Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. або 1/4 частки заробітної плати щомісячно починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати на утри мання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з нею. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 27.03.1998 року по 11.04.2013 року. Після розлучення відповідач переїхав проживати до своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що дитина повинна проживати з матір»ю, оскільки вона може її забезпечити всім необхідним. Вона слідкує за станом здоров»я дочки, її розвитком, виховує і піклується про неї. Відповідач постійно їздить на заробітки до Росії, не має стабільного заробітку, оскільки працює неофіційно, постійно відсутній за своїм місцем проживання. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов з урахуванням уточнень підтримала повністю, посилаючись на зазначені в них обставини, а зустрічний позов не визнала повністю, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність. Відповідач та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали повністю, а зустрічний позов підтримали повністю, посилаючись на зазначені в ньому обставини. Заслухавши пояснення представника позивача , відповідача та його представника, думку дитини,яка бажає проживати з батьком [PERSON], дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають до задоволення, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані і не підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі з 27 березня 1998 року. За рішенням Комсомольського міського суду від 11 квітня 2013 року шлюб між ними був розірваний і рішення набрало законної сили 22 квітня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON],[INFO]. Після розірвання шлюбу до 30 жовтня 2013 року дочка проживала разом з матір»ю [PERSON], а потім перейшла проживати до батька [PERSON], де проживає по даний час, що не заперечували представник позивача [PERSON], відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. В ч.3 ст.181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають значення. Суд вважає, що з урахуванням стану здоров»я та матеріального становища дитини та платника аліментів необхідно стягнути аліменти на утримання дитини з [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З пояснень в судовому засіданні неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO], яка досягла чотирнадцяти років, вбачається, що вона бажає проживати з батьком [PERSON], а тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дочки з нею не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved