Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07 квітня 2017 року Слов`янською міською радою йому видано Ордер [NUMBER] на житлове приміщення у гуртожитку за адресою: кімната [ADDRESS] . 13 березня 2018 року йому Слов`янською міською радою видано Ордер [NUMBER] на житлове приміщення у гуртожитку за адресою: кімната [ADDRESS] де він зареєстрував своє місце проживання. 14 березня 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Донецкоблгаз» з Заявою про відкриття особового рахунку на його ім`я, та не включати йому заборгованість попереднього власника. Натомість відповідач запропонував йому укласти договір про надання послуг з газопостачання. Листом Відповідача №351/11 від 01 квітня 2019 року повідомлено, що за даними Слов`янського УГГ відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на його ім`я. Адреса значиться відключеною від газопостачання з 30 травня 2018 року. Заборгованість виникла з квітня 2015 року та Відповідач зазначив, що сплачувати за послуги газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] потрібно з 13 березня 2018 року. Заборгованість колишнього власника обліковується на особовому рахунку до вирішення питання про стягнення боргу в судовому порядку з попереднього власника. Відповідно листа Відповідача № 681/11 від 18 квітня 2019 року повідомлено, що як новому власнику, заборгованість за адресою: [ADDRESS] та кімната [ADDRESS] не пред`являється, також зазначено що за даними Слов`янського УГГ особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: кімната [ADDRESS] відкрито на попереднього власника [PERSON] , значиться заборгованість в сумі 1500,89 грн. станом на 29 липня 2010 року. Відповідач запропонував йому укласти договір про надання послуг з газопостачання. Листом №971/11 від 31травня 2019 року повідомлено, що окремі особові рахунки на нових власників не відкриваються, оскільки особові рахунки на об`єкт побутового споживача відкриваються один раз та в подальшому переоформляються на нових власників, постачання природного газу, яким здійснюється на підставі договору. Вважає, що відповідач свідомо порушив його права та перешкоджає вільно та у повному обсязі використовувати житлові права, право на соціальне забезпечення, які надає держава, насамперед на призначення субсидії на житлово- комунальні платежі. До придбання вказаних кімнат, він не користувався послугами відповідача, та діючим законодавством не передбачено обов`язку добросовісного набувача майна сплачувати борги попередніх власників квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, а тому цей обов`язок не може бути покладено на нього, вважає, що на його ім`я повинен бути відкритий новий особовий рахунок. Просить суд вважати чинним Договір постачання природного газу з Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» та ним, [PERSON] , з 13 березня 2018 року та зобов`язати надати Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» підписаний уповноваженою особою письмову форму договору на постачання природного газу. Зобов`язати Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» відкрити новий особовий рахунок на нового власника [PERSON] . Виключити із суми заборгованості з послуг постачання природного газу належних йому, [PERSON] , кімнати [ADDRESS] та кімнати [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників, що виникла в період часу до 13 березня 2018 року, і не включати борг в сумі 623,86 грн. та 1500,89 грн до суми заборгованості [PERSON] , за послуги з постачання природного газу в майбутньому до його нового особистого рахунку. Стягнути з відповідача на його, [PERSON] користь судові витрати по справі у сумі 768,40 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» 30 липня 2019 року до суду надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вимоги позивача [PERSON] не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що ПАТ «Донецькоблгаз» у своїй діяльності керується Правилами постачань природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договір постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, та є однаковими для всіх побутових споживачів України (п. 3 розділ Ш Правил). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайт Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмово форми договору. Постачальник - ПАТ «Донецькоблгаз» на власному сайті розмістив редакцій договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору) постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно Правил постачання природного газу,затвердженого постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 встановлено: Розділ III. Порядок постачання природного газу побутовим споживачам п. 5. Якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення об`єкта побутового споживача, зміни його власника та щодо нових побутових споживачів, що будуть приєднані до газорозподільних систем Оператора ГРМ, є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору постачання природного газу з новим власником, побутовий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника із спеціальними обов`язками з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору постачання природного газу. Нові власники об`єктів (нові споживачі) разом із заявою про укладання договору постачання природного газу пред`являють постачальнику із спеціальними обов`язками оригінали таких документів: документи, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення); документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України); для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, серія та номер паспорта); належним чином оформлена довіреність на представника побутового споживача, уповноваженого представляти його інтереси під час процедури укладання договору на постачання природного газу (за необхідності). п. 6.Договір постачання природного газу побутовим споживачам з новим постачальником має бути укладений на весь очікуваний обсяг споживання природного газу, необхідний побутовому споживачу в розрахунковому періоді. п. 7.За власної ініціативи постачальник має право надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору на постачання природного газу. Позивач звертався 26 квітня 2018 року до Відповідача із заявами про переоформлення особового рахунку на його ім`я за адресою [ADDRESS] . 26 квітня 2018 року ним було проставлено підпис на Заяві - приєднанні №81496 до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачем, що передбачено Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року та за умови статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Додаткових заяв на отримання та підписання за адресою [ADDRESS] уповноваженою особою Відповідача письмової форми договору на постачання природного газу від позивача з 26 квітня 2018 року по теперішній час не надходило. Позивач звертався 06 травня 2019 року до Відповідача із заявами про переоформлення особового рахунку на його ім`я за адресою [ADDRESS] . 06 травня 2019 року ним було проставлено підпис на Заяві - приєднанні №81481 до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачем, що передбачено Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року та за умови статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Додаткових заяв на отримання та підписання за адресою [ADDRESS] уповноваженою особою відповідача письмової форми договору на постачання природного газу від позивача з 06 травня 2019 року по теперішній час також не надходило. Оскільки спору з цього питання не виникало, право не порушено, шкода не заподіяна, за письмовою формою договору позивач до відповідача не звертався заяв від позивача до УГГ на отримання та підписання за уповноваженою особою Відповідача письмової форми договору на постачання природного газу не надходило, ніяких перепон з боку Відповідача з надання письмової форми договору не було, тому вважає вимоги [PERSON] безпідставними а позов необґрунтованим за відсутності предмета спору. Щодо позовних вимог вважати договір чинним з 13 березня 2018 року зазначив, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджено Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831. Розділом XI вищезазначеного договору встановлено строк дії Договору та інші умови. Так відповідно до п. 11.1. цей Договір укладається на невизначений строк та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем умов цього Договору. Оскільки Заява-приєднанні №81496 була підписана (акцептована) позивачем 26 квітня 2018 року а Заява - приєднання №81481 - підписана 06 травня 2019 року, тому вважати договір чинним з 13 березня 2018 рок, як того вимагає позивач, не уявляється можливим та суперечить чинному законодавству. Вважає цю вимогу [PERSON] безпідставною, та вважає позов за відсутності предмета спору. Також вважає, що вимога зобов`язати відкрити новий особовий рахунок на нового власника житла позивача по справі, також не підлягає задоволенню, оскільки особовий рахунок та інформація, яка міститься в ньому, є власністю ПАТ «Донецькоблгаз», відкривається лише один раз, та у подальшому переоформлюється за умови надання документів, що підтверджують право власності чи користування житлом. Про що неодноразово повідомлялося позивачу листами на його заяви. Ніяких нормативних актів, чи то законів, позивачем а обґрунтування його вимоги не наведено. Заборгованість за спожитий природний газ колишнього власника житла (користувача)буде обліковуватися на особовому рахунку, де вона виникла та дана заборгованість до сплати позивачу не пред`являється. Просить суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] у повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. З матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2017 року [PERSON] Слов`янською міською радою видано Ордер [NUMBER] на житлове приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Також 13 березня 2018 рок у року [PERSON] Слов`янською міською радою видано Ордер [NUMBER] на житлове приміщення у гуртожитку за адресою: кім . [ADDRESS] (а.с. 6). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг природного газу, що надаються ПАТ «Донецькоблгаз» за адресою: [ADDRESS] із відкриттям на ім`я [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] , та за адресою: [ADDRESS] із відкриттям на ім`я [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, за особовим рахунком [NUMBER] обліковується заборгованість, розмір якої станом на 13 березня 2018 року становить 644,46 грн. дана заборгованість виникла з 2015 року (а.с.8). Листом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» за №551/11 від 01 квітня 2019 року [PERSON] повідомлено, що дана заборгованість - це заборгованість колишнього власника та обліковується на особовому рахунку до вирішення питання про стягнення суми боргу в судовому порядку з попереднього власника, відповідно до п. 5.2 роділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2017 року № 2496. Новому власнику ця заборгованість не пред`являється. (а.с. 8). Також з матеріалів справи вбачається, що за особовим рахунком [NUMBER] обліковується заборгованість, розмір якої станом на 29 липня 2010 року становить 1500,89 грн. (а.с.10). Листом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» за №681/11 від 18 квітня 2019 року [PERSON] повідомлено, що дана заборгованість - це заборгованість колишнього власника та обліковується на особовому рахунку до вирішення питання про стягнення суми боргу в судовому порядку з попереднього власника, відповідно до п. 5.2 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2017 року № 2496. Новому власнику ця заборгованість не пред`являється (а.