Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою за участю заінтересованої особи Виконавчого комітету Вінницької міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заява мотивована тим, що з 17.10.1995 року родина заявника проживає за адресою: [INFO]. Вказаний факт підтверджується довідкою МКП «ЖЕК №12» м. Вінниці №6562 від 12.02.2013 року. Вказана квартира отримана у приватну власність на підставі Закону України «Про приватизацію житлового фонду» 27.06.1996 року, про що видане свідоцтво про право власності на житло Виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів згідно з рішенням №468 від 27.06.1996 року. Вказане свідоцтво видане на імя чотирьох членів родини, одним з яких є заявник, його імя в цьому свідоцтві помилково вказано як [PERSON], тоді як правильно [PERSON]. У всіх інших документах, а саме: свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, довідці про отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків, закордонному паспорті, посвідченні водія імя заявника зазначено як [PERSON]. В звязку з необхідністю приведення правовстановлюючого документа у відповідність [PERSON] звернувся до Територіального відділення центру адміністративних послуг Виконавчого комітету Вінницької міської ради для проведення державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 16.01.2019 року заявник отримав відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №45074682 державного реєстратора прав на нерухоме майно, йому також повідомили, що реєстрацію провести неможливо через те, що у свідоцтві про право власності на житло від 27.06.1996 року невірно вказано імя заявника [PERSON], тоді як з заявою звернувся [PERSON]. В звязку з цим заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В судовому засіданні заявник заяву про встановлення факту підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи при вирішенні заяви покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з наступних підстав. 17.10.1995 року родина заявника проживає за адресою: [INFO]. Вказаний факт підтверджується довідкою МКП «ЖЕК №12» в м. Вінниці №6562 від 12.02.2013 року. Вказана квартира отримана у приватну власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 27.06.1996 року, про що видане свідоцтво про право власності на житло Виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів згідно з рішенням №468 від 27.06.1996 року. Вказане свідоцтво видане на імя чотирьох членів родини, одним з яких є заявник, його імя в цьому свідоцтві помилково вказано як [PERSON], тоді як правильно [PERSON]. У всіх інших документах, а саме: свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, довідці про отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків, закордонному паспорті, посвідчені водія імя заявника зазначено як [PERSON]. В звязку з необхідністю приведення правовстановлюючого документа у відповідність до даних паспорта [PERSON] звернувся до Територіального відділення центру адміністративних послуг Виконавчого комітету Вінницької міської ради для проведення державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 16.01.2019 року заявник отримав відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №45074682 державного реєстратора прав на нерухоме майно, мотивовану тим, що реєстрацію провести неможливо через те, що у свідоцтві про право власності на житло від 27.06.1996 року неправильно вказано імя заявника [PERSON], тоді як з заявою звернувся [PERSON]. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Згідно з розясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved