Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача основну суму боргу 12200 доларів США, що складає 317200,00 грн.; сплачений судовий збір. Позивач посилається на те, що згідно договору позики від 23.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останньому було передано грошові кошти у розмірі 12200 доларів США, що станом на 18.12.2014 року складає 317200,00 грн., строком до 01.05.2014 року. Договір сторонами було підписано та узгоджено. Позивач неодноразово звертався з усними та письмовими вимогами до боржника, але до теперішнього часу грошові кошти не повернуті, що змушує його звертатися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою позовну заяву, посилаючись на обставини, зазначені в неї, просив її задовольнити. Пояснив, що позичив 12200 доларів США [PERSON], однак в зазначений в договорі строк він грошові кошти не повернув. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити, зазначила, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо повернення позики. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак в попередньому судовому засіданні спочатку визнавав, що між ним та позивачем було укладено договір позики, відповідно до якого він отримав 12200 доларів США, але в подальшому заявив, що між ними існує договір позики під заставу, але зовсім від іншої дати, однак в судове засідання копію договору не надав. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору позики від 23.12.2013 року [PERSON], відповідач по справі, позичив у [PERSON], позивача по справі, 12200,00 доларів США, які зобовязався повернути до 01 травня 2014 року. Позивач звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення грошових коштів, що підтверджується копіями його вимог від 01.02.2015 року, від 07.12.2016 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними \~рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується \~в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], відповідач по справі є фізичною особою-підприємцем (а.с.14), згідно облікових даних на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області за ним у користуванні значиться земельні ділянки громадян загальною площею 331,1656 га, термін договорів оренди до 2018 року (а.с.15). Доказів про те, що відповідач погасив борг в судове засідання не представлено, тому борг відповідача перед позивачем складає 12200 доларів США. Крім того, по даній справі за клопотання представника позивача ухвалою суду від 18.04.2017 року була призначена судова-почеркознавча експертиза, вартість якого згоден був оплатити позивач, однак дана експертиза не виконана, оскільки відповідач відмовився виконати клопотання експерта та не надав зразків підпису та почерку, а також інших документів, де є таки зразки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Згідно із ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України,\~ який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Із службового розпорядження Національного банку України від 25.07.2017 року вбачається, що курс гривні до долару США станом на 21.07.2017 року складає 26,08. Позивачем до стягнення заявлена сума 317200,00 грн., в судовому засіданні сума позики не уточнялась, тому суд вважає можливим задовольнити позов в розмірі заявленої суми, тобто 317200,00 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З огляду на вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги є \~обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3172,00 грн., що підтверджується квитанцією № 25 від 20.12.2016 року. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати у сумі 3172,00 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved