Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , який належить позивачу на праві приватної власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що понад рік відповідач [PERSON] у будинку за місцем реєстрації не проживає, не сплачує комунальні платежі, своє право користування вказаним житлом не здійснює. Позивач є пенсіонером, інших доходів окрім пенсії не має, а тому йому необхідна субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого полива, яку він не може отримати через зареєстровану в належному йому будинку [PERSON] Відповідач хоча й не проживає за місцем своєї реєстрації, але в добровільному порядку з реєстрації не знімається. Відповідач порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження власним майном. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, розміщене 12.09.2019 /а.с. 19/. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділ реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, надала суду пояснення стосовного заявленого позову, в якому зазначено, що позивач правильно оцінив з правової точки зору цивільні правовідносини, що склалися в даному випадку, обставини викладені в позовній заяві відповідають дійсності, позовні вимоги є аргументованими та підтверджені належними доказами. Розгляд справи просить здійснити без присутності представника відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради (а.с. 24). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позов за підстав, викладених в ньому, додатково вказавши, що його колишня невістка [PERSON] не проживає в належному йому будинку років 15, не надає допомогу для утримання господарства. Неодноразово позивач звертався до неї з проханням виписатися, але остання ігнорувала це. Вказав, що відповідачка проживає в місті Пирятин, де має місце роботи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили, що вони є сусідами із позивачем, а тому достеменно знають, що [PERSON] вже близько 15 років не лише не проживає, але й не навідується до позивача, який сам утримує будинок та сам в ньому проживає. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 30.05.2008 [PERSON] /а.с. 5/. За відомостями, наданими виконавчим комітетом Гребінківської міської ради та про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , значиться за адресою: [ADDRESS] /а.с. 22/. Із довідки наданої виконавчим комітетом Кулажинської сільською радою Гребінківського району Полтавської області № 310 від 08.11.2018 убачається, що мешканець [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Актами обстеження складеними 08.11.2018 та 14.05.2019 комісією у складі: депутата Кулажинської сільської ради Горкун А.В . та сусідів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтверджено той факт, що [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР ). Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до пункту 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia) «житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (див. також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, п. 63). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , близько 15 років, не несе жодних витрати по утриманню житла, не здійснює оплату наданих комунальних послуг. Також судом не встановлено обставин, які б свідчили про намір вселення відповідача до будинку за [ADDRESS] , чи вчинення власниками будинку перешкод відповідачу у користуванні житловим приміщенням. Суд оцінює дані довідки про реєстрацію: [ADDRESS] , як описку, так як інші письмові докази містять адресу: [ADDRESS] . За таких обставин, враховуючи, що права власників порушені, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , тобто позовні вимоги підлягають задоволенню. При визнанні судом відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, судом не вбачається порушення пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідач тривалий час не проживає у зазначеному володінні, тобто вказане помешкання не є житлом відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» в контексті Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved