Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» про стягнення заборгованості по заробітній платі. У позовній заяві позивач вказує, що 08.10.2019 року був прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником шостого розряду котельні ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир». 15 червня 2020 року він звільнився за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Причиною його звільнення стало те, що з травня 2020 року йому затримували виплати по заробітній платі, а потім взагалі припинили її виплачувати. У день його звільнення з ним не провели повного розрахунку по заробіній платі. З цієї причини за підприємством утворився борг по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 30\~000 грн. Ухвалою Гадяцького районного суду від 10.09.2020 року відкрите провадження по даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Гадяцького районного суду від 18.11.2010 року за клопотанням відповідача розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та задоволено клопотання представника відповідача про витребування з АТ « Альфа-Банк» довіки про суму заборгованості по заробітній платі [PERSON] станом на день звільнення. Позивач [PERSON] 22.12.2012 надав заяву, в якій просить задовольнити його позовні вимоги та розглянути справу без його участі. 22.12.2020\~представник \~відповідача ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, повістки про виклик, що направлялися за зазначеною у позові адресою та адресою, яка значиться у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, тобто місця реєстрації юридичної особи, а саме: вул. Будька, 47, м. Гадяч Полтавської області, повернуто до суду без вручення за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця знаходження або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав. \~Судом встановлено,\~що \~ [PERSON] ,\~з 08.10.2019по\~15.06.2020, працював у ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» слюсарем-ремонтником шостого розряду котельні,що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] . На день звільнення 15.06.2020 відповідач не виплатив [PERSON] заробітну плату. Згідно розрахункового листа ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» за травень 2020 року борг підприємства на кінець місяця перед позивачем становить 26\~464,59 грн. Відповідач у клопотанні наданому суду 05.11.2020 року вказує, що підприємство позбавлене можливості надати довідку про суму заборгованості по заробітній платі [PERSON] , у зв`язку з тим, що майно товариства було описане та арештоване головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нідченком Д.Є. в межах виконавчого провадження ВП №56311245 та передане на відповідальне зберігання представнику АТ « Альфа-Банк». Відповідно до повідомлення представника АТ « Альфа-Банк» від 30.11.2020, майно ТОВ « ВКК «Гадячсир» та довідка про суму заборгованості по заробітній платі [PERSON] на відповідальне зберігання представнику АТ « Альфа-Банк» не передавались. Таким чином, посилання відповідача на неможливість надати суду довідку про суму заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] спростовується повідомленням АТ «Альфа-Банк» та розцінюється судом, як ухилення відповідача від цивільно-правової відповідальності пов`язаної з виплатою заборгованості по заробітній платі позивачу. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. [PERSON] у позовній заяві просив стягнути з ТОВ «ВКК «Гадячсир» заборгованість по заробітній платі у сумі 30\~000 грн. Оскільки відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо часткової виплати боргу по заробітній платі позивачу чи повного його погашення, а позивачем, у свою чергу, на підтвердження суми боргу по заробітній платі було надано лише розрахунковий лист ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» за травень 2020 року із зазначенням боргу по заробітній платі у сумі 26\~464,59 грн, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з відповідача ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 26\~464,59 грн. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~36\~КЗпП України,\~однією з\~підстав припинення\~трудового договору\~є угода сторін. Частиною 1 ст.\~47\~КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233\~КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України,\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial