Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача заборгованість по вкладу в національній валюті в розмірі 64\~885,56 грн., та заборгованість по валютному вкладу в доларах США в розмірі 4\~576,04 дол.США. Крім того, просив стягнути моральну шкоду за порушення договірних відносин в розмірі 5\~000,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що він уклав договори банківського вкладу (депозит) з публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі АТ «Банк «Фінанси та Кредит»). Після спливу строку дії договорів відповідач не повернув йому грошові вклади, як в гривні так і в доларах США, що на думку позивача є порушенням договірних умов. Крім того, зазначив, що такі порушення відповідача завдали йому емоційні страждання, хвилювання, психологічних розладів. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Відповідач про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що посвідчується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 45), від представника відповідача надійшли письмові заперечення з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника.. Судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що1) 05 червня 2014 року [PERSON] (далі за текстом «Позивач»), уклав з Публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» в особі Філії «Одеське РУ» AT «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі за текстом «Відповідач») договір-заяву №328823/41486/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 7 (сім) місяців в національній валюті (далі за текстом «Договір про депозит»). За умовами цього Договору про депозит позивач вніс грошові кошти у сумі 64 885,56 грн., на вкладний рахунок № 2630.5.053673.001 на строк з 05 червня 2014 року по 05 січня 2015 року. Внесення позивачем грошових коштів підтверджується квитанцією №9 від 05.06.2014 року. Відповідно до умов Договору про депозит 06 січня 2015 року дію Договору було продовжено з 06 січня 2015 року по 06 серпня 2015 року. Відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 09.02.2015 р. по 13.02.2015 p., вбачається, що залишок належних позивачу грошових коштів на вкладному рахунку № 2630.5.053673.001, які знаходились у відповідача, станом на 13.02.2015 року складав 64 885,56 грн. 31 липня 2015 року, позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу (депозиту) Вкладу та процентів по ньому, у порядку, передбаченому пунктом 6 зазначеного Договору про депозит, тобто у день закінчення строку дії Договору про депозит, а саме 06.08.2015р., шляхом видачі готівкою у касі відділення або їх перерахування у гривні на рахунок в іншому банку. 06 серпня 2015 року, у день закінчення строку дії Договору про депозит, позивач знову письмово звернувся до Відповідача із заявою про повернення суми вкладу (депозиту) Вкладу та процентів по ньому, у порядку, передбаченому пунктом 6 зазначеного Договору про депозит, тобто шляхом видачі готівкою у касі відділення або їх перерахування у гривні на рахунок в іншому банку. Заява Позивача була відповідним чином прийнята співробітниками Відповідача. Позивачу було запропоновано здійснити перерахування тільки процентів, нарахованих протягом дії Договору про депозит, на картковий рахунок Позивача. У поверненні суми вкладу (депозиту) у розмірі 64 885,56 грн., було відмовлено. 19 серпня 2015 року у поверненні суми вкладу (депозиту) позивачу було знову відмовлено як шляхом видачі готівкою у касі відділення, так і шляхом їх перерахування у гривні на рахунок в іншому банку. На даний час заборгованість відповідача перед позивачем відповідно до умов Договору про депозит становить 64 885,56 грн. 20 квітня 2014 року позивач уклав з відповідачем анкету-заяву про приєднання до Публічної пропозиції за тарифами тарифного пакету «Поточний рахунок +» №328823/127668/00-15 (далі за текстом «Договір банківського вкладу») про відкриття поточного рахунку № 2620.7.053673.002 в іноземній валюті. За умовами цього Договору банківського вкладу позивач розмістив на поточний рахунок №2620.7.053673.002 грошові кошти у валюті на суму 350,00 дол. США. Внесення позивачем грошових коштів у розмірі 350,00 дол. США підтверджується квитанцією № 1 від 20.04.2015 року. У подальшому, за період з 21.04.2015 р. по 29.05.2015 p., позивачем було здійснене поповнення грошових коштів на поточному рахунку № 2620.7.053673 .002 на загальну суму 4 185,00 дол. США, що підтверджується відповідними квитанціями: від 21.04.2015 р. № 1 на суму 300,00 дол. США; від 23.04.2015 р. № 1 на суму 300,00 дол. США; від 24.04.2015 р. № 1 на суму 250,00 дол. США; від 27.04.2015 р. № 1 на суму 260,00 дол. США; від 05.05.2015 р. № 1 на суму 310,00 дол. США; від 06.05.2015 р. № 1 на суму 300,00 дол. США; від 07.05.2015 р. № 1 на суму 250,00 дол. США; від 08.05.2015 р. № 1 на суму 150,00 дол. США; від 12.05.2015 р. № 1 на суму 200,00 дол. США; від 14.05.2015 р. № 1 на суму 200,00 дол. США; від 18.05.2015 р. № 1 на суму 250,00 дол. США; від 20.05.2015 р. № 1 на суму 230,00 дол. США; від 22.05.2015 р. № 1 на суму 165,00 дол. США; від 26.05.2015 р. № 1 на суму 200,00 дол. США; від 27.05.2015 р. № 1 на суму 250,00 дол. США; від 28.05.2015 p. № 1 на суму 210,00 дол. США; від 29.05.2015 р. № 1 на суму 360,00 дол. США. 19 серпня 2015 року у порядку, передбаченому Договором банківського вкладу, позивач письмово звернувся до Відповідача із заявою про видачу готівкою у валюті у касі відділення відповідача з поточного рахунку №2620.7.053673.002 коштів позивача частково у розмірі 675,00 дол. США, що дорівнює 14 908,97 грн. в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 19.08.2015р. та не перевищує обмеження згідно п.6 постанови НБУ № 758 від 01.12.2014р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Заява Позивача була відповідним чином прийнята але станом на даний час видачі коштів готівкою відповідачем не було здійснено, також не було здійснено жодних перерахувань відповідачем на рахунок в іншому банку. Згідно Договору банківського вкладу, вкладник має право вимагати повернення грошових коштів протягом всього строку дії Договору банківського вкладу. На даний час заборгованість відповідача перед позивачем, враховуючи проценти, нараховані на суму залишку коштів, становить 4 576,04 доларів США. На даний час відповідач продовжує ухилятись від задоволення вимог позивача щодо повернення зазначених грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі - Положення від 03 .12.2003 р. №516). Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. №516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. №516). Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».) Частина 1 ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до абзацу 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року №516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - з іншій іноземній чи в національній валюті. Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі № 6-140цс13, зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення належних йому коштів за договорами банківського вкладу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, оскільки загальна сума, що підлягає поверненню позивачу не перевищує розміру виплати встановленому (гарантованому) Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не перевищує 200\~000 гривень. В частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що позов задоволенню не підлягає оскільки стягнення моральної шкоди в договірних відносинах можливо, якщо це прямо передбачено законом або договором. Договорами банківського вкладу, укладеними між позивачем та відповідачем, стягнення моральної шкоди не передбачено. Посилання позивача на вимоги ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд до уваги не приймає, оскільки споживачі за цим законом мають право на відшкодування моральної шкоди лише у випадку якщо товаром(послугою) неналежної якості заподіяно шкоду життю або здоровю позивача. Разом із тим, позивачем та його представником не надано жодного доказу про заподіяння такої шкоди, що обумовлювалася неповерненням вкладів. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від оплати якого, при зверненні до суду, звільнена позивачка згідно до Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 751,35 грн.

Outcome: partial