Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В.,зареєстрований в реєстрі за № 6561, про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 43213,89 гривень заборгованості за кредитним договором № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року, укладеним між ним та ПАТ «Дельта Банк», та 500 гривень плати за вчинення виконавчого напису, а також стягнути судові витрати по справі, посилаючись на те, що даний виконавчий напис є незаконним, оскільки сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, а сам виконавчий напис вчинений після спливу трьох років з дня виникнення права на вимогу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Федоренко В.С. в судове засідання не прибули. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. в судове засідання не прибула, при цьому надіслала до суду копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 6561 від 12.03.2021 року, вирішення спору покладає на розсуд суду. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук А.А.в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 001-28133-050213, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в розмірі 30000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору на строк 364 календарних дні з правом пролонгації (а.с. 73-75). Відповідно договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 2248/К від 21.05.2020 року всі права кредитора за кредитним договором № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». В зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту боржником ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 001-28133-050213 від 05.02.2013 рокув сумі 43213,89 грн. (а.с. 71). 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 6561 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 43213,89 гривень заборгованості за кредитним договором № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року, укладеним між ним та ПАТ «Дельта Банк», що включає в себе 25253,67 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17060,22 грн. заборгованості за відсотками, 900 грн. штрафу, а також 500 гривень витрат за вчинення виконавчого напису(а.с.70). На підставі заяви стягувача за даним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. 29.04.2021 року відкрито виконавче провадження № 65307523 (а.с.13). Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц із подібних правовідносин, а також у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 200/16871/17-ц. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] не визнає суму заборгованості за кредитним договором № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року, укладеним між ним та ПАТ «Дельта Банк», безспірною, зазначаючи що жодної вимоги про усунення порушень та погашення боргу або просто повідомлення про суму заборгованості на його адресу не надходило. Із наданих приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 6561 від 12.03.2021 року, вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення даного виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 43213,89 гривень заборгованості за кредитним договором № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року, додало до заяви сам кредитний договір № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року, виписку з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором, в якій сума боргу зазначена за період з 21.05.2020 року по 05.03.2021 року, претензію на сплату боргу [PERSON] від 04.03.2021 року, довіреність та копію паспорту уповноваженої особи. При цьому нотаріусу не було надано договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2248/К від 21.05.2020, на який мається посилання у виконавчому написі та за яким стягувачем є саме ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», а також доказів направлення боржнику [PERSON] претензії від 04.03.2021 року, хоча в додатках до заяви про вчинення виконавчого напису дані документи зазначені. У даному випадку приватний нотаріус не перевірила наявність доказів безспірності боргу, за наявності якої було б можливим вчинення оспорюваного виконавчого напису. Крім того, за ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як встановлено судом, кредитний договір № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено на строк 364 календарних дні з правом пролонгації. Із заяви ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про вчинення даного виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 43213,89 гривень заборгованості за кредитним договором № 001-28133-050213 від 05.02.2013 року вбачається, що кінцевий термін повернення кредитної заборгованості до 03.02.2016 року. Інших доказів на підтвердження строку дії кредитного договору та на підтвердження початку права вимоги суду не надано. Таким чином, виходячи із наданих документів, суд вважає, що у стягувача виникло право вимоги інотаріус мав право на здійснення виконавчого напису в будь-якому випадку не пізніше 03.02.2019 року, тоді як вчинила його 12.03.2021 року всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» за спливом понад три роки після виникнення права вимоги. ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», будучи ж відповідачем у справі, не скористалося своїм правом на подання відзиву на позов та участь в судовому засіданні з можливістю надання додаткових доказів на спростування позовних вимог [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. № 6561 від 12.03.2021 року таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. як передбачено ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується відповідними квитанціями від 09.06.2021 року (а.с.7, 10), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача, який має відповідати за позовом - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».

Outcome: approved