Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог: [PERSON], [PERSON], Рожнівська сільська рада ОТГ, служба у справах дітей Косівської РДА про встановлення факту визнання батьківства. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що він народився [INFO] в с. Кобаки Косівського району. Його батьками є: [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку житлового будинку, яка йому належала як члену колишнього колгоспного двору. Позивач, як спадкоємець першої черги по закону, прийняв спадщину в рівних частках із відповідачем - своєю матір'ю [PERSON], по 1/6 частці в житловому будинку. У зв'язку із тим, що на розгляді в Косівському районному суді Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа № 347/2170/14-ц за його позовом про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання права власності на спадкове майно по закону, виникла необхідність встановити юридичний факт, а саме, факт визнання батьківства його батьком [PERSON] щодо нього, [PERSON], який спільно проживав із [PERSON] з 1964 року по 02.11.1996 р. включно, вів із нею спільне господарство і визнавав його своїм сином та спільно із [PERSON] виховував та утримував його. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що не знає хто є батьком її сина [PERSON], але це точно не її чоловік [PERSON]. Просить у позові відмовити. Відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не подавали. Третя особа [PERSON] позовні вимоги визнав, суду пояснив, що позивач є його рідним братом, жили разом з батьками всі однією сім»єю. Батьки багато років жили у цивільному шлюбі і зареєстрували шлюб тільки за декілька місяців перед батьковою смертю. У батька будь-яких сумнівів, що позивач не є його рідним сином ніколи не виникало і таке питання взагалі не поставало. Представник служби у справах дітей Косівської РДА Терьохіна Т.П. доручає вирішення справи на розсуд суду, оскільки позовні вимоги ніяким чином не порушують інтереси дітей. Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як передбачено ч.1 ст.126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Але, статтею 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. А також, згідно вимог ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] народився [INFO], а його батьками у свідоцтві про народження записані: мати - [PERSON] та батько - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження виданого 05.06.1965 року (а.с.18). Як видно із копій погосподарських книг за 1965-1976 роки (а.с.10-13), до складу сім»ї [PERSON], суспільна група господарства якого відносилась до колгоспників, і він був головою, входили: [PERSON] - жінка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син та [PERSON] - син. Згідно копії свідоцтва про смерть виданого 26.03.1997 року (а.с.16), [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Окрім того, для встановлення обставин справи, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] дали суду аналогічні пояснення, що позивач [PERSON] є їхнім двоюрідним братом, з яким вони певний час разом жили в одному будинку, разом росли і ходили до школи. Мати позивача хворіла і часто їздила на лікування, а в її відсутності дітей доглядав та виховував батько, а в разі і його відсутності, дітей відвозили до батьків батька. Сумнівів у батьківстві щодо сина [PERSON] у його батька не було, тобто, за життя він визнавав його своїм сином. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству із сім»єю [PERSON]. Батьком позивача був [PERSON], хоча в селі його всі називали «[PERSON]», який любив позивача, опікувався ним, виховував і визнавав його своїм сином. А тому, з урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає доведеним факт визнання позивача [PERSON] своїм рідним сином його покійним батьком [PERSON]. Враховуючи наведене на підставі ст.15 ЦК України, та

Outcome: approved