Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 25.04.2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» було укладено кредитний договір на купівлю житлової нерухомості № 0706/0408/45-017 відповідно до якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 45 000,00 доларів США на строк до 25.04.2038 року. Посилаючись на те, що на момент укладення кредитного договору ВАТ «Сведбанк» не мав ліценції на здійснення операцій з надання послуг в іноземній валюті позивач просить суд визнати зазначений кредитний договір недійсним. Представники позивача в судовому засіданні позивні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений судом належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності в порядку заочного розгляду. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.04.2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» було укладено кредитний договір на купівлю житлової нерухомості № 0706/0408/45-017 відповідно до якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 45 000,00 доларів США на строк по 25.04.2038 року. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За положеннями ст. 99 Конституцій України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю (далі - Декрет КМУ). Відповідно до ст. 5 цього Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету. Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Указані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операції, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, у п. 5. 3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. З відомостей які містяться на офіційному сайті НБУ (https://bank.gov.ua/files/Licences_bank/300164.pdf) вбачається, що на час укладання договору про надання кредиту від 25.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» мав банківську ліцензію №38 від 07.12.2007 року та дозвіл №38-2 від 07.12.2007 року з додатком до нього на право здійснювати операцій в іноземній валюті. Тобто, Банк мав право на укладення зазначеного договору про надання кредиту в іноземній валюті. Підсумовуючи вищенаведене та аналізуючи надані докази, суд вважає, що позивачем та його представниками не було доведено тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, а відтак суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та не доведеними, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі ст. 16, 192, 1054 ЦК України, ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed