Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , про що виконавчим комітетом Великоозиминської сільської ради Самбірського району Львівської області зроблено актовий запис № 10 та 02.09.2004 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Факт родинних відносин між ними підтверджується на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.2020 року повторно Самбірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), (актовий запис № 12). У вказаному свідоцтві його матір`ю зазначено « [PERSON] ». При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини йому було відмовлено, у зв`язку із пропуском терміну для прийняття спадщини. Вказане зумовлено тим, що протягом шестимісячного строку після її смерті він не звернувся до органів нотаріату, а реєстрація його місця проживання згідно відмітки в паспорті є відмінною від місця проживання брата до моменту смерті. На початку 1996 року він приїхав в с. Велика Озимина Самбірського району Львівської області доглядати маму, яка потребувала допомоги. На момент її смерті вона була зареєстрована одна, але фактично він проживав з нею без реєстрації. Вони вели спільний бюджет, він допомагав по господарству, доглядав її, так як в силу похилого віку та стану здоров`я потребувала допомоги. Вказане підтверджується\~довідкою №\~179,\~виданої 28.02.2020\~року Дублянською\~селищною радою\~Самбірського району\~Львівської області.\~Після її\~смерті він\~залишився проживати у її будинку [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [INFO] померла склала заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Великоозиминської сільської ради Самбірського району Львівської області Кос М.В. за реєстровим № 22. Згідно цього заповіту все своє майно вона заповіла своїй дочці - його сестрі [PERSON] . Проте, сестра не мала наміру успадковувати майно після смерті, про що завжди казала. Вказане підтверджується на підставі її заяви, посвідченої 05.03.2020 року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Кульчицьким Ю.Я. за реєстровим № 161. І тому він вважав, що прийняв спадщину на підставі п. 3 ст.1268 ЦК України, згідно якої: «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.». Вважає, що вирішальним є факт фактичного спільного проживання із спадкодавцем, а не реєстрація місця проживання. Водночас згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону Верховний Суд України по справі 404/2163/16-ц від 04.07.2018 не взяв до уваги доводи касаційної скарги, що відсутність реєстрації місця проживання відповідача за останнім місцем проживання спадкодавця є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. З огляду на це сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Частиною 3 статті 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Чинним законодавством чітко не визначено та не встановлено переліку поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному конкретному випадку, виходячи із конкретних обставин справи. Позов спадкоємця,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини,\~про визначення\~йому додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини порушує\~права іншого\~спадкоємця,\~який спадщину\~прийняв,\~а тому\~належними відповідачами\~у спорах\~про визначення\~додаткового строку\~для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду України від 25.03.2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15.01.2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03.10.2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61- 28938св18). Вважає, що додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, судом має бути в визначений, так як його пропущення відбулося з поважних причин. А тому просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю 3 місяці. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у його відсутності. Представник відповідача\~Дублянської селищної\~ради Самбірського\~району Львівської\~області в\~судове засідання\~не з`явився,\~подав до\~суду заяву,\~в якій\~позов визнав\~повністю,\~не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, просила слухати справу у її відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку\~ч. 4 ст. 206 ЦПК України,\~приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті\~у разі\~\~визнання відповідачем\~\~позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

Outcome: approved