Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» про зобов'язання вчинити певні дії в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] у якої як йому відомо за життя була хвороба Альцгеймера. У зв'язку з тим, що він має намір завести дитину він звернувся до відповідача із заявою про надання йому медичної картки померлої матері для з'ясування питання про спадковість даної хвороби. Але у видачі медичної картки йому було відмовлено. Піклуючись про стан свого здоров'я та стан здоров'я свого потомства просить зобов'язати Комунальний заклад «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» надати завірену копію медичну картку померло матері. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі. Крім того пояснив, що він до фахівців не звертався про симптоми хвороби Альцгеймера та про її спадковість. Із заявою про причини смерті матері він також не звертався та іх не оспорював. Представник відповідача позов не визнав. Надав суду письмові заперечення. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. Цей факт підтверджено копією свідоцтва про смерть. Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому копії медичної картки померлої матері та надання відомості щодо перебування її на обліку та лікуванні. В задоволенні надання такої інформації йому було відмовлено. Позивач посилається на ч.4 ст.285 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи члени її сім'ї або інші фізичні особи, уповноважені ними мають право бути присутніми при дослідженні причин її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду. [PERSON] із заявою про причини смерті матері не звертався та їх не оспорював. Відповідно до Міжнародного кодексу медичної етики, прийнятого Всесвітньою медичною асоціацією 01.10.1949р. в редакції від 01.10.1983р., в розділі «Обов'язки лікаря у відношенні до хворих», зазначено, що лікар зобов'язаний зберігати в абсолютній таємниці все, що він знає про пацієнта навіть після смерті останнього. Відповідно до ст.39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19.11.1992р. №2801, пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», медичні працівники та інші особи, яким у зв'язку з виконанням професійних або службових обов'язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавством випадків. Згідно із ч.1ст.286 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003р. №1102, держава гарантує конфіденційність інформації про померлого. Надання такої інформації здійснюється відповідно до Закону України «Про інформацію». Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. №2657, конфіденційною є інформація про фізичну особу. Частиною 2 ст.21 зазначеного закону передбачено, що конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Згідно із ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Матір позивача за життя не надавала згоду стосовно поширення конфіденційної інформації стосовно себе, зокрема і про стан свого здоров'я. Законодавством України визначені випадки, за яких конфіденційна інформація (медична таємниця) може бути розголошена без згоди особи чи її законних представників. Позивач у позовній заяві не зазначив правових підстав для отримання даних, які містять конфіденційну інформацію (медичну таємницю), тому надавати такі відомості, які містяться у амбулаторній карті [PERSON], як і надавати саму амбулаторну карту, у відповідача немає законних підстав. Вислухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed