Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання юридичних послуг, згідно з яким позивач зобов'язався надати відповідачу юридичні послуги з приводу захисту його інтересів у державних органах і судах з питань ведення визначених відповідачем справ та іншу юридичну допомогу в обсязі та на умовах, обумовлених договором, а [PERSON] зобов'язався за виконану роботу та послуги перераховувати мені за надані послуги по 10000,00 грн щомісячно. Оскільки, відповідач за останні три місяці послуги не оплатив, виникла заборгованість в сумі 38333,33 грн, а тому позивач звернувся до суду. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено за договором про надання юридичних послуг в розмірі 39238,25 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2012 року змінено, зменшено суму з 39038,25 грн до 27038,25 грн. В зв'язку з тим, що на даний час відповідач - [PERSON] заборгованість в сумі 27038,25 грн не сплатив, позивач був змушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за період з 01.01.2012 року по 12.12.2014 року, що становлять 5830,09 грн та 3% річних від суми заборгованості за період з 03.02.2012 року по 12.12.2014 року, що становлять 2315,86 грн, а всього - 8145,95 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву за викладеними в ній обставинами. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності, одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач звернувся до суду з такою самою позовною вимогою, щодо якої вже було прийнято відповідне рішення суду, а тому повторне звернення до суду з аналогічними вимогами й повторне застосування судом відповідальності до боржника за нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України суперечить вимогам закону. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2012 року, встановлено, що 15.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.31-33). 07.12.2012 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором про надання юридичних послуг в розмірі 39038,25 грн, з яких основний борг - 38333,33 грн, інфляційні втрати - 153,52 грн, 3% річних - 551,40 грн (а.с.33). 25.09.2013 року рішенням Апеляційного суду м. Києва змінено рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2012 року, зменшено суму з 39038,25 грн до 27038,25 грн (а.с.34-35). Судом встановлено, що [PERSON] грошові кошти в сумі 27038,25 грн, з яких 26333,33 грн - борг, 153,52 грн - інфляційна складова, 3% річних - 551,40 грн, позивачу не сплатив. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Щодо стягнення заборгованості з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач просить нарахувати на суму заборгованості індекс інфляції за період з 01.01.2012 року по 12.12.2014 року та 3% річних за період з 03.02.2012 року по 12.12.2014 року. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. Враховуючи вимоги ст. 319 ЦПК України, рішення суду набрало законної сили 25.09.2013 року. А тому суд вважає, що саме з 26 вересня 2013 року можуть бути нараховані 3% річних та індекс інфляції. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, суд приходить до висновку, що період за який можуть бути нараховані 3% річних та інфляційні витрати становить з 26.09.2013 року по 12.12.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні представник відповідача просила суд звернути увагу на те, що позивач не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Однак, суд не приймає до уваги вказані посилання представника відповідача, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена частиною другою ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора. Враховуючи те, що 25.09.2013 року рішенням Апеляційного суду м. Києва було встановлено, що сума заборгованості складає 27038,25 грн, з яких 153, 52 грн - інфляційна складова боргу, 551,40 грн - 3% річних, тобто основний розмір боргу за договором становить суму 26333,33 грн, суд вважає, що інфляційні витрати та 3% річних повинні нараховуватись на суму боргу - 26333,33 грн. Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних витрат в розмірі 5943,63 грн (індекс інфляції за період з 26.09.2013 року по 12.12.2014 року складає - 1.226, а тому інфляційне збільшення заборгованості становить - 5943,63 грн), 3% річних в розмірі 958,82 грн (26333,33 х 3% х 443 дні просрочки : 365). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial