Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також понесених судових витрат, в якому, після усунення недоліків позовної заяви, уточнивши позов, посилається на наступне. 26 квітня 2013 року на вул. 50 років Радянської України в м. Барвінкове Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої відбулося зіткнення двох автомобілів (надалі - ДТП). Автомобілем марки MITSUBISI LANCER HB, державний реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - автомобіль - MITSUBISI LANCER), який належить йому на праві приватної власності, керував він. Іншим автомобілем, марки ЗАЗ 1103307, державний реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - автомобіль ЗАЗ), який належить на праві власності Богодарівській сільській раді Барвінківського району Харківської області - керував Богодарівський сільський голова [PERSON] Наслідком ДТП стало пошкодження його автомобіля. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження №6099 від 07.08.2013 року, йому була завдана матеріальна шкода на суму 49411 грн. 88 коп. Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року у справі №611/958/13-п, провадження відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрите. Постанова не містить даних про наявність його вини у скоєнні ДТП. Вважає, що своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. б) п. 2.9, п.п.б) п.2.10, п.п.б) п.9.2, п.п.10.1,10.4, п.п. б) п.3.1 Правил дорожнього руху України, що і стало причиною ДТП. На підтвердження вини [PERSON] і причин скоєння ДТП вказує і на наступне: - в порушення вимог п.п. 4.2, 6 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС України матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано акт перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки він був умисно не складений. За таких обставин вважає, що технічний стан автомобіля ЗАЗ не відповідав технічним вимогам, що стало однією із причин ДТП. - не був проведений обов'язковий технічний контроль автомобіля ЗАЗ. В автомобілі був несправний показчик лівого повороту; - водій [PERSON], який перевозив пасажирку, не проходив щозмінний перед рейсовий медичний огляд, не мав при собі полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Наданий ним в подальшому поліс розпочав свою дію лише із 17.00 год. 30 хвилин того ж дня. Посилаючись на ст. 61 ЦПК України, ст. ст. 1166 - 1188 ЦК України просить стягнути на його користь солідарно із відповідачів завдану матеріальну шкоду, яку оцінює у 50117 грн. 48 коп. Крім того на відшкодування завданої моральної шкоди просить стягнути солідарно із відповідачів також 20000 грв., обґрунтовуючи це тим, що пошкодження автомобіля призвело до його значних моральних і фізичних страждань, втрати можливостей повноцінного життя, приниження його честі та гідності. Мали місце транспортні витрати та незручності. Крім того просить стягнути на його користь понесені витрати у розмірі 1500 гривень на правову допомогу, а також судові витрати. Посилаючись на наведене і просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився. Відповідачі, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. Згідно повідомлень відділення поштового зв'язку копії позовної заяви з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, судові повістки вони отримали відповідно 02.01. 2014 року. Отримавши завчасно зазначені документи. відповідачі заперечень проти позову, клопотань тощо не заявили. Відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України суд вважає судові повістки відповідачам врученими належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав і пояснив наступне. 26 квітня 2013 року о 13 год. 55 хв. на вул. 50 років Радянської України в м. Барвінкове Харківської області він керував своїм автомобілем MITSUBISI LANCER, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Попереду його рухався автомобіль марки ЗАЗ 1103307, державний реєстраційний номер [NUMBER] яким керував, як потім було встановлено, Богодарівський сільський голова [PERSON] Здійснюючи маневр обгону, він порівнявся із цим автомобілем, але той став повертати ліворуч і відбулося зіткнення. Він зупинив автомобіль, ввімкнув аварійну сигналізацію. На місце ДТП були викликані працівники ДАІ. Вважає що ними було неправильно складено схему ДТП. Йому відомо, що адміністративний матеріал щодо нього розглядався в Барвінківському районному суді Харківської області. Дії працівників ДАІ і постанову суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не оскаржував. Завдана йому шкода винними не відшкодовувалася. З письмових заперечень на позов відповідача [PERSON] вбачається що він проти задоволення позову заперечує, посилаючись на наступне. Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 01.08. 2013 року саме [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП оскільки ним було порушено вимоги (п.п.б) 14.12 Правил дорожнього руху України. Водій [PERSON] був у тверезому стані, що підтверджено довідкою №191281. Як Богодарівська сільська рада так і [PERSON] не є особами які здійснюють перевезення пасажирів на постійній основі, а отже на них не поширюються вимоги щодо проведення щозмінного передрейсового медичного огляду. Таким чином твердження позивача про незадовільний стан здоров'я [PERSON] є припущенням. Таким же припущенням є і те, що автомобіль ЗАЗ мав незадовільний технічний стан, оскільки в довідці №9191281 зазначено, що технічних несправностей цього автомобіля не виявлено. Проведення техогляду автомобіля не передбачено у зв'язку із скасуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 09.07. 2008 року. Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається наступне. Власником автомобіля марки MITSUBISI LANCER HB, державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] Власником автомобіля марки ЗАЗ 1103307, державний реєстраційний номер [NUMBER], є Богодарівська сільська рада Барвінківського району Харківської області (а.с.8,23). Із пояснень у судовому засіданні позивача [PERSON], позовної заяви, постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 01. 08. 2013 року вбачається, що 26 квітня 2013 року о 13 год. 55 хв. на вул. 50 років Радянської України в м. Барвінкове Харківської області сталося ДТП за участю автомобіля MITSUBISI LANCER, яким керував [PERSON] та автомобіля ЗАЗ, яким керував [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються і довідкою №9191281, складеною працівником ВДАІ (а.с.41). З довідки вбачається, що водій [PERSON] був тверезий, потерпілі відсутні, технічних несправностей автомобіля ЗАЗ не виявлено, складено протокол про адміністративне правопорушення АА2 3061090 за ст.124 КУпАП. В довідці зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил маневрування - п. 14.2 б. Правил дорожнього руху(а.с.41). 01 серпня 2013 року Барвінківським районним судом Харківської області (справа №611/958/13-п; н/п 3/611/292/13) розглянуто матеріали які надійшли від Барвінківського РВ ГУМВС України в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Суд встановив, що 26 квітня 2013 року о 13 год. 55 хв. на вул. 50 років Радянської України в м. Барвінкове Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої відбулося зіткнення двох автомобілів - MITSUBISI LANCER і ЗАЗ, що спричинило їх пошкодження. [PERSON], керуючи автомобілем MITSUBISI LANCER, порушив пункт 14.2 б ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Провадження у справі щодо [PERSON] закрите на підставі ст. 38,283, 284, 247 п.7 КУпАП. Отже постановою суду винним у скоєнні ДТП визнано саме позивача [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова суду набрала законної сили. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що ні постанову суду, ні дії працівників Державної автомобільної інспекції він не оскаржував. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, як це передбачено п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обставини події, як вони встановлені судом, свідчать про відсутність прямого причинно-наслідкового зв'язку між отриманими пошкодженнями автомобіля MITSUBISI LANCER та діями водія [PERSON], а отже і відсутній його обов'язок по відшкодуванню позивачу шкоди. За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу щодо обставин, які не підлягають доказуванню. Виходячи з цього суд вважає, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено свої вимоги. Так [PERSON] посилається на те, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року у справі №611/958/13-п, провадження відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрите і постанова не містить даних про наявність його вини у скоєнні ДТП. Проте судом встановлено, що в постанові прямо вказано що саме [PERSON] порушив вимоги п.14.2 б ПДР і тим самим скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Провадження по цій справі закрите і [PERSON] до адміністративної відповідальності притягнений не був, але тільки з причин, що передбачені ст. 38 КУпАП - сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. б) п. 2.9, п.п.б) п.2.10, п.п.б) п.9.2п.п.10.1,10.4, п.п. б) п.3.1 Правил дорожнього руху України, що і стало причиною ДТП але на підтвердження цих обставин не надав жодних доказів. Не надано ним і доказів про те, що в порушення вимог п.п. 4.2, 6 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС України матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху до протоколу про адміністративне правопорушення не додано акт перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки він був умисно не складений, технічний стан автомобіля ЗАЗ не відповідав технічним вимогам, був несправним показчик лівого повороту, що стало однією із причин ДТП. Крім того зазначене спростовується і змістом довідки про ДТП де вказано, що технічних несправностей у автомобілі ЗАЗ не виявлено (а.с.41). Щодо відсутності у водія [PERSON] полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суд виходить з того, що ця обставина не перебуває в причинно-наслідковому зв'язку із скоєнням ДТП. Твердження позивача щодо непроведення обов'язкового технічного контролю автомобіля ЗАЗ, незаконності перевезення пасажирки, не проходження [PERSON] щозмінного передрейсового медичного огляду, належним чином спростовані в письмових запереченнях відповідача [PERSON], які суд приймає, а крім того не підкріплені доказами. Вищенаведеним спростовуються і інші доводи позивача. Відповідно до ч1 ст.58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже суд виходить з того, що [PERSON] винним себе у скоєнні ДТП не вважає. На його думку винним є [PERSON] Разом з тим судовим слідством встановлено, що зіткнення автомобілів та пошкодження автомобіля MITSUBISI LANCER сталося саме з вини [PERSON], який порушив вимоги п.14.2 б Правил дорожнього руху. Жодних клопотань у попередньому та відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] не заявив. Зі своїми правами та обов'язками він був ознайомлений у судовому засіданні належним чином. Законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, суд вважає доведеним відсутність вини відповідачів в завданні шкоди позивачу. Сукупність наведених доказів та їх належна оцінка і дають суду підстави для відмови відповідачу у задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.1 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать і витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що 16.09. 2013 року між відповідачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про правову допомогу (а.с.42-44). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №71 [PERSON], за отримання правової допомоги сплачено 4129,20 грн.(а.с.38). Розрахунок суми гонорару додано (а.с.45). З даним розрахунком суд погоджується частково. Суд виходить з того, що справа є не досить складною, з процесуальних документів підготовлених [PERSON] надано лише один - заперечення на позов. Отже вивчення, правовий аналіз та підготовка процесуальних документів не потребують такого часу який вказаний в розрахунку. За таких обставин суд вважає що витрати на правову допомогу слід стягнути із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] у розмірі 1376,40 грн.

Outcome: dismissed