Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позов мотивує тим, що 20 січня 2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цілого житлового будинку № 1 з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Пятківка Бершадського району Вінницької області по вул. Першотравневій (перейменовано - Травневій), згідно якого було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, а саме щодо його предмету і ціни продажу: він сплатив [PERSON] повну вартість будинку в сумі 85000 (вісімдесят пять тисяч) гривень, а [PERSON] отримала домовлену суму коштів та передала йому ключі та документи, зобовязавшись протягом місяця оформити угоду нотаріально. Однак, 14 лютого 2008 року [PERSON] померла і договір купівлі-продажу житлового будинку між ними не було оформлено нотаріально, хоч він фактично володіє вказаним житловим будинком та користується ним разом із своєю сімєю з 20 січня 2008 року по даний час. Придбаний ним у [PERSON] житловий будинок згідно погосподарських книг є майном колгоспного двору, склад якого станом на 15 квітня 1991 року слідуючий: [PERSON] (помер 1 вересня 2006 року); [PERSON] (померла 14 лютого 2008 року. Після смерті 01.09.2006 року [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка 14.02.2008 року померла, не оформивши за життя спадкове майно після смерті чоловіка. Син [PERSON] та донька [PERSON] були єдиними спадкоємцями майна померлих батьків. Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] на спадщину не претендує. [PERSON], як єдиному спадкоємцю першої черги за законом майна померлих батьків, було визначено додатковий тримісячний строк на прийняття спадщини. Таким чином, відповідач [PERSON] після визначення йому судом додаткового строку для прийняття спадщини, після звернення в нотаріальну контору з відповідною заявою вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. Однак, відповідач [PERSON], як правонаступник [PERSON] тривалий період часу ухиляється від вирішення питання належного нотаріального оформлення придбаної ним нерухомості. В звязку із викладеним, він позбавлений можливості належним чином оформити придбану ним нерухомість, тому змушений звернутися в суд з даним позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений між ним та [PERSON], та на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу визнати за ним право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Травневій (колишня назва Першотравнева),1 в с. П'ятківка Бершадського району Вінницької області. \~\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність. \~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги визнав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цілого житлового будинку № 1 з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Пятківка Бершадського району Вінницької області по вул. Першотравневій (перейменовано-Травневій [PERSON] сплатив [PERSON] повну вартість будинку в сумі 85000 (вісімдесят пять тисяч) гривень, що підтверджується розпискою [PERSON] від 20 січня 2008 року, а [PERSON] отримала домовлену суму коштів та передала [PERSON] ключі та документи, зобовязавшись протягом місяця оформити угоду нотаріально. 14 лютого 2008 року [PERSON] померла (що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії 1-АМ № 101247 від 15.02.2008 року) і договір купівлі - продажу житлового будинку між ними не було оформлено нотаріально, хоча позивач фактично володіє вказаним житловим будинком № 1 із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Першотравневій (нині Травневій) в с. Пятківка та користується ним разом із своєю сімєю з 20 січня 2008 року по даний час, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пятківської сільської ради № 206 від 27.02.2017 року. Придбаний позивачем у [PERSON] за договором купівлі-продажу житловий будинок згідно погосподарських книг є майном колгоспного двору, склад якого станом на 15 квітня 1991 року слідуючий: [PERSON] (помер І вересня 2006 року); [PERSON] (померла 14 лютого 2008 року), що підтверджується довідкою Пятківської сільської ради № 205 від 27.02.2017 року та випискою № 209 від 27.02.2017 року із погосподарської книги № 7 за 2006-2010 роки по Пятківській сільській раді Бершадського району Вінницької області . Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, право спільної сумісної власності на майно, яке належало колгоспному двору, в тому числі на житловий будинок № 1 з господарськими будівлями і спорудами, в с. П'ятківка Бершадського району по вул. Першотравневій (нині Травневій) мали при житті члени колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON]. Після смерті 01.09.2006 року [PERSON] (що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії 1-АМ № 1053041 від 01.09.2006 року), в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка 14.02.2008 року померла, не оформивши за життя спадкове майно, що підтверджується копією рішення Бершадського районного суду від 26.03.2013 року у справі № 126/743/13-ц. Син [PERSON] та донька [PERSON] були єдиними спадкоємцями майна померлих батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету П'ятківської сільської ради № 207 від 27.02.2017 року. Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] відповідно до заяви, посвідченої нотаріусом від 31.01.2013 року, зареєстрованій в Реєстрі за № 257 на спадщину не претендує. Вищевказані обставини підтверджуються рішенням Бершадського районного суду від 26.03.2013 року у справі № 126/743/13-ц. Вказаним рішенням суду [PERSON], [INFO], як єдиному спадкоємцю першої черги за законом майна померлих батьків, було визначено додатковий тримісячний строк на прийняття спадщини. Згідно повідомлення завідувача Бершадською державною нотаріальною конторою [PERSON] № 134/01-16 від 23.02.2017 року після смерті [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини по закону від [PERSON], згідно якої заведено спадкову справу с/с 113/2013, та, крім того, прийнято заяву про неприйняття спадщини по закону від [PERSON]. Інших спадкоємців немає та заяв про прийняття чи відмову від спадщини подано не було. 31 травня 2013 року [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, відповідач [PERSON] після визначення йому судом додаткового строку для прийняття спадщини, після звернення в нотаріальну контору з відповідною заявою - вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батьків в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Однак, відповідач [PERSON], як правонаступник [PERSON] тривалий період часу ухиляється від вирішення питання належного нотаріального оформлення придбаної позивачем у його матері [PERSON] нерухомості, в звязку з чим позивач позбавлений можливості належним чином оформити придбану ним нерухомість. Згідно зі ст. 655 ЦК України, договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 657 цього ж кодексу визначено, що договір\~\~купівлі-продажу\~\~земельної\~\~ділянки,\~\~єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі\~\~і\~\~підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Пункт 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 р. № 1815 включає перелік правочинів, які підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, до них зокрема віднесено договори купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~\~\~\~ Отже, суд приходить до висновку, що договір, укладений між позивачем та [PERSON] 20.01.2008 року є двостороннім та укладеним на законних підставах, оскільки продавець [PERSON] маючи у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вирішила ним розпорядитись, продавши [PERSON]. \~\~\~\~ Судом встановлено, що між сторонами виконано усі істотні умови договору, а саме, позивачем [PERSON] прийнято документи та об'єкти продажу у власність, розпочато фактичне використання придбаного майна та передано обумовлену сторонами суму договору, а [PERSON] в свою чергу, прийняла оплату за проданий житловий будинок та передала позивачу усі наявні у неї документи. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону та підлягають до задоволення. \~\~ Крім цього, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. \~\~\~\~ Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~ Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. \~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved