Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 11.06.2015 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з існуючого способу та розміру - 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з моменту ухвалення рішення Тетіївського районного суду про стягнення аліментів від 11.06.2015 року у нього змінились обставини, зокрема народилося ще двоє дітей від іншого шлюбу та він перебуває в статусі безробітного, в зв`язку з чим не має змоги сплачувати аліменти у встановленому розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Неживок І.В. позовних вимог не визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, статтею 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11.06.2015 року з[PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.06.2015 року і до повноліття дитини, на підставі чого було видано виконавчий лист та 17.06.2015 року відкрито виконавче провадження № 47872058 (а.с.8,9). Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу у нього народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження дітей - а.с. 11,12) та він перебуває на обліку в Тетіївській районній філії КОЦЗ як безробітний (а.с.14). Проте, суд не може погодитися з такими мотивами позивача для зміни розміру аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , оскільки зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. [PERSON] не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Не підтверджує погіршення майнового стану позивача і те, що він перебуває на обліку в Тетіївській районній філії КОЦЗ як безробітний, оскільки із копії наданої довідки № 52 від 10.02.2020 року не вбачається, що [PERSON] не отримує допомоги по безробіттю. Крім того, сам позивач в позовній заяві зазначає, що він працює та має неофіційний дохід. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 11.06.2015 рокурозмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та має статус безробітного без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. А тому, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами того, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, його матеріальне становище погіршилось, що у відповідності із ст.192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дитини, присуджених за рішенням суду, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed