Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №1 від 11.03.2016 року в сумі 83767,00 грн, 30% річних від простроченої заборгованості за весь час прострочки в сумі 31500,00 грн, індексацію суми основного боргу за весь час прострочки - 24502,29 грн, загальна сума заборгованості складає 139769,33 грн, також стягнути з відповідач судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 11.03.2016 року він уклав з відповідачем [PERSON] позики № 1, згідно з яким передав йому грошові кошти в сумі 75000,00 грн, що було еквівалентно 3200,00 доларів США (за офіційним курсом НБУ на день укладення Договору 1 долар США = 23,50 грн). Фактом одержання відповідачем грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною ним в момент передачі йому суми позики. Підписання Договору та розписки, а також передача суми позики були здійснені в присутності свідка - [PERSON], який був присутнім і в підтвердження цих фактів поставив свій підпис на Договорі та розписці. Відповідно до п. 2 Договору, [PERSON] зобовязався повернути отримані гроші готівкою в строк до 01.12.2016 року. По закінченню зазначеного в розписці терміну відповідач борг не повернув. Згідно офіційних даних НБУ на час звернення до суду курс долара США складає 2617,72 грн за 100 доларів США. З урахуванням курсу долара США борг, в даний час складає 83767,04 грн. Пунктом 7 Договору передбачено, що якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми. Тобто, з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов'язання, необхідно стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що за період з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року складає - 24502,29 грн, а також 30 % річних від простроченої суми за весь період прострочення, що за період з 01.12.2016 року по 25.04.2018 року складає 31500,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу повідомлення. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, на підставі ч.5 ст.179, ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору позики №1 від 11.03.2016 року [PERSON] надав [PERSON] 75000,00 грн, що еквівалентно 3200 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору 1 долар США 23,50 грн). (а.с.9) Вказаний договір було складено та підписано [PERSON], [PERSON], в присутності [PERSON] Згідно п. 2 вказаного Договору [PERSON] зобовязався повернути суму боргу готівкою в строк до 01.12.2016 року. Пунктом 7 Договору передбачено, що якщо позичальник не повернув позику, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми. Згідно розписки доданої до матеріалів справи [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 75000,00 грн, розписка складена в одному екземплярі та залишається зберігатись у [PERSON] Згідно п. 2 укладеного договору після повернення позики в повному обсязі [PERSON] повинен повернути вказану розписку [PERSON] Позика до теперішнього часу відповідачем не повернута. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь 83767,04 грн, що є за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову еквівалентом 3200 доларів США (100 доларів США 2617,72 грн). (а.с.12) Окрім того просить стягнути вказану суму з урахуванням індексу інфляції за період з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року: - грудень 2016 року 83767,04 х 100,9%=84520,94 грн, січень 2017 року 84520,94 х 113,7% = 96100,30 грн, січень 2018 року 96100,30 х 101,5% = 97547,90 грн, лютий 2018 року 97547,80 х 100,9 % = 98419,68 грн, березень 2018 року 98419,68 грн х 101,1% = 99502,29 грн. Таким чином сума інфляції за вказаний період складає 99502,29 грн-75000,00 грн= 24502,29 грн. (а.с.12) Також просить стягнути 30% річних за період з 01.12.2016 року по 25.04.2018 року 75000,00 грн х 30% : 511 дні = 31500,00 грн. Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума боргу, яку позивач просить стягнути на його користь складає 139769,33 грн. Із встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем договору позики, укладення якого відбулося в письмовій формі і підтвердження реальності якого позивачем надано суду письмову розписку відповідача про отримання коштів. Дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 п. 1\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України»), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ Оцінивши докази в сукупності, перевіривши їх відповідність нормам закону, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Із змісту наданого договору позики та письмової розписки про отримання [PERSON] коштів встановлено, що позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] отримав у власність грошові кошти в сумі 75000,00 грн, а тому позивач має право вимагати повернення грошових коштів відповідно до умов укладеного договору, а саме 75000,00 грн, а не їх еквівалент в іншій грошовій одиниці. Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути суму основного боргу за договором позики №1 від 11.03.2016 року та згідно розписки у розмірі 75000,00 грн. Оскільки позивачем надавалася позика в гривнях, то він відповідно має право на стягнення боргу з урахування індексу інфляції, розрахованого за весь час затримки розрахунку, тобто з 01.12.2016 року по час його звернення до суду з позовом про примусове стягнення боргу. Однак суд вважає, що позивачем не вірно виконаний розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції, так як згідно наданого договору та розписки позивач надав відповідачу в борг 75000,00 грн, на яку суд вважає і необхідно нараховувати індекс інфляції. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму з урахуванням індексу інфляції за період з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року: - грудень 2016 року 75000,00 х 100,9%=75675,00 грн, січень 2017 року 75675,00 х 113,7% = 86042,47 грн, січень 2018 року 86042,47 х 101,5% = 87333,11 грн, лютий 2018 року 8333,11 х 100,9 % = 88119,11 грн, березень 2018 року 88119,11 грн х 101,1% = 89088,42 грн. Тобто інфляційні втрати позивача в звязку з несвоєчасним повернення боргу складають 14088,42 грн. ( 89088,42 грн-75000,00 грн= 14088,42 грн. ) Оскільки договором визначено розмір процентів у розмірі 30 % , які відповідач повинен сплати у випадку несвоєчасного повернення боргу за весь час його прострочення, то суд вважає, що позивачем правильно виконаний розрахунок заборгованості за процентами по даному договору позики за весь час прострочення із суми боргу 75000 грн та 30% процентів, що складає 31500 грн (75000,00 х 30% : 365 х 511 днів =31500 грн). Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики в загальній сумі 120588,42 грн, з яких: 75000,00 грн - основний борг за договором, 14088,42 грн - інфляційні втрати в звязку з несвоєчасним поверненням боргу, 31500,00 грн - проценти від простроченої суми. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1205,88 грн, пропорційно задоволених вимог. На підставі\~ст.525,526,610,625,1046,1047,1049,\~1050 ЦК України,

Outcome: partial