Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 184742 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на протязі 2010-2013 років [PERSON] чотири рази позичав у [PERSON] грошові кошти, що підтверджується наданими розписками, на загальну суму 175000 гривень. Потім відповідач частково повертав грошові кошти, а відтак залишок заборгованості на момент звернення до суду становив 309602,7 грн. В заяві про зменшення позовних вимог позивач зазначає, що сума боргу відповідача зменшилась внаслідок часткового погашення заборгованості, а відтак підлягає стягненню сума боргу у розмірі 184742 грн. Сторони у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги просив задовольнити, відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно наданих розписок відповідач отримав у позивача 12.09.2010 року 51000 грн (еквівалент в долара США 6500), 03.01.2011 року 50000 грн (еквівалент в долара США 6300), 24.04.2012 року 50000 грн (еквівалент в долара США 6300), 04.03.2013 року 24000 грн (еквівалент в долара США 3000). Також, в рахунок погашення заборгованості відповідач повернуто 08.12.2013 року 16000 грн (еквівалент 2000 доларів США), 31.07.2014 року 48000 грн (еквівалент 4000 доларів США). Як вбачається з матеріалів справи, залишок заборгованості за договором позики складає 7100 доларів США, що дорівнює 184742 грн. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, розписки від 01.02.2013 року та 20.12.2015 року є письмовою формою договору позики та з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі № 6-2789цс16 . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є односторонньою угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Враховуючи вищевикладене порушено право та законний інтерес позивача на повернення йому грошових коштів, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved