Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. В обгрунтування позову, з урахуванням уточненої позовної заяви вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була власником 11/20 ідеальної частки житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Крім того, його матері на час смерті та співвласниці будинку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0573 га для будівництва та обслуговування будинку. Таким чином, до складу спадщини після смерті його матері входить на праві спільної часткової власності 11/20 ідеальних часток одноповерхового житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0573 га для будівництва та обслуговування будинку, на якій розташований вищевказаний будинок, належна на праві власності [PERSON] , на підставі витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, серії НВ №460413162016, виданого 19.09.2016 року, на підставі рішення Золочівської міської ради Львівської області № 407 від 27.10.2016 року. За життя його мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. 09.04.2019 року, в межах, передбаченого законом строку для прийняття спадщини, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу № 40/2019. Однак, при цьому постановою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на частку земельної ділянки спадкодавця відсутні. При цьому позивач посилаючись на ст. 89 ЗК України, просить визнати за його померлою матір`ю [PERSON] право власності на 11/20 частину спірної земельної ділянки, належної їй на час смерті. В підготовче засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого 03.07.1990 року, на підставі рішення виконкому Золочівської районної ради народних депутатів від 18.05.1990 року за №208, зареєстрованого за № 264, [PERSON] є власником 11/20 часток житлового будинку з приналежними до нього будівлями, який розташований в по [ADDRESS] . Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74239210 від 29.11.2016 року, земельна ділянка площею 0,0573 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 407, виданого 27.10.2016 року Золочівською міською радою Львівської області належить на спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії заповіту складеного 27.09.2001року, посвідченого державним нотаріусом Плотицею Г.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 2816, [PERSON] заповіла усе своє майно, своєму синові [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 09.04.2019 року звернувся до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з чим відкрито спадкову справу № 40/2019. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.04.2019 року, приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - частку земельної ділянки, площею 0,0573 га, яка належала [PERSON] , що померла [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до п.в. ч.2 ст. 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають, зокрема, земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Таким чином, з врахуванням того, що відповідачами позов визнано, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , була власником 11/20 частини житлового будинку, а також власником земельної ділянки на праві спільної сумісної власності, на якій знаходиться вказаний житловий будинок, то в силу ст. 120, 370 ЗК України, за нею слід визнати 11/20 частину земельної ділянки. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача є підставною, оскільки відсутність правовстановлюючого документу, яка б підтверджувала право власності спадкодавця на частку у майні, що входить до складу спадкового мана є перешкодою для реалізації його спадкових прав, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved