Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики в розмірі 571472,00 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 07 лютого 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір про надання позики № 07/02/14, згідно умов якого позивач передав у борг відповідачеві [PERSON] грошові кошти в розмірі 27200 доларів США, що було еквівалентно 244800,00гривень, які останній зобов'язався повернути до 07 лютого 2015 року. Однак до сьогодні дані кошти не повернуті, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду та просити стягнути з [PERSON] на підставі ст. 526, 1046, 1049 ЦК України, на його користь, суму боргу яка станом на 03 липня 2015 року по офіційному курсу НБУ становить 571472,00 гривень та судові витрати у справі. Позивач в судове засідання не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду встановлений заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами, зокрема договором позики № 07/02/14 від 07 лютого 2014 року, згідно якого відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача суму грошей в розмірі 27200 доларів США, що еквівалентно 244800,00 грн. та зобов'язався повернути зазначену суму боргу до 07 лютого 2015 року. Договір був підписаний [PERSON] та [PERSON] Як зазначив [PERSON], сума боргу в повному обсязі на сьогоднішній день не повернута. У відповідності до ст. 1046 ЦК України між сторонами укладено договір позики. Підтвердженням укладення даного договору, в силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України, являється договір позики № 07/02/14 від 07 лютого 2014 року (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 27200 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3654,00 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial