Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути із останнього 64 584 грн. боргу за договором позики, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.02.2014 року відповідач взяв у позивача кошти в сумі 2600 доларів США та зобов'язався повернути борг у строк до 25.08.2014 року. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано позивачу письмову розписку. До даного часу борг відповідачем не повернуто, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, які вказано у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму близько 20 000 грн. і пояснив, що не заперечує факту взяття коштів і написання розписки, а також необхідності повернення коштів, однак ним частково повернуто суму боргу, шляхом надання запчастин і пального для автомобіля позивача, проте на даний час він не має відповідних підтверджуючих матеріалів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено ст.1049 ЦК України. Частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що 06.02.2014 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики грошових коштів у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 2600 доларів США, а [PERSON] їх прийняв і зобов'язався повернути до 25.08.2014 року, що підтверджується відповідною розпискою, проте до даного часу борг не повернуто (а.с.29-30). Суму боргу [PERSON] визначено із врахуванням офіційного курсу гривні по відношенню до долара США станом на 10.02.2015 року, який складає 24,84 грн. за 1 долар США. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконано належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому з останнього підлягає стягненню заборгованість за договором позики. Проте, суму боргу позивачем визначено з урахуванням офіційного курсу національної валюти станом на 10.02.2015 року, а на даний час курс змінився, отже суд вважає, що заборгованість підлягає визначенню з врахуванням офіційного курсу національної валюти на момент винесення рішення, а саме 20,83 грн. за 1 долар США (а.с.27-28). За таких обставин, сума боргу, що підлягає стягненню складає 54 158 грн. Доводи відповідача про часткове повернення боргу, шляхом надання запчастин і пального для автомобіля позивача, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджують вказані факти та дають можливість визначити суму повернутих коштів. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме 541 грн. 58 коп., що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial