Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказує, що 29.05.2012 року він позичив [PERSON] 15 тисяч доларів США строком до 29.06.2012 року. 30.05.2012 року він позичив відповідачу ще 22 тисячі доларів США строком до 30.06.2012 року. У встановлені договорами строки і по день звернення до суду відповідач не повернув борг. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 37000 доларів США, що на момент звернення з позовом до суду становить по курсу НБУ складає 783586,0 грн. З позовної заяви виходить, що сторони 29.05.2012 року уклали договір займу на суму 15000 доларів США та відповідач надав позивачу розписку, якою підтвердив отримання від позивача грошей у вказаній сумі. В зазначений у договорі та розписці строк відповідач гроші не повернув. 30.05.2012 року сторони уклали другий договір займу на суму 22000 доларів США та відповідач знову надав позивачу розписку, якою підтвердив отримання від позивача грошей у вказаній сумі. В зазначений у договорі та розписці строк відповідач гроші також не повернув. У зв'язку з цим позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання позивач та представник позивача не з ?явилися, заявою від 14.08.2015 року на адресу суду позивач просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та останньому направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними АДБ УДМС України в Чернігівській області відповідач зареєстрований проживаючим [ADDRESS] Згідно відмітки поштового відділення судові повістки про виклик до суду повернуті без вручення [PERSON] у зв'язку з закінченням терміну зберігання через відсутність останнього за вказаною адресою ( а.с.28,29 ). Згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідач [PERSON] належним чином вручено судовий виклик і він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 15 000 доларів США. Крім того відповідач надав позивачу розписку про отримання вказаної суми. (а.с.6). Згідно зазначеної розписки 29.05.2012р. відповідач взяв в борг у позивача 15 000 грн. та зобов'язався повернути цю суму до 29.06.2012р. 30 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 22 000 доларів США. Крім того відповідач надав позивачу розписку про отримання вказаної суми. (а.с.6). Згідно зазначеної розписки 30.05.2012р. відповідач взяв в борг у позивача 22 000 грн. та зобов'язався повернути цю суму до 30.06.2012р. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і заявлені вимоги щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як свідчать матеріали справи, форма договору позики сторонами дотримана. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.2 ст.11 ЦПК України сторони повинні довести суду ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. В позовній заяві позивач вказує, що сума грошей, зазначена в договорах займу та розписках, на момент розгляду справи не повернута. Відповідачем не спростовані факти отримання грошей від позивача, а також факт неповернення боргу позивачеві. В судовому засіданні також не знайшли підтвердження обставини укладання договору позики під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача боргу в сумі 37000 доларів США, що станом на момент звернення позивача до суду по курсу НБУ склало 783 586 грн. 00 коп. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір в сумі 3654 грн. Оскільки позовні вимоги задовольняються повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved