Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] з ним, мотивуючи тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 лютого 2014 року, 15 липня 2014 року в них народився син [PERSON]. В 2015 році, коли він був у відрядженні, позивач забрала дитину та переїхала жити до своїх батьків. Він приїздив до останньої, просив налагодити сімейні відносини, жити заради дитини, відповідач на таке не погодилась, забороняє йому зустрічатися з дитиною, не дає спілкуватися з нею по телефону. Він постійно надавав відповідачці матеріальну допомогу, має постійне місце проживання та роботи, зареєстрований в будинку своїх батьків, їх сім»я характеризується позитивно. Відповідач ніде не зареєстрована, фактично разом з сином знаходиться на його утриманні, не має доходів. Їхній син також ніде не зареєстрований. Оскільки [PERSON] заважає йому піклуватися та виховувати сина, останній має проживати з ним, бо відповідач своєю поведінкою буде негативно впливати на дитину, а він не буде їй заважати у спілкуванні та вихованні сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому порядку (а.с.31), просить розглянути справу за його відсутності (а.с.2зв.), заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснила, що після того, як в жовтні 2015 року вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина та її утримання до досягнення дитиною віку трьох років, позивач перестав цікавитися дитиною, не приймає участі в його вихованні, ніколи не казав, що приїде до сина. Будь-яких перешкод у спілкуванні позивача з сином вона не робила, навпаки вона хоче, щоб позивач спілкувався з дитиною, приймав участь в її вихованні. Ті квитанції, що [PERSON] долучив до позову, це сплата аліментів згідно рішення суду. Представник третьої особи - Конотопської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування за довіреністю [PERSON] проти позову заперечує, пояснила, що позивач не звертався до органу опіки та піклування з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача. Малолітній син сторін [PERSON] живе разом з матір»ю та бабусею, умови проживання задовільні, в нього є окрема кімната, багато розвиваючих іграшок. Дитина розмовляє повними реченнями, відчувається, що відповідач займається її розвитком, добре виховує. Будь-яких підстав для передання сина батьку та визначення місця його проживання з останнім немає, це буде для хлопчика психологічною та емоційною травмою. Дитина не згадує про батька, бо його не пам»ятає. Тому в інтересах малолітньої дитини не можливо визначити місце його проживання з батьком. Представник третьої особи: Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з»явився, про розгляд справи сповіщені заздалегідь належним чином, надіслали заяву, в якій просять прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Також зазначили, що опікунська рада не наділена повноваженнями визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] Під час проведеної бесіди з [PERSON] членами опікунської ради при сільській раді було встановлено, що батько змінив своє рішення щодо проживання свого сина. Головним мотивом такого рішення є небажання травмувати психіку дитини. [PERSON] вирішив, що син повинен проживати з матір»ю, але обов»язково батько повинен мати можливість зустрічатися і спілкуватися з хлопчиком (а.с.32). Згідно\~ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою сторін. Згідно ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. В ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»\~ визначено, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із роз'ясненнями, викладеними в п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частиною 1\~ст. 9 Конституції України\~установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. З свідоцтва про шлюб вбачається, що 15 лютого 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) (а.с.4). В свідоцтві про народження [PERSON], який народився 15 липня 2014 року, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). З рішення Конотопського міськрайонного суду від 14 липня 2016 року видно, що шлюб сторін розірваний. В рішенні також вказано, що з 18 квітня 2015 року сторони разом не проживають (а.с.33). Рішення суду набрало законної сили. [PERSON] працює (а.с.7), зареєстрований та проживає в [INFO](а.с.8) в будинку [PERSON]В.(а.с.11), сплачує аліменти на утримання сина та дружини до досягненню дитиною віку трьох років (а.с.20, 5,6), сім»я [PERSON] характеризується позитивно (а.с.9). Будь-яких доказів того, що він позбавлений можливості спілкуватися з дитиною, позивач не надав, до органу опіки та піклування з цього приводу не звертався. При цьому згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської районної державної адміністрації вважається за доцільне встановити місце проживання [PERSON] з матір»ю [PERSON] (а.с.35). Відповідно до довідки-характеристики виконкому Дубов»язівської селищної ради Конотопського району від 20 липня 2016 року [PERSON] постійно проживає без реєстрації з квітня 2015 року з дитиною [PERSON] в смт. Дубов»язівка, вул. Професійна,57 разом з матір»ю [PERSON], [INFO], пенсіонеркою. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, за час проживання на території селищної ради характеризується позитивно, завжди ввічлива, доброзичлива, комунікабельна. Скарги на неї від жителів селища до селищної ради не надходили, на засіданнях комісій при виконкомі і товариського суду вона не розглядалася (а.с.21). В характеристиці Дубов»язівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Сонечко» зазначено, що [PERSON] почав відвідувати заклад з середини травня 2016 року, процесом адаптації та подальшим розвитком дитини в дошкільному закладі зацікавлені мама та бабуся. Вони виконують вказівки вихователів, медичної сестри, завідуючої закладом, надають необхідні довідки зі стану здоров»я, здійснюють своєчасну оплату за харчування, забезпечують необхідними предметами санітарно-гігієнічного призначення. Батько хлопчика до дитячого садочку не з»явився жодного разу, не телефонував, дитиною не цікавився (а.с.22). В акті обстеження житлово-побутових умов від 28 липня 2016 року вказано, що в будинку по вул. Професійній, 11 в смт. Дубов»зівка, де проживає [PERSON],мати, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], бабуся, в дитини є окрема кімната, розвиваючі іграшки, дитячі книги, ігровий куточок. На подвір»ї влаштована пісочниця, гойдалка. В сім»ї добрі взаємовідносини (а.с.36). Відповідач має місце реєстрації (а.с.34). Таким чином, було встановлено, що більше року позивач з дитиною не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. При цьому позивач не надав доказів на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, те, що малолітня дитина проживає разом з матір»ю, яка приділяє сину належну увагу , турбується про нього, створила умови для проживання та виховання дитини, вік останньої та в інтересах самої малолітньої дитини слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed