Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.03.2012 року між ним і відповідачами було укладено договір позики, згідно якого він ([PERSON]) позичив відповідачам грошові кошти в сумі 13000 доларів США, а останні зобов'язалися повернути отриману суму до 16.09.2012 року. На підтвердження отримання вказаної суми грошових коштів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали йому розписку. Посилаючись на те, що відповідачі взятих на себе зобов'язань за договором позики не виконали, [PERSON] просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 207870 грн. боргу, що еквівалентно 13000 доларів США по курсу долара станом на 12.11.2014 року, який становив за даними Приватбанку 15,99 грн. за 1 долар США. 22.12.2014 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь, крім основної суми боргу, також пеню за період з 05.08.2014 року по 12.11.2014 року в сумі 205791 грн. 30 коп., що за вищевказаним курсом долара еквівалентно 12870 доларів США (99 днів х 130 доларів США). Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, вказаних у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про розгляд справи без їх участі чи про відкладення розгляду справи не подавали. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі на проведення розгляду справи за відсутності відповідачів, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачам у власність грошові кошти в сумі 13000 доларів США, а відповідачі зобов'язані були повернути отримані грошові кошти до 16 вересня 2012 року; у разі неповернення боргу, відповідачі зобов'язалися сплачувати пеню в розмірі 1% від позиченої суми за кожний прострочений день. На підтвердження укладення договору позики та його умов була видана позикодавцю розписка від 16.03.2012 року. Вказані обставини підтверджуються борговою розпискою, яка була оглянута судом, і в якій зазначені сторони зобов'язання, грошова сума, яка передається, а також є особисті підписи позичальників. Також суд враховує те, що саме позивачем була надана суду боргова розписка, що свідчить про продовження існування боргових зобов 'язань між позивачем та відповідачем. Станом на 26.01.2015 року взяті на себе зобов'язання за договором позики відповідачі не виконали та не повернули позивачу отримані від нього грошові кошти в сумі 13000 доларів США. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 даного Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами не виконано умови договору позики щодо повернення грошових коштів позивачу, а тому з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], солідарно, з врахуванням курсу долара США за даними НБУ станом на день винесення рішення (100 дол.=1581грн.), підлягає стягненню на користь [PERSON]: 1) заборгованість за договором позики в сумі 205530 грн. ( 13000 доларів США х 15,81 грн.); 2) пеня за період з 05.08.2014 року по 12.11.2014 року в сумі 203474 грн. 70 коп. (99 днів х 130 доларів х 15,81 грн.). Всього з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід стягнути солідарно на користь [PERSON] 409004 грн. 70 коп. боргу за договором позики. Також у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 4090 грн. (2055 грн.+2035 грн.). На підставі ст.ст.526,610,1047,1048 ЦК України,

Outcome: partial