 000 грн. 00 коп. Як вказує позивач, і це не було спростовано під час розгляду справи,пошкодження автомобіля спричинило порушення життєвих планів, змін звичайного життєвого устрою, що призвело втрати нормальних налагоджених життєвих зв`язків, необхідності докладання значних додаткових зусиль для організації свого життя. За положеннями ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У п. 5 своєї постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим, пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз`яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц Отже з урахуванням обставин встановлених в судовому засіданні, тяжкість вимушених змін у життєвих відносинах позивача, часу та зусиль, що знадобились останньому для відновлення для відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку, що на користь позивача з метою компенсацію моральної шкоди з ДП «Спецагро» необхідно стягнути суму у розмірі 10 000,00 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, як це визначено ч. 1 ст. 133 ЦПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За положеннями ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial