overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 р., позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 95500 грн., інфляційні втрати в сумі 859, 50 грн., 3% річних - 3401,50 грн., а всього суму у розмірі 99 761,00 грн., а також судові витрати у розмірі 1241, 21 грн., що складаються з судового збору за подання позову у розмірі 997,61 грн., судового збору за заяву про забезпечення доказів у розмірі 121, 80 грн. та судового збору за заяву про забезпечення позову у розмірі 121, 80 грн. Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні рішення не враховано уточнені позовні вимоги позивача, а саме: збільшення суми заборгованості. Відповідно п. 1 ч. 1 до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідним винести додаткове рішення по справі з власної ініціативи. Відповідно до матеріалів справи, 23.04.2014 року представником позивача до канцелярії суду подано уточнені позовні вимоги, якими збільшено розмір заборгованості, надано новий розрахунок боргу. З урахуванням уточнених вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 95 500 грн., інфляційні втрати в сумі 3533,50 грн., 3% річних - 3858, 20 грн., а всього суму у розмірі 102891, 70 грн., а також судовий збір. З огляду на викладене, враховуючи уточнені позовні вимоги, обставини, встановлені рішенням суду від 13.05.2014 року, суд приходить до висновку про задоволення зазначених уточнених вимог [PERSON] шляхом винесення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення борг у розмірі 13000 доларів США, що еквівалентно 104000,00 (сто чотири тисяч ) гривень. Позивач посилається на те, що 01 листопада 2009 року був укладений договір позики, згідно якого позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти 10000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти 01 листопада 2010 року. 10 грудня 2009 року був укладений договір позики, згідно якого позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти - 3000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти 01 січня 2010 року. Однак у зазначений термін відповідач гроші не повернув, тому позивач змушений звернутися з зазначеним позовом до суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2009 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 10000 доларів США. Даний факт підтверджується розпискою від 01 листопада 2009 року, згідно якої [PERSON] зобов'язався повернути позивачу гроші в строк до 01 листопада 2010 року. Крім того, 10 грудня 2009 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 3000 доларів США. Даний факт підтверджується розпискою від 10 грудня 2009 року, згідно якої [PERSON] зобов'язався повернути позивачу гроші в строк до 10 січня 2010 року. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При викладених обставинах [PERSON] повинен повернути борг у розмірі 13000 доларів США, що еквівалентно 104000,00 (сто чотири тисяч ) гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свою заяву позивач пояснює тим, що 01.10.2010 року відповідач позичив у нього гроші в сумі 150000,00 грн. та зобов'язувався повернути їх до кінця 2013 р. під 15 % річних, що підтверджується розпискою. У визначений термін відповідач борг не повернув. У зв'язку з неповерненням позики позивач просить стягнути з відповідача: - борг в сумі 150000,00 грн.; - 15% річних в сумі 78750,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заву про зміну позовних вимог та просить стягнути з відповідача лише основний борг в сумі 150000,00 грн. від 15% річних він відмовляється, справу просить розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги щодо основної частини боргу визнає повністю на суму 150000,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінений позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав: Згідно розписки від 07.10.2010 року [PERSON] взяв в борг в [PERSON] 150000,00 грн. під 15% річних. Зобов'язався віддати борг до кінця 2013 р. Згідно витягу від 15.10.2013 р. офіційний курс долара США по відношенню до української гривні встановлений НБУ станом на 16.10.2013 р. був за 100 дол. США - 799,3 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт наявності між сторонами договору позики, та його не виконання з сторони відповідача, тому сума заборгованості за договором підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 2287,50 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та моральної шкоди. В позовній заяві вказав, що відповідно до укладеного договору від 21 березня 2013 року КС «Довіра-Ічня» надала [PERSON] кредит в розмірі 3000грн. В забезпечення повного виконання зобовязань відповідачем між ним та КС «Довіра-Ічня» укладено договір поруки і в звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань по кредитному договору ним була сплачена заборгованість в розмірі 990 грн. На його неодноразові звернення щодо повернення боргу відповідач не реагує, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь вищевказану суму. Також просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 1000 грн. і яка полягає в душевних стражданнях у звязку з протиправною поведінкою [PERSON], що негативно вплинуло на його настрій, самопочуття та матеріальне становище сімї. