Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить: встановити факт родинних відносин між ним та померлими [PERSON], [PERSON], як між сином та батьками; визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], визнати договір купівлі - продажу від 21.06.2016 року - дійсним, та визнати за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Позивач в позовній заяві вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою 14.01.1981 року № 222. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину фактично, так як на момент відкриття спадщини проживав разом із померлим, однак юридично не оформив. У відповідності до закону спадщину оформили мати позивача [PERSON] та сестра [PERSON], по 1/3 частині житлового будинку за кожною. [INFO] померла мати позивача [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Позивач спадщину прийняв шляхом звернення до Чугуївської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок, та існують розбіжності у написанні його прізвища «[PERSON]» та прізвищ померлих батька «[PERSON]» та мати «[PERSON]». Крім того позивач вказав, що 21.06.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу належної їй 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за який позивач розраховувався в сумі 93000,00 грн., і прийняв майно, а відповідач, в свою чергу передала вказане майно у власність позивача за вказану плату, та зобов'язалася нотаріально посвідчити укладений договір після оформлення документів про право власності в порядку спадкування на даний житловий будинок у відповідності до чинного законодавства. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач від нотаріального посвідчення договору відмовляється посилаючись на обмаль часу та грошей. Враховуючи, що сторонами була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання зі сторони позивача, та зі сторони відповідача, позивач просить суд визнати за ним право власності на придбане майно. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, та розглянути справу без його присутності (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с. 30). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON], свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 8). Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина у виді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (технічний паспорт на будинок а.с. 14-16). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину фактично, так як на момент відкриття спадщини проживав разом із померлим, однак юридично не оформив, спадщину оформили тільки мати позивача і дружина померлого - [PERSON] та сестра позивача та донька померлого - [PERSON], по 1/3 частині житлового будинку за кожною, що підтверджується рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01.03.2006 року (а.с. 13). [INFO] померла мати позивача [PERSON], свідоцтво про смерть [NUMBER] видане виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] та [PERSON] У відповідності до досліджених правовстановлюючих документів, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача [PERSON], яка є донькою вже померлих [PERSON] та [PERSON], суд не має підстав для сумнівів що [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON], прізвища яких в результаті довільного переводу мають розбіжності у написанні. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти позивач та відповідач. Згідно ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або уповноваженій на це особі, заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після шести місяців з часу відкриття спадщини. [PERSON] спадщину не прийняла, на неї не претендує. [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з відповідною заявою (а.с. 11), однак йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок, та існують розбіжності у написанні його прізвища та прізвищ померлих батьків (а.с. 11). Отже позивач, як спадкоємець першої черги за законом вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Належність на праві власності померлим [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою КП «Чугуївське МБТІ» № 1689 від 06.09.2013 року (а.с. 10). Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи, що між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору - позивачу була передана у власність частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] а відповідачу сплачена вартість цього майна в розмірі 93000,00 грн., що підтверджується розпискою (а.с. 7), суд вважає правочин купівлі-продажу дійсним. Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження. Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved