Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]. В будинку також зареєстровані його колишня дружина - відповідач по справі та їх спільні неповнолітні діти. Відповідач не проживає з даному домоволодінні з 2014 року, її речей в будинку немає. Тому позивач вважає, що вона втратила право користування житлом відповідно до закону, оскільки більше року в будинку не проживає. Позивач, для захисту своїх прав був вимушений звернутися до суду, оскільки реєстрація відповідача в його будинку перешкоджає йому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, та просив суд, визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщення. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але на адресу суду надав заяву в якій просив позов задовольнити, справу слухати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоч про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно чинного законодавства, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення а підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 29.10.1993 року, належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 63 від 28.04.2015 р. Геронимовської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Черкаської районної ради Черкаської області, діти позивача по справі [PERSON] та [PERSON] вибули зі школи 28.11.2014 року до іншого навчального закладу в зв'язку із зміною проживання матері. Відповідно до довідки Руськополянської сільської ради Черкаського району від 17.11.2015 року в домоволодінні [ADDRESS], зареєстрована відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до акту від 20.11.2015 року, [PERSON] разом з дітьми вибула з домоволодіння по [ADDRESS], з осені 2014 року. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та може розпоряджатись ним на власний розсуд, і на зміст права власності не впливають місце проживання власника. Відповідно до ст. 397 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS], понад один рік без поважних причин, реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у повноцінному користуванні своєю власністю, тому позивач має право на захист в судовому порядку.

Outcome: approved