Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, яке знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про закріплення земельної ділянки. В обґрунтування позову позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що їм разом з [PERSON] на праві спільної часткової власності належить комплекс нежитлових будівель та споруд, який розташований за адресою - [ADDRESS]. Вказаний комплекс являє собою: нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 66,90 кв. метрів (літера А технічного паспорту); нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 536,50 кв. метрів (літера Б технічного паспорту); нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 108,00 кв. метрів (літера В технічного паспорту); нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 29,10 кв. метрів (літера Г технічного паспорту); нежитлова одноповерхова прибудинкова будівля загальною площею 211,40 кв. метрів ((№3) літера 40Е технічного паспорту); нежитлова одноповерхова прибудинкова будівля загальною площею 291,60 кв. метрів ((№2) літера 40Д технічного паспорту). Комплекс будівель належить їм на підставі рішення Старобільського районного суду Луганській області від 21.05.2008 року № 2-836/2008 та рішення Старобільського районного суду Луганській області від 22.06.2010 року № 2-1772/2010. У відповідності до вказаних судових рішень, кожному з них належить по ? частині спірного майна. Тривалий час вони спільно використовували вказане майно, але на цей час спільне використання його стало неможливе, згоди щодо позасудового розділу вказаного майна вони не досягли, в зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до нього про поділ майна, яке знаходиться у спільній частковій власності та визнання права власності. [PERSON] в позовній заяві не вказує що 27 липня 2011 року між ними було укладено попередній договір про поділ майна вказаного в первісній позовній заяві. Окрім поділу будівель та приміщень, що є спільною частковою власністю, предметом вказаного попереднього договору була земельна ділянка, на якій розташовано об'єкт спільної сумісної власності (п. 4 Договору). Вважає, що закріплення вказаної земельної ділянки, пропорційно долі в спільному мані, також необхідно провести одночасно з поділом спільного майна. Він готовий провести таке закріплення, але позивач по первісному позову ухиляється від розподілу, тим самим порушуючи умови попереднього договору. В зв'язку з цим він вимушений звернутись до суду з зустрічним позовом про зобов'язання [PERSON] виконати умови попереднього договору. Крім того, в первісній позовній заяві позивач ставить питання про визнання за ним права власності на частину спільного майна, в той же час нічого не говорячи про належність іншої частини спільного майна. Вважає, що у випадку визнання за [PERSON] права власності на майно вказане в первісній позовній заяві, за ним повинно бути визнане право власності на наступне майно: нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 66,90 кв. метрів (літера А технічного паспорту), нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 481.4 кв. метрів (літера Б технічного паспорту) окрім приміщення № 2 площею 55,1 кв. метра, нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 108,00 кв. метрів (літера В технічного паспорту), нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 29,10 кв. метрів (літера Г технічного паспорту). Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав у повному обсязі. Зустрічний позов визнав частково, не заперечував проти визнання права власності за [PERSON], однак в частині вимог щодо зобов'язання його виконати умови попереднього договору просив суд відмовити. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов просив задовільнити у повному обсязі на підставах, зазначених у позовній заяві. Зустрічний позов вважав таким, що підлягає задоволенню частково, а саме в частині визнання права власності за [PERSON] позов необхідно задовольнити, в частині зобов'язання виконання [PERSON] просив відмовити, оскільки попередній договір є нікчемним. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення первісного позову за умов, що його зустрічний позов буде задоволено. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що первинний позов підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по спору є співвласниками комплексу нежитлових будівель та споруд, який розташований за адресою - [ADDRESS]. Вказане майно належить сторонам на підставі рішення Старобільського районного суду Луганській області від 21.05.2008 року № 2-836/2008 та рішення Старобільського районного суду Луганській області від 22.06.2010 року № 2-1772/2010. Згідно вказаних судових рішень, сторонам належить по ? частині спірного майна. Спірне майно включає в себе наступні будівлі та споруди: 1. Нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 66,90 кв. метрів (літера А технічного паспорту), 2. Нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 536,50 кв. метрів (літера Б технічного паспорту), 3. Нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 108,00 кв. метрів (літера В технічного паспорту) 4. Нежитлову одноповерхову будівлю загальною площею 29,10 кв. метрів (літера Г технічного паспорту) 5. Нежитлова одноповерхова прибудинкова будівля загальною площею 211,40 кв. метрів ((№3) літера 40Е технічного паспорту) 6. Нежитлова одноповерхова прибудинкова будівля загальною площею 291,60 кв. метрів ((№2) літера 40Д технічного паспорту). 27 липня 2011 року між сторонами було укладено попередній договір про поділ майна вказаного в первісній позовній заяві. У відповідності до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Первісний позивач звернувся до первісного відповідача з вимогами про поділ майна обґрунтовуючи позовні вимоги небажанням відповідача укласти нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна. Первісний відповідач в судовому засіданні, не заперечуючи проти поділу спільного майна, разом з тим, пов'язував вказаний поділ з виконанням умов попереднього договору від 27 липня 2011 року, про що ним були заявлені позовні вимоги. З урахуванням вимог ст.ст. 16, 356, 358, 367 ЦК України, суд приходить до висновку, що як первісний, так і зустрічний позов в частині вимог про поділ спільного майна та визнання права власності на окреме визначене майно, знайшли своє підтвердження доказами по цивільній справі, є таким що відповідають діючому законодавству, а тому підлягають задоволенню. В частині вимог по зустрічній позовній заяві в частині зобов'язання відповідача по зустрічному позові виконати умови попереднього договору від 27 липня 2011 року про закріплення земельних ділянок, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.. 205 ЦК України, Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України, Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. У відповідності до ст. 367 ЦК України, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, попередній договір, укладений сторонами 27 липня 2011 року мав бути нотаріально посвідчений. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги про зобов'язання відповідача по зустрічному позові виконати умови попереднього договору від 27 липня 2011 року про закріплення земельних ділянок, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial