Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить здійснити розподіл житлової квартири, яка є спільним майном подружжя, [ADDRESS] , шляхом визнання права власності за кожною із сторін на ідеальну частку у майні; визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 31 жовтня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було укладено 18.09.1982 року, про що складено відповідний актовий запис № 304. В лютому 1990 року сім`я, яка на той час складалася із чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] , сина [PERSON] стала членами житлово-будівельного кооперативу «Дует», основним квартиронаймачем була [PERSON] Ставши членами кооперативу отримали в користування квартиру [ADDRESS] . Даний об`єкт нерухомості є чотирикімнатна квартира, житловою площею 54,28 кв.м, загальна площа 81,2 кв.м. 1992 року за спільні кошти повністю виплатили пай за вказану квартиру в розмірі 19366 рублів. В результаті чого отримали право власності на вказану квартиру, яке зареєстроване Харківським міським бюро технічно інвентаризації, про що в реєстрову книгу внесено відповідний запис за реєстровим номером 58502 від 18.11.1992 року. У зв`язку з розірванням шлюбу вказана квартира повинна бути розділена між колишнім подружжям в рівних частинах по 1/2 (а.с.26-28). В судовому засіданні представники позивача - адвокати Пекаренін А.А., Михайлов Н.С. підтримали позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, надали відповідь на відзив, в якому зазначили, що [PERSON] жодних коштів не вкладав у кооператив. Перший пайовий внесок був зроблений [PERSON] за рахунок власних коштів подружжя та запозичених у родичів. Грошові кошти були внесені від імені [PERSON] , оскільки він на той час був членом кооперативу. Членом кооперативу він також став на прохання подружжя, оскільки у нього на той час була така можливість, жоден із подружжя на той час не міг цього зробити. Відповідач чомусь замовчує цей факт. Відповідач не надає доказів на підтвердження набуття права на спірну квартиру або її частину на підставі договору дарування саме одному з подружжя або за кошти, що були набуті одним із подружжя ще до шлюбу. Вважають, що доводи відповідача у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що не спростовують доводів, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі довіреності, направив суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач дійсно з 18.09.1982 року по 31.10.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] . Проте, відомості щодо членства у житлово-будівельному кооперативі «Дует» з лютого 1990 року усіх членів сім`ї, а також про виплату у 1992 році за спільні кошти паю у розмірі 19366,00 руб. не відповідають дійсності. На підставі рішення загальних зборів членів ЖБК «Дует» від 22.01.90 р. до членів житлово-будівельного кооперативу «Дует» було прийнято відповідача [PERSON] і з цього часу на її ім`я було відкрито особовий рахунок та переведено пай на 4-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Переведення паю на відповідача [PERSON] відбулося за заявою її батька - [PERSON] від 18.01.1990 року, який до цього був членом житлово-будівельного кооперативу. На момент переведення пая на ім`я відповідача [PERSON] , [PERSON] було сплачено пайових внесків на суму 6799 руб. 53 коп., що складає 35% від загальної суми паю за чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] . Наявні у справі матеріали свідчать, що за спірну квартиру за спільні кошти подружжя було сплачено 12586 руб. 47 коп. з 19366 руб., що складає 65% від загального розміру пайових внесків. Вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири є необгрунтованими. Крім того, під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 81%, розташований за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки ГАЗ 31105, рік випуску 2006, які оформлені на ім`я позивача (а.с.61-62). Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим розглядом встановлено, що 18 жовтня 1982 р. в Трефіловській сільській раді Ракитянського району Бєлгородської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають (а.с. 50, 54, 68). Шлюб між сторонами розірваний 31 жовтня 2014, про що Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 304 (а.с.4). Згідно з довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.02.2015 р., чотирикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 82,8 кв.м, житловою площею 50,2 кв.м, зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Дует» від 17.11.1992 р. (а.с. 53). Згідно з довідкою ОКОЖБК «Рекорд» № 361 від 06.07.2018 р., [PERSON] був першим власником квартири [ADDRESS] та був зареєстрований з 09.12.1988 р. по 26.01.1990 р. Перший пайовий внесок внесений [PERSON] в сумі 6000,00 руб. в 1987 році. За час реєстрації та проживання ним були виплачені внески в сумі 779,53 руб. Всього виплачена сума у виді пайових внесків 6779,53 руб. Згідно з заявою 18 січня 1990 року [PERSON] перевів особовий рахунок та пай на зазначену квартиру на дочку [PERSON] (а.с. 49). Відповідно до виписки з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Московської районної Ради народних депутатів № 5 від 02.02.90, затвердженого рішенням виконкому № 42/1 від 27.02.90, копія якого знаходиться в матеріалах справи, прийнято рішення про прийняття в члени ЖБК, відкриття особового рахунку та переводі пая на 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , на сім`ю 3 особи: [PERSON] - член ЖБК, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син (а.с.51). Згідно з копією довідки житлово-будівельного кооперативу «Дует» від 17 листопада 1992 року, квартира виплачена повністю в сумі 19366 руб. 00 коп. в 1992 році (а.с.52). Частиною першою статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Частиною першою статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Таким чином, суд вважає, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] , [PERSON] належить кожному по 1/2 частині квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільного майна подружжя. Підстав для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до ч.2 та 3 ст. 70 СК України, суд не знаходить. На підставі викладеного суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та здійснити розподіл житлової квартири, яка є спільним майном подружжя, [ADDRESS] , шляхом визнання права власності за кожною із сторін на ідеальну частку у майні; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 82,8 кв.м, житловою площею 50,2 кв.м; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 82,8 кв.м, житловою площею 50,2 кв.м. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 3250 грн., що підтверджується квитанцією від 19.10.2017 р. (а.с. 19).

Outcome: approved