Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що [INFO] його батько - [PERSON] , [INFO] [INFO] померла його мати - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] . Він та його сестра - [PERSON] є єдиними спадкоємцями померлої (дітьми), інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Останній строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини спливав [INFO]. Він зазначає, що на усій території України установлено карантин, продовжений до 22 травня 2020 року, а тому він вважав, що нотаріальні контори не працювали в період карантину, як всі інші державні або приватні установи. Як йому потім стало відомо, у цей період органи нотаріату продовжували працювати у період карантину, хоча і з обмеженнями, встановленими для запобігання поширенню коронавірусу. Тому, як тільки послабили карантинні заходи, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після його звернення до нотаріуса 14.05.2020 року йому було повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Він вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Мелітопольської міської ради - в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] народився [INFO] , та його батьками є [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.6). [INFO] помер батько позивача [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). [INFO] померла мати позивача [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року (а.с.10). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та його сестра [PERSON] , яка звернулася до суду з аналогічним позовом, є єдиними спадкоємцями померлої [PERSON] (а.с.7). Згідно письмового пояснення Приватного нотаріусу Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. від 14.05.2020 року, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у відкритті спадщини за законом у зв`язку із пропуском ними шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.11). Згідно довідки Приватного нотаріусу Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. від 10.06.2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Згідно вимог ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. Судом встановлено, що останній строк для подання позивачем заяви до нотаріуса про прийняття спадщини спливав [INFO], однак з 12 березня 2020 року на усій території України було встановлено карантин на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 р. № 211) та були введені певні карантинні обмеження щодо відвідування та графіку роботу певних організацій. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Так Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 зазначив, що за змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, обставини через які позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд визнає причину пропуску подання заяви на прийняття спадщини - поважною, та, згідно вимог ст. 1272 ЦК України, вважає можливим визначити позивачу додатковий строк у три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе судовий збір компенсувати за рахунок Державного бюджету України. 02 квітня 2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IХ (далі Закон №540-IХ). За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону №540-IХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved