Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за невиконання зобов'язань, посилаючись на те, що на початку січня 2013 р. він та [PERSON] домовились про те, що до 30.01.2013 р. останній придбає за кордоном туристичний автобус. Після узгодження всіх питань [PERSON] дав [PERSON] завдаток на придбання автобуса в сумі 10700 грн., а потім згодом за його проханням ще передав відповідачу гроші у сумі 80000 грн. - суму для придбання означеного автобусу. На підтвердження вказаного останній написав дві розписки: перша розписка на суму 10700 грн., а друга - на 80000 грн. Загалом позивач передав [PERSON] кошти у сумі 90700 грн. Своє зобов'язання відповідач не виконав. Гроші у сумі 90700 грн. до теперішнього часу не повернув, не дивлячись на неодноразові нагадування позивача. 14 січня 2015 р. [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою претензією про те, щоб він повернув йому кошти, однак кошти відповідачем йому не повернуто. Позивач посилається на те, що відповідач окрім 90700 грн. повинен сплатити також і 3% річних від даної суми, що складає: За період з 30.01.2013 p. - 30.01.2014 p.: (90700х3)/100=2721 грн. За період з 30.01.2014 р. - 30.01.2015 p.: (90700х3)/100=2721 грн. Загалом за період з 30.01.2013 р. по 30.01.2015 р. ця сума становить: 2721х2 роки =5442 грн. [PERSON] просить стягнути із [PERSON] на його користь кошти у сумі 90700 грн. за невиконання зобов'язання з його боку, 3% річних від суми 90700 грн. за весь час прострочення виконання зобов'язання в сумі 5442 грн. Також просить стягнути судовий збір у сумі 1083,27 грн., витрати, пов'язані з переїздом у сумі 1199,20 грн., витрати на правову допомогу у сумі 7800 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. п. 8.9. ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року по справі № 6-25цс14 передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань. У силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що на початку січня 2013 р. [PERSON] та [PERSON] домовились про те, що до 30.01.2013 р. останній придбає за кордоном туристичний автобус. Після узгодження всіх питань [PERSON] дав [PERSON] завдаток за придбання автобуса в сумі 10700 грн., а згодом за його проханням передав відповідачу ще гроші у сумі 80000 грн. - суму для придбання означеного автобусу. На підтвердження вказаного останній написав дві розписки: перша розписка на суму 10700 грн., а друга - на 80000 грн. Загалом позивач передав [PERSON] кошти у сумі 90700 грн., які до теперішнього часу не повернув. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення коштів у сумі 90700 грн. підлягають задоволенню. Суд приходить також приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення 3% річних за період з 30.01.2013 р. до 30.01.2015 р. (90700х3:100х2) у сумі 5442 грн. також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Згідно із ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надавав правову допомогу позивачу у судових засіданнях протягом 44 хвилин (06 березня 2015 року 25 хв., 20 квітня 2015 р. 1 хв., 15 травня 2015 р. 18 хвилин). Із врахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу становлять 357,28 (1218х40:100=487,20 грн.; 487,20:60х44хвилини) Таким чином, з [PERSON] мають бути стягнуті витрати на правову допомогу на користь [PERSON] в сумі 357,28 грн. Витрати на бензин, пов'язані із явкою до суду про стягнення яких просить позивач належно не обґрунтовані та не підтверджені, оскільки не доведено, що паливо, придбано та витрачено саме для забезпечення явки до суду, а тому у стягненні з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних із явкою до суду, слід відмовити.

Outcome: approved