Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 03 серпня 2017 року розірвано, та у них є спільний син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з моменту розірвання шлюбу малолітній син проживає із ним, а відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, з дитиною не проживає, не цікавиться розвитком дитини та її вихованням, не дбає про фізичний та духовний розвиток, не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не цікавиться її інтересами. Дитина проживає разом з ним, тобто, батьком, він утримує та виховує сина, а мати не виявляє інтересу до життя дитини. Тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позові, та просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні у вступному слові також підтримала позовні вимоги, посилаючись на те, що після розлучення відповідачка переїхала та на даний час проживає в [ADDRESS], після чого з дитиною не проживає, а лише 2-3 рази відвідувала сина, спілкувалась з ним по телефону, однак дитина починає її забувати. При цьому, батько дитини не чинить перешкод відповідачу в спілкуванні з дитиною, однак мати [PERSON] належним чином не виконує своїх обов`язків, матеріальної допомоги синові не надає, тому просить позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] була присутня та також заперечувала відносно позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлялась про засідання комісії по розгляду питання щодо позбавлення її батьківських прав, однак не з`явилась. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області 06.05.2014 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . 03 серпня 2017 року Білогірським районним судом Хмельницької області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 07.12.2017 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] стягувати на користь [PERSON] аліменти на утриманн я сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із одруженням із відповідач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.2019 року, виданим Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно довідки №2385, яка видана виконкомом Білогірської селищної ради Хмельницької області 08.07.2019 року, [PERSON] дійсно постійно зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] , [INFO], який знаходиться на його утриманні. Відповідно до довідок Білогірського ясла-садка №2 «Струмок» малолітній [PERSON] , [INFO], даний заклад відвідує з 2016 року, його мати не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з вихователями, батьківські збори не відвідує, не приходить вона і на свята, вихованням та утриманням дитини займається батько, він також є членом батьківського комітету даного закладу. Батько приводить та забирає дитину з садочка, сплачує батьківську плату, дитина завжди охайна, розвинута відповідно до свого віку. Також, як вбачається із характеристики, виданої виконкомом Білогірської селищної ради №1053 від 27.09.2019 року, позивач [PERSON] за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, разом з ним проживає його п`ятирічний син, ніяких скарг щодо негативної поведінки [PERSON] не надходило. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , проведеного комісією в складі начальника юридичного відділу Теребія Р.В., спеціаліста юридичного відділу Боденчук О.І. , головного спеціаліста відділу освіти, культури, молоді та спорту Артемчук Н.М. в присутності [PERSON] від 27 вересня 2019 року, встановлено, що санітарний стан помешкання добрий, сім`я проживає в приватному будинку, в якому є центральне водопостачання, газопостачання, каналізація. Умови проживання дитини хороші, дитина має окрему кімнату, наявні місця для відпочинку, кімната має всі необхідні для дитини меблі, дитина має іграшки та розвиваючі ігри, тобто є всі належні умови для проживання та перебування дитини [PERSON] , [INFO] . 02 травня 2019 року орган опіки та піклування Білогірської районної державної адміністрації надав висновок за вих. № 50/22-02-15-305/2019 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати інтересам дитини, так як мати дитини не проживає з нею та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили обставини щодо невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , який є хрещеним батьком дитині, показав, що мати дитини тривалий час до дитини не приїжджала, не бачилась із дитиною, хоча жодних перешкод їй у цьому ніхто не чинив, зі слів батька, йому відомо, що мати інколи телефонує до [PERSON] . Він, особисто, з часу розірвання шлюбу між сторонами не бачив відповідачки, однак один раз йому повідомляла його теща про те, що бачила [PERSON] , яка приїжджала до дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що перебуває у дружніх відносинах із родиною позивача [PERSON] , а з часу розірвання шлюбу мати дитини самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , мати не цікавиться дитиною, її вихованням, не відвідувала дитину у дошкільному закладі. Також повідомила, що була свідком, коли мати телефонувала до дитини, однак [PERSON] у її присутності казав, що не хоче говорити із мамою, казав, що не любить. Останній раз [PERSON] приїжджала до сина літом 2019 року, після чого вона бачила їх спільні фото у соцмережах. На її погляд дитина щаслива за час проживання з батьком, хоча в період, коли сторони, ще проживали разом, то мати займалася вихованням дитини в повній мірі, а [PERSON] їй завжди допомагав, наразі вихованням сина займається лише батько. Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, проаналізувавши матеріали справи, а також враховуючи поведінку відповідача [PERSON] , яка з`являлась у судові засідання, категорично заперечувала відносно позбавлення її батьківських прав, за час її проживання окремо від дитини спілкувалась із сином по телефону, що підтвердив сам позивач у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в певній мірі мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] в ухиленні та неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - сина [PERSON] , однак суд вважає, що позбавлення батьківських прав є передчасним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а раніше до відповідача не застосовувались попередження про необхідність змінити спосіб життя та поведінку, як матері дитини. Враховуючи встановлені обставини справи, та з огляду на викладене, суд вважає що відсутні підстави для застосування до відповідача [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав та вважає необхідним попередити її про необхідність змінити ставлення до виховання дитини [PERSON] , [INFO] , і покласти на Білогірську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed