overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON] спілки\~«Імперіал ЛТД»\~про стягнення\~заборгованості по\~заробітній платі,\~в якому\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~його користь\~заборгованість по\~заробітній платі\~за період\~з 01\~січня 2018\~року по\~20\~травня 2018\~року в\~розмірі 15504\~грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він прийнятий на посаду виконавчого директора Біловодської філії КС «Імперіал ЛТД» з 06 серпня 2015 року на підставі Наказу № 41/2 про прийняття на роботу. До цього часу перебуває на вищевказаний посаді. З 01 січня 2018 року відповідач не виплачує йому заробітну плату, посилаючись на арешт банківського рахунку. Станом на 20 травня 2018 року заборгованість по заробітній платі складає 15504 грн. Позивач вважає, що такі дії відповідача є незаконними і порушують його істотні права. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача КС «Імперіал ЛТД» в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. У звязку з чим відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника позивача, відповідача. Враховуючи, що відповідач у повному обсязі визнав позовні вимоги позивача і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата\~виплачується працівникам\~регулярно в\~робочі дні\~у строки,\~встановлені колективним\~договором або\~нормативним актом\~роботодавця,\~погодженим з\~виборним органом\~первинної профспілкової\~організації чи\~іншим уповноваженим\~на представництво\~трудовим колективом\~органом (а\~в разі\~відсутності таких\~органів -\~представниками,\~обраними і\~уповноваженими трудовим\~колективом),\~але не\~рідше двох\~разів на\~місяць через\~проміжок часу,\~що не\~перевищує шістнадцяти\~календарних днів,\~та не\~пізніше семи\~днів після\~закінчення періоду,\~за який\~здійснюється виплата. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині присудженої працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць в розмірі 4868 грн. 40 коп. На підставі викладеного ст. 115 КзпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що 15 травня 2013 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,42га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області. Позивач також стверджував, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є він та відповідач, який не претендує на прийняття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки проживав з померлою на час смерті, проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність витягу з Державного земельного кадастру та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,42га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд дослідивши матеріали справи, вбачає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 15 травня 2013 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,42га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД № 027198 від 14 листопада 2001 року. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями на спадкове майно [PERSON] є її син відповідач [PERSON] та її чоловік позивач [PERSON] Відповідач не претендуєна прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, отримати свідоцтво про право на спадок на вищевказану земельну ділянку позивач позбавлений такої можливості, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки. Згідно листа 1349/01-16 від 11 грудня 2015 року державний нотаріус Котовської районної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю витягу з державного земельного кадастру та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки землі. Що і спіткало позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за ним право приватної власності на майно померлої [PERSON], як за спадкоємцем за законом у розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо, позивач фактично прийняв спадщину та за цей період не відмовився від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що 23 травня 2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,2722га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області. Позивач також стверджував, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є він та відповідачка, яка відмовилась від прийняття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки доглядав померлого до дня смерті, проводив його поховання, проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,2722га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] в судове засідання не зявилась, не надала цьому поважних підстав, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, чому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, вбачає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 23 травня 2009 року помер [PERSON], який на день смерті проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,2722га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, що посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 034936 кадастровий номер 5122984200:01:001:0026 від 09 грудня 2004 року. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями на спадкове майно [PERSON] є його донька [PERSON] та позивач. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується її відповідною заявою. Проте оформити спадщину на вказане спадкове майно позивач невзмозі через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Що і спіткало позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за ним право приватної власності на майно померлого [PERSON], як за спадкоємцем за законом у розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо, позивач фактично прийняв спадщину та за цей період не відмовився від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що під час перебування у шлюбі, відповідачка народила сина, [PERSON], [INFO], якого він батьком не є, просив виключити запис про нього, як про батька, в актовому записі про народження дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 321, який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року. 08 квітня 2005 року у [PERSON] народився син, [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області зроблено відповідний актовий запис за № 130, та батьком дитини записаний позивач. Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 19 січня 2016 року № 120 [PERSON] може являтися біологічним батьком дитини, [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99999 %. Відповідно до ст.ст.122 та 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122,124,126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Позивач не надав суду докази, які б підтверджували його позовні вимоги. Таким чином, встановлені судом обставини достовірно свідчать про наявність кровного споріднення між позивачем [PERSON] та малолітнім [PERSON], [INFO], як між батьком та сином, що у своїй сукупності є підставою для відмови у задоволенні позову. При таких обставинах, суд вважає, що у задоволені позовної заяви потрібно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. стверджуючи, що під час перебування у шлюбі з відповідачкою у них народилась дитина, якої він не є батьком, просив виключити запис про нього, як про батька, в актовому записі про народження дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №580 (а.с.6). 12 березня 2009 року у них народилась дитина [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області зроблено відповідний актовий запис за№192 (а.с.7), та батьком дитини записаний позивач. Однак, позивач не є батьком дитини, що підтверджується висновком експерта судово- медичної молекулярно-генетичної експертизи крові №215 (а.с.22-28). Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. І Іри таких обставинах позовні вимоги є обгрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що у 2014 році помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Залізничній, 34 в с. Вестерничани Котовського району Одеська область. Позивач також стверджував, що спадкоємцями після смерті батька є він та його брат відповідач, який в свою чергу відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. Він фактично прийняв спадщину, оскільки проживав з померлим на час відкриття спадщини, проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність державного акту на земельну діяльну, що розташована під житловим будинком. Позивач просить визнати за ним, [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 21 листопада 2014 року, право приватної власності на житловий будинок під літ. «А», загальною площею 90,1 кв.м, жилою площею 50,0 кв.м, літня кухня літ. «Б, Г», сараї літ. «В, г»,гараж літ. «Д», прибудова літ. «а4», погріб з шийкою літ. «в», навіс літ. «б», яма вигрібна ІV, вимощенням І, доріжки та площадки садові ІІ, колодязь питний ІІІ, огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, який знаходиться за адресою: вул. Залізнична, 34, с. Вестерничани, Котовський район, Одеська область. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідачв судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вбачає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 21 листопада 2014 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Залізнична, 34, с. Вестерничани, Котовський район, Одеська область. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями на спадкове майно [PERSON] є його сини - позивач та відповідач. Відповідач відмовився від прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується його відповідною заявою. Проте оформити спадщину на вказане спадкове майно позивач невзмозі через відсутність державного акту на земельну діяльну, що розташована під житловим будинком. Що і спіткало позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за ним право приватної власності на майно померлого [PERSON], як за спадкоємцем за законом у розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо, позивач фактично прийняв спадщину та за цей період не відмовився від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Суховерхівської сільської ради, Кіцманського РБТІ про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS], загальною вартістю будівель та споруд 464122 гривень, після смерті [INFO] його діда- [PERSON]. Вказує, що згідно є спадкоємцем за заповітом від 29 травня 1992 року, що інший спадкоємиць за законом - відповідач по справі [PERSON] відмовилась від спадкування, в управління та володіння спадковим майном вступив своєчасно, проживає у спадковому будинку на даний час, підтримує будівлі у належному стані, обробляє земельну ділянку, але оформити право на спадщину перешкоджає пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини а також та обставина, що в цьому господарстві ним самочинно було зведено літню кухню, сараї та гараж, які не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, що підтверджується довідками Кіцманської райсанепідемстанції, Кіцманського PB ГУ МНС та довідкою Кіцманського РЕМу, тому просив позов задовольнити. Позивач підтримав заявлені вимоги, відповідачі позов визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з визнанням відповідачами позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст. 376 ЦК України, ст.ст. 61, 130, 174, 212, 213,214,215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому з урахуванням заяви про уточнення вимог та з урахуванням висновку експерта просив поділити квартири [ADDRESS] між ним та відповідачами, виділивши у власність позивача квартиру [NUMBER], а у власність відповідачів - квартиру [NUMBER] Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони у справі є співвласниками квартир [ADDRESS]. На час розгляду справи між сторонами існують суперечності щодо володіння та користування цим майном, домовитись в позасудовому порядку вони не можуть, що змусило позивача звернутись до суду. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій вона просила розглянути справу без участі позивача та його представника. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись неодноразово. На адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах відповідача [PERSON] на підставі довіреності. У вказаній заяві він просив розглянути справу без його участі та участі [PERSON], проти задоволення позову не заперечував. Представники третіх осіб Херсонської міської ради та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області в судове засідання також не з'явились, про розгляд справи повідомлялись неодноразово. На адресу суду надійшли заяви, в яких представники просили розглядати справу за їх відсутності, у вирішенні справи поклались на розсуд суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі тривалий час не проживають в квартирі, не цікавляться нею та не беруть участі в оплаті комунальних послуг, чим фактично припинили здійснювати права та виконувати обов'язків членів сім'ї, передбачені ст.64 ЖК України. Представник позивача просив судове засідання проводити без фіксації судового процесу. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено: 21.08.2004 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі продажу, відповідно до умов якого [PERSON] купив 182/1000 частини приміщення квартири спільного заселення номер 2, що знаходиться в м.Одеса по вул. Софіївська в будинку 23, та складається в цілому з семи житлових кімнат, загальною житловою площею 150 кв. м. та підсобних приміщень. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виїхали з вказаної частини квартири та користуватися й проживати став [PERSON], який 17.03.2005 року подарував вищезазначену квартиру на підставі договору дарування [PERSON] Відповідно до довідки від 26 травня 2015 року, виданої Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» в квартирі спільного заселення [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Так, п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу. Відповідно до ч.2.ст.405 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником ? житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2001 року. В даному будинку зареєстрована співмешканка позивача [PERSON] та її син [PERSON]. Фактично вони проживали в будинку до 2007 року, а потім відповідачі покинули будинок, забрали свої особисті речі, проте залишилися в ньому зареєстрованими. Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим будинком, добровільно не знімаються з реєстраційного обліку, чим порушують його права власника будинку, тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце якого були повідомлена судом у встановленому порядку у відповідності до ч.7,8 ст.128 ЦПК України, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Від третьої особи надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2001 року за позивачем зареєстрована ? житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.7), згідно інформації Миколо Комишуватської сільської ради в будинку на даний час зареєстровані [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8-9). Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членом сім'ї позивача, не проживає в будинку позивача з 2007 року, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несуть, ніякої домовленості щодо користування житлом вони з позивачем не укладали, і подальша реєстрація відповідачів порушує права позивача, як власника будинку. В судове засідання відповідачі не з'явилися, іншого не довели, тому суд вважає, що вони втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved