Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті батька в шестимісячний строк за місцем відкриття спадщини ним було подано заяву про прийняття спадщини за законом до Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Вказану заяву було посвідчено секретарем сільської ради Кравченко Н. І., зареєстровано в реєстрі, стягнуто державне мито. Секретар сільської ради йому пояснила, що після спливу шести місяців після смерті батька, він зможе нотаріально оформити спадкове майно. Але, Кравченко Н. І. не повідомила позивача, що йому потрібно особисто направляти вказану заяву до Дворічанської нотаріальної контори Харківської області, таким чином надала [PERSON] неповну та недостовірну інформацію щодо оформлення спадщини. Окрім того, після поховання батька він тяжко хворів, в результаті чого йому довелося лікуватися в умовах стаціонару та амбулаторно. Позивач вважав, що спадщина ним була прийнята в передбачений законом строк, в зв'язку з чим помилково він не подав вчасно заяву про прийняття спадщини до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області. 08 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Дворічанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, але йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком 2 місяці. Представник позивача за довіреністю - адвокат Рябоконь В. А. в підготовче засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача - Кам'янський сільський голова Дворічанського району Харківської області Юрєв С. В. в підготовче засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним і витребуваних ухвалою суду за його клопотанням доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.01.2019, батьками [PERSON], [INFO], значаться: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а. с. 8). Згідно з повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 січня 2019 року, [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7). Відповідно до письмової заяви позивача від 08.08.2011, зареєстрованої в реєстрі за № 95 та прийнятої секретарем виконавчого комітету Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області Кравченко Н. І., [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] (а. с. 9). Згідно з довідкою Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-29/1184 від 14.12.2018, [PERSON], який помер [INFO], проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], спадкоємців за заповітом не має, спадкоємцем за законом є син - [PERSON], [INFO] (а. с. 10). Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області Зашивайко Н. Г. № 133/02-31 від 08.02.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], у зв'язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини (а. с. 6). Згідно з інформацією Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 259/01-16 від 07.03.2019, після смерті [PERSON], який помер [INFO], по теперішній час спадкова справа в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області не заводилась. Заяви про прийняття або відмову від спадщини до держнотконтори не надходили (а. с. 25). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд враховує посилання позивача, на те, що він не зміг своєчасно звернутися з заявою до державної нотаріальної контори з об'єктивних причин, а саме в зв'язку з наданням йому неповної та недостовірної інформації секретарем сільської ради з питання оформлення спадщини, що підтверджується засвідченою секретарем Кам'янської сільської ради Дворічанського району Харківської області Кравченко Н. І. та зареєстрованою в реєстрі заявою [PERSON] про прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. У зв'язку з цим, суд визнає поважними причини пропуску позивачем 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, оскільки вони пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз'яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи позовні вимоги [PERSON], суд вважає, що два місяця буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved