Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право власності [PERSON] на господарську споруду В-погріб, розташовану по вул.Шкільній, 11-а м.Сарни Рівненської області, визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності № 44877938, виданого Реєстраційною службою Сарненського РУЮ 1 жовтня 2015 року, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позивачем вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення відповідно до змісту позовної заяви, в звязку з чим представник просить задоволити заявлені [PERSON] вимоги. Відповідач та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позивачем вимоги не визнали повністю. По суті відповідач пояснила, що спірна господарська будівля належить їй на законних підставах. Представник відповідача пояснила, що спірна господарська будівля належить відповідача з моменту її побудови, питання про визнання права власності на це приміщення рішенням Сарненського районного суду від 15 травня 2007 року не вирішувалось, через що вимоги позивача, на думку представника відповідача, є безпідставними. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не зявився, повідомлений про час проведення розгляду справи відповідно до закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. В судовому засіданні сторони не заперечують, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою : м.Сарни вул.Шкільна,11 Рівненської області, а відповідач є власником будинку по вул.Шкільній,11-а м.Сарни Рівненської області, який був збудований батьком позивача та, відповідно, сином відповідача з дозволу останньої в будинковолодінні [PERSON] Однак, господарську будівлю: В-сарай було зареєстровано на праві власності як за будинком 11, так і за будинком 11-а по вул.Шкільній м.Сарни Рівненської області, через що між сторонами виник на даний момент спір через розподіл земельної ділянки. Вказані обставини доводяться листом № 02/16-617 від 25 квітня 2016 року за підписом Сарненського міського голови, адресованим [PERSON], із якого вбачається, що враховуючи невизначеність належності господарської будівлі, розташованої по вул.Шкільній,11 м.Сарни Рівненської області, існують перешкоди встановленню меж земельної ділянки у даному будинковолодінні. Копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 1 жовтня 2015 року (індексний номер 44877938) та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 1 жовтня 2015 року доводять, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул.Шкільній,11 м.Сарни Рівненської області. Крім цього, за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку по вул.Шкільній,11 м.Сарни Рівненської області розміром 0,14 га. для ведення особистого селянського господарства, що вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 грудня 2016 року, копія якого надана представником відповідача. Долучені до позовної заяви копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 серпня 2007 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 лютого 2016 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 9 лютого 2016 року доводять, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по вул.Шкільній,11-а м.Сарни Рівненської області, успадкованого ним після смерті батька, [PERSON]. Із наданих сторонами копій технічної документації на вказані будинковолодіння, а саме : технічних паспортів на будинок № 11 та на будинок №11-а по вул.Шкільній м.Сарни Рівненської області, встановлено, що за кожним із вказаних будинків рахується господарська будівля В-погріб. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ті обставини, що спадкодавець [PERSON] набув право на вказане господарське приміщення на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2007 року, оскільки на той момент вказане приміщення було зазначено на частині земельної ділянки, належної [PERSON], відповідно до абрису обміру земельної ділянки, який оглянуто судом за клопотанням представника позивача. Однак, з такою позицією сторони суд погодитись не може. Відповідно до Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на самовільно збудований житловий будинок з господарськими приміщеннями за адресою : м.Сарни вул.Шкільна,11-а Рівненської області. Описова та резолютивна частини вказаного рішення не містять жодної вказівки на те, що цим рішенням за позивачем визнано право власності на господарську споруду В-погріб, а тому, на думку суду, вказане приміщення було включено нотаріусом до свідоцтва про право на спадщину від 5 лютого 2016 року без достатніх правових підстав. Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач просить позбавити відповідача права власності, не зазначаючи при цьому жодної правової підстави для цього. Крім цього, позивачем не обґрунтовано чому саме [PERSON] володіє спірним господарським приміщенням незаконно і чому саме вона має бути позбавлена права власності на це приміщення. В даному випадку судом враховується, що вказане приміщення перебувало у володінні [PERSON] значно раніше, аніж право на будинок №11-а набув [PERSON] і, відповідно, [PERSON], що вбачається із копій журналу обмірів та підрахунків площ приміщень, зводного атку від, технічного паспорту на будинковолодінння, розташованого по вул.Шкільній,11 м.Сарни Рівненської області станом на 9 жовтня 1980 року. Таким чином, в ході судового розгляду позивачем не доведено правомірність заявлених вимог щодо позбавлення [PERSON] права власності на господарське приміщення В-погріб та, відповідно, можливості скасування державної реєстрації її права на це приміщення, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Враховуючи наведене, не підлягає до задоволення, згідно із вимогами ст.88 ЦПК України вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст. 16, 321, 328, 386 ЦК України,

Outcome: dismissed