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, а надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин і про причини неявки суд не повідомив. Про явку до суду повідомлений своєчасно і належним чином. Відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо стягнення боргу підлягають задоволенню в повному обсязі, а відносно моральної шкоди частково, виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються цивільним законодавством України. Відповідно до ст..556 ЦК України передбачено, що після виконання поручителем зобовязання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обовязок боржника. До поручителя, який виконав зобовязання, забезпеченого порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 21 березня 2013 року КС «Довіра-Ічня» надано [PERSON] кредит в розмірі 3000грн. , який забезпечено порукою позивача (а.с.4) Як вбачається з квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с.5) борг в сумі 990 грн. погашений позивачем [PERSON] 1 та 8 липня 2013 року, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. Стосовно моральної шкоди суд вважає, що дійсно вона понесена, оскільки в звязку з протиправною поведінкою відповідача, який на протязі тривалого часу не повертає борг, позивач зазнав душевні страждання. Однак при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необхідно задовільнити частково в розмірі 300 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 169200 грн. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що 01.03.2014р. надав під розписку [PERSON] 141000 грн. з умовою повернення 169200 грн. 01.08.2014р., але борг відповідач не повернув. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав аналогічні пояснення. Відповідач та його представник в судовому засіданні спростовували факт отримання коштів, зазначивши, що [PERSON] 01.03.2014р. знаходився в Росії, а розписку [PERSON] написав у серпні 2014р. для того, щоб позивач знайшов для нього кошти у борг. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2014р. [PERSON] отримав позику у розмірі 141000 грн. у [PERSON], та зобов'язався повернути 169200грн. до 01.08.2014р. Наведене підтверджується розпискою та свідоцтвом про зміну імені[NUMBER] (а.с.3,9) . Таким чином, суд встановив, що у відповідності зі ст..ст.1046, 1047, 1048 ЦК України сторонами по справі укладено договір позики на суму 141000 грн., в якому передбачено сплату 5% за користуванням позикою (28200грн.). Відповідно ст..1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заперечення [PERSON] про неотримання грошових коштів від [PERSON], оскільки останній знаходився за межами України, спростовуються даними адміністрації Держприкордонслужби, відповідно яких відомості про перетинання державного кордону [PERSON] з 01.02.2014р. по 30.03.2014р. відсутні. Крім того, враховуючи положення ст..ст.1047, 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником, тому суд вважає недоведеними посилання [PERSON] на неодержання ним позики. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обгрунтованність позовної заяви [PERSON], та стягнення боргу у розмірі 169200 грн. на його користь з [PERSON] На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 1692 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 17 735,00 грн. та 5 000,00 грн. моральної шкоди На обґрунтування своїх вимог зазначив, що на прохання [PERSON], оформив на себе кредитний договір та передав кошти у розмірі 16 000,00 грн. останньому згідно розписки до першої вимоги. 20 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] про повернення позики. Станом на 20.08.2014 року сума сплачених позивачем коштів за кредитним договором складає 13 235,00 грн. (в т.ч. тіло кредиту, пеня, штрафні санкції), залишок складає 4 500,00 грн. зі строком погашення до 20.07.2015 року, проте до цього часу відповідач не повернув кошти, тому позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судовому засіданні борг визнав, однак заперечив проти моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач передав відповідачу в борг 16 000,00 гривень. В підтвердження боргових зобов'язань відповідач 11 серпня 2014 року власноручно написав розписку, якою підтвердив отримання в борг у позивача коштів у зазначеному вище розмірі та їх поверненні за першої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 цього ж Кодексу визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 20 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення боргу. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав зобов'язання з повернення суми позики, а тому з нього слід стягнути на користь 16 000,00 гривень. Решта суми боргу позивачем не доведена. Моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі, може відшкодовуватись у випадках, коли можливість такого відшкодування передбачена нормами Конституції України чи випливає з її положень та в інших випадках, передбачених чинним законодавством або угодою сторін. В даному випадку мають місце договірні правовідносини між сторонами, і розпискою не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно до розписки, відповідач 19.07.2014 року отримала кошти в сумі 3 500 грн., які мала повернути в строк до 19.09.2015 року, при офіційному курсі НБУ за 1 долар США - 12,00 грн. Проте до цього часу відповідачка борг не повернула. Тому позивач просить стягнути борг у розмірі 3 500 грн. та грошову суму знецінених коштів від росту курсу долара у розмірі 4 213 грн. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про розгляд справи повідомлялася належним чином судовими повістками, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в підтвердження боргових зобов'язань перед позивачем, 19.07.2014 року, [PERSON] власноручно написала розписку, якою підтвердила отримання в борг у позивача коштів у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн. та зобов'язалася повернути його до 19.09.2014 року без сплати відсотків при офіційному курсі НБУ за 1 долар США - 12,00 грн. Однак, в зазначені строки відповідачка не виконала свої зобов'язання та не повернула кошти узяті в борг, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 цього ж Кодексу визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог Цивільного кодексу України, представлена позивачем розписка відповідача як позичальника є достовірним доказом в підтвердження вимог про стягнення з [PERSON] отриманих нею в борг коштів у сумі 3 500,00 грн. та грошової суми знецінених коштів від росту курсу долара США у розмірі 4213,00 грн., а тому суд вважає позов [PERSON] необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та показала, що в травні 2013 року відповідачка [PERSON] звернулася до позивача [PERSON] з проханням позичити їй грошову суму, якої їй не вистачало для придбання житлового будинку. 29.05.2013 року позивач передав відповідачці у борг 35000 грн., а остання склала розписку, за якою зобов'язалася повернути суму боргу до 29.05.2014 року. Незважаючи на те, що строк позики сплив, відповідачка борг не повернула, посилаючись на матеріальні труднощі. На підставі ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 35000 грн., а також понесені судові витрати. Представник позивача просила суд позов задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала та показала, що дійсно має перед [PERSON] боргові зобов'язання в сумі 35000 грн. згідно розписці від 29.05.2013 року. В обумовлений строк борг не повернула через матеріальні труднощі. Не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази: - оригінал боргової розписки від 29.05.2013 року (а.с.19), якою підтверджується факт отримання [PERSON] від [PERSON] у борг 35000 грн., які [PERSON] зобов'язується повернути в строк до 29.05.2014 року; - копію нотаріального договору купівлі-продажу частки житлового будинку та земельної ділянки від 29.05.2013 року (а.с.21-23), згідно якому [PERSON] придбала у [PERSON] 3/10 частки житлового будинку з господарськими спорудами та земельну ділянку по [ADDRESS]. Згідно ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі наведеного суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки його вимоги є обґрунтованими, та стягнути на його користь з [PERSON] суму боргу в розмірі 35000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, за рахунок відповідачки позивачу слід відшкодувати понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 350 грн. і 121,80 грн. (по забезпеченню позову) (а.с.1,6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, який у процесі розгляду справи уточнив. В позові зазначив, що 02.06.2014 року він передав [PERSON] у борг 10 500 гривень, а останній зобов'язався повернути гроші 03.06.2014 року, про що була складена розписка. Оскільки до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув, просив стягнути з відповідача на свою користь 10 500 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 1616,27 грн., трьох процентів річних в сумі 232,15 грн.та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у ньому, наполягає на його задоволенні. Відповідача в судове засідання повторо не з'явився. Судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилалися йому поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною позивачем. Поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення № 71: «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК Україіни у такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. 02 червня 2014 року [PERSON] передав відповідачу [PERSON] 10 500 гривень у борг, а [PERSON] зобов'язався повернути борг 03 червня 2014 року, що підтверджується розпискою (а.с. 8). .Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Свої зобов'язання відповідач не виконав, гроші позивачу не повернув, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved