Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 07.08.2015 р. в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку загальною площею 66,0 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м з господарськими будівлями в с. Сьомаки по вул. Кірова, 107 Жмеринського району Вінницької області. Даний житловий будинок належить спадкодавцю на праві особистої власності відповідно до свідоцтва про право власності №162 від 23.03.2005 р., виданого на підставі рішення виконкому Браїлівської селищної ради №33 від 17.03.2005 р. Однак за життя спадкодавець не здійснив державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Спадщину позивач прийняв, подавши до Жмеринської райдержнотконтори відповідну заяву. Мати позивача померла 01.01.2015 р. На час відкриття спадщини разом із спадкоємцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Згідно довідки КП «ВООБТІ» реєстрація права власності на спадковий будинок не проводилася. Жмеринська райдержнотконтора своєю постановою №369/02-31 від 29.03.2016 р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. Згідно звіту за результатами проведення обстежень житлового будинку, прибудов та господарських будівель, розташований по вул. Кірова, 107 в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області класифікується як задовільний. Рішенням виконкому Браїлівської селищної ради від 26.11.2012 р. впорядкована нумерація житловий будинків та земельних ділянок по вул. Кірова в с. Сьомаки з №77 на №107. Розпорядженням Браїлівської селищної ради №9 від 16.02.2016 р. вул. Кірова в с. Сьомаки перейменовано на вул. Сонячну. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON], який помер 07.08.2015 р., а саме на житловий будинок із надвірним спорудами по вул. Сонячній, 107 в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області. В судове засідання позивач [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце його проведення, не з»явився, надав письмову заяву (а.с.65), у якій позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити, справу розглядати у його відсутність, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову, просить справу розглядати без його участі (а.с. 44-45). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача. Суд, оглянувши позовну заяву, матеріали спадкової справи № 590/2016 відкритої до майна померлого 07.08.2015 р. [PERSON], матеріали інвентаризаційної справи №286 домоволодіння по вул. Кірова в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 07.08.2015 року помер батько позивача [PERSON] (а.с. 4-5, 6, 7), після смерті якого відкрилась спадщина. Рішенням Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області №33 від 17.03.2005 р. (а.с. 10) вирішено оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Сьомаки по вул. Кірова, 77 за [PERSON] на підставі висновків відділу містобудування та архітектури Жмеринської РДА та доручено Жмеринському БТІ підготувати та зареєструвати свідоцтво про право власності. На підставі вказаного рішення Браїлівської селищної ради [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями №162 від 23.03.2005 р. (а.с. 11), відповідно до якого [PERSON] належить цілий житловий будинок з господарськими будівлями в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області по вул. Кірова, 77, яке [PERSON] не зареєстроване в органах БТІ. Рішенням виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 26.11.2012 р. «Про перенумерацію житлових будинків в с. Сьомаки по вулиці Кірова та тупику Кірова» впорядковано нумерацію житлового будинку та земельної ділянки по вул. Кірова з №77 на №107, належного [PERSON] (а.с. 12) Розпорядженням Браїлівської селищної ради №9 від 16.02.2016 р. перейменовано вулицю Кірова в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області на вулицю Сонячна. (а.с. 13-зворот) Згідно довідки виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області №1322 від 15.04.2016 р. (а.с. 9) [PERSON]П., який помер 07.08.2015 р. до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Позивач [PERSON] звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області по вул. Кірова, 77 (згодом Кірова, 107, згодом Сонячна, 107), належного його батьку [PERSON], який помер 07.08.2015 р. Однак постановою державного нотаріуса № 369/02-31 від 29.03.2016 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через не проведення державної реєстрації права власності на спадкове майно. (а.с. 18) Відповідно до копії спадкової справи № 590/2015 відкритої до майна померлого 07.08.2015 р. [PERSON] (а.с. 52-62) позивач [PERSON] у строк передбачений ст. 1270 ЦК України звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] 27.04.2015 р. спадкодавець [PERSON] склав заповіт, що посвідчений секретарем Браїлівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №294, відповідно до якого належний йому земельний пай 3,6552 га, Державний акт серія ЯЛ №676065 заповів своїй онуці [PERSON] (а.с. 59-зворот). Спадкоємець за заповітом [PERSON] у строк визначений ст. 1270 ЦК України подала до Жмеринської районної державної нотаріальної контори письмову заяву про відмову від прийняття належної за заповітом частки спадщини після смерті діда [PERSON] та не відкликала її (а.с. 59). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, які мають право на обовязкову частку у спадщині не встановлено. Державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори 17.05.2016 року видано позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,6552 га, який належав спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серія ЯЛ №676065 від 14.07.2011 року (а.с.66) [PERSON] мати позивача померла 01.01.2015 року (а.с.8) Згідно висновку звіту про технічний стан обєкту нерухомого майна по вул. Кірова, 107 (на час розгляду справи - вул. Сонячна, 107) в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області технічний стан конструкцій житлового будинку «А», веранди «а», тамбура, ганку з козирком, сараїв «В», «б», «б1», навісу «б2», погребу «п/В», літньої кухні «Б», убиральні «Г», що по вул. Кірова, 107 в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, класифікується як «задовільний». (а.с. 19-33). Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 04.03.2016 р., на спірне домоволодіння (а.с. 15-17), довідки КП «ВООБТІ» №57 від 17.03.2016 р. (а.с. 14), інвентаризаційної справи №286 домоволодіння по вул. Кірова, 77 (згодом Кірова, 107, тепер Сонячна, 107) в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, реєстрація прав власності на житловий будинок №77 по вул. Кірова в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області не проводилася. До матеріалів інвентаризаційної справи №286 залучене свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради 23.03.2005 р. на підставі рішення від 17.03.2005 р. №33 на імя [PERSON], реєстрація права власності згідно якого станом на 31.12.2012 р. в КП «ВООБТІ» не проводилась. Станом на 04.03.2016 р. на земельній ділянці площею 6773 кв.м розташовано: шлакобетонний житловий будинок «А» 1965 року побудови, загальною площею 66,0 кв.м, в тому числі житловою площею 19,6 кв.м; цегляна веранда «а» 1965 року побудови; цегляний тамбур «а1» 1985 року побудови; ганок з козирком бетонний 1965 року побудови; літня кухня з черепашнику «Б» 1976 року побудови; бутовий сарай «б» 1976 року побудови; бутовий сарай «б1» 1976 року побудови; навіс з дерев»яних стійок «б2» 1976 року побудови; сарай «В» 1987 року побудови; котловий погріб «п/В» 1987 року побудови; цегляна убиральня «Г» 1987 року побудови; огорожа з штахетника №1; ворота з хвірткою металеві №2. В оглянутій у судовому засіданні технічній документації на спадкове нерухоме майно відомості про самочинні будівлі та споруди відсутні. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; відповідно до ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини; відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова, спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. У 1965 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-137цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування. Відповідно до п.п. 10 п.б) ч.1 ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» у редакції чинній, на час видачі свідоцтва про право власності на м..»я спадкодавця, до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належали, зокрема, облік та реєстрація відповідно до закону обєктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Відповідно доп. 1.4. тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ N 7/5 від 07.02.2002, реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місце знаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до п. 2.1. вказаного положення для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням. Відповідно до п 6 додатку №1 до вказаного положення такими право встановлювальними документами є, зокрема, свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. Вказані нормативні акти так само відокремлювали виникнення права власності громадянина на підставі право встановлювального документа від самої реєстрації такого права, що здійснювалось БТІ. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], який помер 18.11.207.08.2015 р., відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями №162 від 23.03.2005 р., належав будинок №107 (раніше №77) по вул. Кірова (тепер Сонячна) в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, який був успадкований позивачем [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за законом позивачу у справі, наявності спору щодо спадкового майна не встановлено. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 ст. 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1223, ч.1 ст. 1241, 1258, 1261, ч.1 ст. 1269 ЦК України,

Outcome: approved