Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позові вказав, що в шлюбі з відповідачем придбав будинок за адресою: вул. Леніна, 179, с.Березоточа, Лубенського району, Полтавської області. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України позивач вважає вказаний будинок їхньою спільною сумісною власністю, та бажає поділити його з відповідачем. Позивач відповідно до уточнених вимог просить визнати вказаний будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на ? цього будинку. Позивач та його представник в судовому засіданні просять суд позов задовольнити. Відповідач та її представник проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 05.05.1984 року по 09.02.2015 року сторони перебували в шлюбі. 07.12.2012 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбано будинок за адресою: вул. Леніна, 179, с.Березоточа, Лубенського району, Полтавської області. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Спір між сторонами щодо вказаного майна був предметом судового розгляду в межах справи № 539/2197/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на цей будинок. Відмовляючи в задоволенні позову про визнання [PERSON] одноосібним власником будинку, суд зазначив, що при нотаріальному оформленні договору купівлі продажу 07.12.2012 року був присутній на той час чоловік [PERSON] [PERSON] Так, згідно заяви [PERSON], від 07.12.2012 року, адресованої Першій Лубенській ДНК, останній зазначав, що він надає згоду на укладання договору купівлі продажу його дружиною житлового будинку №179 за адресою: вул.Леніна, с. Березоточа Лубенського району Полтавської області, підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання обєкта нерухомості, є їх спільною сумісною власністю, придбана нерухомість також буде обєктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається ними за час шлюбу, договір купівлі продажу укладається його дружиною в інтересах сімї, на умовах, які вони попередньо обговорили. Згідно п. 4.6. договору купівлі продажу від 7.12.2012 року, покупець ([PERSON]І.)., довів до відома продавця ([PERSON]М.) зміст заяви чоловіка [PERSON] про надання згоди дружині [PERSON] на купівлю даного будинку. На заяві [PERSON] від 7.12.2012 року стоїть підпис та міститься запис продавця [PERSON] про те, що вона ознайомлена з текстом даної заяви. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже спірний будинок, придбаний за час перебування сторін в шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За загальним правилом їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, поданий позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір, а також витрати на надання правової допомоги підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Суд перевірив та приймає розрахунок витрат на правову допомогу, наданий представником позивача. З правильністю розрахунку цих витрат також погодився представник відповідача.

Outcome: approved