Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстрований 04 жовтня 2013 р. у виконкомі Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. За час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . З часом між сторонами почали виникати сварки та образи, зрозуміли, що є людьми різних характерів та поглядів на життя, у зв`язку з чим не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. На даний час спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Неодноразово намагалися примиритися, однак налагодити стосунки не вдалося, оскільки втратили почуття поваги та любові одне до одного. Позивач вважає, що подальше спільне подружнє життя є неможливим, суперечить його інтересам та інтересам їх спільної дитини, тому просить шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач у заяві зазначив, що позов підтримує повністю; відповідачка вказала, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, сина [PERSON] просить залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04 жовтня 2013 р. виконкомом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 вересня 2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. За час шлюбу у сторін, [INFO] , народився син [PERSON] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 вересня 2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 6 від 05 травня 2014 р. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач скористався правом припинити шлюбні відносини та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Оскільки збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому позов слід задовольнити. Враховуючи положення ст.29 ЦК України, ст.160 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина сторін - [PERSON] , [INFO] , з відповідачкою [PERSON] . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання відповідачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст.142 ЦПК України, згідно якої у разі укладення мирової угоди про прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 3 статті 217 ЦПК України визначено, що розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн, що стверджується квитанцією № 114.18976.1/433975261 від 02.02.2021. Враховуючи, що заява відповідачки про визнання позову поступила до суду до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в розмірі 454,00 грн. (908,00: 2= 454,00). На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved