Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Відповідно до ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадщину у встановленому законом порядку прийняла, але не оформила на себе дружина та, відповідно, його мати [PERSON], так як проживала разом зі своїм чоловіком до дня його смерті, здійснювала догляд за останнім, утримувала в належному стані та вела домогосподарство. [INFO] мати померла. Заповіту вона не залишила, тому після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно. Вказує, що відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) він належить до першої черги спадкоємців за законом, і має право на спадкування вказаного будинковолодіння, оскільки постійно проживав і був зареєстрований разом зі своєю матір»ю до дня її смерті, доглядав за нею, утримував в належному стані домогосподарство та продовжує проживати у будинку, де зареєстроване місце його проживання та фактично вступив у володіння спадковим майном. Також зазначив, що окрім нього, спадкоємцем за законом був його рідний брат [PERSON], однак останній вказану спадщину в установленному законом порядку не прийняв, а [INFO] помер. Оформити спадщину в нотаріальному порядку не має можливості у зв»язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та наявності спору з відповідачем з приводу спадщини. Просить в судовому порядку визнати за ним право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] пред»явила до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Володимир-Волинської міської ради Волинської області зустрічний позов про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання за нею права власності на 1/2 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], і після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві приватної власності майно, в тому числі на 1/2 частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS], який він успадкував, фактично вступивши у володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Посилається на те, що її чоловік [PERSON], проживав в будинку без реєстрації на день смерті матері, він разом з відповідачем [PERSON] провели за усною домовленістю між собою розподіл житлового будинку і своєю часткою він користувався та утримував її в належному стані. А в жовтні-серпні 1993 року в даний будинок вселилась вона разом сином і в їх користуванні згідно технічного паспорта знаходилось: кладова 1-3 площею 14,8 кв.м., кухня 1-4 площею 13,9 кв.м., жила кімната 1-11 площею 16,2 кв.м.м, жила кімната 1-12 площею 15,1 кв.м.м; коридори 1-1, 1-2, 1-5, 1-9 і кладова 1-16 знаходились у спільному користуванні з відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України, вона, як дружина спадкодавця, має право на спадкування належного йому майна. Окрім неї, також право на спадкування майна після смерті [PERSON] мають їх діти: дочка [PERSON] і син [PERSON], які відмовились від спадщини на її користь. Після смерті чоловіка вважає себе такою, що прийняла спадщину, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить встановити факт, що [PERSON], фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], яку вона успадкувала за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою суду від 06.07.2017 року дана позовна заява була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та об»єднана в одне провадження. Ухвалою від 18.07.2017 року залучено до участі у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], які являються дітьми покійного [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов підтримали, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник визнали позов частково, просять зустрічний позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, пояснив, що на момент смерті бабусі його батько [PERSON] проживав разом з його матір»ю по [ADDRESS], а вселився в будинок по [ADDRESS] через рік після смерті бабусі. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з»явився, подав суду письмову заяву про визнання первісного позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] визнали, та пояснили, що від своєї частки в спадковому майні після смерті батька [PERSON] відмовляються в користь матері. Представник відповідача Володимир-Волинської міської ради в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28.08.1970 року, згідно рішення виконавочого комітету Володимир-Волинської міської ради депутатів трудящих № 234 від 19.08.1970 року, [PERSON] виділено земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. Згідно технічного паспроту на будинковолодіння, виданного Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 03.08.1981 року, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], був [PERSON] (а.с. 83-86). Згідно довідки Управління містобудування і архітектури виконавочго комітету Володимир-Волинської міської ради від 29.06.2017 року № 47 вулицю Пролетарську у м. Володимирі-Волинському переіменовано на вулицю Дулібську згідно рішення міської ради від 19.11.1992 року № 339 «Про перейменування окремих вулиць міста» (а.с. 82). Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [INFO] [PERSON] помер. Отже, після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Сторонами не оспорюється той факт, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак спадкових прав не оформила в нотаріальному порядку. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, право на спадкування якого мали їхні діти. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.10.1958 року, серії [NUMBER] від 05.07.1961 року дітьми померлої [PERSON] являлись [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32, 75). Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], що на момент смерті матері він проживав та був зареєстрований в спірному будинковолодінні, а після її смерті вступив в управління та володіння спадковим майном. В нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся в квітні 2017 року, оскільки вважав, що ним спадщина фактично прийнята. Його брат [PERSON] на момент смерті матері проживав разом зі своєю сім»єю за іншою адресою. Жодних заяв про прийняття спадщини не подавав та будь-яких претензій з приводу спадкового майна не заявляв. Як стверджується матеріалами спадкової справи № 141/2017 дійсно 27.04.2017 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], зазначивши про відсутність інших спадкоємців, а державним нотаріусом місце відкриття та факт прийняття спадщини [PERSON] перевірено за будинковою книгою, а саме про прописку [PERSON] з 13.08.1978 року в будинку по [ADDRESS] та відсутність запису про зняття з реєстраційного обліку. Інші особи за прийняттям спадищини після смерті [PERSON] не звертались. (а.с. 50-56). Згідно постанови державного нотаріуса Хоми Ю.М. позивачу [PERSON] в видачі свідоцтва на спадщину за законом відмовлено в зв»язку з відсуністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно ( а.с. 61). Відповідно до будинкової книги на час смерті [PERSON] в будинку по [ADDRESS] був зареєстрований позивач [PERSON] Як вбачається з будинкової книги будинковолодіння по [ADDRESS] син померлої [PERSON] - [PERSON] був прописаний в даному будинковолодінні з 01.08.1987 року (134-138). Як встановлено судом, на час смерті матері [PERSON] перебував з 23.07.1977 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час подружнього життя в них народилось двоє дітей: син [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення суду від 30.09.1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 131). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було вчинено 23.02.1995 року (а.с. 132). Як стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу 20.05.1995 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 77). Згідно свідоцтв про народження [PERSON] являвся батьком дітей : [PERSON] та [PERSON] (а.с. 78-79). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 75). Після його смерті його дружина [PERSON] звернулась до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори 08.08.2013 року із заявою про прийняття нею спадщини, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки навколо нього по [ADDRESS], зазначивши, що крім неї, спадкоємцем є брат померлого [PERSON] Матеріалами спадкової справи № 261/2013 підтверджено подання зазначеної заяви [PERSON] (а.с. 108). [PERSON] та [PERSON] (відповідачі за зустрічним позовом) подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] ( а.с.80-81). В судовому засіданні відповідач [PERSON] (вона ж позивач за зустрічним позовом) ствердила, що її чоловік [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON], оскільки в спірному будинковолодінні мав окрему кімнату, в якій проживав без реєстрації на день її смерті, похоронив її разом з [PERSON], а в подальшому, разом з відповідачем провели між собою розподіл житлового будинку та утримував свою частину в належному стані. Оскільки відповідачем не визнається її право на Ѕ частки спадкового майна просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що її чоловік [PERSON] вступив у володіння спадковим майном після смерті матері та визнати за нею право власності на частку майна успадковану за законом після смерті її чоловіка. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року. Згідно п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки, спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до набрання чинності Цивільного кодексу України, застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, а саме Цивільного кодексу УРСР. Зігдно ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до до ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст.ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. А згідно ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. При цьому, застосування фактичного вступу у володіння або управління спадковим майном як спосіб прийняття спадщини для регулювання спадкових відносин можливе лише, якщо спадщина відкрилася під час дії ЦК УРСР, тобто до 01 січня 2004 року, була прийнята зазначеним способом хоча б одним із спадкоємців (абз. 1 п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України За правилами ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Досліджуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано доказів, які б свідчили, що її покійний чоловік [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON] Згідно будинкових книг [PERSON] на час смерті [PERSON] ( [INFO]) в спірному домоволодінні зареєстрований не був, місцем його реєстрації являвся будинок [ADDRESS], а в будинок по [ADDRESS] він зареєструвався в січні 1997 року. Відповідач [PERSON], син покійного [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що його батько на час смерті бабусі проживав разом з його мамою по вул. Ленінграській, а в будинок по вулиці Дулібській вселився через рік після її смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в спірному будинковолодінні на час смерті [PERSON] з нею проживав лише син [PERSON] зі своєю сім'єю, які доглядали за покійною, а син [PERSON] проживав в іншому місці зі своєю сім»єю. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] не проживав в будинку матері на час її смерті, мав іншу сім'ю з якою постійно проживав в іншому місці. Свідки [PERSON] та [PERSON] також ствердили про проживання [PERSON] на час смерті матері за іншою адресою. Поясненнями свідка [PERSON] підтверджено проживання в спірному будинковолодінні на час смерті [PERSON] її сина [PERSON] разом з сім»єю та вселення сина [PERSON] в даний будинок після роковин смерті матері. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що дати вселення сина [PERSON] в будинок по вул. Дулібській він не пам'ятає, підтвердив, що на час смерті матері [PERSON] мав іншу сім'ю. Позивач [PERSON] не заперечив той факт, що восени 1993 року з його згоди [PERSON] почав проживати в спірному будинку, куди згодом вселилась і його дружина [PERSON], і ним було надано їм в користування окремі кімнати. Також, з метою оплати фактичного використання наданих комунальних послуг, в 2002 році [PERSON] було встановлено окремий газовий котел та лічильник та проведено розподіл особових рахунків на оплату використання газу та водопостачання. Згідно технічного паспорта будинковолодіння по [ADDRESS] на окремі квартири не розподілено та має єдиний вхід (а.с. 14-17, 83-86). Доказів наявності в [PERSON] технічного паспорта на спірне будинковолодіння на момент смерті його матері відповідачем не доведено. Інших доказів, передбачених Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, яка б підтверджувала вступ [PERSON] в управління чи володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON], не надано. Судом встановлено, що з моменту смерті матері [PERSON] жодних вимог, щодо встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері не пред'являв. Судом приймається до уваги той факт, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] не входить в коло спадкоємців щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Таким чином, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено належними доказами факту прийняття спадщини її покійним чоловіком [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] як того вимагає ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Отже, після смерті [PERSON], спадщину прийняв лише її син [PERSON], який на момент її смерті фактично проживав та був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця та вступив в управління та володіння спадковим майном. З врахуванням вищенаведених обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення повністю, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: approved