Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку поділу майна подружжя. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27 жовтня 1995 року по 02 жовтня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. 05 листопада 2008 року, за час шлюбу, вони з відповідачкою за договором купівлі-продажу придбали житловий будинок розташований по вул. Фестивальна, 49 сел. Дворічне Дворічанського району Харківської області. Позивач зареєстрований в даному будинку, але користуватися ним не може, так як відповідачка перешкоджає йому в цьому, тому він вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовезасідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1995 року по 02 жовтня 2013 року (а.с. 5). Згідно довідки № 59 від 17 травня 2016 року виданої комунальним підприємством «Дворічанське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок № 49 по вул. Фестивальна сел. Дворічне Дворічанського району Харківської області 28 листопада 2008 року було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дворічанською державною нотаріальною конторою Харківської області 05 листопада 2008 року за реєстраційним № 3002 (а.с. 14). [PERSON] значиться зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 02-30/566 від 05 травня 2016 року (а.с. 6). Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно зі ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку поділу майна подружжя. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачкою, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідачка визнала позов і не заперечувала проти його задоволення, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved