Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що у період з 1994 по 1997 року перебував у шлюбі із відповідачкою та має повнолітнього сина, народженого під час шлюбу. Після розлучення з [PERSON] тривалий час не спілкувався з нею та не підтримував зв'язок, а з травня 2007 року по 2010 рік - проживав спільно із [PERSON], вів з нею спільне господарство. В цей період народилася дочка [PERSON], [INFO]. Запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень здійснювався на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Після народження і до цього часу дитина проживає з відповідачкою. Він весь час приймав участь у вихованні дитини тим, що купував їй одяг, забезпечував матеріально, сплачував благодійні внески до школи, де навчається дитина, виховував дочку, забирав до себе на свята та вихідні дні. У нього створені всі необхідні умови для перебування дитини. З народження дитина вважає його своїм батьком. Раніше не було необхідності звертатися до суду з позовом, так як відповідачка дозволяла йому бачитися з дитиною. Тепер її відношення змінилося і вона почала забороняти йому бачитися з дитиною та приймати участь у її вихованні, мотивуючи це тим, що він не записаний батьком у свідоцтві про народження дитини. Ці обставини негативно відображаються на психолочіному стані його та дитини. Відповідачка фактично позбавила його можливості опікуватися дитиною. Просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме вказати його батьком дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та доповнив їх тим, що в період з 2007 року по 2010 рік проживав спільно із відповідачкою по [ADDRESS], де разом з нею харчувався, відпочивав, утримував город, будував сарай, туалет, перекривав веранду, утримував телят. Після народження дитини забирав відповідачку із пологового будинку. Коли спільне проживання з відповідачкою було припинено, то він відвозив та забирав дитину із дитячого садка, доглядав за нею, придбавав для дитини необхідний одяг, взуття, організовував відпочинок дитини тим, що возив її до м. Генічеська на дитячі розважальні заходи. З дитиною у нього склались сповнені поваги та любові відносини. Його мати також визнає дитину за онуку. У вересні 2014 року після того, як він не задовольнив потребу відповідачки в грошах, вона заявила, що [PERSON] не його дитина та заборонила йому спілкуватися з нею, перетворивши дитину в суб'єкт спекуляції. З народження дитина вважає його своїм батьком, а він вважає дитиною своєю дочкою. Просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], та зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області внести відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений до неї позов не визнала посилаючись на те, що позивач не є батьком дитини, був зареєстрований [ADDRESS], так як батьки позивача відмовились його реєструвати по [ADDRESS] в зв'язку з його неправомірною поведінкою. Реєстрація позивачу була необхідна для одержання паспорту. Позивач до народження дитини проживав як [ADDRESS], так і по [ADDRESS]. Також, позивач працював та проживав у м. Генічеську. Фактично позивач перейшов жити до неї на [ADDRESS] у жовтні 2007 року за однієї умови - отримання паспорту, а завагітніла вона раніше - в липні цього року. Після народження дитини, восени позивач будував із належних їй будівельних матеріалів сарай та туалет по [ADDRESS]. Позивач забирав дитину із дитячого садочка, купував їй одяг та взуття дуже рідко, купував дитині речі до школи. Позивач також відвідував її у пологовому будинку та забирав її звідти з дитиною. Дитина називає позивача батьком. Вона є матір'ю одиначкою та одержує соціальну допомогу, а їй особисто позивач гроші на утримання дитини не надавав. Проти встановлення батьківства заперечує. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом РАЦС Іванівського РУЮ Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27 червня 1997 року, актовий запис № 14 (а.с.8); [INFO] року народилася [PERSON], в актовому записі про народження якої, Нововасилівською радою Іванівського району Херсонської області зроблений запис про батька, яким вказаний [PERSON] та про матір, якою вказана [PERSON] (а.с.28); згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] підставою для запису відомостей про батька є заява матері від 08 травня 2008 року, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.25-26); відповідно до довідки Нововасилівської сільської ради Іванівського району Херсонської області від 19 лютого 2015 року № 118 [PERSON] згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок [NUMBER], був зареєстрований у будинку [PERSON] у період з травня 2006 року по жовтень 2010 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.5); відповідно до довідки Нововасилівської сільської ради Іванівського району від 23 березня 2015 року № 157 [PERSON] проживає в [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.29); згідно довідки Нововасилівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» [PERSON] сплачував за харчування дитини [PERSON] в дошкільному підрозділі, під час перебування дочки у дитячому садку неодноразово приводив та забирав дитину (1, 2 рази на тиждень), возив дитину в лікарню, купував взуття, приймав участь в ремонті дошкільного закладу, зокрема, стелив лінолеум, прибивав карнизи, рубав дрова, зі слів вчителя [PERSON] у вересні 2014 року забирав дитину зі школи декілька разів, прийняв участь у ремонті класної кімнати для учнів першого класу (сплатив кошти в сумі 150 грн.). Із пояснень свідка [PERSON] видно, що вона працювала директором Нововасилівської школи до 17 червня 2014 року, у 2012 році у школі утворився дитячий структурний підрозділ, який відвідувала дитина [PERSON]. Всі працівники закладу сприймали позивача як батька дитини, але в зв'язку з тим, що в свідоцтві про народження дитини він не був записаний батьком, то від відповідачки вимагали письмовий дозвіл на видачу дитини позивачу. Відповідачка подала заяву про видачу дитини позивачу і на цій підставі дитину видавали позивачу. Позивач приймав активну участь у вихованні дитини, зі слів самої дитини позивач доглядав за дитиною, зокрема, купав її, зачісував, купував їй іграшки. Крім того, позивач робив батьківські внески до школи, мати позивача визнавала дитину за онуку і також навала кошти на утримання дитини у закладі. Позивача та дитину часто можна було побачити у селі, зокрема, в крамниці, на вулиці, в інших громадських місцях. Дитина часто говорила про речі, які купував їй позивач, називала його татом і у працівників дитячого структурного підрозділу навіть виникало враження, що позивач занадто балує дитину. Втім ні в кого не було сумнівів у прояві безмежної любові позивача до дитини. Так само і дитина дуже любила позивача, цінувала речі та іграшки, придбані для неї батьком. Ні в кого не виникало сумнівів щодо батьківства позивача відносно дитини. Вона знає, що позивач та відповідачка проживали спільно, вели спільне господарство, зокрема, позивач порався по господарству, щось будував у дворі відповідачки по [ADDRESS], що було помічено та оцінено односельцями. Свідок [PERSON] підтвердила, що з 17 червня 2014 року по даний час працює директором Нововасилівської школи, де є дитячий структурний підрозділ. [PERSON] відвідувала дитячий структурний підрозділ, а з 2014 року навчається у першому класі школи. Позивач та відповідачка проживали якийсь час спільно, будинок відповідачки знаходиться за її городом і вона особисто бачила позивача у дворі відповідачки, який порався по господарству, виводив та припинав на городі телят. Про види участі позивача у вихованні та утриманні дитини вона видала довідку, яка складена на підставі опитування працівників закладу. Свідок [PERSON] пояснив, що він був запрошений позивачем та відповідачкою на хрестини дитини [PERSON] та є її хрещеним батьком. Йому відомо те, що між позивачем та дитиною склались сповнені любові та поваги відносини. Дитина називає позивача батьком, а позивач називає дитину своєю дочкою з народження і до цього часу, доглядає за нею, купує їй одяг, взуття. Він знає, що позивач та відповідачка проживали спільно по [ADDRESS], вели спільне господарство, зокрема, позивач будував сарай для скотини. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає по сусідству із позивачем по [ADDRESS], його дочка [PERSON] та [PERSON] разом граються. Позивач весь час забирав дитину із садочка, готував її до школи, купував їй речі, доглядав за нею. Мати позивача називає дитину онукою. Дитина називає позивача батьком, а позивач визнає дитину своєю дочкою. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Із матеріалів справи видно та не заперечується сторонами те, що запис про батька [PERSON] у Книзі реєстрації народжень проведена за заявою матері. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено походження дитини [PERSON], [INFO] року, від [PERSON], так як позивач до та після народження дитини визнавав себе батьком дитини тим, що відвідував відповідачку у пологовому будинку, забирав її звідти, доглядав за дитиною. До народження дитини та після того, зокрема, в період з 2007 по 2010 роки, сторони були пов'язані спільним побутом - спільно проживали, харчувалися, вели спільне господарство. Після припинення спільного проживання позивач продовжував приймати активну участь у вихованні та утриманні дитини, зокрема, відвозив та забирав дитину із дитячого садка, школи, купував їй одяг, взуття, речі для її розвитку та захоплення, організовував її відпочинок. Між позивачем та дитиною склались сповнені любові та поваги відносини. Дитина вважає позивача своїм батьком. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки в тій їх частині, що позивач не є батьком дитини та спільно з нею не проживав і не вів спільне господарство, так як вони спростовуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], зокрема, до народження дитини та після того позивач визнавав себе батьком дитини, опікувався дитиною, доглядав за нею, придбавав їй одяг, взуття, іграшки, організовував відпочинок дитини, позивач та дитина люблять, цінують та поважають одне одного. Згідно ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Суд вважає, що позовні вимоги про внесення змін до актового напису про народження дитини [PERSON] підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено походження дитини від позивача. Зміни необхідно внести до графи «Прізвище» та «Відомості про батька». На підставі викладеного та

Outcome: approved