Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що [PERSON] є власником житлового будинку відповідно до свідоцтва на право власності від 04.01.1993, виданим виконавчим комітетом Новофедорівської сільської ради. В зазначеному домоволодінні зареєстровані дружина позивача - [PERSON] , донька - [PERSON] , колишній зять - [PERSON] , онук - [PERSON] , [INFO] На сьогоднішній день донька позивача [PERSON] розлучена з [PERSON] .. Відповідач добровільно покинув будинок у якому раніше проживав. [PERSON] , жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплати комунальних послуг участі не приймає. На підставі викладеного [PERSON] ., просить задовольнити позов. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав, належним чином був повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи. За наявності матеріалів у справі, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, що відповідає ст.280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши думки учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 04.01.1993, є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7). Згідно рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.11.2018 шлюб між донькою позивача [PERSON] та [PERSON] - розірвано.(а.с.8) Відповідно до довідки виданої Новофедорівською сільською радою від 21.01.2019, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивача, а відповідач по справі в будинку по [ADDRESS] не проживає більше року, та витрат на утримання будинку не несе. Згідно ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання чи місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. За ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідними органами на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Вказаний Закон не покладає на суди повноваження зняття з реєстрації місця проживання осіб, а тому обраний позивачем спосіб захисту цивільного права у вигляді зняття відповідача з реєстрації за вказаною в позові адресою не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та не може бути застосований судом, а тому вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягає. Вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком підлягає задоволенню, оскільки відповідач не проживає у будинку позивача, використовує будинок не за цільовим призначенням, тобто не для проживання, а виключно для реєстрації місця проживання, що порушує права позивача як власника будинку, зазначені у ст. 150 ЖК України та ст. ст. 317, 319 ЦК України, а іншого порядку, результатом якого є зняття відповідача з реєстрації в будинку позивача, законодавством не передбачено (окрім зняття з реєстрації в добровільному порядку). Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком є підставою для зняття його з реєстрації у зазначеному будинку, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» при відповідному зверненні до Голопристанського районного сектору державної міграційної служби України у встановленому законом порядку. На підставі викладеного та

Outcome: partial