Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначив, що 13 липня 2015 року між ним та відповідачем укладено угоду про купівлю-продаж квартири №24, яка розташована по вул. Шевченка, 23 в с-щі Братське Миколаївської області Миколаївської області. Відповідачка являється власником квартири згідно рішення Братського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2012 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно№740515. Зобов`язання по даній угоді позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив відповідачу обумовлену суму, а [PERSON] віддала ключі від будинку та зобовязалася протягом одного місяця оформити договір купівлі-продажу нотаріально, де на сьогоднішній день позивач здійснює ремонт. При зверненні в орган державної реєстрації щодо реєстрації права власності на квартиру , [PERSON] дізнався, що вказана угода купівлі-продажу, не оформлена нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В зв'язку з цим він звернувся до відповідачки з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, однак вона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, посилаючись на похилий вік інвалідність ІІ групи, тобто неспроможність пересуватися самостійно. До початку судового засідання позивач звернувся із заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 13 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про купівлю-продаж квартири №24, яка розташована по вул. Шевченка, 23 в с-щі Братське Миколаївської області Миколаївської області. Відповідачка являється власником квартири згідно рішення Братського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2012 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно№740515. Зобов`язання по даній угоді позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив відповідачу обумовлену суму, а [PERSON] віддала ключі від будинку та зобовязалася протягом одного місяця оформити договір купівлі-продажу нотаріально, де на сьогоднішній день позивач здійснює ремонт. При зверненні в орган державної реєстрації щодо реєстрації права власності на квартиру , [PERSON] дізнався, що вказана угода купівлі-продажу, не оформлена нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В зв'язку з цим він звернувся до відповідачки з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, однак вона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, посилаючись на похилий вік інвалідність ІІ групи, тобто неспроможність пересуватися самостійно. Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved