Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 20 березня 2012 року він уклав з відповідачем договір позики строком до 10 червня 2012 року у розмірі 6600 гривень. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] видав йому розписку. Після спливу обумовленого терміну відповідач гроші не повертає, чим не виконує свої зобов'язання. Оскільки, [PERSON] своєчасно не повернув суму позики він у відповідності з ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. З урахуванням зазначених норм і рекомендацій ВСУ № 62-97 (лист від 03.04.1997р.) відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку [PERSON] зобов'язаний сплатити на його користь на момент звернення до суду 7282,77 гривень згідно розрахунку: 6600 грн. х 110,345% (індекс інфляції за період червень 2012 року - травень 2014 року: 99,7х99,8х99,7х100,1х100,0х99,9х100,2х100,2х99,9х100,0х100,0х 100,1х100,0х99,9х99,3х100,0х100,4х100,2х100,5х100,2х100,6х102, 2х103,3х103,8) = 7282,77 гривень, а також 3% річних від простроченої суми за 730 днів прострочення (204 дні з 11.06 - 31.12.2012р., 365 днів з 01.01. - 31.12.2013р., 161 день з 01.01. - 10.06.2014р.) (6600 грн. х 3% х 730)/365 = 396,00 гривень. Крім матеріальної шкоди, йому також було заподіяно моральна шкода, яку він оцінює в 3000 гривень. Вона полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із небажанням [PERSON] виконати свої зобов'язання згідно укладеного між ними договору позики, умисного ухилення від повернення грошових коштів, які б він міг би використати у своїй підприємницькій діяльності. Всього підлягає стягненню 10678,77 гривень (7282,77 + 396,00 + 3000). Оскільки, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики з урахуванням індексу інфляції та моральної шкоди в розмірі 10678,77 гривень та суму сплачених судових витрат. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності відповідача. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначенної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до розписки [PERSON] від 20 березня 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] суму в розмірі 6600 гривень, яку зобов'язався повернути в строк до 10 червня 2012 року. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] у повному обсязі визнав позовні вимоги позивача [PERSON] про що ним подано суду заяву, і визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved