Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис за № 286 у Книзі реєстрації шлюбів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, оскільки вважає, що сім'ю вже неможливо зберегти, вона розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Пояснив, що він з відповідачем зареєстрували шлюб 17 липня 2010 року. У шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Спільне сімейне життя тривало до вересня 2011 року, коли він зібрав свої речі та переїхав жити в іншу квартиру. Спільне життя з відповідачем не склалося, через те, що вони проживали в квартирі батьків дружини. Ії батьки втручатися в їх подружнє життя, в них не було власного простору, особистого життя. Двері до їх кімнати вдень майже не зачинялися, а коли двері були закриті, то мати відповідача могла зайти без стуку, коли їй заманеться. За час подружнього життя він постійно для них був не такий, як потрібно. Тому позивач переїхав проживати до своїх батьків, а потім почав знімати квартиру. Двічі з вересня 2011 року приїздив до дружини, щоб забрати її до себе. Вона обіцяла переїхати, але потім знаходила відмовки та залишалася в квартирі своїх батьків. Батьки дружини купили їй квартиру, але проживати в ній також спокійно не можливо: вони там господарі, вважають можливим втручатися в його з дружиною життя з будь-якого приводу. Сторони окремо проживають вже більше двох з половиною років, кілька спроб відновлення сімейних відносин та спільного проживання були безрезультатними. Дочка проживає з дружиною, спору щодо місця її проживання немає. Він бажає брати участь в її вихованні, утриманні. Строк на примирення надавати не потрібно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй би хотілося зберегти сім'ю, відновити спільне життя із позивачем, однак сторони не можуть знайти спільної мови щодо місця їх проживання, взаємовідносин з батьками як позивача, так і відповідача, участі батьків у їхньому житті, у догляді за дитиною. Вважає, що надання строку на примирення вже не змінить ситуації, що склалася. Пояснила, що після реєстрації шлюбу сторони проживали у її батьків. [INFO] народилася дочка. Дитина часто захворює на хвороби, пов'язані з органами дихання - це дитині передалося від неї, оскільки вона хворіє на бронхіальну астму. Лікар, коли дочка хворіла, порадив не змінювати місце проживання, обстановку, тому коли позивач пропонував переїхати до нього, вона відмовилась. Вона просила чоловіка зачекати трохи, але він відмовився, говорив, що вона знаходить якісь відмовки та не хоче жити з ним, слухає весь час своїх батьків. Потім чоловік перевіз до себе на квартиру частину їх речей, але дитина знову захворіла, тому вона не змогла до нього переїхати. Після цього позивач подзвонив та сказав, що не хоче більше її бачити. Вважає, що її батьки допомагали сторонам, а не втручалися в їх життя. Донька часто хворіла, відповідач теж, тому її мати в усьому їй допомагала. Якби вони переїхали на придбану батьками квартиру, то її батьки не втручалися б, а лише приходили до них в гості. Але чоловік вимагав переїхати на орендовану квартиру, і щоб кожен ходив би до своїх батьків, а не батьки до них. Вона не вважає це нормальним. Коли проживали у її батьків, то ні за що там не платили, не несли додаткових комунальних витрат. У її батьків двері просили не закривати на день, так як в квартирі проживала бабуся, яка думала, що сторони від неї відгороджуються, вночі двері були закриті. Між сторонами були непорозуміння, можливо після народження дитини вона не приділяла чоловіку достатньої уваги, але донька багато хворіла, за перший рік 6 разів з нею лежали в лікарні. Просила позивача почати все з початку, але він не хоче. Позивач пішов від них 06 вересня 2011 року і з того часу вони проживають окремо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. 17 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис за № 286 у Книзі реєстрації шлюбів. Дружина змінила прізвище на [PERSON]. Сторони після реєстрації шлюбу проживали у квартирі батьків дружини, що по [ADDRESS]. 06 вересня 2011 року позивач [PERSON] забрав свої речі та переїхав жити на іншу квартиру, а відповідач з дочкою залишились. Після припинення спільного проживання, враховуючи, що в них є маленька дитина, сторони кілька разів намагались відновити сім'ю, але їм це не вдалось зробити, оскільки вони не змогли домовитися про окреме проживання їх сім'ї від батьків відповідача, про участь батьків кожного з них в їх сімейному житті. Дочка сторін [PERSON], [INFO], проживає з відповідачем [PERSON], спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідач [PERSON] не висловила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON]. Проживання сторін однією сім'єю, ведення спільного господарства припинене і відновлювати сімейні відносини позивач не бажає і вважає неможливим, збереження шлюбу та подальші спроби відновлення шлюбних відносин суперечить його волі. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, що передбачено ст.113 СК України. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. Виходячи з норм статей 55, 56 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі наведеного вище, суд вважає, що сім'я сторін розпалась і зберегти її при встановлених обставинах не є можливим, відновлення спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, шлюб фактично припинений і тому підлягає розірванню.

Outcome: approved