Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Часовоярської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, а саме, визнати за ним, [PERSON], на житловий будинок з надвірними спорудами в м. Часів Яр Донецької області по вул. Гагаріна, 7-а, та земельну ділянку, площею 0,066366 га за вищевказаною адресою в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 24 березня 2015 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23 січня 2002 року його дружині [PERSON] за життя належав житловий будинок за адресою: Донецька область, м Часів Яр, вул. Гагаріна, 7а, і розташована за вказаною адресою земельна ділянка, площею 0,066336 га, на яку 25 вересня 2013 розроблена технічна документація, проте з виписки Державного земельного кадастру про земельну ділянку моїй дружині стало відомо, що в кадастрі власником земельної ділянки значиться [PERSON], у якого моя дружина за договором купівлі-продажу придбала будинок і земельну ділянку для його обслуговування, як виявилося, зазначений договір підлягав реєстрації не тільки в БТІ, та у відділі земельних ресурсів, про що нам було не відомо. 24 березня 2015 дружина [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку за адресою: м Часів-Яр, Донецької області, вул. Гагаріна, 7а та земельної ділянки для її обслуговування, площею 0,066336 га, єдиним спадкоємцем першої черги за законом, як чоловік спадкодавця, є він, оскільки син померлої і батьки померли, спільних дітей у них немає. У встановлений законом шестимісячний строк я звернувся до державної нотаріальної контори м. Часів-Яру (за місцем відкриття спадщини) із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину мені було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, не був зареєстрований у відділі земельних ресурсів, і відповідно моя дружина [PERSON] в земельному кадастрі як власниця земельної ділянки не значиться. У зв'язку з вищевикладеним він вимушений звернутися до суду з метою визнання права власності на вказаний будинок і земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судові засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить винести рішення на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як установлено судом, житловий будинок, які знаходиться за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. Гагаріна 7-а, жилою площею 24,98 кв.м., та земельна ділянка розміром 0,066336 га за життя належали на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 січня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №127 (а.с.32-33). Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 1400644512013 від 25.09.2013 із зазначенням відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки вбачається, що в параметрах запиту на [PERSON] в відомостях про право власності записано власника - [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до копії витягу з рішення від 27.06.2013 № 6/39-434 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Часів-Яру», міська рада вирішила: 1. Надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у м. Часів-Яр обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд житлової та громадської забудови: 1.11 фізичній особі [PERSON] (реєстр № облікової картки платника податків [NUMBER]) по вул. Гагаріна 7-а ( а.с. 10). Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановлено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови Часовоярської міської ради по вул. Гагаріна 7а, м. Часів-Яра Донецької області (а.с. 18-30). Згідно технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: вул. Гагаріна 7а, м. Часів-Яр, власником будинку записана [PERSON] (а.с. 34-39). Судом також установлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 20 вересня 1996 року Часовоярською міською радою Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 368 та видано свідоцтво про одруження серії 1-НО №234983 (а.с.5). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 476906 [PERSON] померла 24 березня 2015 року (а.с.31). Відповідно до повідомлення другої Артемівської державної нотаріальної контори від 02.11.2015 року № 1738/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.59). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41978015 від 02.11.2015 року вбачається, що в параметрах запиту на [PERSON] за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.60). Згідно довідки комунального підприємства «Артемівське бюро технічної інвентаризації» №379, власником нерухомого майна розташованого по вул. Гагаріна 7а, м. Часів-Яр є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 127 від 23.01.2002 посвідченого державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори (а.с.65). Згідно довідки від 17.11.2015 № 9-28-0.5-127/2-15 відділу Держгеокадастру у місті Артемівську Донецької області земельна ділянка по вул. Гагаріна 7а у м. Часів-Яр, площею 0,066336 га, обраховується на праві приватної власності за громадянином [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю б/н, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю 04 жовтня 1994 року за № 402 на підставі рішення Часовоярської міської ради від 31.08.1994 № 95/1 (а.с.66). Допитаний при розгляді вказаної справи свідок сторони позивача [PERSON], яка перебуває в родинних відносинах з позивачем, пояснила, що дійсно [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до смерті останньої 24 березня 2015 року. За час подружнього життя будинок за сумісні кошти будинок та земельну ділянку за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. Гагаріна 7-а, проте оформити належним чином право власності на земельну ділянку за час життя [PERSON] не встигли. Також надала показання про те, що батьки подружжя померли, дітей у них не було, а син [PERSON] помер ще до реєстрації шлюбу між вказаними особами. Приймаючи рішення щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в\~ст.321 ЦК України. Згідно з\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вже встановлено судом, [PERSON], яка померла 24 березня 2015 року, за життя за цивільно-правовою угодою набула у власність наступне майно: житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріна 7а, м. Часів-Яр, жилою площею 24,98 кв.м.;земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Гагаріна 7-а, м. Часів Яр, площею 0,0663 га, за технічною документацією кадастровий № 1410370600:00:001:1051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарсько-побутових будівель, проте належним чином право власності на зазначену земельну ділянку не зареєстроване. З копії договору купівлі-продажу від 23 січня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №127 убачається, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: вул. Гагаріна 7-а, м. Часів-Яр, площею 0,0663 га належить на правівласності продавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 0402, виданого 04 жовтня 1994 року Часів-Ярською міською радою на підставі рішення Часів-Ярської міської ради № 95/1 від 31 серпня 1994 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 402 (а.с.32-33). За приписами ст.125, 126 ЗК України (в редакції, що діяла на час на час укладення договору купівлі-продажу), право власності на\~земельну ділянку\~виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації і посвідчується державними актами. Разом з тим, відповідно до положень ст.120 ЗК України (в редакції, що діяла на час на час укладення договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду\~право власності на земельну ділянку\~або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно із правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності\~(правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула у власність як житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріна 7а, м. Часів-Яр, жилою площею 24,98 кв.м.; так і земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Гагаріна 7-а, м. Часів Яр, площею 0,0663 га, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом, при цьому відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на положення зазначених норм, оскільки матеріали справи не містять інших відомостей, спадкоємцем першої черги на спірне спадкове майно є позивач [PERSON], який є чоловіком спадкодавця [PERSON] і який у встановлений законом строк прийняв спадщину (а.с.59-60). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено\~ст.1218 ЦК України. За приписами ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того суду зазначає, що згідно ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~право власності на землю гарантується\~Конституцією України\~і набувається і здійснюється відповідно до закону, при цьому відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки позивач є спадкоємцем [PERSON], у встановлений законом строк прийняв спадщину, інших спадкоємців не установлено, суд вважає доведеними та законними вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування на вищезазначене майно. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі, ст. 328,\~373,\~392,1216-1218, 1220-1223, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved