Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа: відділ держеокадастру у Дворічанському районі Харківської області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що свого часу його батько - [PERSON] отримав державний акт серії ХР №078894 від 27 березня 2001 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5404 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Після смерті батька, який помер 06 вересня 2015 року, відкрилася спадщина. Однак при зверненні до Дворічанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку як за спадкоємцем за законом. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області, до суду не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність. Представник відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області, до суду не зявився, надавши заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №484457 від 22 серпня 1981 року, виданого Камянською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] та Мальцева (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 1981 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ВЛ №272607 від 10 квітня 1982 року, Камянською сільською радою Дворічанського району Харківської області [PERSON] народився 26 січня 1982 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №078894 від 27 березня 2001 року, виданого на підставі рішення Дворічанської райдержадміністрації від 15 жовтня 2004 року №227 [PERSON] надана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5404 га, яка розташована на території Камянської сільської ради, КСП «Камянське». Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №506339 від 09 вересня 2015 року, виданого виконавчим комітетом Камянської сільської ради Дворічанського району Харківській області [PERSON] помер 06 вересня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис №11. Відповідно до заяви про відмову від прийняття спадщини від 25 листопада 2016 року, посвідченої консулом Консульства України в м. Порту, [PERSON] не надала до судових установ України зяяв щодо прийняття та оформлення спадкового майна після смерті її чоловіка [PERSON], та не має наміру у майбутньому порушувати зазначене питання. Згідно з довідкою відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №29-20.17-0.5-134/2-17 від 26 січня 2017 року, згідно Книги №1 записів реєстрації державних актів на право власності по Камянській сільській раді під №330 записано, що 27 березня 2008 року [PERSON] отримав державний акт на дві земельні ділянки серії ХР №078894, рілля площею 4,3228 га кадастровий номер 6321881500:08:001:0148, та сіножаті площею 0,2176 га кадастровий номер 6321881500:08:001:0297. Відповідно до довідки Дворічанської державної нотаріальної контори від 195/01-16 від 21 лютого 2017 року, після смерті [PERSON], який помер 06 вересня 2015 року з заявами про прийняття та відмову від спадщини до Дворічанської держконтори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори №30/02-31 від 18 січня 2017 року, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно з ст. 1258 ч. 1 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved