Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Погребищенського районного відділу Управління МВС України у Вінницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що 25.11.2010 на автодорозі сполученням Турбів-Погребище-Сквира сталася дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої позивач став інвалідом із повною втратою працездатності. Досудовим та судовим слідством встановлено, що ДТП сталося внаслідок винних дій водія [PERSON] - дільничного інспектора Погребищенського РВ УМВС України у Вінницькій області, який загинув на місці ДТП від отриманих травм. На час вчинення ДТП [PERSON] знаходився при виконанні службових обов'язків, виконуючи постанову Погребищенського районного суду про привід в судове засідання свідка [PERSON], керувавши службовим автомобілем марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Ніссан Примєра», та завдано позивачу тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого останній поніс значні витрати на лікування, а також завдано значних моральних страждань, в силу чого позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України, Погребищенського районного відділу Управління МВС України у Вінницькій області на його користь 60075,84 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди та 14900,00 грн. понесених судових витрат. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві, зазначивши, що цивільна відповідальність водія автомобіля, належного відповідачу, не була застрахована. Представник відповідача Клюса Т.В. в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що шкода повинна відшкодовуватись державою, посилалась на відсутність доказів про стан здоров'я позивача в період з 25.11.2010 по 30.11.2010. Просила в позові відмовити. Представник прокуратури Безпалюк А.О. в судовому засіданні проти позову заперечував, при ухваленні рішення зіслався на думку суду. Просив у позові відмовити. Представник відповідача Державної казначейської служби України будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд, врахувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Зміст постанови Погребищенського районного суду Вінницької області, прийнятої 11.01.2013 року по кримінальній справі № 1-162/11, яка набула законної сили 22.01.2013, вказує, що [PERSON] визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України і на підставі ст.6 п. 8 КПК України провадження по кримінальній справі закрито. Встановлено, що [PERSON] близько 13 год. 00 хв. 25.11.2010 року, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107», що має р.н. [NUMBER], рухався на автодорозі сполученням смт. Турбів - м.Погребище - м. Сквира, неподалік с. Білашки Погребищенського району Вінницької області, перетнув переривчасту лінію дорожньої розмітки при цьому не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, рухаючись по зустрічній смузі руху не був особливо уважним, у наслідок чого в момент об'єктивної появи в полі зору автомобіля Ніссан-МАКСІМА, що має р.н. [NUMBER] не прийняв своєчасних мір до гальмування та зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Ніссан-МАКСІМА, що має р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по своїй смузі руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій Ніссан-МАКСІМА, що має р.н. [NUMBER], [PERSON], отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми - забою головного мозгу важкого ступеню, забійної рани лівої тьмяно-скроневої області, множинних переломів ребер зліва, закритого перелому ліктьового відростку лівого передпліччя зі зміщенням уламків, закритого перелому тазу - сідничної кістки та дна кульшової западини зліва з центральним вивихом стегна, закриті внутрішньо-суглобові переломи кісточок правого гомілково-ступеневого суглобу з підвивихом правої стопи до зовні, закритого перелому дистального иетафазу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, забійної рани верхньої третини правої гомілки. Вказані ушкодження обумовили травматичний шок ІІІ-го (важкого)ступеня. Вказані тілесні ушкодження виникли 25.11.2010 року за обставин ДТП, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3943/165 від 31.01.2011 року. Покази [PERSON], [PERSON] [PERSON], які не відхилені судом, а взяті до уваги при винесені постанови, вказують, що [PERSON] вчинив ДТП при виконанні своїх службових обов'язків.(а.с. 9-12). Постанова про визнання особи потерпілим від 08.08.2011 року вказує, що прокурором Погребищенського району Гуджал А.А. при розгляді матеріалів кримінальної справи за участю [PERSON] та [PERSON] та беручи до уваги, що злочином [PERSON] заподіяно матеріальну та моральну шкоду, [PERSON] було винано потерпілим по справі.(а.с. 14). Медичні документи про стан здоров'я та лікування [PERSON] підтверджують обставини розладу здоров'я внаслідок ДТП, встановлені у постанові суду від 11.01.2013 року по кримінальній справі № 1-162/11, та вказують на стаціонарне лікування з 02.02.2012 року по 16.02.2012, з 08.08.11.2011 по 19.08.2011, проведення 03.11.2010 року та 08.12.2010 року операцій, лікування в денному стаціонарі з 22.06.2012 по 29.06.2012(а.с. 15-22). Довідка до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ № 289649 вказує, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з 26.07.2012 по 01.08.2013 (а.с. 25). Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Тульчинським МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, вказує, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «NISSAN PRIMERA 2.0 D» р.н. [NUMBER], 1992 року випуску.(а.с. 31). Оглянуті та дослідженні в судовому засіданні товарні чеки вказують, що в період з 30.11.2010 року по 21.02.2011 року було витрачено на придбання медичних препаратів та засобів, необхідних для здійснення лікування, та інших витрат, пов'язаних з ДТП, на загальну суму 19044 грн. 20 коп. При цьому суд враховує як докази понесених витрат, що пов'язані з отриманням необхідного медичного огляду та лікування, квитанції Вінницького відділення міжнародного фонду допомоги хворим щодо пожертвування, оскільки загальновідомими є обставини обов'язкової сплати таких пожертв в медичних закладах. (а.с. 44-58). Висновок експертного дослідження № 45П-03 від 11.03.2013 року, виконаний судовим експертом [PERSON] по заяві [PERSON] щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля«NISSAN PRIMERA 2.0 D» р.н. [NUMBER], після ДТП, згідно якого вартість матеріального збитку завданого власникові КТЗ складає 38751,50 грн. (а.с. 59-83). Довідка від 21.09.2011 року, видана приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], вказує, що за посвідчення довіреності реєстраційний № [NUMBER] сплачено 300 грн. 00 коп.(а.с. 29). Квитанція до прибуткового касового ордера № 5 від 31.01.2013 року та Акт виконаних робіт вказують, що [PERSON] оплатив транспортування належного йому автомобіля за допомогою евакуатора в розмірі 1980 грн. 00 коп. (а.с. 34). Суд вважає, що понесені позивачем витрати щодо оплати за посвідчення довіреності та оплати за послуги евакуатора в розумінні ст. 22 ЦК України відносяться до реальних збитків, оскільки дані витрати позивач поніс з метою подальшого відновлення свого порушеного права, так як в силу заподіяних ушкоджень його здоров'ю він не в змозі самостійно вчиняти необхідні дії у зносинах із органами державної влади щодо відновлення свого порушеного права, в тому числі особисто з'являтись до суду, при цьому змушений був транспортувати за допомогою евакуатора свій пошкоджений автомобіль. Суд роз'яснив в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України учасникам судового розгляду про необхідність заявлення клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення майнової шкоди, завданої автомобілю, що належить позивачу та роз'яснив наслідки не відсутності таких клопотань, однак учасники судового розгляду не звернулись до суду із заявою про призначення відповідної судової експертизи, а тому суд, з огляду на неможливість в цивільному судочинстві самостійно збирати докази, при ухваленні рішення враховує досліджений в судовому засіданні як доказ Висновок експертного дослідження № 45П-03 від 11.03.2013 року. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Норма ст. 22 ЦК України зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Частина 1 ст. 1166 ЦК України визначає, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Норма ч.1 ст. 1172 ЦК України прописує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Суд не бере до уваги та відхиляє при ухваленні рішення як докази Свідоцтво про народження [PERSON], Кредитний договір № 20-3-3 від 27.10.2010 року, оскільки дані докази не мають відношення до предмету позову та не входять до предмету доказування по даній справі. За даних обставин, враховуючи надані суду докази, суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода, під час якої позивачу було завдано шкоди його майну та здоров'ю мала місце, при цьому причиною ДТП стали винні дії особи, яка виконуючи свої службові обов'язки, керувала автомобілем, що належав Погребищенському РВ УМВС України у Вінницькій області та загинула від отриманих травм, в силу чого позивач поніс збитків, а тому в цій частині позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та є обгрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. Щодо заявлених вимог про компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 50000 грн. 00 коп., то суд враховує, що позивач в наслідок ДТП в молодому віці став інвалідом, потребує буденної сторонньої допомоги, переніс тривале лікування, був позбавлений звичного способу життя, а тому суд вважає, що в судовому засіданні було доведено та обгрунтовано наявність у позивача фізичного болю та душевних страждань, що пов'язані із каліцтвом та пошкодженням його майна, враховує глибину таких страждань, при яких позивач був позбавлений самостійно здійснювати свої фізіологічні потреби та змінити положення свого тіла в ліжку протягом тривало часу, при цьому продовжує бути людиною з обмеженими фізичними можливостями, тобто інвалідом, а тому, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із визначенням відшкодування моральної шкоди на рівні 30000 грн. 00 коп. Щодо компенсації судових витрат, то суд враховує надані позивачем докази сплати судового збору в розмірі 500 грн. 00 коп., квитанцію про оплату експертних послуг в розмірі 400 грн. 00 коп.(а.с. 36), квитанції про оплату адвоката за захист в кримінальній справі в розмірі 10000 грн. 00 коп.(а.с. 37-40), квитанцію за оплату правової допомоги в цивільній справі в розмірі 5000 грн. 00 коп.(а.с. 41,42), участь представника в судових засіданнях (а.с. 97, 110, 125, 151, 160, 164, 168, 185, 196, 204 та дане судове засідання), довідку-обгрунтування понесених судових витрат, яка розрахована виходячи із норм ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в силу чого суд вважає, що позивач поніс судові витрати в загальному розмірі 14900 грн. 00 коп., які підлягають стягненню в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial