Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служби у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві посилається на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 02.03.2015 року було розірвано. За час спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вони з відповідачем стали проживати окремо один від одного, він разом з дочкою в с. Тростянка Володимир-Волинського району, а відповідач в с. Залужжя Володимир-Волинського району Волинської області, що підтверджено довідкою Устилузької міської ради. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.08.2015 року стягнуто з відповідача [PERSON] , в його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 16.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 10.04.2018 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання дочки, та вирішено стягувати їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з дочкою не підтримує зв`язку, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не дбає про навчання та не бере участі у її вихованні чим проявляє своє байдуже ставлення до долі дитини. Ухвалою судді від 02.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 21.10.2019 року. 06.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечив щодо проведення заочного розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації Смоляр О.А. подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, не подала відзив, та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 08 листопада 1998 року, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 02 березня 2015 року було розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, що після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати разом з позивачем, що підтверджується довідкою Устилузької міської ради від 23.01.2019 року № 307. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 13.08.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 16.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 10.04.2018 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 13 серпня 2015 року та стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби № 96 від 31.01.2019 року заборгованість [PERSON] згідно з виконавчим листом № 154/2210/15 про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 грн. щомісячно станом на 31.01.2019 року становить 26516,05 грн. Довідкою Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби № 93 від 31.01.2019 року стверджується, що [PERSON] не отримував аліменти від [PERSON] у період з 01.06.2018 року по 31.01.2019 року згідно виконавчого листа № 154/275/18 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1100 грн. Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016030060000361 04.05.2016 року внесено відомості про ухилення [PERSON] від сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] за ч. 1 ст. 164 КК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач з 2015 року ухилилась від виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки. Знаючи про місце проживання своєї дитини, відповідач жодного разу її не відвідала, не поцікавилась станом здоров`я не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та не надала матеріального утримання, проявляє байдуже ставлення до долі дитини. Орган опіки та піклування Володимир-Волинської районної державної адміністрації надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитини гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача в користь позивача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved