Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування мотивуючи свої вимоги тим, що 10 травня 2005 року помер його батько - [PERSON]. 25 травня 2011 року померла матір його батька - [PERSON]. За життя, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 22.06.1970 року, реєстр за №1- 575, бабуся позивача [PERSON] була власником житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свердлова, буд.109, що складається з житлового будинку «А-1», загальною площею: 59,5 кв.м., житловою площею: 43,4 кв.м.; літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», літнього душу «Д», вольєру «И», огорожі «№1,2», воріт «№3», хвіртки «№4». Вказаний договір було зареєстровано в БТІ. Правовстановлюючий документ, вищевказаний договір на зазначене нерухоме майно [PERSON] було загублено. Відповідно до відомості про технічний стан нерухомого майна вих. № 184/06-15 від 16.06.2015 року, літній душ «Д» не належить до самочинного будівництва, гараж «В», вольєр «И» також не належать до самочинного будівництва, оскільки побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду № 127 від 24.05.2001 року. Крім того, [PERSON] за життя була власником земельної ділянки за вищевказаною адресою на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП від 02.12.1997 року, а цій ділянці було присвоєно кадастровий номер: 1211000000:08:129:0103. Як зазначив позивач, він на підставі ст.ст. 1217,1265 Цивільного кодексу України є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті його бабусі - [PERSON], яка померла 25.05.2011 року. Крім нього інші спадкоємці майна, що залишилось після її смерті відсутні. З питання оформлення спадщини 18.06.2014 року він звернувся до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори. Однак, позивачу було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус розяснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю права власності на спадкове майно. У звязку з вищезазначеними обставинами та неможливістю оформлення належним чином своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї бабусі [PERSON], яка померла 25 травня 2011 року, позивач змушений звернутись до суду і просить суд встановити факт, що [PERSON], яка померла 25.05.2011 року за її життя володіла на праві приватної власності нерухомим майном, розташованим за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташованими за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, що в цілому складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4, в порядку спадкування за законом після смерті його бабки [PERSON], яка померла 25.05.2011 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] його представник [PERSON] , кожний окремо, позов підтримали. Представник відповідача представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради [PERSON] позов визнала. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, свідків [PERSON]А, [PERSON]Ф, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10 травня 2005 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, серія І-КИ, №007527 від 11.05.2005 року. ( а.с.6) 25 травня 2011 року померла бабуся позивача та матір його батька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серія І-КИ, №396087 від 26.05.2011 року.( а.с.5). Факт родинних відносин між позивачем, його батьком та бабусею підтверджується свідоцтвами про народження позивача, серії ІУ-КИ, №416277 від 24.01.1985 року та свідоцтвом про народження його батька, серії ІІІ-ЯР, №646800 від 18.04.1959 року.( а.с.7,8). За життя, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 22.06.1970 року, реєстр за №1- 575, [PERSON] була власником житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свердлова, буд.109, що складається з житлового будинку «А-1», загальною площею: 59,5 кв.м., житловою площею: 43,4 кв.м.; літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», літнього душу «Д», вольєру «И», огорожі «№1,2», воріт «№3», хвіртки «№4». Вказаний договір було зареєстровано в БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації від 02.12.1970 року. ( а.с.10), вбачається зь копії Договору від 22 червня 1970 року ( а.с. 50-51) та Довідки № 141608 від 06.08.2015 року КП ДОР КБТІ ( а.с.49). Відповідно до відомості про технічний стан нерухомого майна вих. № 184/06-15 від 16.06.2016 року, літній душ «Д» не належить до самочинного будівництва, гараж «В», вольєр «И» також не належать до самочинного будівництва, оскільки побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду № 127 від 24.05.2001 року. ( а.с.58), вбачається з технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок ( а.с.1115). Свідки [PERSON]А, [PERSON] підтвердили факт будівництва вище зазначених споруд до 05.08.1992 року. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Крім того, як встановлено судом, [PERSON] за життя була власником земельної ділянки за вищевказаною адресою, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія ДП від 02.12.1997 року, а цій ділянці було присвоєно кадастровий номер: 1211000000:08:129:0103. ( а.с.16-17). Позивач [PERSON] на підставі ст.ст. 1217,1265 Цивільного кодексу України є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті його бабусі [PERSON], яка померла 25.05.2011 року. Інших спадкоємців майна, що залишилось після її смерті немає, що вбачається з листа № 2594/02-14 від 24.07.2015 р Першої Криворізької державної нотаріальної контори ( а.с. 35-36). З питання оформлення спадщини, 18.06.2014 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори. Однак, позивачу надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус розяснила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю права власності на спадкове майно.( а.с.20). У відповідності до ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. Згідно Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, виконаного субєктом оціночної діяльності [PERSON], його ринкова вартість, станом на 10.06.2015 року, складає 105200,00 грн. ( а.с. 22-23). Відповідно до абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у звязку з втратою документа, який засвідчує право власності спадкодавця на частину спадкового майна, суд вважає, що право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за позивачкою в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд вважає необхідним встановити факт, що [PERSON], яка померла 25.05.2011 року за її життя володіла на праві приватної власності нерухомим майном, розташованим за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4. Слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташованими за адресою: місто Кривий Ріг, по вул. Свердлова, будинок 109, що в цілому складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м; літньої кухні „Б, гаражу „В, вбиральні „Г, літнього душу „Д, вольєру „И, огорожі „№ 1,2, воріт „№ 3, хвіртки „ №4, в порядку спадкування за законом після смерті його бабки [PERSON], яка померла 25.05.2011 року. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved