Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом та обгрунтував тим, що він з 1981 року працював в Спеціалізованому РБУ «Київліфт-5», яке в подальшому було неодноразово перейменовано та має на сьогодні назву Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт». На даному підприємстві він пропрацював більше 20 років. В 1997 році йому та його сім`ї було надано службову квартиру [ADDRESS], в якій він зареєстрований та постійно проживає. Вказана квартира перебуває на балансі КП «Барське будинкоуправління» Барської міської ради. На даний час він працює в ТОВ «Інвар-Він». З цим товариством КП «Барське будинкоуправління, на балансі якого знаходиться будинок [ADDRESS], уклало 10.08.2012 року договір на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів. Як видно з наданого договору між КП «Барське будинкоуправління» та ТОВ «Інвар-Він», потреба у використанні вказаної квартири як службової, у відповідача відпала, оскільки останній ніякого відношення до обслуговування ліфту у будинку [ADDRESS] немає. Оскільки за позивачем не зареєстровано на праві приватної власності інше житло, він не перебуває на квартирному обліку при виконкомі Барської міської ради Вінницької області. Звернення до Барської міської ради Вінницької області з 2004 року по теперішній час з приводу виключення квартири, де він проживає, з числа службової, безпідставно відхилені, що позбавляє його можливості використати право на приватизацію вищевказаної квартири. Крім того, відповідач на даний час перебуває в стадії ліквідації на підставі рішення господарського суду Вінницької області від 23.05.2012 року. Просить виключити квартиру [ADDRESS] з числа службового житла. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт» в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення повістки про виклик у суд на 05.03.2014 року (а.с.77). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Барської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення повістки про виклик у суд на 05.03.2014 року (а.с.75). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення повістки про виклик у суд на 05.03.2014 року (а.с.78), однак подав до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.79). В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], яка діє згідно ордера від 14.01.2014 року (а.с.55), позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ст.224 ЦПК України суд постановив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів і ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача, враховуючи заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що згідно наказу №223-к від 25.09.1981 року [PERSON] прийнятий 01.10.1981 року електромеханіком по четвертому розряду на Вінницьку дільницю спеціалізованого РБУ «Київліфт-5» (а.с.11). Згідно наказу 118-л від 30.06.1988 року [PERSON] звільнений на підставі п.5 ст.36 КЗпП УРСР в зв'язку з переведенням до складу Вінницької дільниці в СРСУ «Вінницяліфт» згідно наказу РПО «Укрліфт» №151 від 06.06.1988 року (а.с.11). Згідно наказу 2-л від 01.07.1988 року [PERSON] прийнятий електромеханіком по ліфтам п'ятого розряду по переведенню з СРСУ «Київліфт-5» до складу Вінницької дільниці (а.с.11). Згідно наказу 111-л від 05.12.1988 року [PERSON] переведений майстром по технічному обслуговуванню ліфтів на Вінницькій дільниці (11,12). Відповідно до наказу 12-л від 01.02.1991 року [PERSON] переведений електромеханіком по ліфтам по п'ятому розряду на Вінницьку дільницю №1 (а.с.12). Згідно наказу 106-л від 30.09.1991 року [PERSON] звільнений на підставі п.5 ст.36 КЗпП УРСР по переведенню в МП «Ліфт» (а.с.12). Відповідно до наказу 2-л від 01.10.1991 року [PERSON] прийнятий електромеханіком по ліфтам п'ятого розряду переведенням з СРСУ «Вінницяліфт» (а.с.12). Згідно наказу 16-л від 21.11.1991 року [PERSON] 30.11.1991 року звільнений на підставі п.5 ст.36 КЗпП УРСР переведенням в СРСУ «Вінницяліфт» (а.с.12). Відповідно до наказу 112-л від 30.11.1991 року, [PERSON] 01.12.1991 року прийнятий електромеханіком по ліфтам по п'ятому розряду переведенням із МП «Ліфт» (а.с.12). Згідно наказу №2 ВАТ «Укрліфт» від 11.05.1994 року МЖКХ УССР РПО «Укрлифт» СРСУ «Винницалифт» перетворено в ДКУ ЖКГ ВАТ «Укрліфт» СРБУ «Вінницяліфт», яке 11.01.1995 року було перетворено у АТВТ «Укрліфт» СРБУ «Вінницяліфт» (а.с.12). Згідно наказу 2-л від 02.01.1997 року [PERSON] переведено електромеханіком з ліфтів по п'ятому розряду на Вінницьку дільницю №2 (а.с.13). Згідно наказу 22-А від 14.03.2006 року АТВТ «Укрліфт» СРБУ «Вінницяліфт» переіменовано на ДП СРБУ «Вінницяліфт» (а.с.13). Згідно наказу 54-к від 01.10.2010 року [PERSON] переведено на виконання монтажних робіт (а.с.13). Згідно наказу 16-к від 24.03.2011 року [PERSON] переведено виконавцем робіт (виконробом) (а.с.13). Згідно наказу 22 від 09.06.2011 року [PERSON] звільнений з посади виконроба за власним бажання на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.13). Вищевказана трудова діяльність [PERSON] підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с.9-13). Крім того, згідно наказу №8-л 11.02.1997 року [PERSON] присвоєно звання ветерана праці (а.с.15). Відповідно до наказу №6-к від 11.02.2002 року [PERSON] присвоєно звання почесного ветерана праці (а.с.16). За час роботи на цьому підприємстві [PERSON] неодноразово нагороджувався грамотами за високі показники у виконанні виробничих завдань (а.с.17-19). З 13.06.2011 року [PERSON] прийнятий електромеханіком електричних підйомників (ліфтів) по п'ятому розряду МП «Інвар» (а.с.13). Перейменування назв підприємства підтверджується відповідною довідкою начальника Дочірнього підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Вінницяліфт» (а.с.14). Відповідно до п.1.1 копії статуту Дочірнього підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Вінницяліфт» створене шляхом зміни назви дочірнього підприємства Акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт» «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Вінницяліфт». Згідно рішення спостережної ради Акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт» від 02.04.2004 року та договору купівлі-продажу 100% корпоративних прав та рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Літел», власником Дочірнього підприємства стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Літел». Згідно п.1.2 за рішенням засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Літел», договору купівлі-продажу 100% корпоративних прав та протоколу №2 від 22.09.2008 року зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт» власником дочірнього підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Вінницяліфт» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт». Відповідно до п.1.3 дочірнє підприємство «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Вінницяліфт» є правонаступником всіх прав і обов`язків, а також майна та інших матеріальних та нематеріальних активів дочірнього підприємства Акціонерного товариства відкритого типу «Укрліфт» «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Вінницяліфт» (а.с.32). Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт» є юридичною особою (а.с.40,41). Згідно рішення виконкому Барської міської ради Вінницької області від 23.12.1996 року трьохкімнатна квартира [ADDRESS], на підставі угоди від 17.12.1996 року між УМГ та виконкомом Барської міської ради визнано службовою СРБУ «Вінницяліфт» (а.с.23,24). На підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів м.Бар від 20.01.1997 року [PERSON] та його сім`ї, яка складається з чотирьох чоловік видано ордер на право зайняття трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.27). [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 2009 року та постійно проживає зі своєю сім`єю по теперішній час. Це підтверджується відміткою в його паспорті (а.с.7), а також тим, що на ім'я позивача в КП «Барське будинкоуправління» заведено особовий рахунок [NUMBER] (а.с.45). Будинок, в якому розташована спірна квартира, перебуває на балансі КП «Барське будинкоуправління» Барської міської ради Вінницької області (а.с.43). 10.08.2012 року КП «Барське будинкоуправління» Барської міської ради уклало з ТОВ «Інвар-Він» договір на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та диспетчерських систем (а.с.49). Відповідно до довідки Барської міської ради Вінницької області від 16.04.2013 року [PERSON] не перебуває на квартирному обліку при виконкомі Барської міської ради Вінницької області (а.с.46). Згідно довідки КП «Барське бюро технічної інвентаризації» від 10.04.2013 року за [PERSON] не зареєстровано інше житло на праві приватної власності (а.с.47). Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст.123 Житлового кодексу України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством СРСР, Житловим кодексом України та іншими актами законодавства України. Згідно ст.125 Житлового кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено з займаної службової квартири. Відповідно до протоколу №2 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету СРБУ «Вінницяліфт» від 29.01.2004 року було вирішено клопотати перед Барським міськвиконкомом про переоформлення квартири [ADDRESS], в державну. При прийняті рішення було враховано, що [PERSON] за час роботи на підприємстві проявив себе висококваліфікованим, дисциплінованим працівником (а.с.28). 29.10.2008 року ДП СРБУ «Вінницяліфт» подало клопотання до міського голови м.Бар за вихідним №634 про переоформлення службової квартири [ADDRESS], в державну (а.с.29). Однак це питання не було вирішено Барською міською радою Вінницької області. Повторне звернення [PERSON] до Барської міської ради Вінницької області про виключення квартири [ADDRESS], з числа службового житла, теж відхилено. Це підтверджується листом Барської міської ради №321 від 26.02.2013 року в якому зазначено, що підставою відмови є заперечення ТОВ «Вінницяліфт» від 09.04.2012 року, яке є засновником ДП «СРБУ «Вінницяліфт», проти виключення квартири [ADDRESS], з числа службового житла (а.с.50). Однак, квартира під [NUMBER] не є предметом спору, тому органом місцевого самоврядування безпідставно взято до уваги заперечення ТОВ «Вінницяліфт» при вирішенні вищевказаного клопотання [PERSON] Інші відомості, щодо вирішення Барською міською радою Вінницької області вищевказаного клопотання [PERSON], у визначений законом спосіб, відсутні. Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.60 ЦК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ухвали Барського районного суду Вінницької області від 14.01.2014 року явку представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт» визнано обов`язковою (а.с.61,62). Копію ухвали двічі було направлено відповідачу. Це підтверджується супровідними листами Барського районного суду від 22.01.2014 року та від 11.02.2014 року (а.с.66,73). Те, що відповідач отримав ухвалу суду від 14.01.2014 року, підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с.67,76). Однак відповідач, третя особа на стороні відповідача не скористалися наданим їм законом правом та не надали суду доказів щодо наявності підстав подальшої необхідності використання Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт» квартири [ADDRESS], як службовим житлом. Згідно п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, яке є чинним, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Докази, які надані позивачем та його представником, є належними та допустимими, тому суд покладає їх в основу рішення. Встановлено, що [PERSON] безпідставно позбавлений можливості використати своє право на приватизацію вищевказаного житла з метою поліпшення житлових умов та вільно володіти, користуватись і розпоряджатись квартирою. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що потреба у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяліфт» у використанні квартири [ADDRESS], як службовим житлом, відпала, що є підставою для виключення її з числа службового житла. На підставі с.47 Конституції України, ст.ст.123,125 Житлового кодексу України, п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 зі змінами,

Outcome: approved