Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та збитків в зв'язку з інфляцією в сумі 185818 грн. 48 коп. та трьох процентів річних в розмірі 43581 грн. 69 коп., посилаючись на те, що відповідач 19 вересня 2016 року позичив у нього 5500 Євро, зобов'язуючись повернути їх до 4 лютого 2017 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто. Д ослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 1 ЦК України я кщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 533 ч. ч. 1 та 2 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що 19 вересня 2016 року [PERSON] позичив [PERSON] 5500 Євро, які відповідач зобов'язувався повернути до 4 лютого 2017 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто. Станом на 23 березня 2018 року офіційний курс валют Національного банку України становив: 1 Євро 32,3339 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором позики становитеме в сумі 5500 Євро, що еквівалентно по курсу Національного банку України станом на 23 березня 2018 року 177836 грн. 45 коп., розмір індексу інфляції за період з 4 лютого 2017 року по 23 березня 2018 року складає 41709 грн. 60 коп., а розмір трьох процентів річних від простроченої суми за вказаний період складає 6036 грн. 69 коп., а всього: 225582 грн. 74 коп., які і підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: partial