Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер [NUMBER] , прож. [ADDRESS] , на його користь безпідставно збережені кошти від оренди земельної ділянки площею 17,0943 га, кадастровий номер 6323385500:10:000:0174, що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, у сумі 475465,05 (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 05 копійок. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер 6323385500:10:000:0174, що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області. Належна йому на праві приватної власності земельна ділянка площею 17,0943 га, кадастровий номер 6323385500:10:000:0174, знаходиться з 23.02.2017 року в оренді у ПП [PERSON] строком на 15 років. Пунктом 9 Договору оренди землі №2 від 08.12.2016 року визначено розмір орендної плати, який вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що складає 31697,67 гривень на рік з періодом виплати з 1 серпня по 31 грудня, а у відповідності до п.12 цього договору орендодавець має право одержувати орендну плату наперед за весь період дії договору і додаткових угод до нього. Повідомлення ПП [PERSON] від 12.11.2019 року має інформацію щодо отримання [PERSON] , як повноправним представником [PERSON] , орендної плати в повному обсязі за весь п`ятнадцятирічний період дії договору оренди. Таким чином, [PERSON] отримав від ПП [PERSON] належне [PERSON] майно у вигляді орендної плати в сумі 31697,67 грн. х 15 років =475465,05 (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 05 копійок, які станом на 03.06.2020 року не отримані їх власником [PERSON] . 03.06.2020 року [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 530 ЦК України надіслав [PERSON] Вимогу про повернення безпідставно збережених належних йому коштів орендної плати у сумі 475465,05 (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 05 копійок із семиденним строком повернення. Зважаючи на наявність Вимоги від 03.06.2020 року про повернення безпідставно збережених коштів орендної плати, та неповернення у добровільному порядку [PERSON] належних [PERSON] коштів у сумі 475465,05 грн., є підтвердженням наявності майнового спору між сторонами щодо повернення безпідставно збережених коштів у сумі 475465,05 гривень. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого він не визнає позов в повному обсязі та зазначає, що дійсно належна позивачу земельна ділянка кадастровий номер 6323385500:10:000:0174 знаходиться в оренді у ФОП [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] грунтуються на його припущеннях про розмір (суму) орендної плати, яку відповідач міг би отримати, якби орендна плата була сплачена грошовими коштами за п`ятнадцять років, а не на доказах, якими підтверджується факт отримання ним конкретної суми орендної плати. Повідомлення ФОП [PERSON] про сплату орендної плати від 12.11.2019, посиланням на зміст якого позивач обґрунтував розмір своїх позовних вимог, не містить відомостей про суму сплаченої орендної плати. Так, у вказаному повідомленні лише зазначається, що зобов`язання по сплаті орендної плати по договору оренди землі - виконані належним чином та в повному обсязі за весь п`ятнадцятирічний період дії договору оренди. Але, при цьому, не зазначається, що зобов`язання по сплаті орендної плати виконані шляхом сплати грошових коштів у сумі 475 465,05 грн. Позивач [PERSON] в третій раз звертається до суду з позовом, який витікає з договору оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року, а саме: справа № 626/783/17 - позов про визнання недійсним договору оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року; справа № 626/686/19 - позов про розірвання договору оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року. Відтак, відповідач вважає, що дану справу слід розглядати, по-перше, з урахуванням обставин та фактів, які вже встановлені судовими рішеннями у цивільній справі №626/783/17 та у цивільній справі № 626/686/19, а, по-друге, з урахуванням обставин та фактів, які не були встановлені судом при розгляді перелічених справ, а саме: 19.12.2011 року приватним нотаріусом Зачепилівсього районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., реєстр №1989, була посвідчена довіреність, якою позивач [PERSON] уповноважив відповідача розпоряджатися спірною земельною ділянкою; 19.12.2011 року приватним нотаріусом Зачепилівсього районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., реєстр №1992, був посвідчений договір позики, згідно з умовами якого відповідач дав [PERSON] в борг 300 000 (триста тисяч) грн.; довіреність [PERSON] відповідачу була видана на строк - до 19.12.2031 року; кошти [PERSON] були надані [PERSON] в борг на строк - до 19.12.2031 року; 24.03.2017 року [PERSON] скасував видану відповідачу довіреність. Як зазначає відповідач, [PERSON] посилаючись на збільшення вартості оренди землі, зажадав від відповідача: або повернути земельну ділянку на умовах припинення взаємних грошових зобов`язань, в тому числі прощення ним [PERSON] його боргу перед ним в сумі 300000 грн. боргу за договором позики; або доплатити йому щонайменше 200000 грн. для видачі нової довіреності на той період часу, впродовж якого ще мала діяти перша (скасована) довіреність. Однак вказана пропозиція-вимога [PERSON] відповідачем була відхилена, що й обумовило його чисельні звернення до суду. Від третьої особи [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, фактичні обставини, які викладені у позові, надуманими і вигаданими, на підтримку заперечень проти позову пояснює наступне. 08.12.2016 року ФОП [PERSON] , як орендарем, з одного боку, та відповідачем по справі [PERSON] , який на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв від імені та в інтересах позивача по справі [PERSON] , як орендодавця, з другого боку, був підписаний договір оренди землі, який був зареєстрований 23.02.2017 року. Приблизно наприкінці березня-квітні 2017 року [PERSON] , пояснивши [PERSON] , що ним скасована довіреність, на підставі якої [PERSON] від його імені уклав з ним договір оренди, висунув [PERSON] категоричну вимогу про збільшення вдвічі орендної плати або про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки. На що [PERSON] відмовив. Від представника позивача [PERSON] , [PERSON] , надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідно до якої розрахунок суми, що стягується, є чітким - повідомлення ПП Дьолог Олександра Миколайовича від 12.11.2019 року має інформацію щодо отримання [PERSON] , як повноправним представником [PERSON] , орендної плати в повному обсязі за весь п`ятнадцятирічний період дії договору оренди, тобто, з 23.02.2017 року по 23.02.2031 рік, і тому відповідач безпідставно зберігає у себе належне позивачу [PERSON] майно у вигляді орендної плати в сумі 31697,67 грн. х 15 років =475465,05 (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 05 копійок, які станом на 03.06.2020 року не отримані їх власником [PERSON] . Від [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що позивач не надав ніяких доказів сплати йому орендної плати в сумі 475465,05 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні, зазначеним в позовній заяві та відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 30.10.2020 року, на 02.12.2020 року, на 20.01.2021 року не з`явився, надавши письмові заяви про перенесення розгляду справи в зв`язку з наявними симптомами захворювання Covid-19, але за період з 30.10.2020 року до 20.01.2021 року ніяких підтверджуючих документів захворювання не надав. Враховуючи, що відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив позивача, де він виклав свою позицію щодо позовних вимог, суд вважає за необхідне прийняти рішення за наявними у справі доказами. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоводенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 17,0943 га (кадастровий номер 6323385500:10:000:0174), що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії 1У-ХР, № 005443. 19 грудня 2011 року [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] здійснювати нагляд над належною йому землею, мати вільний доступ до ділянки, при настанні сезону вживати заходів до обробки землі, змінювати цільове призначення землі, вносити необхідні платежі за земельну ділянку, посвідчити договір оренди чи його розірвання, одержувати необхідні документи, подавати заяви, підписувати їх, одержувати продукцію чи гроші згідно договору оренди земельної ділянки, ставити питання перед компетентними органами про припинення права власності на землю, при необхідності одержати новий Державний акт в проектному інституті, представляти його інтереси в судових органах щодо зазначеної землі, оскаржувати рішення суду, розписуватися за нього та виконати всі інші дії, пов`язані з даною довіреністю. 08 грудня 2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки № 2 строком на 15 років. Так як [PERSON] неодноразово звертався до суду з позовами, які стосуються договорів оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року, а саме справа № 626/783/17 - позов про визнання недійсним договору оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року; справа № 626/686/19 - позов про розірвання договору оренди землі №2 від 08 грудня 2016 року, суд в судовому засіданні дослідив матеріали справи № 626/686/19 за позовом [PERSON] до ПП [PERSON] про розірвання договору оренди землі. Так, рішенням Красноградського районного суду Харкіської області від 08 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року, в задоволенні позову [PERSON] до ФОП [PERSON] , треті особи [PERSON] , Реєстраційна служба Красноградського районного управління юстиції, про визнання договору оренди недійсним та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 06 червня 2019 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 06 червня 2019 року про виправлення арифметичної помилки, позов задоволено частково. Розірвано Договір оренди земельної ділянки № 2 від 08 грудня 2016 року, плошею 17,0943 га (кадастровий номер 6323385500:10:000:0174), що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності від 19 грудня 2011 року в інтересах [PERSON] . Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі в розмірі 58704 грн. 91 коп. та 1379 грн. 59 коп. судового збору. Постановою Харківського апеляційного суду від 11.09.2019 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 06 червня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовлено. В даному судовому рішенні, яке набрало законної сили, встановлено, що 08 грудня 2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки № 2 строком на 15 років. В пунктах 11, 40 Договору оренди землі № 2 сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі, що складає 31697 грн. 67 коп., з 01 серпня по 31 грудня; цей договір набирає чинності після підписання сторонами. В цей же день земельна ділянка площею 17,0943 га (кадастровий номер 6323385500:10:000:0174), що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, передана в користування відповідачу за актом приймання-передачі, підписаним між [PERSON] та ФОП [PERSON] . Додатковими угодами від 10 грудня 2016 року та від 28 лютого 2017 року, укладеними між [PERSON] та [PERSON] , сторони уточнили, що Договір оренди № 2 від 08 грудня 2016 року укладено [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] та дійшли згоди про поширення дії договору та договірних відносин на акт приймання-передачі земельної ділянки від 08 грудня 2016 року та на акт прийняття-передачі коштів в рахунок орендної плати від 10 грудня 2016 року. Договір оренди зареєстровано 23 лютого 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1184395963233, номер запису про право власності 19229942. 24 березня 2017 року дія довіреності була припинена. Рішенням Красноградського районного суду Харкіської області від 08 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року, в задоволенні позову [PERSON] до ФОП [PERSON] , треті особи [PERSON] , Реєстраційна служба Красноградського районного управління юстиції, про визнання договору оренди недійсним та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. У заявлених вимогах [PERSON] як на підставу розірвання договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2016 року посилався на несплату відповідачем орендної плати за 2016-2018 роки. Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати (два та більше випадків). Факт сплати орендної плати за 2016-2018 роки [PERSON] . [PERSON] , який був уповноважений на це довіреністю, підтверджується Актом прийняття-передачі та розпискою, згідно з якими [PERSON] сплатив [PERSON] орендну плату в загальному розмірі 65392 грн. 66 коп., із яких: за 2016 рік - 1997 грн. 32 коп., за 2017 рік - 31697 грн. 67 коп., за 2018 рік - 31697 грн. 67 коп. При цьому пунктом 12 Договору оренди землі № 2 від 08 грудня 2016 року передбачена можливість сплати орендної плати наперед за весь період дії договору і додаткових угод до нього. Отже Постановою Харківського апеляційного суду від 11.09.2019 року встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] орендну плату за користування даною земельною ділянкою за 2016-2018 роки в загальному розмірі 65392,66 грн. Позивач в підтвердження своїх позовних вимог надав копію повідомлення ПП [PERSON] від 12.11.2019 року, яке має інформацію щодо отримання [PERSON] , як повноправним представником [PERSON] , орендної плати в повному обсязі за весь п`ятнадцятирічний період дії договору оренди (а.с. 16). Але дане повідомлення не містить інформації, яку саме суму орендної плати отримав [PERSON] від [PERSON] . Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Сума орендної плати 475465,05 грн., яку просить стягнути [PERSON] з [PERSON] , як безпідставно збережені кошти, не підтверджена належними і допустимими доказами. Підтвердженою, Постановою Харківського апеляційного суду від 11.09.2019 року, є сума 65392,66 грн., яку отримав [PERSON] від [PERSON] в якості орендної плати, тому вона підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , як безпідставно збережені кошти. Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено суму 475465,05 грн, як безпідставно збережені кошти від оренди земельної ділянки площею 17,0943 га, кадастровий номер 6323385500:10:000:0174, що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 4754,65 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 65392,66 грн.*100 %/ 475465,05 грн.= 13,75 %; 4754,65*13,75% / 100 % = 653,76 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 653,76 грн.

Outcome: partial