Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог Управління Державної служби в Кіровоградській області, по якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Кіровоград, пров. Водозбірний 14. В обґрунтування вимог зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою м. Кіровоград, пров. Водозбірний 14, який придбав за договором купівлі-продажу від 10.06.1988 року у [PERSON] В 2004 році в його будинку був прописаний знайомий [PERSON], оскільки йому потрібна була тимчасова реєстрація в м. Кіровограді. Проте, в будинку відповідач ніколи не проживав, самостійно знятися із реєстрації не може, що створює йому перешкоди користуватися власним будинком. Зв'язок з відповідачем втрачено, його місце проживання не відомо. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 321, 391 ЦК України. Не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» № 50 (3236) від 10 грудня 2015 року, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Причини неявки суду невідомі. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечив. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.06.1987 р., посвідченого державним нотаріусом другої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2147, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою м. Кіровоград, провулок Водозбірний 14 /а.с. 3-4/. Відповідно до акту від 16 січня 2016 року, підписаних мешканцями [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчено головою квартального комітету № 1 Кіровського району [PERSON], [PERSON], [INFO] з моменту прописки не проживає за адресою: [INFO] та його особисті речі в будинку відсутні. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Реєстрація відповідача в належному на праві власності позивачу будинку, не дає можливості використати [PERSON] вищевказані права у повному обсязі та створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, відтак позов про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 14 по провул. Водозбірний в місті Кіровограді підлягає задоволенню.

Outcome: approved