Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, у якій просять суд визнати за ним право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та складається зі слідуючого: А-1 житловий будинок, дерево, цегла, загальна площа 45,6 кв.м., житлова 19,1 кв.м., а прибудова, дерево, цегла, Б сарай, саман, цегла, В погріб, шл./бетон, У уборна, дерево, к колодязь, труби, № 1-4 огорожа, мет. шифер, Ѕ частка, яка конкретно складається з: кім. 5 площа 2,8 кв.м., кім.1 площа 12,8 кв.м., кім.3 площа 7,4 кв.м., кім.6 площа 2,1 кв.м., колодязь літ.К, уборна літ.У, Ѕ частина огорожі № 1-4, загальною вартістю 13786 грн., в порядку набувальної давності. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 1 січня 2008 року відповідач передав позивачу у володіння та користування Ѕ частку житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Використання позивачем даної частки було для особистих потреб, у зв`язку із тим, що він має у власності Ѕ частку даного житлового будинку, що підтверджується правовстановлюючими документами. [PERSON] володіє Ѕ часткою житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами більш ніж 10 років, впродовж яких він утримує його в пригодному стані та здійснює ремонтні роботи. На теперішній час позивачу невідомо місцезнаходження відповідача. Вищезазначеним житловим будинком він заволодів добросовісно, оскільки воно відбулося з дозволу його власника. За таких підстав вирішити питання в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, що й змушує звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування частини жилого будинку від 18.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Озеровим В.О. Крім того, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Старобільської державної нотаріальної контори Вербецькою Т.М., [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 4.11.1950 р., що набрала чинності для України з 11.09.1997 р., яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. За приписами ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Ця норма визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Таким чином, добросовісним володільцем слід вважати особу, яка при заволодінні річчю не повинна була знати, що дане володіння є незаконним. Слід також враховувати, що при привласненні речі внаслідок самовільного захоплення чи привласнення, а також аналогічних дій, набувач не набуває статусу добросовісного, оскільки заволодіння річчю відбувається внаслідок свідомого порушення закону. Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі\~ст.ст.\~316,328,344\~ЦК України,\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 07\~лютого 2014\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~захист права\~власності та\~інших речових\~прав»,\~

Outcome: approved