Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить усиновити [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження дитини та, в подальшому записати його в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян в графі відомості про батька: батьком дитини, зі зміною її прізвища на : [PERSON] та по батькові на: [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник зазначив, що з 2009 року по теперішній час він проживає з [PERSON] , яка має доньку [PERSON] [INFO] . У 2020 році вони з [PERSON] уклали шлюб. Рішенням суду батько дитини позбавлений батьківських прав. Він має бажання стати батьком для [PERSON] . Він обізнаний про стан здоров`я дитини, його стан здоров`я також дозволяє йому бути усиновлювачем. Фактично вже з 2009 року [PERSON] вважає його своїм батьком, у зв`язку із чим звернувся до суду із заявою про усиновлення. Ухвалою суду від 22.02.2021 року заяву залишено без руху. Ухвалою суд від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі. [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали в повному обсязі заяву, просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав висновок щодо доцільності усиновлення. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 липня 2020 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 157 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28.12.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до [PERSON] [INFO] та стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 640 грн. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Харківської міської Ради № 08-15/1925/2-21 від 18.06.2021 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає із родиною за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 15.07.2020 перебуває у шлюбі з [PERSON] , матір`ю неповнолітньої [PERSON] . [PERSON] , мати неповнолітньої [PERSON] , надала письмову заяву, посвідчену приватним нотаріусом від 17.03.2021 про свою згоду на усиновлення доньки її чоловіком [PERSON] . Батько дитини рішенням суду позбавлений батьківських прав. Матеріальні та житлово-побутові умови родини задовільні. Сім`я проживає в двохкімнатній квартирі. Кімнати обставлені меблями та обладнані сучасною побутовою технікою. Неповнолітня [PERSON] має окрему кімнату в якій є все необхідне для навчання та відпочинку. [PERSON] має задовільний стан здоров`я. На обліках не перебуває. Станом на 24.04.2021 до кримінальної відповідальності не притягувався. За станом здоров`я неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] ознайомлений. Неповнолітня [PERSON] проживає в сім`ї усиновлювача змалку і вважає [PERSON] своїм батьком. За таких обставин, Виконавчий комітет Харківської міської ради, як орган опіки та піклування вважає усиновлення [PERSON] , [INFO] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. За ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Частиною 1 ст. 208 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно з п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Встановлено, що заявник матеріально забезпечений, перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини, має власне житло та стабільний заробіток. Згідно з медичними висновками про стан здоров`я не має протипоказань щодо усиновлення дітей. Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України № 22253053 громадянин [PERSON] , [INFO] засудженим на території України не значиться та в розшуку не перебуває. [PERSON] вірно розуміє всі аспекти, що пов`язані з усиновленням, із правовими наслідками ознайомлений. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що заява про усиновлення [PERSON] неповнолітньої дитини підлягає задоволенню, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам дитини та відповідатиме принципам, закріпленим Декларацією прав дитини, якими, зокрема, визначено: дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; при ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник [PERSON] за своїм станом може та бажає виховувати дитину, піклуватися про неї, здатний забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя дівчинки, яка вже перебуває на його утриманні та вихованні, підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено, тому усиновлення буде відповідати інтересам дитини. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження дитини, суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення.

Outcome: approved