Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося з березня 2011 року і їхній шлюб було розірвано на підставі рішення суду від 12.12.2012 року. З часу припинення фактичних сімейних відносин, відповідач [PERSON] е спілкується зі своєю донькою, не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її життям, здоров'ям та розвитком, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їхньої відсутністю, зазначивши в поданих заявах про підтримання ними позовних вимог в повному обсязі (а.с. 40-42). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не оспорюючи обставин ухилення ним від виховання спільної з позивачкою дитини та не заперечуючи проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - органа опіки та піклування Дебальцівської міської ради Донецької області, яку було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та в строк, не повідомивши про причини неявки. Суд, враховуючи позицію відповідача, який повністю визнав заявлені до нього позовні вимоги, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивачки та її представника, а також представника третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON], пояснення відповідача, суд вважає що позов обґрунтовано та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до положень ст. 165 СК України встановлено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року (а.с. 6). Від спільного життя в них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Заочним рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 12.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). В поданому позові [PERSON] посилається, як на обставину обґрунтування своїх позовних вимог усунення відповідача від спілкування та виховання їхньої спільної дитини протягом тривалого часу, а саме: з березня 2011 року. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] (а.с. 8) Обставину самоусунення від виховання дитини підтвердив в судовому засіданні і сам відповідач, не заперечуючи проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судовим розглядом було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від батьківських зобов'язань відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що дає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, що насамперед спрямоване на захист інтересів малолітньої дитини. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи та понесені позивачкою, підлягають стягненню з відповідача на користь останньої, а саме: судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав»,

Outcome: approved