Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна та визнання права власності, а саме-просить визнати за ним право власності на 3/8 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ,що в Державному реєстрі рочових прав на нерухоме майно зареєстровані за [PERSON] ,реєстраційний номер об`єкта нарухомого майна 956000044251; номер запису про право власності 26108673 та витребувати вказане майно з володіння [PERSON] ,і.н. [NUMBER] на користь [PERSON] ,і.н. [NUMBER] . Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Батьками [PERSON] і [PERSON] є [PERSON] га [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі.26 вересня 1979 року подружжя [PERSON] придбало недобудований житловий будинок, розташований на земельній ділянці 600 кв. м.. що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на об`єкт нерухомого майна було оформлено на [PERSON] . Договір купівлі - продажу посвідчено нотаріусом Марківської державної ноіаріаліїної контори за реєстром №865 . В подальшому подружжя добудувало будинок та ввело його в експлуатацію. 22 червня 1995 року [PERSON] (мати позивача) склала заповіт на випадок смерті ,яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. С`таробільською державною нотаріальною конторою Луганської облас`ті заведено спадкову справу №371/2006. Єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, є [PERSON] . На момент смерті спадкодавиці з нею постійно проживав чоловік - [PERSON] який вважається таким, що прийняв спадщину .До спадкової маси входило Ѕ спірного будинку. [PERSON] прийняв спадщину по закону,так як спільно проживав з [PERSON] ,та мав обов`язкову долю у розмірі 1/8 спірного будинку. 03 липня 2013 року [PERSON] належну йому 1/2 частку будинку вартістю 84000 грн. подарував [PERSON] (позивачеві). 10 липня 2013 року [PERSON] 1/2 частку будинку вартістю 84000 грн. подарував [PERSON] 12 травня 2018 року [PERSON] подарував 1/2 частку будинку [PERSON] [PERSON] ,подарувавши [PERSON] 1/2 частку будинку, яка входить до складу спадкової маси після смерті [PERSON] фактично розпорядився чужим майном. Позивач не оспорює правомірпісгь правочину в частині дарунку 1/8 частки будинку, яку успадкував [PERSON] як обов`язкову частку. Відчуження інших 3/8 часток є незаконними на думку позивача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала,та подала письмове заперечення .Відповідачкою зазначено ,що на момент дарування 03 липня 2013 року [PERSON] належну йому 1/2 частку будинку вартістю 84000 грн. [PERSON] ,вже діяв договір довічного утримання ,укладений між [PERSON] та його сином [PERSON] від 18 березня 2008 року і за яким, 1\\2 будинку за адресою [ADDRESS] , переходила у власність його синові і особі, яка здійснювала догляд - [PERSON] . Даний договір був дійсним по 10 липня 2013 року. Таким чином на дату - З липня 2013 року [PERSON] не міг відчужувати свою 1\\2 частку зазначеного житлового будинку, оскільки він її вже раніше передав за договором довічного утримання [PERSON] 10 липня 2013 року добровільно було розірвано договір довічного утримання. Після цього було укладено договір дарування 1\\2 частини житлового будинку від [PERSON] [PERSON] . Цей договір є і був чинним, і на його підставі [PERSON] с подарував цю частину будинку своїй доньці - [PERSON] .. Окрім того позивач протягом 8 років після смерті матері не оформив належним чином спадщину,та не оскаржив жодний договір дарування . В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] заперечила проти позовних вимог [PERSON] та підтримала позицію відповідачки обставинами,викладеними в запереченні [PERSON] . В судове засідання треті особи,які не заявляють самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] не з`явились.Причини неявки не повідомили.Були наленим чином повідомлені про час та місце розгляду справи. [PERSON] позов не визнав (а.с.115). Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. Батьками позивача- [PERSON] га [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10), 26 вересня 1979 року придбано недобудований житловий будинок, розташований на земельній ділянці 600 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.11,54,55). Право власності на об`єкт нерухомого майна було оформлено на [PERSON] . В подальшому подружжя добудувало будинок та ввело його в експлуатацію ( а.с. спадкової справи 51,52). Згідно положень ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 22 червня 1995 року [PERSON] (мати позивача) склала заповіт на випадок смерті ,яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.108). [INFO] [PERSON] померла (а.с.22). С`таробільською державною нотаріальною конторою Луганської облас`ті заведено спадкову справу №371/2006. Єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, є [PERSON] (а.с.104,105).Рішенням Старобільського районного суду від 12.07.006 року [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.107). Рішення набрало законної сили та не оскаржувалось. На момент смерті спадкодавиці з нею постійно проживав чоловік - [PERSON] , який вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.9). [PERSON] прийняв спадщину по закону,так як спільно проживав з [PERSON] ,та мав обов`язкову долю у розмірі 1/8 спірного будинку. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Таким чином,після смерті дружини, [PERSON] став власником 5/8 частин спірного будинку. 03 липня 2013 року [PERSON] належну йому 1/2 частку будинку вартістю 84000 грн. подарував [PERSON] (позивачеві) (а.с.14-16). Таким чином станом на 03.07.2013 року [PERSON] стало належати 1/8 частина спірного будинку. 10 липня 2013 року [PERSON] 1/2 частку будинку вартістю 84000 грн. подарував [PERSON] (а.с.17-18),а той у свою чергу подарував 12 травня 2018 року 1/2 частку будинку своїй донькі- [PERSON] . Вказані договори не визнані недійсними в судовому порядку,однак суд виходить з приорітету договорів,укладених раніше за хронологічним порядком. [PERSON] ,подарувавши [PERSON] 1/2 частку будинку, яка входить до складу спадкової маси після смерті [PERSON] фактично розпорядився чужим майном. Відповідно до копії паспорту на ім`я [PERSON] , [INFO] правильним написання призвища є « [PERSON] »,а не « [PERSON] »,як це вказано в деяких документах. Суд вважає,що посилання відповідачки на те,що на момент спірних правовідносин з 18.03.2008 р по 10 липня 2013 року діяв договір довічного утримання,укладений між [PERSON] та [PERSON] ,згідно якого [PERSON] став власником 1/2 частку будинку (а.с.116) суд вважає безпідставним,адже відповідно до ч.2 ст.263 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Тобто [PERSON] втратив право на отримання у власність частини спірного будинку. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти та другий з подружжя, який пережив спадкодавця... . Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.4 малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved