Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на підставі договору дарування від 03.03.2014 року на праві приватної власності належить ? квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача в квартирі зареєстрована і відповідачка по справі, яка фактично з 2010 року у вказаній квартирі не проживає. Самостійно в добровільному порядку з реєстрації відповідачка не знялася, в зв'язку з чим позивач не може розпоряджатися належним йому майном у повному обсязі, у зв'язку з чим змушений був звернутися до суду. Позивач [PERSON], який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання двічі не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надала, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи - Токмацького районного відділу УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статті 41, 47 Конституції України гарантують особам право володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а також захист від примусового позбавлення житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Виходячи з положення ст. 71 ЖК України та роз'яснень наданих у п. 10 ППВС від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу», право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається протягом шести місяців або інших строків передбачених законом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК). Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить ? квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], інша ? вказаної квартири належить третій особі [PERSON], що підтверджується договором дарування від 03.03.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 348, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2014 року. Крім позивача у вказаній квартирі зареєстрована відповідачка по справі - [PERSON], що підтверджується довідкою ПП «Токмак Центр» від 04.03.2014 року, однак, з 2010 року за даною адресою не проживає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка не проживає в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] більше одного року, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved