Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] борг в розмірі 7000 доларів США. В обґрунтування вимог зазначає, що 23\~вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики коштів у вигляді розписки. Згідно з розпискою позивач передав, а відповідач прийняв у власність 7000 доларів США. Відповідач зобов`язувалась повернути позивачу таку ж суму грошових коштів у визначений строк, а саме до 23 лютого 2020 року. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою власноруч написаною відповідачем в момент передачі їй суми позики. Вказаною розпискою відповідач підтвердив факт отримання від позивача грошових коштів та зобов`язався повернути вказану суму грошових коштів. По сьогоднішній день відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання. Позивач не має можливості користуватися своїми коштами і отримувати економічну вигоду. Тому вимушений звернутися до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2021 року прийнято справу до розгляду та призначено судове засідання. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Позивач Надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23\~вересня \~2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики коштів у вигляді розписки (а.с. 4). Згідно з розпискою позивач передав, а відповідач прийняв у власність 7000 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів у визначений строк, а саме до 23 лютого 2020 року. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою власноруч написаною відповідачем в момент передачі їй суми позики. Вказаною розпискою відповідач підтвердив факт отримання від позивача грошових коштів та зобов`язався повернути вказану суму грошових коштів. По сьогоднішній день відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 524\~ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533\~ЦК України встановлено,\~щогрошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Постанова ВСУ № 373/2054/16 зроблено висновок, про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. За таких обставин з відповідач на користь позивача підлягає стягненню позика в розмірі 7000 доларів США та судовий збір в розмірі 1957,94 грн. На підставі ст.ст. 526, 533, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved