Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи [PERSON] В позові зазначено, що позивач є власником 9/20 часток житлового будинку № 184 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області. За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивач зазначає, що з грудня 2000 року в цьому будинку відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв'язку з тим, що він зареєстрований в будинку позивача, він позбавлений права вільно розпоряджатися належною йому на праві особистої власності частиною будинку. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 184 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, крім того, лист, яким направлялась судова повістка, був повернений до суду із відміткою про відсутність відповідача за зазначеною адресою, тому суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважає, що відповідач був повідомлений належним чином, визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання третя особа не з'явилася, від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представника позивача і третьої особи та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 липня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2052, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна [PERSON], який помер 07 березня 1997 року, є його син [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається в тому числі з: 9/40 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, . Мелітополь, вул. Ломоносова, 184, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мелітопольською нотаріальною конторою 02 квітня 1990 року за реєстровим № 1-1942 та зареєстрованого інвентарбюро м. Мелітополя 03 квітня 1990 року за № 6703; 9/40 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, . Мелітополь, вул. Ломоносова, 184, які належали [PERSON], померлому 10 квітня 1996 року, спадкоємцем якого за законом був його брат [PERSON], який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав. Згідно реєстраційного напису, зробленого комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», 9/20 частин житлового будинку № 184 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області зареєстровані за [PERSON] на праві приватної власності та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 1918 від 24 липня 1999 року. Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 184 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області, власником 11/20 частин цього житлового будинку є [PERSON], а власником 9/20 частин [PERSON]. Згідно копії домової книги, [PERSON] 22 грудня 2000 року був зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 35 Мелітопольської міської ради Запорізької області 14 жовтня 2015 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але з 22 грудня 2000 року за зазначеною адресою не проживає. Однак, до теперішнього часу відповідач з житлового будинку № 184 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області не виписався. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в належній позивачу частині житлового будинку з 22 грудня 2000 року, тобто, понад один рік, без поважних причин, його речей в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являв. Вказані обставини порушують права позивача як власника частини будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 184 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області.

Outcome: approved