Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.10.1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1782. В обґрунтування вимог зазначив, що з 18.10.1997 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей. На даний час ведення спільного господарства припинено, сторони проживають окремо. Також вказав, що з 2010 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Подальше примирення та збереження сім`ї вважає неможливим. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 10.01.2020 позивач подала до суду відзив на позовну заяву в якому вказала, що твердження позивача про те, що ведення ними спільного господарства та спільне проживання припинено з вересня 2009 року, оскільки з 2010 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, не відповідає дійсності. Фактично шлюбні стосунки між ними припинено в кінці 2017 року, коли вона дізналася, що у позивача народилася дитини від іншої жінки, у зв`язку з чим нею до суду подані позови про поділ майна подружжя та про стягнення аліментів (а.с.26). В судовому засіданні позивач та його адвокат Невмержицька Т.О. позовні вимоги підтримали та просили шлюб розірвати з підстав наведених у позовній заяві. Адвокат Шахрай В.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо розірвання шлюбу, однак заперечив щодо наведених у позовній заяві обставин, зокрема щодо строку припинення подружніх стосунків. Учасники процесу не заперечили щодо закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного. Згідно із положенням ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 18 жовтня 1997 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1782 (а.с.6). Сторони від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7,8) . Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя стало неможливим. Відповідач також не заперечує щодо розірвання шлюбу. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач та відповідач наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по справі в розмірі 768, 40 грн

Outcome: approved