Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності на ? частину квартири та розподіл спільно нажитого майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з березня 2004 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув чоловік відповідачки, з яким остання перебувала у шлюбі. Після смерті чоловіка [PERSON] отримала від підприємства, на якому працював її чоловік, грошові кошти у вигляді компенсації за втрату годувальника. Частину коштів було витрачено на купівлю мікроавтобуса, який був оформлений на старшого сина відповідачки. Пізніше автобус був проданий, а грошові кошти були потрачені на погашення кредиту за наступний автобус, який був придбаний [PERSON] (старший син відповідачки). Іншу частину отриманих грошей [PERSON] витратила на ремонт будинку, що знаходиться в селі Бабинці. З весни 2004 року позивач та відповідач почали займатися придбанням квартири для спільного проживання. Квартиру було придбано за 32000,00 доларів США, на вимогу власника квартири, [PERSON] особисто заплатив завдаток в розмірі 1000,00 доларів США. Оскільки, коштів отриманих за втрату годувальника не вистачало на придбання квартири, частину коштів в розмірі 12000,00 доларів США сторони позичили. Грошові кошти, які були отримані від здачі в оренду однокімнатної квартири, що належить позивачу, витрачалися на погашення боргів. Таким чином, протягом 2004-2010 років позивачем було повернуто 100000,00 грн. В 2007 році у позивача та відповідача народилася донька. З метою проведення ремонту в спірній квартирі, в 2008 році сторони взяли в борг 25000,00 грн. Грошові кошти витрачені на ремонт сторони повертали до 2011 року. Протягом 2013 року стосунки між сторонами погіршувалися, а з серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо. Як виявилося згодом, [PERSON] подарувала спірну квартиру своєму синові [PERSON] Враховуючи викладене, позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу між позивачем та [PERSON], визнати спільним майном, набутим під час проживання однією сім'єю, квартиру [ADDRESS], визнати недійсним договір дарування спірної квартири, укладений 28.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та поділити спільне майно, набуте під час проживання однією сім'єю чоловіка і жінки, визнавши за позивачем ? частину спірної квартири. 12.11.2014 року в судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] надала частину коштів, які отримала з Фонду страхування нещасних випадків на виробництві в розмірі 90000,00 грн, (18000,00 доларів США), 1500,00 доларів США - особисті кошти відповідача, 12500,00 доларів США - позичені кошти у знайомих та батьків позивача. Кошти за спірну квартиру [PERSON] особисто передав продавцю. Оскільки, кошти на купівлю спірної квартири позичалися у знайомих на нетривалий час, [PERSON] та [PERSON] взяли кредит в банку в розмірі 10000,00 доларів США на строк до 29.09.2009 року. Кошти за кредит поверталися за рахунок коштів, які позивач отримував за оренду своєї власної однокімнатної квартири та за спільні сумісні кошти. [INFO] у позивача та [PERSON] народилася дочка, в 2008 році в спірній квартирі було проведено ремонт. З цього часу позивач, [PERSON] та їх донька стали проживати в спірній квартирі. На підставі цього, позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу між позивачем та [PERSON], визнати спільним майном, набутим під час проживання однією сім'єю, квартиру [ADDRESS], визнати частково недійсним договір дарування спірної квартири, укладений 28.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON], визнати за позивачем право власності на 24,5/100 частин спірної квартири в порядку поділу майна. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з середини 2005 року. Більшу частину грошей на купівлю квартири вона сплатила із грошової допомоги, яку остання отримала як компенсацію за втрату годувальника, а іншу частину - 7000,00 доларів США, було взято в борг у знайомих, борги поверталися [PERSON] та її сином - [PERSON], який з 06.04.2004 року зареєстрований як приватний підприємець і займається пасажирськими перевезеннями на власному мікроавтобусі. Ремонт в квартирі проводився за грошові кошти [PERSON] Представник відповідача [PERSON] просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач - [PERSON] зазначив, що спірна квартира була куплена за кошти отримані матір'ю за втрату годувальника та за позичені кошти, які він спільними зусиллями з матір'ю повернув в повному обсязі. В судове засіданні третя особа [PERSON] не з'явилась, про розгляд справи судом повідомлялась, причини своєї неявки суду не повідомила. За даних обставин суд вважав за можливе проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представників, пояснення свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.134). Відповідно до ч.2 ст. 74 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до свідоцтва про вінчання, яке надав [PERSON], останній та [PERSON] повінчалися 20.06.2006 року (а.с.20). Згідно свідоцтва про вінчання наданого представником [PERSON], вінчання позивача та [PERSON] відбулося 10.02.2007 року (а.с.67). Оскільки, в матеріалах справи знаходиться дві копії свідоцтва про вінчання сторін, в яких зазначено різні дати вчинення даного дійства, судом було встановлено, що сторони по справі були повінчані 10 лютого 2007 року, враховуючи пояснення сторін та їх представників. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на тому, що позивач та відповідач [PERSON] почали проживати однією сім'єю не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з березня 2004 року. Показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги та відноситься до них критично, оскільки дані свідки знають про життя позивача [PERSON] лише з його ж слів, а особисто з відповідачкою вони не знайомі. Пояснення представника позивача про те, що [PERSON] особисто при купівлі спірної квартири сплачував продавцю кошти спростовуються наданими [PERSON] розписками, з яких вбачається, що остання надавала кошти продавцю в розмірі 1000 доларів США - 30 червня 2004 року та 24000 доларів США - 06 серпня 2004 року (а.с.132-133). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не доведено в судовому засіданні факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу починаючи з березня 2004 року. А тому, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed