Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що 15.04.2013 він позичив [PERSON] грошові кошти у національній валюті в сумі, еквівалентній 2536,00 доларів США строком до 31.12.2013. Крім того, 16.07.2013 та 19.07.2013 уклав з відповідачем два договори позики, за якими передав останньому грошові кошти в сумі, еквівалентній 13450,00 доларів США строком до 15.08.2013 та 4251,00 доларів США строком до 15.08.2013 відповідно. До теперішнього часу відповідач борг за жодним з договорів не повернув, від виконання свого зобовязання ухиляється, в звязку з чим позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача загальну суму боргу в розмірі 426795,93 грн., три відсотки річних, що складає 24235,75 грн., а також судові витрати в сумі 451035 грн. До суду представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності, просив задовольнити позов в повному обсязі і в разі неявки відповідачки винести заочне рішення. Відповідач про день та час слухання справи сповіщався належним чином за місцем реєстрації проживання, однак до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, згідно заяви представника позивачки, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутністю відповідача та прийняти заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: протягом 2013 року позивач передав відповідачеві за умови повернення у строк певну суму коштів, на підтвердження чого 15.04.2013, 16.07.2013 та 19.07.2013 між сторонами укладено три договори позики, підтверджені відповідними розписками, на суму, еквівалентну 2536,00 доларам США, 13450,00 доларам США та 4251,00 доларам США відповідно. За кожним з договорів встановлений строк повернення коштів (а.с. 6-11). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. У відповідності із ст. 629 ЦК України, договір являється обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленими договором. За статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики відповідно до облікової ставки Національного банку України. Позивачем, враховуючи курс долара США до української гривні, зроблений розрахунок суми заборгованості за всіма трьома договорами з урахуванням трьох відсотків річних, з яким суд погоджується, так як він складений у відповідності до зазначених вище норм закону у межах періоду прострочення виконання зобовязання (а.с. 5, 12). Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними і мають бути задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved