Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить визначити , що ідеальна частка земельної ділянки [PERSON] у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], після померлого батька, [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є єдиним спадкоємцем померлого [INFO] його батька [PERSON] Спадщина складається з 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] і частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № [NUMBER], розташованої за цією ж адресою. [PERSON] зазначає, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до положень ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини він постійно мешкав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, про відмову від спадщини не заявляв. Крім того, своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини , а саме 30.08.2012 звернувся до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа за № 581/2012. Спадкоємці [PERSON] за законом - дружина спадкодавця , мати позивача [PERSON] та донька спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. Вищезазначене спадкове майно - 1/2 частина домоволодіння [ADDRESS], як зазначає позивач , на праві власності належало спадкодавцю на підставі Дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 31.05.1957 року ХДНК N2 9 за реєстровим № 2-3532, виданого 10.11.1995 року ХДНК № 5 за реєстровим № 6-3151 і зареєстрованого 20.11.1995 року в КП «ХМБТІ» під N 29085. З довідок КП «ХМБТІ» за N 1100501 від 07.05.2013 року, N 1008705 від 19.05.2017 року та технічного паспорту, виготовленого 06.04.2017 року, вбачається, що це домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 707 кв. м., складається з житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», 1960 року забудови, загальною площею 136,2 кв. м., житловою - 81,4 кв. м., та житлового будинку з прибудовами літ. «Б-1», 1960 року забудови, загальною площею 50,9 кв. м., житловою - 32,5 кв. м., а також надвірних будівель: гаражу з оглядовою ямою літ. «В» та гаражу літ. «Л», сараїв літ. «Г» і «Д», льохів літ. «Е», «Ж», «З», вбиралень літ «И», «К», навісів літ. «М», «Н», «О», огорожі N 1-4, зливних ям N 5, 6 та вимощення. У житловому будинку з прибудовами літ. «А-1» дві квартири, загальною площею 67,4 кв. м. та 68,8 кв. м., а житловою - 42,0 кв. м. та 39,4 кв. м. кожна. У житловому будинку з прибудовами літ. «Б-1» - одна квартира, загальною площею 50,9 кв. м., житловою - 32,5 кв. Інша 1/2 частина вказаного домоволодіння належала рідній сестрі спадкодавця - [PERSON] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] на праві загальної сумісної власності належила земельна ділянка, площею 0,0711 га, кадастровий № [NUMBER], розташована в [ADDRESS], яка була надана їм управлянням Держкомзему в м. Харкові для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель споруд на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] та серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] від 21.05.2010 року згідно Рішення 31-ї сесії 5-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2009 року за реєстровим № 27/09.Обидва акти зареєстровані в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі ХМР Харківської області за № 211071000035 на ім'я [PERSON] та за № 211071000036 на ім'я [PERSON] 24.05.2013 року в ХДНК № 5 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5-291. [INFO] померла [PERSON], та [INFO] помер [PERSON], донькою та єдиним спадкоємцем яких є відповідачка [PERSON], яка прийняла спадщину, звернувшись у встановлений законом строк із заявою про її прийняття до ХДНК № 1. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13.07.2017 року за р. N2 3-525 державним нотаріусом ХДНК N 1 (на 1/4 частину домоволодіння після смерті [PERSON].) та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13.07.2017 року за р. N 3-530 державним нотаріусом ХДНК N 1 (на 1/4 частину домоволодіння після смерті [PERSON].). Але оформити свої спадкові права на земельну ділянку сторони по справі не можуть. 24.05.2017 року постановою державного нотаріуса ХДНК N 5 Одринською О.В. на підставі ст. 1298 ЦК України, ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п. п. 4.9, 4.15 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий спадкодавцю [PERSON] 21.05.2010 року управлінням Держкомзему в м. Харкові та додаток до нього (список співвласників земельної ділянки) підтверджує спільну сумісну власність спадкодавців [PERSON] та [PERSON], при цьому їхні частки не визначені. Крім того, позивач вказує, що між колишніми співвласниками домоволодіння склався порядок користування ним і земельною ділянкою за фактичним користуванням, і до цього часу сторони по справі - спадкоємці своїх батьків цього порядку не змінювали і таким же чином продовжують користуватися земельною ділянкою. Як на доказ вказаних обставин позивач [PERSON] посилається на укладений 11.12.1995 року між [PERSON] і [PERSON] договір про порядок користування житловим будинком літ. «А-1» по [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом ХДНК № 5 за реєстровим № 2- 5873, оскільки на той час побудований батьком позивача будинок літ. «Б-1» та гараж літ. «Л» ще були самовільними. Відповідно до вказаного договору [PERSON] у користування перейшли приміщення у будинку літ. «А-1»: коридор 2-5, площею 7,4 кв. м., санвузел 2-6, площею 2,8 кв. м, кухня 2-1, площею 10,7 кв. м., житлові кімнати 2-2 і 2-3, площею 16,9 кв. м, площею 22,5 кв. м. кожна і приміщення комори 2-4, площею 8,5 кв. м. (квартира N 2 у будинку літ. «А-1»). З надвірних будівель: ганок літ «а5», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», льох літ «Е», вбиральня літ. «И», замощення № 1, 1/2 частина паркану № 3, 4 і ворота № 1. Тобто, у користування батька була визначена права частина будинку.літ. «А-1» і відповідна до цього частина подвір'я. У користування [PERSON] перейшли приміщення у будинку літ. «А 1»: коридор 1-5, площею 7,3 кв. м., санвузол 1-6, площею 2,7 кв. м, кухня 1-1, площею 10,3 кв. м., житлові кімнати 1-2, 1-3 і 1-4, площею 10,9 кв. м., площею 19,8 кв. м. та відповідно 11,3 кв. м, коридору 111, площею 4,0 кв. м., тамбур 1У, площею 1,1 кв. м. (квартира № 1 будинку літ. «А-1»). З надвірних будівель: ганок літ «а4», сарай літ. «Д», льох літ «Ж» і льох літ.«З», вбиральня літ. «К», 1/2 частина паркану № 4 і хвіртки №2. Тобто, у користування [PERSON] була визначена ліва частина будинку літ. «А-1» з відповідною частиною подвір'я. Після побудови і узаконення житлового будинку літ. «Б-1» батько позивача [PERSON]користувався значно більшою частиною подвір'я, яка складала, як стверджує позивач, 2/3 частини від усієї земельної ділянки. Сторони по справі цього порядку користування ділянкою не змінили і продовжують користуватися нею таким же чином. У зв'язку з чим позивач [PERSON] і просить суд визначити , що ідеальна частка земельної ділянки [PERSON] у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], після його померлого батька, [PERSON] Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом (а.с. 64-71), посилаючись на аналогічні обставини, вона просить суд визначити , що ідеальна частка земельної ділянки [PERSON] у праві спільної сумісної власності складає 1/3 частину та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], після її померлої [INFO] матері [PERSON]. Сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вони підтримали свої позовні вимоги , позивач за первісним позовом визнав зустрічний позов, а [PERSON] визнала вимоги [PERSON] У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 27.03.2017 року, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на вказані у позові обставини. Належним чином повідомлений представник третьої особи - Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про причини неявки су не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом , дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних вище позовних заяв, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається та визнано сторонами, що [PERSON] та [PERSON] належало на праві власності домоволодіння по ? частині кожному, що розташоване в [ADDRESS]. [INFO] помер батько позивача за первісним позовом - [PERSON] [INFO] померла мати позивача за зустрічним позовом [PERSON] -[PERSON] та [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] 24.05.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину - ? частину вказаного нерухомого майна , яке складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 136,2 кв. м, житлового будинку літ. Б-1, загальною площею 50,9 кв.м та надвірних будівель: сараї літ. Г, літ. Д, гараж з оглядовою ямою літ. В, гараж літ. Л, льохи літ.Е, літ. Ж, літ. З, вбиральні, літ.И, літ.К, навіси літ.М, літ.Н, огорожа № 1-4, асфальтове вимощення(а.с. 20) 13.07.2017 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину - ? частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.55- 56) Отже , позивачеві за первісним позовом та позивачеві за зустрічною позовною заявою належить на праві спільної часткової власності по ? частині кожному житловий будинок літ. А-1 загальною площею 136,2 кв. м, житловий будинок літ. Б-1, загальною площею 50,9 кв.м та надвірні будівлі , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21, 57). З матеріалів справи бачається, що спакодавцям сторін по даній справі [PERSON] та [PERSON] на праві загальної сумісної власності належила земельна ділянка, площею 0,0711 га, кадастровий [NUMBER], розташована в [ADDRESS], яка була надана їм управлянням Держкомзему в м. Харкові для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель, споруд на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] та серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] від 21.05.2010 року згідно Рішення 31-ї сесії 5-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2009 року за реєстровим № 27/09.Обидва акти зареєстровані в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі ХМР Харківської області за № 211071000035 на ім'я [PERSON] та за № 211071000036 на ім'я [PERSON] Матеріали справи не містять належних доказів, якіб підтверджували твердження позивача , що після побудови і узаконення житлового будинку літ. «Б-1» батько позивача за первісним позовом [PERSON] на законних підставах користувався значно більшою частиною подвір'я, яка складала 2/3 частини від усієї земельної ділянки. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю( ч.1 ст. 356 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш того, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За таких умов, коли частка померлих спадкодавців у праві власності на житловий будинок складала по ? частині, суд відповідно до положення ст. 120 ЗК України може визначити, що на момент смерті останніх його частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку, була пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок та складала ? частини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже відсутні підстави щодо задоволення позову в частині визначення, що ідеальна частка земельної ділянки [PERSON] у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], після його померлого батька, [PERSON] та відповідно не доведено позивачем за зустрічним позовом , що ідеальна частка земельної ділянки [PERSON] у праві спільної сумісної власності складає 1/3 частину та позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий № [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], після її померлої [INFO] матері [PERSON].

Outcome: dismissed