Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради в якому просив суд з врахуванням уточнення вимог: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 16.09.2016 року № 274 про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляд оголошення догани; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 22.09.2016 року № 284 про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 24.10.2016 року № 317 про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Просив поновити на посаді, стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в сумі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на безпідставність притягнення його до дисциплінарної відповідальності та подальше звільнення у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обовязків, на підставі п. 3 ст.. 40 КзпП України. Відповідачем подано заперечення на позов з підстав обґрунтованості застосування до позивача дисциплінарних стягнень з подальшим звільненням та заява про застосування строків позовної давності. В останнє судове засідання позивач та представник відповідача не зэявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. [PERSON] встановлено, що до [PERSON] як начальника відділу охорони наказом відповідача від 16.09.2016 року № 274 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляд оголошення догани за неналежне виконання посадових обовязків передбачених п.19 розділу ІІ посадової інструкції у звязку з тим, що 07.09.2016 р. охоронником відділу охорони [PERSON] було самовільно покинуто територію охороняє мого обєкту ОСК-2. Як вбачається з п.19 розділу ІІ посадової інструкції начальника відділу охорони на позивача покладено обовязок, зокрема, здійснювати постійний контроль за працівниками охорони, підтримувати високу трудову дисципліну. В судовому засіданні позивач пояснив, що 07.09.2016 р. охоронником відділу охорони [PERSON] було самовільно покинуто територію охороняємого обєкту ОСК-2, позивач не мав змоги проконтролювати охоронника через відсутність можливості добратися у вечірній час на обєкт ОСК-2. Суд не приймає доводи позивача про відсутність можливості виконувати ним свої прямі обовязки встановлені п.19 розділу ІІ посадової інструкції, зокрема через встановлення п.1,12,16,24 розділу ІІ, п.2 розділу ІІІ посадової інструкції обовязків забезпечити цілодобову охорону обєктів та матеріальних цінностей, координувати роботу охорони, керувати діями охоронців при виникненні нештатних ситуацій;користуватися різними видами звязку на охороняємому обєкті, організовувати схему систематичного обходу з оглядом всіх обєктів та права вносити на розгляд керівництва підприємства пропозиції щодо покращення охорони підприємства, у звязку з чим відсутні підстави для скасування обґрунтованого наказу відповідача від 16.09.2016 року № 274. Одночасно судом встановлено, що наказом відповідача від 22.09.2016 року № 284 до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за неналежне виконання посадових обовязків передбачених п.17 розділу ІІ посадової інструкції у звязку неналежним утриманням та використанням вартових собак. Як вбачається з службової записки заступника директора з економічної безпеки від 16.09.2016 року за наявності скарг відвідувачів КП «Житомирводоканал» на собак під час огляду території виявлено загалом 13 собак, дві з яких привязані. З пояснювальної записки позивача вбачається, що керівництво підприємства дозволило охоронникам утримувати одного собаку для допомоги у чергуванні. Зясувавши дані обставини, суд дійшов висновку, що охоронники використовували не одного вартового собаку, у звязку з чим відсутні підстави для скасування наказу відповідача від 22.09.2016 року № 284 щодо застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді оголошення догани за неналежне виконання посадових обовязків передбачених п.17 розділу ІІ посадової інструкції у звязку неналежним утриманням та використанням вартових собак. Як вбачається з оскаржуваного наказу відповідача від 24.10.2016 року № 317 під час проведення непланової перевірки працівників відділу охорони було виявлено, що охоронники [PERSON], [PERSON] перебували на робочому місці в стані алкогольного спяніння у звязку з чим до начальника охорони [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення. Позивач не оспорював даний факт у судовому засіданні. Наказом №156-к від 24.10.2016 року [PERSON] звільнено на підставі п. 3 ст.40 КзпП України. Пунктом 3 ст. 40 КзпП України передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; Отже, дослідивши випадки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та характер допущених ним порушень, які виявилися у систематичному невиконанні посадових обовязків, зокрема, встановлених п.19 розділу ІІ посадової інструкції, щодо здійснення постійного контролю за працівниками охорони, підтриманні високої трудової дисципліни, та порушенні п.17 розділу ІІ посадової інструкції, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення та звільнення за п. 3 ст.. 40 КзпП України, у звязку з чим відсутні підстави для скасування наказу відповідача від 24.10.2016 року № 317. Таким чином, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваних наказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Підстави застосування строку позовної давності відсутні, оскільки позивачем подано позов 22.12.2016 року в межах строку позовної давності.

Outcome: dismissed