Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 24\~145,45 гривень. При цьому [PERSON] посилається на те, що він з 2003 по 2013 рік систематично здійснював оплату аліментів на користь доньки [PERSON], яка вже є повнолітньою. В період з 2013 року по 2016 рік у позивача виникла заборгованість зі сплати аліментів яка не повністю погашена та наразі складає 24\~145,45 гривень. Така заборгованість виникла не через ухилення від сплати аліментів, а через недостатність грошових коштів та тяжке матеріальне становище. У 2005 році позивач вдруге одружився, від шлюбу народилась дитина [PERSON], якій сьогодні 11 років. У 2015 році у позивача народився син [PERSON], якому на даний час півтора роки. З 2013 року позивач знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, перебуває на обліку в Державній службі зайнятості. Робота позивача має несистематичний, сезонний характер, що не повязано з отриманням твердої суми заробітної плати та призводить до браку коштів для забезпечення елементарних та необхідних потреб сімї. Сезонний дохід є недостатнім для забезпечення потреб малолітньої та неповнолітньої дитини, оскільки значно зросли ціни на все, що необхідне дітям, важко забезпечити їх елементарними умовами життя. Дружина позивача не працює, виховує дітей. Соціальна державна допомога на малолітню дитину складає 860 гривень на місяць, дана сума не забезпечує належний та повноцінний догляд за дитиною, не покриває відповідні витрати. Значно зросли ціни на комунальні послуги. Станом на 2016 рік дохід позивача склав 12\~407,41 гривень. Для вирішення соціально-побутових питань, позивач змушений позичати грошові кошти. Депозитні вклади у сімї відсутні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив суд задовольнити її. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що на виконанні Овідіопольського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист № 2-388 виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 12.03.2004 року про стягнення з позивача на користь відповідачки на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17.12.2003 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.05.2016 року. У відповідності до матеріалів справи, в 2005 році позивач вдруге одружився. Від другого шлюбу у нього 10.10.2005 року народилась донька, а 28.07.2015 року народився син. Згідно з довідками Овідіопольського центру зайнятості, що містяться в матеріалах справи, позивач з 13 березня 2013 року періодично перебуває на обліку як безробітний. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір заборгованості за аліментними платежами згідно до ч. 4 ст. 195 СК України визначає державний виконавець. 30 травня 2016 року Овідіопольським районним відділом ДВС надано Розрахунок заборгованості позивача по аліментам з якого вбачається наступне. Заборгованість станом на 01.03.2013 року складала 2275,24 гривень. Так як боржником до відділу не надавались довідки про доходи, заборгованість нараховувалась на підставі даних Головного управління статистики в Одеській області щодо середньої заробітної плати по Овідіопольському району Одеської області. За десять місяців 2013 року заборгованість склала 6710 гривень (1/4 середньої заробітної плати (2684грн.) становить 671 грн.). За 12 місяців 2014 року 8052 грн. За 11 місяців 2015 року 9443,50 грн. За грудень 2015 року 436,50 гривень. За 3 місяця 2016 року 2869,50 гривень. За три дні травня 2016 року 92,56 гривень. Таким чином, встановлений розмір заборгованості [PERSON] по аліментам станом на 03.05.2016 року складав 30\~315,80 грн. Останній Розрахунок заборгованості по аліментам надано державним виконавцем Овідіопольського РВ ДВС 20 січня 2017 року, згідно з яким позивачем частково погашена заборгованість, а саме в сумі 4170,35 гривень, тому сума основної заборгованості станом на 03.05.2016 року складає 24\~145,45 гривень, від сплати якої позивач просить суд його звільнити. Надані розрахунки сторонами виконавчого провадження оспорені не були. Відповідно до ст.. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В позовній заяві позивач не вказує на тяжке захворювання, а вказує лише на обставини, зокрема тяжке матеріальне становище, що на його думку є суттєвими. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що позивач є власником двох автомобілів та квартири ([ADDRESS]). Тобто його заборгованість по аліментам може бути погашена за рахунок будь-якого належного йому майна, крім того вартість одного автомобілю значно перевищує розмір заборгованості. Таким чином, перебування позивача на обліку як безробітний, в даному випадку, не свідчить про його повну матеріальну неспроможність утримувати себе та своїх дітей та не є істотною обставиною для звільнення від сплати заборгованості. Також, суд зазначає, що знаходження двох інших дітей на утриманні платника аліментів не може бути розцінено як істотна обставина для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за ними. Виходячи з вищевикладених обставин справи та враховуючи положення законодавство щодо правовідносин, які виникли між сторонами, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявність обставини, що має істотне значення для звільнення від сплати заборгованості. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Outcome: dismissed