Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи померлою. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 05.07.2001 року він та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб. З 11.02.2003 року [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою [ADDRESS]. У спільному шлюбі у них народився син, [PERSON], [INFO]. [PERSON] зникла в червні 2005 року. 30 листопада 2006 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було визнано безвісно відсутньою.З червня 2005 року заявник самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина. Оголошення [PERSON] померлою необхідно заявнику для вирішення питання стосовно оформлення права на допомогу одиноким батькам. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Дніпропетровська, Управління служба у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. До суду надійшло повідомлення Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з проханням розглядати справу без участі їх представника , в задоволенні вимог, викладених в заяві відмовити. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення заявника , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 05.07.2001 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб. Від сумісного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 08 листопада 2005 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2006 року [PERSON] визнано безвісно відсутньою. (а.с. 6). В матеріалах справи міститься повідомлення Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції , з якого вбачається, що актовий запис про розірвання шлюбу ( на підставі якого було видано зазначене свідоцтво про запис про розірвання шлюбу) відкрито [PERSON] , але в 2010 році даний актовий запис був доповнений [PERSON], яка 10.08.2010 року отримала свідоцтво про розірвання шлюбу.(а.с. 12). Приведені доводи Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції являються підставою для відмови в задоволенні заяви [PERSON] З урахуванням наведеного , у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість даного факту. Право на пенсію внаслідок втрати годувальника виникає і у випадку визнання годувальника в установленому порядку безвісно відсутнім згідно зі ст.. 37 Закону України « Про пенсійне забезпечення». Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На думку суду, заявник в порушення вимог ст. ст. 10, 59-60 ЦПК України не надав суду належних доказів для можливості оголошення [PERSON] померлою. Таким чином, суд оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також зв'язку у сукупності, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] недоведені, незаконні, необґрунтовані та безпідставні, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed