Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання останню такою, що втратила право к користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул. Гетьмана Сагайдачного, 138, м. Кропивницький. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Гетьмана Сагайдачного, 138, м. Кропивницький. За вказаною адресою зареєстровано три особи: позивач, його дружина [PERSON] та донька [PERSON]. Відповідач фактично з 2000 року по даний час в зазначеному будинку не проживає, а проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: м. Кропивницький, вул. Гетьмана Сагайдачного, 137. За власною ініціативою відповідач з реєстраційного обліку не знімається. В звязку з чим, [PERSON] змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. Також зазначила, що будинок, в якому вона наразі проживає не менше 13-ти років зі своєю сімєю (м. Кропивницький, вул. Гетьмана Сагайдачного, 137) належить її матері [PERSON]. До початку проживання [INFO], [PERSON] з дитинства проживала з батьками у спірному будинку, повернутися до якого вона не намагалася, батьки у користуванні будинком їй не перешкоджали. Проте, іншого житла вона не має. Чоловік відповідача зловживає спиртними напоями та ображає її, а тому [PERSON] часто змушена не ночувати вдома. Інколи вона знаходить прихистку у батьківському будинку за адресою свого місця реєстрації. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що 22.09.1977 року на підставі рішення Кіровоградської міської ради депутатів трудящихся від 11.02.1974 року № 296, в обмін договору купівлі-продажу від 05.07.1973 року, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будинок, в якому зазначено, що домоволодіння в м. Кіровограді по вул. Пальміро Тольятті, 138 з надвірними будівлями на праві власності належить позивачу (а.с. 6). Вулицю Пальміро Тольятті перейменовано у вулицю Гетьмана Сагайдачного. За довідкою № 188 від 25.07.2017 року, виданої Квартальним комітетом № 30 Кіровського району м. Кіровограда, за адресою: м. Кропивницький, вул. Гетьмана Сагайдачного, 138 проживає [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], хоч і зареєстрована, проте з 2000 року не проживає (а.с. 7). Згідно акту від 25.07.2017 року, складеного головою квартального комітету № 30 Кіровського району м. Кіровограда [PERSON], за адресою: м. Кропивницький, вул. Гетьмана Сагайдачного, 138, починаючи з 2000 року, фактично не проживає [PERSON], [INFO], що додатково засвідчено сусідами: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені у вищевказаному акті. Додатково зазначили, що до купівлі будинку № 137 по вул. Гетьмана Сагайдачного, дочка позивача разом зі своєю сімєю проживали [INFO]. З батьківської домівки позивач пішла сама, проте на зараз часто між відповідачем та її батьком виникають сварки. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно довідки № 189, виданої 25.07.2017 року Квартальним комітетом № 30 Кіровського району м. Кіровограда, за адресою: м. Кропивницький, вул. Гетьмана Сагайдачного, 137 проживають з 2000 року, проте не зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Власником будинку є [PERSON], яка за вказаною адресою не зареєстрована та не проживає (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 04.11.1998 року на підставі договору купівлі-продажу придбано незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями, відсоток готовності якого складає 43 %, що знаходиться в м. Кіровоград по вул. Пальміро Тольятті, 1037 (а.с. 9). Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою сторін, оскільки проживає та зареєстрована за адресою: [INFO] з 13.09.2005 року. В 2006 році відповідач проживала [INFO], а не в 138. Свідок перебуває з [PERSON] у дружніх стосунках. Коли чоловік [PERSON] перебуває у стані алкогольного спяніння, відповідач вимушена ночувати у неї, оскільки батько не пускає її в свій будинок. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [INFO] з 2000 року, проте будинок, в якому наразі проживає відповідач не належить їй на праві власності, будь-якого іншого житла вона не має. На підтвердження позовних вимог позивачем не надано доказів того, що [PERSON] будь-яким чином порушує його право власності. Між сторонами фактично склалися неприязні відносин, які і стали підґрунтям для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Крім того, згідно паспорту громадянина України серії ЕА № 593251, виданого 11.11.1998 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області, позивач з 27.07.1969 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 4), що також не заперечується сторонами, а відтак в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не потребують доказуванню. Відповідно до ст. 22 КпШС України, ст. 16 Закону України «Про власність», майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. З матеріалів справи вбачається, що будинок № 138 по вул. Гетьмана Сагайдачного у м. Кропивницький придбано під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, тому, суд приходить до висновку, що вона відноситься до режиму майна нажитого подружжям за час шлюбу та належить останнім на праві спільної сумісної власності. В матеріалах справи відсутні докази, що вказане вище домоволодіння поділялось між співвласниками, частки в натурі не виділялись, порядок користування домоволодінням за рішенням суду або договором між співвласниками, не визначався. Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Проте з вказаним позовом до суду звернувся лише позивач, інший співвласник домоволодіння в якості позивача або відповідача по справі, не зазначений. Таким чином, враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed