Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільської міської ради , третя особа - Реєстраційна служба Кам'янець - Подільського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на господарські споруди в домоволодінні по [ADDRESS] , а саме : сарай «Б» та гараж «В». Позивач позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що матір'ю позивача було придбано в Цукрового заводу квартиру [ADDRESS], частка якої становила 16/25 частин до всього будинку. Після смерті матері позивач прийняв спадщину , приватизував земельну ділянку, виділив частину будинку в окреме домоволодіння . При оформленні права власності на домоволодіння виявилось, що сарай та гараж , які були збудовані в 1959 році та 1979 році не були записані в договорі купівлі - продажу при придбанні квартири матір'ю і він в зв'язку з цим не має можливості оформити на них право власності. Мати позивача весь час користувалася даними господарськими спорудами і він користується даними господарськими спорудами. В судове засідання позивач не з'явився подав заяву про слухання справи у його відсутності. Позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про день слухання справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 02 квітня 1991 року . посвідченого нотаріусом Першої Кам'янець - Подільської державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі за № 1-1223 , мати позивача - [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], частка якої становила 16/25 частин до всього будинку. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 грудня 2012 року вбачається, що позивач є власником 16/25 частин домоволодіння по [ADDRESS]. З копії договору про поділ нерухомого майна в натурі 24 січня 2015 року , посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець - Подільського міського нотаріального округу, Рибак С.Й., зареєстрованого в реєстрі за № 51 вбачається, що між позивачем, та [PERSON] припиняється право спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 січня 2014 року за № 16995460 вбачається, що позивач є власником земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,1 га. З копії технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що сарай під літерою «Б» площею 15, 3 кв. м. побудований в 1959 році, гараж під літерою «В», площею 26,0 кв.м. побудований в 1978 році. При проведенні інвентаризації домоволодіння самочинного будівництва не виявлено. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж , затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 N 91документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Тому суд вважає, що господарські споруди в домоволодінні по [ADDRESS] , а саме : сарай «Б» та гараж «В» не є самочинним будівництвом. Відповідно до ст. 132 ЦК України (1963 р.) приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. Враховуючи, що господарські споруди : сарай під літерою «Б» площею 15, 3 кв. м. побудований в 1959 році, гараж під літерою «В», площею 26,0 кв.м. побудований в 1978 році по [ADDRESS] є приналежними спорудами до квартири [ADDRESS] то після придбання даної квартири [PERSON] набула право власності і на дані господарські споруди. Про приналежність даних господарських споруд до квартири [ADDRESS] в 1991 році свідчить та обставина, що ці споруди розташовані на земельній ділянці , яка передана позивачу в приватну власність на підставі рішення Кам'янець - Подільської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд. Згідно договору дарування квартири від 14 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець - Подільського міського нотаріального округу , Шевчик Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1562 , [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 186 ЦК України (2003р.) річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином позивач при набутті права власності на частину квартири набув право власності на господарські споруди , а саме : сарай «Б» та гараж «В», які не є самочинним будівництвом. Враховуючи, що позивач належним чином набув право власності на спірне майно то за ним слід визнати право власності на господарські споруди в домоволодінні по [ADDRESS] , а саме : сарай «Б» та гараж «В». На підставі викладеного,

Outcome: approved