Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності та з подальшим уточненням позовних вимог від 04.11.2015 року просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.02.2013 року шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру №278, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, буд. 1-А, в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості основного боргу у розмірі 4\~066\~835,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 6 552\~175, 40 гривень, 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 585 863, 01 гривень, суму штрафу у розмірі 2% від неповернутої суми за кожен місяць прострочки, що складає 4 683\~870,97 гривень, а також суму понесених судових витрат. Представник позивача надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без фіксації судового процесу. Розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі, за клопотанням відповідача, який брав участь в судовому засіданні 04.11.2015 року, а також представника відповідача [PERSON] Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду невідомі, у звязку з чим суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №306, за умовами якого позивач передав у власність відповідача строком до 15.08.2013 року, а відповідач прийняв від нього у власність від позивача строком до 15.08.2013 року включно грошові кошти в розмірі 1\~270\~000 гривень, що становило 157\~178,21 доларів США за курсом АТ «[PERSON] [PERSON]» станом на 15.02.2013 року. У відповідності до п.2 Договору позики від 15.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №306 [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] грошові кошти в гривнях, сума яких буде еквівалентна 157\~178,21 доларів США за курсом АТ «[PERSON] [PERSON]» на момент розрахунку, але не менше 1\~270\~000 гривень, у порядку та на умовах, передбачених цим договором до 15.08.2013 року включно. 11.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №775. За умовами зазначеного договору сторони домовилися внести зміни в пункти 1, 2 та 21 Договору позики від 15.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №306, виклавши їх в наступній редакції: - «1. Позикодавець передав у власність Позичальника строком до пятнадцятого серпня дві тисячі тринадцятого року включно, а Позичальник прийняв від нього у власність строком до пятнадцятого серпня дві тисячі тринадцятого року включно грошові кошти в розмірі 3\~777\~840 (три мільйони сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот сорок) гривень, що становить 466\~400 (чотириста шістдесят шість тисяч чотириста) доларів США за курсом АТ «[PERSON] [PERSON]» станом на 11.04.2013 року (1 долар США 8.1 гривень), які повністю передано Позичальнику в процесі оформлення цього Договору». - «2. Позичальник зобовязується повернути Позикодавцю грошові кошти в гривнях, сума яких буде еквівалентна 466\~400 (чотириста шістдесят шість тисяч чотириста) доларів США за курсом АТ «[PERSON] [PERSON]» станом на момент проведення розрахунку, але не менше 3\~777\~840 (три мільйони сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот сорок) гривень, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором до 15.08.2013 року включно.» - «21. Я, Позичальник, підписанням цього договору підтверджую факт одержання від Позикодавця грошових коштів у сумі 3\~777\~840 (три мільйони сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот сорок) гривень.» Крім того, 15.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №328, за умовами якого Боржник зобовязаний повністю повернути Позикодавцю грошові кошти в гривнях, сума яких буде еквівалентна 157\~178 (сто пятдесят сім тисяч сто сімдесят вісім) доларів США 21 цент за курсом АТ «[PERSON] [PERSON]» станом на момент проведення розрахунку, але не менше 1\~270\~000 (одного мільйон двісті сімдесят тисяч) гривень, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором до 15.08.2013 року включно». 11.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №776. За умовами зазначеного договору сторони домовилися внести зміни в підпункт 1.1.1.1. пункту 1.1.1. п.1 Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №328, виклавши його в наступній редакції: «1.1.1.1. Боржник зобовязаний повністю повернути Позикодавцю грошові кошти в гривнях, сума яких буде еквівалентна 466\~400 (чотириста шістдесят шість тисяч чотириста) доларів США за курсом АТ «[PERSON] [PERSON]» станом на момент проведення розрахунку, але не менше 3\~777\~840 (три мільйони сімсот сімдесят сім тисяч вісімсот сорок) гривень, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором до 15.08.2013 року включно». Відповідно до п.3.1 Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №328 [PERSON] з метою виконання зобовязань за Договором позики від 15.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №306, передав в іпотеку, а [PERSON] прийняв в іпотеку квартиру №278, розташовану за адресою: місто Одеса, вулиця Літературна, будинок №1-«А» (ОДИН «А»), яка в цілому складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 89,0 кв.м., загальною площею 200,1 кв.м.; реєстраційний номер обєкта в Державному реєстрі прав на нерухоме майно: [NUMBER]. Пунктом 5.3.5 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобовязання воно не буде виконано. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази встановив, що [PERSON] свої зобовязання за Договором позики виконав лише частково, повернув [PERSON] грошові кошти в сумі еквівалентній 66\~400 (шістдесят шість тисяч чотириста) доларів США, а відтак, відповідач порушив зобовязання взяті на себе за Договором позики від 15.02.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №306 та за Іпотечним договором від 15.02.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №328. На момент звернення до суду згідно офіційного сайту АТ «[PERSON] [PERSON]» на дату 27.08.2015 року курс гривні України щодо долара США складав 22,000 грн./1 долар США, а тому з урахуванням положень п.1 та п.2 Договору позики заборгованість [PERSON] перед [PERSON] складає 8\~800\~000 (вісім мільйонів вісімсот тисяч) гривень 00 коп. Згідно пп.«а» п.6.4 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав, в порядку, встановленому чинним законодавством України, в тому числі, але не виключно, шляхом вчинення виконавчого напису на цьому Договорі. Реалізація предмету іпотеки, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу суду, або виконавчого напису нотаріусу у встановленому порядку. Відповідно до п.6.5 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п.6.4. цього договору та Закону України «Про іпотеку». Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. 37 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні мас можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України В Узагальненні Верховного суду України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 7 жовтня 2010 року Верховний Суд України роз'яснив наступне: «...нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону № 898-ІУ) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом». Такі ж положення містить п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., де вказано, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36. частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Таким чином, як слідує із вищезазначеного, нормами чинного законодавства ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Наявні заборгованості підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки вирішення спору в досудовому порядку стало неможливим. Згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. В матеріалах справи наявний звіт з визначення ринкової вартості нерухомого майна квартири №278, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, буд. 1-«А» та згідно якого вартість зазначеної квартири складає 4\~733\~165,00 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.02.2013 року, шляхом визнання за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] права власності на квартиру №278, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, буд. 1-А. Враховуючи, що вартості предмету іпотеки недостатньо для задоволення вимог [PERSON], тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також і грошові кошти в розмірі 4\~066\~835,00 грн. Також у звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за Договором позики та Іпотечним договором стягненню на користь [PERSON] підлягають інфляційне нарахування, три відсотки річних та штрафні санкції. Як встановлено судом, кінцевим строком повернення грошових коштів відповідно до умов Договору позики та Іпотечного договору, Сторонами визначено 15.08.2013 року. Однак, як зазначає позивач, станом на 15.08.2013 року свої зобовязання [PERSON] виконав лише частково, у розмірі 66\~400 (шістдесят шість тисяч чотириста) доларів США, в той час як 400\~000 (чотириста тисяч) доларів США залишаються неповернутими. Таким чином, датою порушення [PERSON] своїх зобовязань за Договором позики та Іпотечним договором є 16.08.2016 року, а сума боргу з урахуванням положень п.1 та п.2 Договору позики складає 8\~800\~000 (вісім мільйонів вісімсот тисяч) гривень 00 коп. Згідно ст.625 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, інфляційне збільшення суми боргу за період з 16.08.2013 року по 03.11.2015 року складає 6 905 275 (шість мільйонів девятсот пять тисяч двісті сімдесят пять) гривень 44 коп., а сума трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем зобовязань по Договору за період з 16.08.2013 року по 03.11.2015 року складає 585 863 (пятсот вісімдесят пять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 01 коп. у звязку з чим вказані кошти підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Крім того, п. 1.1.2 Іпотечного договору встановлено, що за порушення взятих на себе зобовязань стосовно повернення грошових коштів за Договором позики відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 2% (двох відсотків) від неповернутої суми боргу за кожен місяць прострочки. Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Судом встановлено, що за час порушення зобовязання (в період з 16.08.2013 року по 03.11.2015 року) сума штрафу 2% від неповернутої суми за кожен місяць прострочки згідно Іпотечного Договору за 26 місяців та 19 днів складає 4 683 870,97 грн. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, у звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved