Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з залиттям квартири у розмірі 2354 грн., стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн.. Також позивач просив стягнути витрати на правову допомогу та витрати пов`язанні із проведенням експертиз. В обґрунтування позову зазначається, що 19 червня 2020 року квартира яка належить позивачу на праві власності була залита з вини сусідів, які проживають поверхом вище. Відразу після залиття позивач звертався до власників квартири [ADDRESS] , яка розташована над позивачем, проте до квартири вони не допустили та залиття заперечували. Одночасно 19 червня 2020 року позивач звернувся до голови ОСББ, який склав акт про залиття за участю інших сусідів. Після залиття позивач звернувся до експерта з приводу встановлення вартості відновлювального ремонту та за результатами такого дослідження було складено висновок згідно якого матеріальна шкода складає 2354 грн.. Відповідачі добровільно шкоду не відшкодовують, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити, при цьому окремо зазначив, що наданими до суду документами факт залиття встановлено, розмір шкоди також встановлений, і, крім того є результати експертизи, згідно якої зазначено, що залиття могло відбутись за наслідками підключення відповідачами техніки. Представник [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, при цьому зазначав, що позивачами не доведено вини відповідачів щодо залиття їх квартири, документи які складено за участю ОСББ не відповідають вимогам законодавства, а тому не можуть бути прийнятті в якості належних та допустимих доказів в підтвердження факту залиття та розміру шкоди. Ухвалами суду від 05 листопада 2020 року та від 23 листопада 2020 року було залучено в якості співвідповідачів ОСББ «Мелітопольська 188» та Асоціація ОББ «Спільна справа». Представник ОСББ «Мелітопольська 188» в судовому засіданні надав пояснення та окремо зазначив, що вини ОСББ в залитті не встановлено, акт був складений за проханням позивача. Щодо вини відповідачів у залитті зазначити нічого не можуть, оскільки в день залиття відповідачі не надали доступ до квартири, а тому були позбавленні можливості оглянути на предмет протікання. Представник Асоціації ОББ «Спільна справа» в судовому засіданні також зазначила, що акт був складений на прохання позивача, пляма на стелі в кухні позивача була, вона була волога, протікання труб спільного користування встановлено не було. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] .. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Над квартирою [ADDRESS] власниками якої є [PERSON] та [PERSON] , що сторонами не оспорюється. 19 червня 2020 року було складено акт про залиття квартири [ADDRESS] . Акт складено за участю голови правління АОСББ «Спільна справа» та голови правління ОСББ «Мелітопольська 188», а також сусідів [PERSON] та [PERSON] .. Експертним дослідження за замовленням позивача було встановлено розмір завданої шкоди внаслідок залиття у сумі 2354 грн.. За результатами експертизи призначеної судом встановлено, що причиною затоплення кухні квартири [ADDRESS] за наявною з огляду на стелі невеличку пляму це виконання сантех-нічних робіт власниками квартири [ADDRESS] в приміщенні кухні, а саме це можливо при встанов-ленні кухонної та пральної техніки, які наявні в кухні, сантехнічного обладнання , приладу для обліку витрат вод, що проходить по водопроводу, т.я. при огляді ознак зносу систем квартири [ADDRESS] (водопостачання, каналізації та водовідведення) в місці можливого протікан-ня, експертом було визначено, що пошкоджень і деформацій у внутрішніх системах облад-нання відсутні. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідачів підтверджується актом залиття від 19 червня 2020 року, затвердженого головою правління ОСББ (а.с. 19). В зазначеному акті є певні недоліки, на які звернув увагу представник відповідачів, а саме відсутність даних щодо причин затоплення, разом з цим зазначений акт беззаперечно встановлює факт залиття квартири [ADDRESS] та відсутність протікань або пошкоджень системи холодного водопостачання загального користування. Суд критично ставиться до пояснень голови правління ОСББ «Мелітопольська 188» та АОСББ «Спільна справа» щодо складання акту про залиття вперше та відсутністю досвіду щодо його складання, що призвело до певних помилок, оскільки саме на посадових осіб об`єднання співвласників багатоквартирного будинку покладається обов`язок складати такі акти та їх затверджувати. Разом з цим некомпетентність посадових осіб ОСББ не може бути підставою для порушення прав постраждалої особи, в даному випадку власника квартири [ADDRESS] [PERSON] .. В судовому засіданні також була допитана свідок [PERSON] , яка також підтвердила факт залиття квартири [ADDRESS] та відмову власників квартири [ADDRESS] допустити посадових осіб ОСББ та позивача до власної квартири. Представник відповідачів факт залиття квартири [ADDRESS] не заперечував, проте вважав, що вину відповідачів [PERSON] та [PERSON] у такому залитті позивачами не доведено. Однак, як зазначено вище саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, тоді як в даному випадку вину у завданні шкоди позивачу відповідачами не спростовано. Зазначений висновок також узгоджується із висновком експерта, викладеного у висновку від 15 квітня 2021 року № 3 (а.с. 124-133). Також судом враховано, що відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суди приходить до висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачами [PERSON] та [PERSON] .. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як встановлено матеріалами справи відповідачі намагались уникнути відповідальності щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири позивача, а тому позивач отримав певні моральні страждання у зв`язку з такою позицією відповідачів. Щодо розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач оцінив моральні страждання завданні відповідачами на суму 10000 грн., однак суд вважає обґрунтованою суму у розмірі 1000 грн. з огляду на характер відносин та на розмір завданої матеріальної шкоди. Також підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON] судові витрати позивача пов`язанні із призначенням експертиз та отриманою позивачем правовою допомогою, однак оскільки позовні вимоги в частині моральної шкоди задоволенні частково, витрати на правову допомогу також підлягають стягненню частково.

Outcome: partial