Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області, третя особа відділ Держземагенства у Бахмацькому районі про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В своїй заяві вказав, що після смерті [INFO] року його матері [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку, розташовану на території Дмитрівської селищної ради Бахмацького району, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН БЧ 001077. Він, як спадкоємець першої черги за законом, у передбачений законодавством шестимісячний термін, прийняв спадщину, звернувшись до Бахмацької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Для реалізації спадкових прав, з метою зібрати всі необхідні документи для переоформлення спадщини, звернувся до відділу Держземагенства у Бахмацькому району для отримання витягу. Однак отримав відмову, так як в державному акті не співпадає номер рішення із номером рішення Дмитрівської селищної ради. Зокрема, у державному акті вказано рішення за № 38 від 28.05.1997 року, а насправді рішення за № 37 від 28.05.1997 року. Вирішити питання щодо виправлення вказаної помилки у відділі Держземагенства не вдалося, в зв»язку зі смертю власника земельної ділянки. Довідкою, виданою Дмитрівською селищною радою за № 53 від 20.01.2014 року підтверджено, що земельна ділянка, яка знаходиться в [ADDRESS] площею 0.4200 га, із яких: 0.1500 га надано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.2700 га надано для ведення особистого селянського господарства, а також земельна ділянка площею 0.0376 га, яка знаходиться в [ADDRESS] дійсно належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЧН БЧ 001077. У зв»язку з вищезазначеними допущеними помилками та розбіжностями в записах, позивач позбавлений можливості реалізувати спадкові права після померлої матері у передбаченому законодавством порядку. За таких обставин просив визнати недійсним вищезазначений державний акт на право власності на земельну ділянку та визнати право власності на земельну ділянку після померлої матері, площею 0.4200 га, яка знаходиться в [ADDRESS] із яких: 0.1500 га надано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.2700 га надано для ведення особистого селянського господарства, а також земельну ділянку площею 0.0376 га, яка знаходиться в [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з»явився, але у своїй заяві просить розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області у судове засідання не з»явився, але у своїй заяві просять розглядати справу без їх участі. Просять прийняти рішення згідно закону та повідомити про наслідки розгляду справи. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1261 ЦК України «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], яка доводилася матір»ю позивачеві (а.с.17), померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 березня 2013 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН БЧ 001077, загальною площею 0.46 га (а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її». Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час смерті останньої (а.с. 8), а також у передбачений законодавством шестимісячний термін звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Як вбачається зі змісту довідки за № 01-16/232, виданої 03.02.2014 року Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа до майна померлої 06.03.2013 року [PERSON] відкрита 23.08.2013 року за № 146 року за заявою [PERSON]. В матеріалах справи є заповіт, посвідчений Дмитрівською сільською радою 06.12.2006 року за № 320 на земельну частку (пай), Державний акт серії 11-ЧН № 039430 від 15.08.2002 року на ім»я [PERSON]. Коло інших спадкоємців не визначене (а.с.23). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України «Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців жилого будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною діяльною, на якій вони розміщені». За приписами ч.1 ст. 1297 ЦК України «Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно». Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що «Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». В судовому засіданні також встановлено, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН БЧ 001077, виданого Дмитрівською селищною радою 11 липня 1997 року. Однак нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що ним не було надано витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0.46 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, яка належала [PERSON], в зв»язку з чим неможливо встановити вірно склад спадщини та видати на вищевказане майно свідоцтва про право на спадщину (а.с.16). Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Як вбачається зі змісту рішення виконавчого комітету Дмитрівської селищної ради народних депутатів Бахмацького району Чернігівської області від 28 травня 1997 року за № 37 «Про приватизацію земельних ділянок», [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки в загальному розмірі 0.46 га, із яких: 0.15 га для утримання житлового будинку та 0.31 га в постійне користування (а.с.11). Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, а також коректурного листа відділу Держземагенства у Бахмацькому районі, загальний розмір вказаної земельної ділянки становить 0.4576 га, із яких: 0.1500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.0376 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою [ADDRESS] а також 0.2700 га [ADDRESS] (а.с.12-15). Вказана обставина підтверджується також довідкою за № 53 від 20.01.2014 року, виданою Дмитрівською селищною радою зі змісту якої вбачається, що земельна ділянка, яка знаходиться в [ADDRESS] площею 0.4200 га, із яких: 0.1500 га надано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.2700 га надано для ведення особистого селянського господарства, а також земельна ділянка площею 0.0376 га, яка знаходиться в [ADDRESS] дійсно належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЧН БЧ 001077 (а.с.9). Відповідно до ст. 155 ЗК України «У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним». Враховуючи, що у вищезазначеному державному акті про право власності на земельну ділянку площею 0.46 га, серії ЧН БЧ 001077, виданому Дмитрівською селищною радою 11 липня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Дмитрівської селищної ради від 28 травня 1997 року № 38 на ім»я [PERSON], невірно зазначено номер рішення, на підставі якого він виданий, а саме № 38 замість № 37, тому його слід визнати недійсним. При цьому суд також приймає до уваги розбіжність у записах площі земельної ділянки. Нормою п. г ч.1 ст. 81 ЗК України визначено «Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини». Відділ Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області листом від 17.01.2014 року за № 01-25/221 відмовив [PERSON] у внесенні змін до державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року за № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» та норми Закону України «Про Державний земельних кадастр», в зв»язку з чим запропоновано звернутися для вирішення вказаного питання до суду (а.с. 12). З 01 січня 2013 року встановлена нова методика державної реєстрації прав, яка передбачена ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому саме з цього часу видача Державних актів про право власності на земельну ділянку відділом Держземагентсва у Бахмацькому районі не здійснюється. За таких обставин право на земельну ділянку позивача, як спадкоємця першої черги за закном, підлягає захисту в судовому порядку.

Outcome: approved