Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 15.08.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з серпня 2021 року вони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, фактично припинили сімейні відносини. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою судді від 07.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву в якій позов підтримав повністю, просив шлюб розірвати, а справу розглядати без його участі. Відповідач до суду надіслала заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.08.2015 [PERSON] та [PERSON] вступили у шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено судом, сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, не примирилися, а тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] має посвідчення учасника бойових дій, тобто звільнений від сплати судового збору у справі, а відтак, судовий збір в сумі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved