Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 10.07.2015 року, від якого мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю. Сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння один до одного та спільних інтересів, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, не мають спільного бюджету та не підтримують шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 07.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачка надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти розгляду справи в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області, за зареєстрованим місцем проживання позивача. Визнала позовні вимоги, згодна на розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище, набуте під час шлюбу. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.07.2015 року Садівською сільською радою Луцького району Волинської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.07.2015 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Діти проживають разом з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачем про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved