Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер його двоюрідний дід [PERSON], який на момент смерті постійно проживав в с. Москалівка Роменського району Сумської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входять три земельні ділянки площею: 0,105 га, 0,222 га, 3,294 га, загальною площею 3,621 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Біловодської сільської ради Роменського району. Заповіту за життя [PERSON] не склав. [PERSON] не був одруженим та не мав дітей, онуків, правнуків, сестер, а його батьки, баби, діди та брат (його дід) померли раніше за нього. Також він не мав на утриманні непрацездатних осіб, не був усиновленим та нікого не всиновлював. Тобто, померлий [PERSON] не мав спадкоємців за законом, що передбачені ст.ст. 529-532 ЦК УРСР 1963 року, який був чинний на момент його смерті. Таким чином право спадкування після [PERSON], як його спадкоємці п'ятої черги за законом, має його мати [PERSON], яка є племінницею померлого. Його право спадкування після [PERSON], як двоюрідного онука підтверджується рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2016 року у справі № 585/1862/16-ц. Його мати на спадщину не претендує. В листопаді 2016 року він звернувся до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину. Проте нотаріус лише надала консультацію з приводу оформлення спадщини і повідомила, що він пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Він пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний із встановленим в Україні порядком спадкування. Крім того, він також не мав документів, які підтверджують що [PERSON] був його двоюрідним дідом. Вказаний факт було встановлено лише 04.05.2016 року рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі № 585/1862/16-ц. Також він перебував на амбулаторному лікуванні з видачею листа непрацездатності з 02.09.96 р. по 09.09.96 р. та з 19.03.96 р. по 25.03.96 р. Тому просить визначити йому додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача - Біловодської сільської ради Роменського району в судове засідання не з'явився. Від голови сільської ради до суду надійшла заява, в якій просив справу слухати без їх присутності, позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суд не надійшло. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори на протязі 6 місяців з часу відкриття спадщини, відповідно до ст.ст. 1269,1270 ЦК України. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved