Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа: Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання дійсним договору купівлі-продажу. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 02 серпня 2001 року між сторонами по справі, відповідно до біржового контракту, зареєстрованого на Правобережній товарній біржі за № 27. був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS], загальною площею 101,7кв.м., житловою площею 66,0кв.м. 03 серпня 2001 року, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, укладений між сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна, як правовстановлюючий документ, був зареєстрований Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації і відомості про [PERSON], як про власника квартири, записані в реєстровій книзі. Зазначена квартира належала продавцю [PERSON] на підставі дублікату від 03 квітня 2001 року договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17 лютого 1998 року №349 укладеного на Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі, зареєстрованого Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був укладений між сторонами по справі, [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Договір був підписаний [PERSON], як продавцем, та [PERSON] , як покупцем нерухомого майна. Спірна квартира була продана позивачу за 3765,00грн., які буди передані останнім відповідачу до підписання договору купівлі-продажу. Після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач прийняв квартиру у власність, став володіти та користуватися нею на свій розсуд. В 2015 році позивач вирішив розпорядитися належною йому квартирою, в звязку з чим звернувся до нотаріуса з метою укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, але йому було відмовлено у здійсненні цієї нотаріальної дії, оскільки вищевказаний договір не був нотаріально посвідчений, а тільки зареєстрований Правобережною товарною біржею є недійсним. Позивач вважає, що ним було добросовісно придбане право власності на вищевказану квартиру, так як при укладенні договору купівлі-продажу позивачем та відповідачем були виконані всі умови договору купівлі-продажу, заплачена вартість придбаного майна, він прийняв його у власність, став володіти та користуватися квартирою. Сторони по справі не ухилялися від нотаріального посвідчення договору, але вказаний договір не був нотаріально посвідчений внаслідок запевнень представника товарної біржі, що вказаний правочин не потребує нотаріального посвідчення. Приймаючи до уваги, що нотаріальна форма договору купівлі-продажу квартири не була дотримана по незалежним від сторін причинам, та в звязку з тим, що на цей час посвідчити договір, укладений через товарну біржу, в нотаріальному порядку, позивач не має можливості, хоча сторони фактично виконали всі умови договору купівлі-продажу квартири, вважає що він має право простити суд визнати дійсним укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири та визнати за [PERSON] право власності на придбану квартиру. Крім цього, після отримання відомостей із сформованого нотаріусом 16 квітня 2015 року витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за обєктом нерухомого майна, позивачу стало відомо про накладання арешту на належну йому квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 березня 2001 року, в якій було зазначено, що власником цієї квартири є [PERSON], не зважаючи на те, що з 17 лютого 1998 року квартира належала на праві приватної власності [PERSON], а [PERSON] ніколи не був власником цієї квартири , а лише нетривалий час проживав у квартирі, зі згоди її власника. На підставі ухвали суду 22 вересня 2006 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, як реєстратором , було внесені відомості про арешт нерухомого майна до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Факт належності [PERSON] квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS] з 02 серпня 2001 року, підтверджується повідомленням ОКП «Дніпродзержинське БТІ» від 16 квітня 2015 року № 264, в якому зазначено, що згідно даної інвентаризаційної справи ОКП «Дніпродзержинське БТІ» право власності на квартиру №90 , розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності, буд.1, було зареєстроване зп [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 2001 року № 27, зареєстрованого Правобережною товарною біржею, таким чином ухвала про накладання арешту на належну [PERSON] квартиру взагалі не могла бути винесена судом. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири загальною площею 101,7 кв.м., житловою площею 66,0кв.м, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS], що був укладений 02 серпня 2001 року між [PERSON]І та [PERSON], та зареєстрований 02 серпня 2001 року Правобережною товарною біржею за № 08 грудня 1999рку Товарною біржею «Дніпродзержинська» за № 27, що є підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на зазначену квартиру в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна. Скасувати арешт нерухомого майна - квартири розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS], який був накладений ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області [PERSON] від 05 березня 2001року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в який просить суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень позивачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позов визнала у повному обсязі. Представник третьої особи, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, заяв чи клопотань суду не надали, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень третьою особою відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Судом досліджені докази по справі: - досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні; Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. 02 серпня 2001 року між сторонами по справі, відповідно до біржового контракту, зареєстрованого на Правобережній товарній біржі за № 27. був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS], загальною площею 101,7кв.м., житловою площею 66,0кв.м. 03 серпня 2001 року, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, укладений між сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна, як правовстановлюючий документ, був зареєстрований Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації і відомості про [PERSON], як про власника квартири, записані в реєстровій книзі. Зазначена квартира належала продавцю [PERSON] на підставі дублікату від 03 квітня 2001 року договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17 лютого 1998 року №349 укладеного на Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі, зареєстрованого Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був укладений між сторонами по справі, [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Договір був підписаний [PERSON], як продавцем, та [PERSON] , як покупцем нерухомого майна. Спірна квартира була продана позивачу за 3765,00грн., які буди передані останнім відповідачу до підписання договору купівлі-продажу. Після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач прийняв квартиру у власність, став володіти та користуватися нею на свій розсуд. В 2015 році позивач вирішив розпорядитися належною йому квартирою, в звязку з чим звернувся до нотаріуса з метою укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, але йому було відмовлено у здійсненні цієї нотаріальної дії, оскільки вищевказаний договір не був нотаріально посвідчений, а тільки зареєстрований Правобережною товарною біржею є недійсним. Позивач вважає, що ним було добросовісно придбане право власності на вищевказану квартиру, так як при укладенні договору купівлі-продажу позивачем та відповідачем були виконані всі умови договору купівлі-продажу, заплачена вартість придбаного майна, він прийняв його у власність, став володіти та користуватися квартирою. Сторони по справі не ухилялися від нотаріального посвідчення договору, але вказаний договір не був нотаріально посвідчений внаслідок запевнень представника товарної біржі, що вказаний правочин не потребує нотаріального посвідчення. Приймаючи до уваги, що нотаріальна форма договору купівлі-продажу квартири не була дотримана по незалежним від сторін причинам, тобто в силу юридичної необізнаності позивач не знав про обовязковість нотаріального посвідчення правочинів про відчуження нерухомості, між продавцем та покупцем під час укладення договору було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, всі умови договору сторонами були виконані. Є необхідність визнання судом договору купівлі-продажу квартири дійсним. Згідно ст.45 ЦК України 1963 року, недодержання форми угоди, яку вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.1 ст. 128 ЦК України 1963 року право власності (право оперативного керування) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом чи договором. Згідно ч. 2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд має право визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року з подальшими змінами, з підстав недотримання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які згідно чинному законодавству підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, зокрема при придбанні на біржових торгах, міни або дарування житлового будинку (квартири) або його (її) частини; Якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.220 ЦК України на вимогу сторони, яка виконала угоду, її правонаступників має право визнати угоду дійсною. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], треті особи Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання дійсним договору купівлі-продажу, в звязку з тим, що як встановлено у судовому засіданні, на момент укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS], позивач [PERSON] не знав і не міг знати про обовязковість нотаріально посвідчення договору. оскільки після його оформлення на товарній біржі та реєстрації права власності, а також враховуючи той факт, що текст договору купівлі-продажу не містив вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення угоди, вважав правомірним набуття ним права власності на квартиру. Сторонами виконані усі вимоги ст.655 ЦК України, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зараз позивач не має можливості скористатися правом власності на нерухоме майно оскільки договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено, у зв'язку з чим він змушений звертатись до суду за захистом свого порушеного права, як власника нерухомого майна. Є необхідність визнання договору купівлі-продажу дійсним. Є підстави для задоволення позову. Встановлені судом факти і обставини справи підтверджуються: - копією ухвали від 5 березня 2001 року /а.с.7-8/, згідно якого підтверджується факт накладання арешту на квартиру розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS]; - копією технічного паспорту /а.с.9-11/, згідно якого підтверджується технічна характеристика квартири розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р. Незалежності[ADDRESS]; - копією паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] /а.с.12,16/, згідно якого підтверджується особа позивача та місце його реєстрації; - копією договору від 02 серпня 2001 року /а.с.13/, згідно якого підтверджується факт укладання договору купівлі-продажу між сторонами на зазначених в ньому умовах; - копією паспорту [PERSON] /а.с.14-15/, згідно якої підтверджується особа відповідача та місце його реєстрації. На підставі ст. 45, ч.2 ст.47, 128 ЦК України 1963р., ст. 219, ч.2 ст.220, 638,655 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року,

Outcome: approved