Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог Центр надання адміністративних послуг Братської районної державної адміністрації, Братська районна державна адміністрація про поновлення договору оренди землі. Під час судового розгляду справи позивач надав уточнену позовну заяву та просив суд визнати укладеною додаткову вимогу до договору оренди землі В своєму позові позивач зазначив, що між ним та відповідачем 17 січня 2007 року було укладено договір оренди, належної відповідачеві земельної ділянки, терміном на 5 років. Даний договір було зареєстровано в Братським сектором Миколаївської філії ДЗК 05 квітня 2007 року № 040700901621. 12 серпня 2010 року було укладено додаткову угоду № 1 до даного договору, відповідно до якої було змінено, зокрема, термін дії договору з 5 до 10 років. Дана додаткова угода була зареєстрована у відділі Держкомзему Братського району 10.06.2010 року за № 48214000400080. Строк дії договору закінчився 05 квітня 2017 року. 03 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача із пропозицією щодо продовження строку дії договору оренди землі, заперечень від відповідача не надходило, натомість [PERSON] отримала від позивача орендну плату за користування земельно ділянкою. Оскільки заперечень від відповідача щодо користування земельною ділянкою не надходило, вона отримує орендну плату за землі, проте відмовляється від укладення договору, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Під час судового розгляду справи позивач та його представник підтримали позовні вимоги, суду пояснили, що позивач після закінчення строку дії договору продовжує використання земельною ділянкою, сплатив орендну плату за період 2017-2019 роки, в загальній сумі 32500,00 грн., проте відповідач не бажає укладати з ним нового договору, тому він просить суд визнати продовженим договір від 17 січня 2007 року. При укладанні додаткової угоди до договору оренди землі у п. 8 помилково вказано терпін дії договору 10 років, сторонами угоди погоджувалося 15 років. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду показали, що після закінчення строку дії договору відповідач звернулася до [PERSON] щоб він їй повернув земельну ділянку, проте, оскільки позивач засіяв земельну ділянку, вона погодилася залишити її до збору врожаю зі сплатою орендної плати за 2017 рік. Після збору врожаю, [PERSON] відмовився від повернення належної їй земельної ділянки, посилаючись на те, що між ними фактично продовжено строк дії договору. Відповідач неодноразово письмово та усно зверталася до позивача із заявою про повернення земельної ділянки, проте земельна ділянка і досі знаходиться у позивача. Так, дійсно вона отримала орендну плату за 2017 рік у розмірі передбаченому договором. Твердження позивача, що вона отримала у нього орендну плату наперед на 2017-2019 року не відповідає дійсності. Представник третьої особи, Братської РДА під час судового засідання зазначив, що залучення райдержадміністрації як третьої особи не обґрунтовано позивачем, Братська райдержадміністрація не є стороною у даних правовідносинах, тому вирішення спору покладає на розсуд суду. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року було забезпечено позов та накладено заборону щодо реєстрації будь-яких прав щодо даної земельної ділянки до вирішення спору. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 30.08.2001 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 13.28 га. 17 січня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, відповідно до п.8 якого термін дії договору становить 5 років. Договір було зареєстровано у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 05 квітня 2007 року за № 040700901621. Додатковою угодою № 1від 12 серпня 2010 року до договору оренди від 17.01.2007 року було внесено зміни до п.8 договору та зазначено, що строк дії договору становить 10 років, дана додаткова угода була зареєстрована у відділі Держкомзему Братського району 10.06.2010 року за № 48214000400080. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі є Закон України Про оренду землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі»(далі-Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Так, додатковою угодою до договору визначено, що строк дії договору становить 10 років, та після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди…. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності) (ст. 33 Закону). Отже, навіть якщо було продовжене використання земельної ділянки орендарем, укладання додаткової угоди є обовязковим. Це також зазначено у ч. 7 ст. 33 Закону, де визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. У разі, якщо додаткова угода між сторонами не укладена у місячний термін, використання земельної ділянки можливе не більш одного місяця. Продовження строку дії договору, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону - це, за своєю суттю укладення договору оренди землі на новий строк. Згідно ст. 15 Закону, однією із істотний умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплати. Постановою КМУ № 843 від 23.11.2016 року було внесено зміни до Типового договору оренди землі, відповідно до якого визначено, що орендна плата вноситься орендарем у гривнях із зазначенням способів внесення за земельні ділянки приватної власності. Також були внесені й інші зміни до договору оренди землі. В своєму позові позивач просить поновити договір на тих самих умовах і на той самий строк. Пунктом 9 додаткової угоди до договору оренди землі від 17.01.2007 року визначено, що орендна плата вноситься у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 3992,61 грн. Таким чином, п.9 договору суперечить вимогам законодавства. У разі виникнення суперечностей між нормами договору та нормами законодавства, слід керуватися ч. 1 ст. 203 ЦК України, де встановлено неможливість укладення договору, який суперечить вимогам законодавства. Позивач стверджує, що 03.03.2017 року звернувся до відповідача з листом про поновлення договору та проектом додаткової угоди, на підтвердження направлення цих документів надає до суду список згрупованих поштових відправлень (арк.с. 18). Проте, надіслання саме цих документів та належних доказів отримання відповідачем листа-повідомлення та проекту додаткової угоди під час розгляду справи позивачем не надано. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Саме після державної реєстрації виникає право оренди земельної ділянки. Отже, у разі закінчення строку дії договору і до моменту реєстрації нового права оренди, у орендаря не виникає права на користування земельною ділянкою. Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не доведено своїх позовних вимог, а саме не надано належних доказів того, що ним здійснювалися заходи щодо продовження строку дії договору форма та зміст якого відповідає нормам законодавства, той факт, що ним продовжувалося використання земельною ділянкою після закінчення договору не може бути підставою для визнання продовженим строку дії договору. Факт, отримання відповідачем коштів за користування земельною ділянкою, не спростовується самою відповідачкою, заперечується лише сума отриманих коштів, але, як зазначила відповідач під час судового засідання, дані кошти вона отримала від позивача як компенсацію за використання ним земельної ділянки без договору. Не бажання власника землі на продовження договору викладено ним у листах, адресованих позивачу 28.10.2017 року, 22.11.2017 року, 23.12.2017 року, докази отримання яких містяться в матеріалах справи (арк.с. 47-49). Що стосується Акту депутатів сільської ради в якому вказано, що позивач здійснив оранку земельної ділянки належної відповідачу, то він не оцінюється судом, оскільки, по-перше факт вчинення цих дій не доводить укладення договору оренди землі, а по-друге до повноважень депутатів не належать встановлення та посвідчення цих фактів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 9 ст. 159 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 06.03.2018 року. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed