Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель, що підлягають розпаюванню колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», розташованого на території с. Голодьки Тетіївського району Київської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 01.07.1991 року по 01.09.1994 року на період літніх канікул працював дояром в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна», 04.08.1994 року був прийнятий в члени даного КСП та набув право на земельну частку (пай). Однак при розпаюванні земель з невідомих причин не був включений в списки осіб на отримання земельної частки (паю). В 2016 році, звернувшись Голодьківської сільської ради Тетіївського району Київської області про виділення йому земельної частки (паю), отримав відмову, а тому просить суд про захист свого порушеного права. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Тетіївської міської ради Київської області Гричанюк О.І. в підготовче судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника, зазначаючи про визнання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] в період з 01.07.1991 року по 01.09.1994 року на період літніх канікул працював дояром в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» та 04.08.1994 року був прийнятий в члени даного КСП, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с.7). З 01.09.1994 року по 21.07.2000 року позивач згідно договору про підготовку кадрів, укладеного КСП «Україна» з Білоцерківським державним аграрним університетом та направлення на навчання (а.с.8,9) навчався в Білоцерківському державному аграрному університеті за спеціальністю «Ветеринарна медицина», після чого в період з 10.08.2000 року по 28.12.2003 року працював в СВК «Перемога», що є правонаступником КСП «Україна» на посаді ветлікаря. Реорганізація та перейменування КПС «Україна» в СВК «Перемога» підтверджується копією архівної довідки старостинського округу № 2 виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 16.06.2018 року (а.с.12). В 1995 році відбулося розпаювання земель та 25.05.1995 року на підставі рішення засідання сесії XXII скликання Голодьківської сільської ради народних депутатів № 3 від 20.03.1995 року КСП «Україна» видано державний акт на право постійного користування землею (а.с. 15-18). В 2000 році відбулося друге (додаткове) розпаювання земель резервного фонду, переданих рішенням Голодьківської сільської ради в колективну власність, для забезпечення земельними частками пропущених членів КСП «Україна». Проте як при первинному та і при додатковому розпаюванні земель позивача не було внесено до списку пайовиків та не видано сертифікат про право на земельну частку ( пай), хоч відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» він мав право на земельну частку (пай) та виділення її в натурі, що підтверджується довідкою старостинського округу № 2 виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 35 від 24.01.2019 року (а.с. 35). В 2016 році, звернувшись Голодьківської сільської ради Тетіївського району Київської області та у 2018 році до Тетіївської міської ради Київської області про виділення йому земельної частки (паю), позивач отримав відмову та рекомендації звернення до суду для підтвердження права на земельну частку (пай) (а.с. 14,37). Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК(2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державногоакта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку(пай). Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Таким чином, враховуючи те, що позивач в період розпаювання земель працював в КСП «Україна» та був його членом, однак не був включений у список осіб на отримання земельної частки (паю), в зв'язку з чим не отримав сертифікат про право на земельну частку (пай), КСП «Україна» 25.05.1995 отримало державний акт на право постійного користування землею, тому суд вважає, що позивач має право на земельну частку (пай) із земель, що підлягали розпаюванню колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», іншого порядку визнати за ним право на земельну частку (пай) законом не передбачено, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved