Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с.27-28), в якому просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Куплевацька, буд.3. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником будинку № 3 по вул. Куплевацька у м. Костянтинівка Донецької області. У спірному жилому приміщенні зареєстровані: його син [PERSON], [INFO], та його онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проте, у вересні 2015 року відповідач разом з дітьми виїхав до РФ, та з того часу постійно мешкає на території РФ. З реєстраційного обліку у спірному жилому приміщенні відповідач не знявся. Через те, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку, він, як власник будинку, несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та обслуговуванню будинку. Також він не може оформити субсидію оскільки, відповідач зареєстрований у будинку та його дохід включається для розрахунку субсидії. Крім того, він не має можливості розпорядитися своїм будинком, що порушує його права яка власника, закріплені у ст.ст. 317,319, 393 ЦК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що у вересні 2015 року відповідач разом з родиною виїхав до РФ та повертатися в Україну не бажає. \~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON], який діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, засобами електронного звязку надіслав суду заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві, представник третьої особи підтримав висновок ООП Костянтинівської міської ради від 13.03.2019 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено,\~що позивач\~[PERSON] на\~підставі Договору\~про надання\~в безстрокове\~користування земельної\~ділянки для\~будівництва житлового\~будинку на\~праві особистої\~(приватної)\~власності \~від 18\~листопада 1982\~року,\~укладеного між\~позивачем та\~Виконкомом Костянтинівської\~міської ради,\~посвідченого державним\~нотаріусом Костянтинівської\~державної нотаріальної\~контори [PERSON]\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за номером\~754\~від 03\~березня 1983\~року,\~є власником\~будинку №\~3\~по вул. Куплевацька\~в м.\~Костянтинівка Донецької\~області (а.с.6-7,8). Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У спірному жилому приміщенні зареєстровані: -[PERSON], [INFO] дружина позивача; -[PERSON], [INFO] син позивача; -[PERSON], [INFO] онука; -[PERSON], [INFO] онук. Дана обставина встановлена на підставі довідки, виданої КП «СЄЗ» № 3 за № 3789 від 04.41.2018 року (а.с.11), а також копії домової книги для реєстрації громадян проживаючих в [INFO] (а.с.14-16). Відповідач [PERSON] разом з малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON] не проживають та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин з вересня 2015 року. Зазначена обставина визнана відповідачем [PERSON], який засобами електронного звязку надав суду заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] Крім того, свідки [PERSON], [PERSON], сусіди сторін, у судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що з 2015 року відповідач та його малолітні діти за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Куплевацька, 3 відсутні. Також, з довідки КП «Центр первинної медико санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 10.04.2019 року вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO], перебувала під наглядом дільничного лікаря-педіатра [PERSON] 11 місяців від народження. Зі слів лікаря-педіатра у 2014 році дитина вибула з місця реєстрації з переїздом до іншого міста, медична документація дитини була видана її матері на руки. [PERSON], [INFO], від народження взагалі не перебуває на обліку, згідно переліку закріпленого за дільницею населення (а.с.106). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача з малолітніми дітьми в спірному жилому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] та малолітніх [PERSON]Д, [PERSON], на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованою за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Куплевацька, буд.3. При цьому, суд не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 13.03.2019 року щодо недоцільності визнання малолітніх [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням з огляду на таке. По-перше,\~у висновку\~зазначено,\~що визнання\~[PERSON],\~[PERSON]\~такими,\~що втратили\~право користування\~спірним жилим\~приміщенням,\~призведе до\~звуження обсягу\~існуючих майнових\~прав.\~Проте,\~як встановлено\~судом,\~малолітні [PERSON],\~[PERSON]\~будь-яких\~майнових прав\~на будинок\~№ 3\~по вул. Куплевацька у м. Костянтинівка Донецької області не мають. Будинок належить на праві приватної власності позивачу, а тому таке твердження Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради є хибним. По-друге, згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязків її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п.1 ст.18 Конвенції ООН). За змістом\~статті 11 Закону «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом статей\~150,\~155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Отже, у відповідності до ст. 29 ЦК України місцем проживання малолітніх [PERSON]Д, [PERSON] є місце проживання їх батьків. А як встановлено судом, відповідач [PERSON] з 2015 року у спірному жилому приміщенні не мешкає. Тому суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. В інакшому випадку фактично місцем проживання дітей буде визначено місце проживання їх діда, що призведе до порушення прав дітей на проживання в сім'ї разом з батьками. Тож, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved