Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] разом з ним за адресою: [ADDRESS] , припинити стягнення аліментів за рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області (справа №537/5013/17) з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від сумісного шлюбу у них народилася дитина, донька [PERSON] , [INFO] . 18 листопада 2011 року їх шлюб було розірвано згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Але з самого моменту розірвання шлюбу їх донька проживала з ним та перебувала на його повному утриманні. Не дивлячись на факт проживання їх дитини з ним, він продовжує сплачувати аліменти на її утримання відповідачеві. Він зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок належить на праві приватної власності його матері [PERSON] і там є всі умови для проживання їх доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені в позові, суду пояснив, що до вересня 2019 року його та відповідача дочка [PERSON] проживала разом із відповідачем, після чого дочка, за її власною ініціативою, вирішила проживати разом із ним та з вересня 2019 року дочка перебуває на його повному утриманні і вони спільно проживають за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] з батьком - позивачем по справі та не заперечувала проти припинення стягнення із неї аліментів, при цьому суду пояснила, що до вересня 2019 року її та позивача дочка [PERSON] проживала разом із нею, після чого дочка, за її власною ініціативою, вирішила проживати разом із позивачем та з вересня 2019 року дочка спільно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - Думчикова Т.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] .. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнала позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Розглянувши справу, вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача та її представника, пояснення представника третьої особи, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 21 серпня 2019 року. Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони з 18 листопада 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 29 листопада 2011 року та вказаним рішенням суду місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до довідки яка видана 12 листопада 2019 року Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, місце проживання відповідача [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №37704963, сформованого 19 травня 2015 року та зокрема підтверджуються договором дарування від 19 травня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М., Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №26477 від 19 серпня 2019 року, позивач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] та як встановлено судом, останній за вказаною адресою постійно проживає. Як встановлено судом та це не заперечується сторонами, до вересня 2019 року малолітня дочка сторін проживала разом із матір`ю - відповідачем по справі, а з вересня 2019 року постійно проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.2,3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно ч.ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тобто, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR, v. UKRAINE, № 10383/09, параграф 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суді від 22 січня 2020 року по справі №140/2348/17, провадження 16-20402св. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до пункту 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, який визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 березня 2020 року за №360, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 березня 2020 року за №360, 11 січня 2020 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради було обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що за цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (батько дитини), [PERSON] , [INFO] (дитина), [PERSON] , [INFO] (дід дитини), [PERSON] , [INFO] (баба дитини). Житловий будинок триповерховий (шість кімнат) з усіма комунальними зручностями. Умови проживання задовільні. В помешканні чисто та охайно, зроблений сучасний ремонт, наявні меблі та техніка сучасних зразків. Дитина в значній кількості забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови. У [PERSON] є окрема кімната з облаштованими зонами для навчання, сну та відпочинку. 11 січня 2020 року малолітня [PERSON] надала пояснення, в яких зазначила, що на даний момент проживає з батьком, у зв`язку з тим, що відносини з матір`ю та вітчимом не склалися. Постійно виникали конфлікти, суперечки сварки, у зв`язку з чим вона була вимушена піти проживати до батька. З пояснень дитини відомо, що за час проживання [PERSON] з батьком, жодного разу не виникало конфліктів. Між ними склалися доброзичливі, дружні відносини. Малолітня [PERSON] просила визначити місце її проживання з батьком [PERSON] . 20 січня 2020 року спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради було обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] . Однокімнатна квартира з усіма комунальними зручностями. Встановлено, що за цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (мати дитини), [PERSON] , [INFO] (чоловік матері), [PERSON] , [INFO] (брат дитини), [PERSON] , [INFO] (брат дитини). Умови проживання задовільні, в помешканні чисто та затишно, в квартирі наявна вся необхідна техніка та меблі. Спальне місце та особисті речі [PERSON] відсутні. Згідно з інформацією комунального некомерційного медичного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» м. Кременчука № 01-17/34 від 24.01.2020 року [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , хронічних захворювань не має, щеплена за календарем, додаткових обстежень у спеціалістів не потребує. На прийом до лікаря дівчинку приводить мати, інколи бабуся. Рекомендації лікаря виконують. Згідно з інформацією Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 Кременчуцької міської ради [PERSON] навчається в 7-Б класі. Учениця має середній рівень здібностей засвоєння навчального матеріалу. Мовлення розвинене добре, вміє логічно мислити. У класі користується повагою і авторитетом серед однокласників. Мати, [PERSON] , цікавиться успіхами та навчанням доньки. Батьківські збори відвідує. Батько, [PERSON] , до школи не приходить, аргументуючи це тим, що допізна працює, тому на батьківські збори приходить дідусь, [PERSON] . Він цікавиться успіхами та навчанням онучки. Бере активну участь у житті класу. Дитина проживає у батька, забезпечена всім необхідним для навчання та життя. Відповідно до інформації наданої Кременчуцьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 03.1-07/127 від 23.01.2020 спеціалістами центру, на підставі п. 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, з метою складання оцінки потреб сім`ї були відвідані родини матері, [PERSON] та батька [PERSON] . За результатами оцінки потреб сім`ї було з`ясовано, що [PERSON] спроможний виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Складних життєвих обставин в родині не виявлено, дана сім`я не рекомендована на облік сімей, які опинились в складних життєвих обставинах. Також 20.01.2020 року було відвідано [PERSON] за результатами оцінки потреб сім`ї було з`ясовано, що [PERSON] спроможна виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Складних життєвих обставин в родині не виявлено, дана сім`я не рекомендованна на облік сімей, які опинились в складних життєвих обставинах. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.01.2020 року, [PERSON] зареєстрований, як фізична особа підприємець (вид діяльності - ремонт побутових приладів, домашнього та садового обладнання). Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується довідкою, виданою Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 21.12.2019 за вих.№03/2328, відповідач [PERSON] на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, отримує допомогу, яка виплачується державою у зв`язку з народженням дитини. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до батька, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, позивачем доведено, що виходячи з сукупності матеріальних, морально - психологічних, етичних та інших факторів, малолітній [PERSON] буде більш комфортно проживати разом з ним, а також те, що відповідач [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачем, то суд приходить до висновку, що в найкращих інтересах малолітньої дитини місце проживання останньої необхідно визначити з батьком - позивачем по справі [PERSON] .. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Як вбачається з судового наказу №537/5013/17, який видано Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області 29 листопада 2017 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13.11.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що після винесення судом судового наказу про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів, змінилися життєві обставини, а саме те, що малолітня [PERSON] почала проживати разом з позивачем, то суд приходить до висновку, що вказані обставини є підставою для припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідача [PERSON] .. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved