Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до ФОП [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] нараховану але не виплачену заробітну плату в сумі 13 485,96 грн, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1 036,83 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 14 058,33 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали частково. Визнали в частині заборгованості по заробітній платі з листопада 2012 року по день звільнення та в частині невиплаченої суми компенсації за невикористану відпустку. В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди - не визнали. При цьому відповідач зазначив, що до листопада 2012 року заробітна плата та добові за відрядження за весь спірний період позивачу були виплачені вчасно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач працював у ФОП [PERSON] на посаді водія автотранспортного засобу з 27 березня 2012 року по 12 березня 2013 року на підставі трудового договору № 25031201053 від 27 березня 2012 року. 12 березня 2013 року [PERSON] було звільнено згідно ст.36 КЗпП за згодою сторін. Згідно довідки ФОП [PERSON] від 08 квітня 2013 року за період роботи позивача йому було нараховано до сплати 13 485 грн 96 коп. Затримок по видачі заробітної плати не було. Відповідачем суду було надано відомості за період 2012-2013 роки, згідно з якими позивач у відповідний час отримував заробітну плату, про що ставив свій підпис при отриманні. Разом з тим, позивачем заперечується факт отримання цих коштів. Згідно висновку експерта № 971-973/14-24 від 09 квітня 2014 року підписи від імені [PERSON] у вставних аркушах до додатків ВЗП-000003, ВЗП-000004, ВЗП-000005, ВЗП-000006, ВЗП-000007, ВЗП-000008, Л-00000002, Л-00000009, Л-00000004, Л-00000003, Л-00000006, Л-00000002, Л-00000001 виконані не позивачем, а іншою особою. Щодо належності підписів у звітах про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, № Л-000203/2 від 11 квітня 2012 року, № Л-000203/2 від 11 квітня 2012 року, № Л-000203/2 від 11 квітня 2012 року, № Л-000203/3 від 25 квітня 2012 року, № Л-000203/4 від 14 травня 2012 року, № Л-000203/6 від 25 травня 2012 року, № Л-000203/5 від 01 червня 2012 року, № Л-00203/1 від 21 червня 2012 року, № Л-000203/7 від 27 червня 2012 року, № Л-000203/8 від 20 липня 2012 року, № Л-000203/9 від 29 липня 2012 року, № Л-00203/10 від 30 серпня 2012 року, № Л-00203/11 від 05 вересня 2012 року, № Л-00203/12 від 13 жовтня 2012 року, № Л-00203/13 від 06 листопада 2012 року, № Л-00203/14 від 09 грудня 2012 року, № Л-00203/15 від 29 грудня 2012 року, № Л-0203/16 від 09 січня 2013 року, саме позивачу, то експертом дане питання не вирішувалося та зазначено про необхідність наявності оригіналів таких документів, а не копій. За таких обставин, суд не може прийняти до уваги, як доказ отримання позивачем заробітної плати, надані відповідачем відомості. Отже, відповідачем залишається не спростованим той факт, що нараховані до виплати позивачеві кошти були йому виплачені у повному обсягу. Як зазначав у судовому засіданні позивач, іноді він отримував від відповідача певні кошти, а саме 1 000 грн або 2 000 грн, коли просив, але це було двічі чи тричі за весь проміжок часу роботи у відповідача. Відповідач визнав у судовому засіданні несплату позивачу заробітної плати з листопада 2012 року по день звільнення. Враховуючи висновок експерта та факт отримання позивачем певних коштів за час роботи у відповідача, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості заробітної плати підлягає частковому задоволенню на суму, зазначену у вставних аркушах до додатків ВЗП-000003, ВЗП-000004, ВЗП-000005, ВЗП-000006, ВЗП-000007, ВЗП-000008, Л-00000002, Л-00000009, Л-00000004, Л-00000003, Л-00000006, Л-00000002, Л-00000001, де підписи виконані не позивачем, а іншою особою, що стверджує про те, що позивач не отримував ці кошти. Згідно вставних аркушах до додатків ВЗП-000003, ВЗП-000004, ВЗП-000005, ВЗП-000006, ВЗП-000007, ВЗП-000008, Л-00000002, Л-00000009, Л-00000004, Л-00000003, Л-00000006, Л-00000002, Л-00000001, сума невиплачених коштів складає 11 036 грн 25 коп. У відповідності до положень статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.75 КЗпП України та ст.6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Пунктом 6 трудового договору № 25031201053 від 27 березня 2012 року передбачено, що працівник має право на щорічну відпустку тривалістю 24 календарні дні. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював не повний календарний рік, а саме з дати укладання трудового договору 27 березня 2012 року до моменту звільнення 12 березня 2013 року. За відпрацьований час загальна кількість днів відпустки позивача становить 24 календарних днів. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року з подальшими змінами, обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат за час компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Outcome: partial