Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 25.07.2018 року він звільнився з АТ «Сумське НВО» за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. За рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.11.2018 року по справі №592/11263/18 його позовні вимоги задоволені та стягнуто на його користь з ПАТ «Сумське НВО» заборгованість по заробітній платі у розмірі 68664,28 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25.07.2018 року по 02.11.2018 року в розмірі 18457,75 грн. На даний час, вищевказане рішення суду набрало законної сили, але станом на 18.12.2019 відповідачем не виконано, тому відповідач повинен виплатити йому середній заробіток починаючи з 03.11.2018 р. по дату винесення судом рішення з урахуванням середньоденної заробітної плати в розмірі 429,25 грн. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 03.11.2018 року по день ухвалення рішення по даній справі, виходячи із середньоденної заробітної плати, яка складає 429,25 грн. з послідуючим утриманням податків, зборів, та інших обов`язкових платежів. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, надіслав відзив на позов в якому заперечують щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 93576,50 грн. Крім того зазначив, що відображена у довідці середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача склала 420,64 грн. (без вирахування ПДФО та військового збору), таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 03.11.2018 по 20.12.2019 становить 420,64 грн. х 218 днів = 91699,52 грн.. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та 25.07.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.11-13). В день звільнення позивача, відповідачем не було здійснено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.11.2018 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання» на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати, за вирахуванням податків, в тому числі суму нарахованої вихідної допомоги, в розмірі 68664,28 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18457,75 грн. (зі період з 25.07.2018 по 02.11.2018), без урахуванням податків, зборів і обов`язкових платежів (а.с.15-16). Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р.,- нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,- задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. З 26.05.2014 р. у АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. З 01.07.2019 року відмінено дію наказу ПАТ №75 від 21.03.2014 року «Про встановлення режиму неповного робочого тижня». Відповідно до довідки, виданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,- середньоденна заробітна плата [PERSON] без податків та зборів складає 420 грн. 64 коп. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про здійснення розрахунку з виплати заробітної плати [PERSON] після винесення судом рішення про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку та на дату винесення судом рішення, то період затримки розрахунку, з наступного дня винесення судом рішення про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку на дату прийняття судом рішення, тобто з 03.11.2018 року по 20.01.2020 року включно, становить 237 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 99691,68 грн., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. (420,64 *237 днів) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 996,92 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved