Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Білкіської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права на завершення приватизації, посилаючись на те, що рішенням Білківської сільської ради Тростянецького району № 52 від 22.11.1993 [PERSON] у приватну власність була передана присадибна земельна ділянка розташована по [ADDRESS], розміром 0,4769 га. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], проте за життя державний акт на вказану земельну ділянку не отримала. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла приватизована земельна ділянка розташована по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на його (позивача) ім'я. Спадщину після смерті [PERSON] він прийняв та подав заяву для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану приватизовану земельну ділянку призначену для обслуговування жилого будинку. Ознайомившись з документами нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови послугувало те, що він (позивач) не надав державний акт на приватизовану ділянку. У зв'язку з цим, оскільки попередні власники спірної земельної ділянки не завершили процедуру її приватизації та не отримали у встановленому законом порядку державний акт, позивач просить суд визнати за ним право на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку розміром 0,4769 га розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення повних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Білківської сільської ради Тростянецького району № 52 від 22.11.1993 [PERSON] у приватну власність була передана присадибна земельна ділянка розташована по [ADDRESS], розміром 0,44 га., що підтверджується архівним витягом з вказаного рішення. (а.с.10) [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину, яка включала в себе зазначену земельну ділянку прийняла його дружина [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1997. [INFO] [PERSON] померла та за життя державний акт на земельну ділянку не отримала. Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]від 25.05.2011 та листом Відділу держземагенства у Тростянецькому районі Сумської області № 9-28-0.1-978/2-14 від 07.08.2014. Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла приватизована земельна ділянка розташована по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на ім'я позивача - [PERSON], що підтверджується копією вказаного заповіту від 02.09.2010.(а.с.8) Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв та подав заяву для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на приватизовану земельну ділянку. Проте нотаріус 21.07.2014 своїм листом за № 1838/01-06 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови послугувало те, що позивач не надав державний акт на приватизовану ділянку. (а.с.9) Судом також встановлено, що з метою реєстрації своїх прав на вказану земельну ділянку позивач замовив розробку технічної документації. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку остаточно розмір земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] становить: 0.0773 га , кадастровий номер 5925080400:01:002:0290 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, та 0,3996 га кадастровий номер 5925080400:01:002:0291 для ведення особистого селянського господарства.(а.с.13-16) Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документа на вказані земельні ділянки суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд при розгляді справи також враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/13 ( п. 3.5), згідно яких, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Згідно вказаного роз'яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до Законів «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно вказаних законів, правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманий в територіальних органах Державної реєстраційної служби. За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали їй включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки. У зв'язку із цим, вимогу позивача про визнання за ним права на завершення приватизації земельних ділянок площею 0.0773 га та 0,3996 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування, за заповітом після смерті [PERSON], слід задовольнити, надавши йому право на отримання правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку на своє ім'я. На підставі викладеного,

Outcome: approved