Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що вони з відповідачкою 21 вересня 2005 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з відповідачкою. Спільне життя не склалось, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейні відносини, обов'язки по веденню спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з 2015 року, фактичні відносини припинені з травня 2015 року. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що спільне сумісне життя з [PERSON] не склалось, шлюбні відносини фактично припинені з травня 2015 року, а малотіній син проживає разом з нею в [ADDRESS]. Відповідач разом з ними не проживає та добровільно не надає необхідні кошти на утримання сина. Протягом останнього часу, син перебуває на її утриманні. Відповідач та батько дитини [PERSON] має стабільний та регулярний дохід, оскільки працює хіміко-аналітиком у ПАТ «Київмедпрепарат». На підставі наведеного, позивачка просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення зустрічного позову, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач за основним позовом [PERSON] підтримав свої позовні вимоги про розірвання шлюбу, заперечував проти задоволення вимог зустрічного позову. Позивачка за зустрічним позовом, [PERSON], підтримала основний позов про розірвання шлюбу, а також вимоги зустрічного позову про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина. Вислухавши пояснення [PERSON], [PERSON], представника [PERSON], [PERSON], з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог основного та зустрічного позову, зважаючи на наступне. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. В ході судового розгляду встановлено, що 21 вересня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №1452. Після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині просвоєні прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.7 - копія Свідоцтва про шлюб). В даному шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.6 - копія свідоцтва про народження сина). В судовому засіданні сторони суду пояснили, що вони дійсно разом не проживають, з травня 2015 року їх сімейні відносини припинились, не ведуть спільного господарства, а тому подальше спільне проживання у шлюбі і його збереження стало неможливим, взаєморозуміння і почуття любові між ними втрачено. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що основний позов про розірвання шлюбу є обгрунтованим, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим, а тому він підлягає задоволенню. Що стосується вимог зустрічного позову, суд дійшов до наступного. Виходячи зі змісту ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.2 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, спільна дитина проживає разом з позивачкою та на даний час знаходяться на її утриманні, однак самостійно вона не може забезпечити сина усім необхідним, а відповідач, як батько, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, а також виходячи з того, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги зустрічного позову. Крім того, суд вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі зазначеного та

Outcome: approved