с. 10). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що хоча відповідач і не вимагає від нього погасити заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 623,86 грн. та 1500,89 грн. замість попередніх власників, однак така заборгованість на його особових рахунках порушує його права, як споживача. Однак суд не може погодитися з такими посиланнями [PERSON] з огляду на наступне. Відносини з приводу надання фізичним особам послуг газопостачання регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», Законом України «Про захист прав споживачів, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2494 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827. У зв`язку з реформуванням ринку природного газу та набранням чинності Законом України «Про ринок природного газу» №329-ІІІ від 09.04.2015 року, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 встановлено новий порядок укладання договорів постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з вимогами п.10 розділу III Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. Згідно з п.14 Правил, п.4.3, 4.6 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500, до умов якого [PERSON] приєднався шляхом підписання письмової Заяви-приєднання №81496 від 26 квітня 2018 року та Заяви - приєднання №81481 від 06 травня 2019 року, про що зазначає відповідач та не заперечується позивачем [PERSON] . З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, Правил, умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Таким чином, оскільки за адресою: [ADDRESS] , а також кімната [ADDRESS] були відкриті особові рахунки [PERSON] та приєднався шляхом підписання письмової Заяви-приєднання №81496 від 26 квітня 2018 року та Заяви - приєднання №81481 від 06 травня 2019 року до умов Договору, то вимоги [PERSON] вважати укладеним договір на газопостачання з 13 березня 2018 року не підлягають задоволенню. Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Частиною 2 ст.16 ЦК України закріплений перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, зазначений в статті перелік способів захисту не є вичерпним. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на ім`я попереднього власника квартири є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов`язання Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» щодо списання заборгованості за оплату наданих послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Вказані правові висновки викладені в рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.06.2014 року, від 22.10.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з вимогами п.10 розділу III Правил №2496, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. Таким чином, з урахуванням положень ст.ст.15, 16 ЦК України, пред`явлення позову про зобов`язання вчинити дії щодо відкриття нового особового рахунку на ім`я нового власника квартири [PERSON] з виключенням заборгованості попередніх власників, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, оскільки заборгованість попередніх власників кімнат, що на даний час належать [PERSON] , у розмірі 623,86 грн. та 1500,89 грн. відповідачем [PERSON] не пред`являються, про що йому неодноразово повідомлялося у Листах, наданих на його звернення. А тому, в даному випадку, саме по собі посилання позивача про наявність заборгованості попередніх власників на його особових рахунках не тягне для позивача негативних наслідків та обов`язків для захисту його прав за відсутності спору про них, оскільки з претензіями щодо виплати цієї заборгованості відповідач до [PERSON] не звертається, та взагалі неодноразово повідомляв [PERSON] про те, що виниклу заборгованість по особовим рахункам відповідач має намір стягувати з попередніх власників шляхом подачи позову до суду про стягнення заборгованості за спожиті послуги, а до [PERSON] відповідач претензій не має та заборгованість не пред`являє, а тому [PERSON] до суду не надано доказів того, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» здійснювала дії, які б свідчили про намагання [PERSON] поновити порушене право або захистити його в спосіб, передбачений законом. Таким чином, суд виходить з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги з постачання природного газу підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною при нарахуванні заборгованості, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене. Позаяк, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, позивач не врахував того, що він, як власник порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи цивільного інтересу, може скористуватися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту, адекватним змісту порушеного права, до чого також зводяться правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Вказані вище доводи, наявні та оцінені судом за власним переконанням докази, встановлені судом обставини в своїй сукупності приводять суд до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у зв`язку з їх недоведеністю та неналежно обраним способом захисту прав за відсутності доказів їх порушення з боку Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує пред`явлення позивачем даного позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення його від сплати судового збору в силу ч.3 ст.22 цього Закону, а тому з огляду на ухвалення рішення на користь відповідачів, судові витрати по справі слід покласти на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed