Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви суду зазначив, що 06.08.1987 року відповідальною посадовою особою було заведено та внесено відомості до трудової книжки заявника [NUMBER] від 06.08.1987 року та вказано прізвище, ім`я та по батькові, однак помилково зазначено по батькові заявника як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Рішенням Володимнрецького районного суду від 25.08.2021 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, трудова книжка [NUMBER] від 06.08.1987 року належить [PERSON] , [INFO] . Однак в Архівних довідках №477/04-02 від 07.06.2021, №479/04-02 від 07.06.2021, №473/04-02 від 07.06.2021, №478/04-02 від 07.06.2021, №476/04-02 від 07.06.2021, №474/04-02 від 07.06.2021, №475/04-02 від 07.06.2021, №04-01/128 від 15.06.2021, №04-01/129 від 15.06.2021, №04-01/130 від 15.06.2021, №04-01/131 від 15.06.2021, №04-01/132 від 15.06.2021, та в списку військової екзаменаційної комісії по здачі іспитів від призовників по спеціальності водії транспортних засобів категорії «С» при Володимирецькій автошколі Досааф, а саме під номером 12 «[PERSON]», у довідці Володимирецької автошколи ТСОУ № 054 від 25.06.2021, видана на підставі наказу № 28 від 24 квітня 1984 року, акту№11 від 09 серпня 1984 року, неправильно зазначено його по батькові « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що створює складнощі у підтвердження трудового стажу та реалізації права на пенсію. [PERSON] , необхідно встановити факт належності цих документів, оскільки від цього залежить зарахування до стажу роботи періодів, вказаних у них, та призначення пенсії у залежності від стажу роботи, та не може вирішити дане питання внесення виправлень в документи у позасудовому порядку. На підставі цього заявник звернувся до суду, для того щоб встановити факт належності правовстановлюючих документів. Вказана заява надійшла до суду 05 жовтня 2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 жовтня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. У судове засідання [PERSON] та його представник, не з`явилися Від представника заявника надійшла заяву в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи -представник Архівного відділу Вараської районної державної адміністрації будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, але надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника, не заперечують проти заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Як вбачається зі от. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України, серії [NUMBER] від 14.12.1999, картки платника податків від 17.01.2014, чорнобильського посвідчення серії [NUMBER] , свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2452002991 від 16.09.2002, тимчасового посвідчення військовозобов`язаного №1368/21 від 25.06.2021, по батькові заявника вказано як « [PERSON] ». Згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 серпня 2021 року, [PERSON] встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що атестат № 9902 від 30.08.1983 року та трудова книжка [NUMBER] від 06.08.1987 року, належать [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ), жителю [ADDRESS] . В Архівних довідках №477/04-02 від 07.06.2021, №479/04-02 від 07.06.2021, №473/04-02 від 07.06.2021, №478/04-02 від 07.06.2021, №476/04-02 від 07.06.2021, №474/04-02 від 07.06.2021, №475/04-02 від 07.06.2021, №04-01/128 від 15.06.2021, №04-01/129 від 15.06.2021, №04-01/130 від 15.06.2021, №04-01/131 від 15.06.2021, №04-01/132 від 15.06.2021, також у довідці Володимирецької автошколи ТСОУ № 054 від 25.06.2021, видана на підставі наказу № 28 від 24 квітня 1984 року, акту№ 11 від 09 серпня 1984 року, неправильно зазначено його по батькові « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Окрім того в копії списку військової екзаменаційної комісії по здачі іспитів від призовників по спеціальності водії транспортних засобів категорії «С» при Володимирецькій автошколі ДОСААФ, а саме під номером 12 зазначено «[PERSON]», замість правильного [PERSON] . Відповідно до п.26 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявниця як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки надає право для оформлення різного роду компенсацій та пільг. Тому, суд вважає, що встановлення юридичних фактів, про які просить заявник, знайшли повне підтвердження в судовому засіданні і їх об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved