Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про зобов`язання відповідача зарахувати на рахунок майбутніх оплат за водопостачання та водовідведення нежитлового приміщення за [ADDRESS] суму коштів потрачену ним на придбання та встановлення пристрою передачі даних загальнобудинкового лічильника, а саме модуля Pulse RF та передавача імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що є власником нежитлового приміщення за [ADDRESS] , яке було придбане ним на аукціоні 04 квітня 2019 року. Раніше викуплене ним майно орендував приватний підприємець, в якого був укладений договір про надання послуг водопостачання та водовідведення з КП «Тернопільводоканал». Приміщення було приєднане до мереж водопостачання та водовідведення з моменту здачі будинку в експлуатацію. У травні 2019 року він звернувся до відповідача з метою укласти договір про надання послуг на своє ім`я. Йому було запропоновано отримати технічні умови для приєднання до мереж водопостачання та водовідведення. Вказані дії відповідача є незаконними та суперечать вимогам діючого законодавства. Він отримав технічні умови, на виконання яких встановив у своєму приміщенні лічильник води та пристрій для знімання інформації передачі даних на диспетчерський пункт КП «Тернопільводоканал». Вважає, що у технічних умовах відповідач незаконно зобов`язав його встановити пристрій передачі даних загальнобудинкового лічильника, а саме модуля Pulse RF та передавача імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т. Неодноразово він звертався до відповідача з прохання звільнити його від обов`язків не передбачених чинних законодавством, оскільки загальнобудинковий лічильник не перебуває у його власності і доступу до нього він не має. Відповідач погодив з ОСББ «Лепкого,3» про надання йому та працівнику КП «Тернопільводоканал» доступу до загальнобудинкового лічильника для встановлення модуля Pulse RF та передавача імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т. 28 грудня 2020 року він, за власні кошти, придбав пристрій передачі а саме модуль Pulse RF та передавача імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т. 31 грудня представники КП «Тернопільводоканал» встановили вказаний пристрій передачі даних. Вважає, що він, згідно вимог ч. 4 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергій та водопостачання» має право на компенсацію потрачених ним коштів для придбання та встановлення вказаного пристрою передачі даних. Посилаючись на наведене та те, що порушеного його права як споживача та він має право на відшкодування завданих йому збитків, просив задовольнити позов. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року відкрито провадження у даній справи та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач подав відзив на позов. Вказав, що технічні умови позивачу були видані на підставі поданої ним заяви від 30.08.2019 року з прохання видати технічні умови на підключення до системи водопостачання та водовідведення нежитлового приміщення за [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на абз. 2 ч. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який був доповнений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» від 03.12.2020 року та набрав чинності 01.05.2021 року. Тобто дана норма Закону не діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Крім того, тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, що передбачають витрати на встановлення вузла комерційного обліку не встановленні. Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що витрати на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, відшкодовуються споживачами відповідних комунальних послуг, шляхом сплати внеску за встановлення вузла комерційного обліку, який сплачується виконавцеві відповідної послуги. Проте внески за встановлення вузла комерційного обліку для позивача не були встановлення та йому не нараховувались. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представники відповідача заперечили щодо задоволення позову, просили відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Судом встановлено, що позивач є власником нежилого приміщення [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2019 року на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2019 року та акту приймання-передачі від 06.04.2019 року. 30 серпня 2019 року позивач звернувся до КП «Тернопільводоканал» із заявою про видачу технічних умов на підключення до системи водопостачання та водовідведення нежитлового приміщення за [ADDRESS] . 05 вересня 2019 року позивач отримав технічні умови за №248/19. Згідно вимог п.п. 5,6 вказаних Технічних умов, зазначено про необхідність встановлення на місці земельного доступу на вводі в об`єкт підключення лічильник води, параметри якого повинні відповідати діючим стандартам, технічному регламенту щодо суттєвих вимог до вимірювальної техніки та бути обладнаним пристроєм для знімання інформації і передачі даних на диспетчерський пункт КП «Тернопільводоканал». Встановити на загальнобудинковому лічильнику води пристрій для знімання інформації і передачі даних на диспетчерський пункт КП «Тернопільводоканал». 16 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до технічних умов, зокрема просив виключити п. 6 Розділу -Умови водопостачання та внести зміни у п. 2, виключити п. 5 Розділу - Умови водовідведення. Листом від 01 жовтня 2019 року за № 2918/19 відповідач відмовив позивачу щодо внесення змін у технічні умови, заначивши, що вимоги п. 6 Розділу -Умови водопостачання та п. 2 Розділу - Умови водовідведення є чинними до виконання. 18 лютого 2020 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до технічних умов, зокрема просив виключити п. 6 Розділу -Умови водопостачання, оскільки ОСББ заперечує щодо встановлення пристрою передачі даних на лічильнику, який знаходиться у підвалі. Згідно листа КП «Тернопільводоканал» від 27 лютого 2020 року за № 582/20, позивачу відмовлено у внесенні змін, зазначено, що для забезпечення повноти обліку водопостачання багатоквартирного житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення, згідно отриманих технічних умов, вимога п. 6 розділу «Умови водопостачання» є чинною до виконання. Як вбачається із листа КП «Тернопільводоканал» від 16 грудня 2020 року за № 4371/20, позивача проінформовано про те, що із ОСББ «Лепкого,3» досягнуто домовленості щодо надання доступу до підвального приміщення, в якому знаходиться загальнобудинковий засіб обліку холодної води. Для забезпечення належного позивачу приміщення послугами водопостачання та водовідведення, укладення відповідного договору, необхідне повне виконання технічних умов. 28 грудня 2020 року позивач придбав пристрій передачі а саме модуль Pulse RF та передавач імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т, загальною вартістю 7737,06 грн., що підтверджується видатковою накладною за № РН -0000857 від 28.12.2020 року. 31 грудня 2020 року представники КП «Тернопільводоканал» встановили вказаний пристрій передачі даних, що підтверджується актом технічного обстеження водопровідних мереж та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. 28 травня 2021 року позивач звернувся до КП «Тернопільводоканал» із заявою та просив зарахувати потрачену ним суму коштів на придбання модуля Pulse RF та передавача імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т, на рахунок майбутніх оплат за водопостачання та водовідведення нежитлового приміщення за [ADDRESS] . Листом за № 1706/21 від 11.06.2021 року відповідач відмовив позивачу у зарахуванні коштів. Вказав, що абз. 2 ч. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», був доповнений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» від 03.12.2020 року та набрав чинності 01.05.2021 року. На даний час тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, що передбачають витрати на встановлення вузла комерційного обліку не встановленні. Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в редакції, що діяла до 01.05.2021 року, було передбачено, що витрати на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, відшкодовуються споживачами відповідних комунальних послуг, шляхом сплати внеску за встановлення вузла комерційного обліку, який сплачується виконавцеві відповідної послуги. Проте внески за встановлення вузла комерційного обліку для позивача не були встановлення та йому не нараховувались .А тому підстав для зарахування коштів не має. Відповідно до листа КП «Тернопільводоканал» від 27.10.2021 року, останні не приймали на баланс від [PERSON] пристрій для знімання інформації і передачі даних на диспетчерський пункт КП «Тернопільводоканала», а саме модуля Pulse RF та передавача імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т. Працівниками підприємства безкоштовно було підключено і запущено вказаний пристрій. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з вимогами частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 червня 2021 року у справі № 755/18296/17 (провадження № 61-18669св19). Згідно з вимогами ч.ч.1,2,6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин і до 01.05.2021 року, оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг (ч. 1). Забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону. Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом. Місце встановлення вузла комерційного обліку визначається відповідно до будівельних норм і правил. Для споживача комунальних послуг, якому комунальна послуга постачається для групи нежитлових будівель та/або споруд, що є єдиним майновим комплексом, зовнішніми інженерними мережами, що належать споживачу, вузол комерційного обліку встановлюється на межі майнової належності в кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж (ч. 2). Витрати на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, здійснені оператором зовнішніх інженерних мереж, відшкодовуються споживачами відповідних комунальних послуг, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати внеску за встановлення вузла комерційного обліку, який сплачується виконавцеві відповідної послуги. Виконавець комунальної послуги, який не є оператором відповідних зовнішніх інженерних мереж, зобов`язаний перераховувати сплачені споживачами внески за встановлення вузла комерційного обліку оператору зовнішніх інженерних мереж у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6). Судом встановлено, що 05 вересня 2019 року позивач отримав технічні умови за №248/19. Згідно вимог п. 6 розділу- Умови водопостачання, позивач зобов`язаний був встановити на загальнобудинковому лічильнику води пристрій для знімання інформації і передачі даних на диспетчерський пункт КП «Тернопільводоканал». Вказані технічні умови позивачем не оскаржувались та виконанні. Відтак, доводи позивача про те, що технічні умови суперечать вимогам чинного законодавства є безпідставними. 28 грудня 2020 року позивач придбав пристрій передачі а саме модуль Pulse RF та передавач імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т, загальною вартістю 7737,06 грн. 31 грудня 2020 року представники КП «Тернопільводоканал» встановили вказаний пристрій передачі даних. В обґрунтування вимог про зобов`язання відповідача зарахувати йому на рахунок майбутніх оплат за водопостачання та водовідведення суму коштів потрачену ним на придбання та встановлення пристрою передачі даних загальнобудинкового лічильника, позивач посилається на абз. 2 ч. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Згідно з вимогами абз. 2 ч. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який був доповнений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» від 03.12.2020 року та набрав чинності 01 травня 2021 року, у разі встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку власником (співвласниками) будівлі оператор зовнішніх інженерних мереж відшкодовує такому власнику (співвласникам) будівлі фактично сплачені ним (ними) кошти на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку за рахунок відповідних витрат, передбачених у тарифах на послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, за період дії цих тарифів до моменту встановлення відповідного вузла (вузлів) комерційного обліку та взяття їх на абонентський облік. Такі кошти відшкодовуються оператором зовнішніх інженерних мереж споживачам відповідних комунальних послуг шляхом зарахування їх у рахунок майбутніх платежів за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. У разі якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем комунальної послуги, він зобов`язаний перераховувати кошти, сплачені споживачами комунальних послуг на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку, виконавцю відповідної комунальної послуги для подальшого їх відшкодування виконавцем споживачам. При цьому, порядок такого відшкодування встановлює Кабінет Міністрів України. Таким чином, станом на дату отримання технічних умов та встановлення позивачем пристрою передачі даних, а саме модуля Pulse RF та передавача імпульсів HRI - Mei/B4(100л/імп) -Т, загальною вартістю 7737,06 грн., вказане положення абз. 2 ч. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», на яке посилається позивач у позові, не набрало чинності. Крім цього, по даний час Кабінет Міністрів України не встановив порядок такого відшкодування. Згідно вимог ч. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, витрати на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, відшкодовуються споживачами відповідних комунальних послуг, шляхом сплати внеску за встановлення вузла комерційного обліку, який сплачується виконавцеві відповідної послуги. Проте внески за встановлення вузла комерційного обліку для позивача не були встановлення та йому не нараховувались. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Суд не приймає до уваги посилання позивача на вимоги ч. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України про те, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, так як не має правового значення для вирішення даного спору. Уданому випадку акт цивільного законодавства не пом`якшує та не скасовує відповідальність особи. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом даної справи.

Outcome: dismissed