Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з заявою в якій прохав суд встановити факт смерті його матері [PERSON], померлої [INFO] року в м. Донецьку, на тимчасово окупованій території. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що він є сином [PERSON]. Його мати [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично проживала з 13 листопада 2014 року у [ADDRESS]. У квітні 2016 року, вона поїхала у місто Донецьк на свято Великдень та перевірити майно, але [INFO] року вона померла у місті Донецьку. У травні 2016 року він звернувся до відділу РАЦСу Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області для одержання свідоцтва про смерть його матері [PERSON], але у видачі свідоцтва про смерть, йому було відмовлено. Причиною відмови у видачі свідоцтва про смерть стало те, що місцем смерті є тимчасово окупована територія, і документи, які видані на тимчасово окупованій території є недійсними і вважаються незаконними. Встановлення факту смерті матері необхідно йому для отримання свідоцтва про її смерть, а в подльшому для прийняття спадщини, яка відкрилась після її смерті. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Першотравенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вважала за можливе встановити факт, що має юридичне значення та визнати, що [PERSON] померла [INFO] року в м.Донецьку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 червня 1961 року, виданого районним бюро ЗАГС м.Сталіно Сталінської області, заявник народився [INFO] року, та його батьками заначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки від 14 листопада 2014 року №1248000633 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої структурним підрозділом з питань соціального захисту, [PERSON] постійно проживала по [ADDRESS], і перемістилась 13 листопада 2014 року з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS] Як вбачається з медичного свідоцтва про смерть (форма 106/у) №40/5, виданого Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 міста Донецька» Донецької Народної Республіки 21 квітня 2016 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO] року за адресою: [ADDRESS], причина смерті - злоякісне новоутворення вульви. Форма вказаного свідоцтва затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я Донецької Народної Республіки від 09.01.2015 р. №12. Листом Першотравенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №36/03.04.11-117 від 24 травня 2016 року заявника повідомлено про можливість державної реєстрації смерті на підставі лікарського свідоцтва про смерть форми №106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8.08.2006 року №545, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час за місцем звернення заявника. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Донецьк віднесено до населених пунктів, у яких тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а, відтак, і до тих, які визнано тимчасово окупованими територіями. Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 18 зазначеного вище закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як встановлено, лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о, заявник не може отримати у медичному закладі міста Донецька, оскільки територія міста Донецька тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року, на теперішній час не використовується, а отримане медичне свідоцтво про смерть за формою затвердженою Міністерством охорони здоров'я Донецької Народної Республіки не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення доля охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав. Згідно п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. На підставі п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Таким чином, судом встановлено, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved