Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання відповідачка не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 17 квітня 2013 року відповідачка [PERSON] позичила у позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 11670 грн. (що еквівалентно 1430 доларів США) під розписку, що підтверджується борговою розпискою, яка власноручно написана відповідачкою [PERSON]. Згідно розписки відповідачка [PERSON] зобов'язалась повернути грошові кошти не пізніше 01.09.2013 року. Відповідно до вимог ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пункт 2 ч.1 ст.1049 ЦК України встановлює, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України встановлено, що якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ та у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути грошові кошти, але на теперішній час відповідачка [PERSON] грошові кошти позивачу не повернула, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. З урахуванням індексації інфляції сума боргу на теперішній час складає 20735 грн. 62 коп.. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved