Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] Позивач в обґрунтування позовних вимог в позові вказав, що [INFO] року помер його батько [PERSON], а [INFO] року померла його мати [PERSON], після їх смерті залишилась спадщина у вигляді вище вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який належав їм на праві спільної часткової власності. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батьків, однак, відповідності до чинного законодавства спадщину не оформив у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, але прийняв її фактично, тобто вступив до управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з батьком та матір'ю до часу їх смерті, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність (а.с.18). Представники відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, представив заяву про розгляд справи у його відсутність з повним визнанням позову (а.с. 20). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши копії правовстановлюючих документів та перевіривши докази, що містяться в матеріалах справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого повторно 06.04.2012 року - [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 6). Заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Спадщину ніхто не оформляв, але прийняли її фактично так як мешкали разом з померлим. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 28.11.2000 року - [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 7). Заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належав їм на праві спільної часткової власності, кожному по ? частині вказаного будинку, що підтверджується довідкою КП «Чугуївське МБТІ» № 2727 від 08.12.2016 року (а.с. 10). Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON], оскільки є її сином, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] і відповідає вимогам ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) (а.с. 7). Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки судом встановлено, що на час відкриття спадщини він прийняв майно померлих, оскільки мешкав разом з ними до часу їх смерті, не заявляв про відмову від спадщини, тобто фактично вступив до управління та володіння спадщиною, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Малиновської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 917 від 09.07.2012 року (а.с. 8). Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про визнання права власності на зазначене вище домоволодіння законні, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved