Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 25.12.2013 року померла його дружина [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Першотравневій, 43, с.Н.Ободівка, Тростянецького району Вінницької області. Позивач являється спадкоємцем до майна померлої [PERSON] по закону. Інші спадкоємці відмовились від своєї частки спадщини. [PERSON] вчасно прийняв спадщину, оскільки фактично проживав разом з спадкодавцем, та звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому він змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на 1\\4 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Н.Ободівка, вул.Першотравнева, 43, Тростянецького району Вінницької області. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяву, в якій просили справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку с.Н.Ободівка, вул.Першотравнева, 43, Тростянецького району Вінницької області за позивачем [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 271535, виданого 25.12.2013 року та зареєстрованого виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] померла 25.12.2013 року (а.с.8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №385238 від 27.05.1978 року позивач та померла [PERSON] дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.05.1978 року(а.с.7). Тобто позивач являється спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України. З відповіді відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №316/02-17 від 19.06.2015 року випливає, що позивач [PERSON] дійсно має право на визнання за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.11). З матеріалів спадкової справи №219/2014 до майна померлої 25.12.2013 року [PERSON], оглянутої в судовому засіданні, встановлено, що дійсно спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від своєї частки спадщини відповідно до наданих ними заяв. Довідкою №1007 від 25.06.2015 року виданою виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON], який вчасно прийняв спадщину, оскільки проживав разом з померлою, після її смерті доглядав присадибну ділянку та будинок.(а.с.12). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 22.06.2015 року, будинок, що розташований в с.Нова Ободівка, вул.Першотравнева, 43, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном після смерті [PERSON] має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 114,7кв.м., житловою площею 62,1кв.м., допоміжною площею 52,6кв.м. (а.с.14-25). Відповідно до довідки №1350 від 20.09.2013 року, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області житловий будинок по вул.Першотравневій, 43, с.Нова Ободівка, Тростянецького району відносився до групи колгоспних дворів, що підтверджується погосподарською книгою №3, особовий рахунок 626, членами якого станом на 15.04.1991 року були: голова двору [PERSON], члени - [PERSON]Ф.(дружина), [PERSON]В.(син), [PERSON]В.(дочка).(а.с.13). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції, що діяла з 01.01.1964 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, була наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме: на частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Н.Ободівка, вл.Першотравнева, 43, Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved