Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно САЕ [NUMBER] від 21.12.2011 він є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Разом з ним у будинку зареєстрована [PERSON] , яка з неповажних причин за вказаною адресою не проживає з 2015 року. Посилаючись на ст.ст.368, 405 ЦК України та ст.150 ЖК України просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не заявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлену вимогу підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Суд за згодою позивача на підставі ст. 280-289 ЦПК України розглянув справу в заочному порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.11.2011 [NUMBER] (а.с.8) та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.9). З довідки Скадовської міської ради від 26.06.2019 вбачається, що [PERSON] як власник будинку зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з ним також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , колишня невістка; [PERSON] , [INFO] , онука; [PERSON] , [INFO] , онук; [PERSON] , [INFO] , онук (а.с.7). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 26.06.2019 комісією міської ради встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрована, але з 2015 року та по теперішній час не проживає [PERSON] (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013«Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідач на час розгляду справи не є членом сім`ї позивача. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання права користування відповідачки будинком, в якому вона не проживає понад три роки. Та обставина, що відповідач до теперішнього часу залишається зареєстрованою у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачів у\~ зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами. На підставі ст.141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved