Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою 19.10.2005р., а також усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] та встановити наступний графік спілкування та виховання з дитиною, а саме: -побачення один раз на два тижні: у понеділок/вівторок або суботу/неділю за місцем проживання/перебування дитини або за його місцем проживання/перебування; -спільний відпочинок: першу або другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; -у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення із сином або цей день передує дню побачення або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; -в день його побачення із сином, він має право забирати сина з дому/садочка/шкоди особисто. Позов [PERSON] обґрунтовував тим, що уклав шлюб із [PERSON] 19.10.2005р., від якого [INFO] у них народився син [PERSON]. Подружнє життя не склалося, в сім*ї тривалий час виникали різного роду непорозуміння і сварки, які привели до погіршення відносин між ними і фактичного розпаду сім*ї, у зв*язку з чим вони з березня 2010р. не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет та проживають окремо. Примирення вважав не можливим, оскільки вже три роки фактично має іншу родину, в якій виховує дочку віком 10 місяців. Спір про поділ майна між ними відсутній, дитина проживає з матір*ю. Також, просив змінити йому шлюбне прізвище «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]». Крім цього, позивач вказував про те, що між ним і відповідачкою не досягнуто домовленості щодо його участі у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином [PERSON], [INFO], який залишився проживати з матір*ю. Він як батько бажає приймати участь у житті своєї дитини, проводити з ним час, брати участь у його вихованні, духовному розвитку, однак не може реалізувати свої батьківські права. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 110, 112, 141, 157, 159 СК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги щодо розлучення підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на те, що він фактично вже тривалий час має іншу сім*ю і дитину. Стосовно іншої частини позовних вимог про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, то в цій частині позовних вимог позивач погодився із висновком Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації і не заперечував встановити йому графік спілкування та виховання малолітнього сина [PERSON], [INFO] наступним чином: І і ІІ неділя кожного місяця з 10.00 години до 19.00 години і 14 днів у літній період під час шкільних канікул дитини. Відповідачка проти позову заперечувала частково, щодо розлучення просила позов задовольнити та пояснила суду про те, що окремо з позивачем вони проживають з липня 2009р., з цього часу не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, мають окремий бюджет та примирення вважала не можливим. Що стосується позовних вимог про участь батька у вихованні та спілкуванні з їх спільним сином [PERSON], [INFO], то в цій частині проти позову заперечувала частково, погоджувалась надавати дитину батьку для спілкування та спільного дозвілля, однак бажано в її присутності, а також у дні та часи за погодженням з нею, оскільки вона має щільний графік роботи, а позивач не працює і має багато вільного часу. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації проти позову заперечувала частково і підтримала висновок від 24.02.2016р. про участь [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO] та просила розглянути позов з його врахуванням. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки і представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 19.10.2005р. (а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб), від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). З пояснень позивача, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо з березня 2010р., а з пояснень відповідачки - з липня 2009р. Після припинення шлюбно-сімейних відносин між [PERSON] і [PERSON], дитина залишилась проживати з матір*ю. Спору про поділ майна сторони не мають. Як вбачається з пояснень сторін, їх подружнє життя з не склалося, в сім*ї тривалий час виникали різного роду непорозуміння і сварки у зв*язку з різними питаннями сімейного життя, виявилось, що вони є люди з різними характерами та поглядами на життя, що призвело до погіршення відносин між ними та фактичного припинення шлюбу, протягом трьох років позивач фактично має іншу родину, в якій виховує 10-місячну дочку, примирення сторони вважали не можливим, оскільки вони остаточно втратили почуття любові один до одного. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали сторони на розірвання шлюбу, є обгрунтованими, подальше збереження сім*ї є неможливим, а тому позов в частині розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Позивач виявив бажання після розлучення змінити шлюбне прізвище «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]». Щодо позовних вимог про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд приходить до наступного. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов*язків щодо дитини. Обов*язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені в ст.150 СК України, а відповідні права - в ст.151 СК України. Тобто, позивач [PERSON] як батько малолітнього [PERSON], [INFO] має передбачене законодавством право на прийняття участі у вихованні та розвитку дитини, а також несе як батько відповідні обов*язки. У відповідності до частини 1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. А згідно частини 2 цієї ж норми права, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідачка по суті позову в цій частині не заперечувала права позивача як батька приймати участь у житті їх сина, однак просила час і дні зустрічей погоджувати з нею та враховувати графік її зайнятості на роботі, а також виявила бажання про те, щоб такі зустрічі проходили за її присутності. Враховуючи такі пояснення відповідачки, а також те, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України про існування у нього перешкод у зустрічах із малолітнім сином, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити за недоведеністю. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд враховує Висновок Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації №107-1004/40 від 24.02.2016р., згідно якого, з врахуванням прав та обов*язків обох батьків та інтересів малолітньої дитини рекомендовано визначити наступні способи участі батька у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], а саме: І і ІІ неділя кожного місяця з 10.00 години до 19.00 години і 14 днів у літній період під час шкільних канікул дитини (а.с. 55-56 - висновок). Доказів про те, що спілкування позивача із сином не відповідає інтересам останнього або негативно впливає на розвиток та психічне здоров*я малолітньої дитини, суду не надано, на час розгляду справи позивач не позбавлений батьківських прав щодо свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], а з матеріалів справи вбачається, що він має бажання і можливості приймати активну участь у вихованні, утриманні та розвитку своєї дитини і це відповідає інтересам останньої. Оцінюючи зібрані по справі доказі в цій частині позовних вимог в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, враховуючи рекомендації у висновку Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації №107-1004/40 від 24.02.2016р., виходячи з інтересів дитини, її віку та враховуючи рівність прав та обов*язків обох батьків щодо своїх неповнолітніх дітей, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позову в цій частині та вважає за необхідне встановити графік спілкування та виховання позивачем малолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме: І і ІІІ неділя кожного місяця з 10.00 години до 19.00 години; 14 днів у літній період під час шкільних канікул дитини.

Outcome: partial