Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати наказ № 18/07-ок від 18 липня 2014 року про його звільнення незаконним; - поновити його на роботі на посаді тракториста-машиніста у фермерському господарстві «КВІТ». Зазначив, що з 24 жовтня 1994 року працював у ФГ «КВІТ» на посаді машиніста-тракториста. 18 липня 2014 року звільнений з посади за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді. Звільнення вважає незаконним. В наказі про звільненя зазначено, що за результатами вивченої кадрової документації господарства встановлено, що [PERSON], член господарства, перебуває у трудових відносинах з ним та займає посаду тракториста-машиніста, відповідно його визнано таким, що не відповідає займаній посаді. Вказує, що він є засновником ФГ «КВІТ» та не є членом господарства. Крім цього, з 16 липня 2014 року він перебуває на лікарняному. Звільнення проведено під час тимчасової непрацездатності. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав. Зазначив, що Фермерське господарство «КВІТ» створено позивачем та діє на підставі Статуту. [PERSON] є засновником господарства та не є його членом. Крім цього, звільнення проведене в період перебування [PERSON] на лікарняному. Представник відповідача за дорученням Андрусенко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Зазначив, що позивач дійсно працював у ФГ «КВІТ» на посаді тракториста-машиніста. [PERSON] є засновником господарства. Проводилася перевірка Фондом соцстрахування з тимчасової втрати працездатності. В акті перевірки зазначено, що [PERSON] є засновником та водночас членом (головою) ФГ «КВІТ». В зв'язку з цим проведено звільнення. Третя особа в судове засідання не з'явилася. Повідомлена. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Аналізуючи надані докази суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою, отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Фермерське господарство має своє найменування, печатку і штамп. Фермерське господарство діє на основі Статуту. Членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту. Для цілей цього Закону до членів сім'ї та родичів голови фермерського господарства відносяться дружина (чоловік), батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок, рідні та двоюрідні брати та сестри, дядько, тітка, племінники як голови фермерського господарства, так і його дружини (її чоловіка), а також особи, які перебувають у родинних стосунках першого ступеня споріднення з усіма вищезазначеними членами сім'ї та родичами (батьки такої особи та батьки чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти). Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов'язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. Згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно правових позицій, викладених у п. 17 та п. 21 постанові Пленуму Верховного Суду України про практику розгляду судами трудових спорів від 06 листопада 1992 року № 6 правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. При розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Судом встановлено, що Фермерське господарство «КВІТ» утворено [PERSON]. До складу фермерського господарства введено ближніх родичів засновника: - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначене підтверджується статутом фермерського господарства «КВІТ». Відповідно до наказу № 3/ок від 24 жовтня 1994 року [PERSON] прийнято на посаду тракториста-машиніста з 24 жовтня 1994 року. Згідно трудового договору від 24 жовтня 1994 року [PERSON] прийнятий на роботу на посаду тракториста-машиніста згідно штатного розкладу Відповідно до наказу від 18 липня 2014 року № 18/07-ок [PERSON] звільнено з 18 липня 2014 року з посади тракториста-машиніста за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді. Відповідно до листка непрацездатності АВС № 378677 від 16 липня 2014 року [PERSON] перебував на лікуванні з 16 липня 2014 року по 31 липня 2014 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення проведено без попередньої згоди профспілкової організації, за відсутності даних про те, що [PERSON] не відповідає займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації чи за станом здоров'я, за відсутності даних про можливість переведення його на іншу посаду. Доказів про те, що в господарстві відсутня профспілкова організація або, що [PERSON] не є членом профспілкової організації господарства, суду не надано. Крім цього, суду не надано доказів, в підтвердження обставини, що роботодавцем виявлена невідповідність [PERSON] займаній посаді або його невідповідність виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Також, не надано докази того, що [PERSON] запропоновано іншу роботу та докази того, що відсутня його згода на переведення. Про складнощі в отриманні доказів, а також клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України відповідачем не заявлено. Суд також приймає до уваги той факт, що з 16 липня 2014 року по 31 липня 2014 року [PERSON] перебував на лікарняному. Звільнення проведено 18 липня 2014 року, отже - в період непрацездатності працівника. Таким чином, суд вважає, що звільнення [PERSON] за п. 2 ст. 40 КЗпП України проведено з порушенням норм діючого законодавства. Виходячи з цього, наказ про звільнення підлягає скасуванню та [PERSON] належить поновити на займаній посаді з дня його звільнення. Відповідно до ст. 235 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 липня 2014 року по 03 вересня 2014 року. Відповідно до довідки про доходи від 26 серпня 2014 року № 26/08 заробітна плата [PERSON] за травень та червень 2014 року складала: травень 1556,29 грн., червень 1059,60 грн.. Середній заробіток за день становить 68,84 грн. ((1556,29грн.+1059,60грн.=2615,89грн.):(19р.дн.+19р.дн.=3 8р.дн.)=68,84грн./р.дн.). Таким чином, за період з 18 липня 2014 року по 03 вересня 2014 року за 33 робочих дні з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 2271,72 грн. (68,84 грн. х 33 р.дн. = 2271,72). Судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з даним позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved