Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення, посилаючись на те, що 17 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Також 17 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого була квартири [ADDRESS], згідно якого у випадку порушення основного зобов'язання за договором позики він мав право звернути стягнення на предмет іпотеки, при цьому договір іпотеки є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто правовою підставою для реєстрації права власності [PERSON], а також правовстановлюючим документом. У зв'язку з порушенням умов договору позики, позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], яка була проведена 17 жовтня 2014 року на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ДРС України Гуляєвої О.О. та на підставі чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 7542622 про право власності [PERSON] на вищевказану квартиру. Відповідачі відмовляються добровільно знятися з реєстраційного обліку. На день подачі позову до суду відповідачі не виконали свої зобов'язання. А тому, позивач просить виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з квартири. В судове засідання позивач не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачі не з'явилися, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 17 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Також 17 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір іпотеки (07 травня 2010 року був укладений Договір про внесення змін до Договору іпотеки), який зареєстровано у державному реєстрі за № 2-1205, предметом якого була квартири [ADDRESS], згідно якого у випадку порушення основного зобов'язання за договором позики позивач мав право звернути стягнення на предмет іпотеки, при цьому договір іпотеки є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто правовою підставою для реєстрації права власності [PERSON], а також правовстановлюючим документом (а.с.7-8). У зв'язку з порушенням умов договору позики, позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], яка була проведена 17 жовтня 2014 року на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ДРС України Гуляєвої О.О. та на підставі чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 7542622 про право власності [PERSON] на вищевказану квартиру. Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 58,4 кв.м, житловою площею 40,3 кв.м (а.с.6). Відповідно до довідки форми № 3 від 17 листопада 2014 року, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Ч. 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. З огляду на викладене, суд вважає, що проживання та реєстрація відповідачів у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу, порушує право власності останньої на вищевказану квартиру. А тому, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved