Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить визнати недійним договір купівлі - продажу від 19 лютого 2015 року житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хотенець Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 112, укладений між [PERSON] та [PERSON], діюча особисто від свого імені та як законний представник малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] імені і в інтересах якої дії законний представник мати [PERSON], [PERSON], в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка була проведена на підставі договору купівлі - продажу від 19.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хотенець Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 112; витребувати у [PERSON], [PERSON] від імені і в інтересах якої діє законний представник мати [PERSON], та [PERSON], 41/1200 частини житлового будинку [ADDRESS], внаслідок чого повернути на користь [PERSON] 41/1200 частин житлового будинку [ADDRESS] виселити [PERSON], [PERSON] від імені і в інтересах якої діє законний представник мати [PERSON], [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS], судові витрати поклати на відповідачів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2011 року Дзержинським районним судом по справі № 2-634/11 визнано право власності за [PERSON] на 41/1200 частини житлового будинку [ADDRESS], за ним - на 41/1200 частин цього будинку. 28.04.2014 року по справі № 638/15620/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Дзержинський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області про припинення права власності на частку в спільному майні, зняття осіб з реєстрації та виселення Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалене заочне рішення, відповідно до якого припинено право власності [PERSON] на 41/1200 частин житлового будинку [ADDRESS], якою він володіє згідно рішення суду від 17.08.2011 року, стягнуто з [PERSON] матеріальну компенсацію вартості 41/200 частин житлового будинку [ADDRESS] на користь [PERSON] в розмірі 9287 грн., припинено його право власності на 41/200 частин вказаного житлового будинку, якою він володіє згідно рішення суду від 17.08.2011 року, стягнуто з [PERSON] матеріальну компенсацію вартості 41/1200 частин спірного житлового будинку на його користь в розмірі 9287 грн., визнано право власності на 82/1200 частин житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON], визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком та виселено з приміщення, знято останніх з реєстраційного обліку у спірному житловому будинку. 09.10.2014 року він звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 28.04.2014 року. 23.10.2014 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. 28.01.2015 року апеляційним судом Харківської області постановлено рішення, яким скасоване заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні, зняття осіб з реєстрації та виселення. Таким чином, починаючи з 28.01.2015 року відновлене його право власності на 41/1200 частин житлового будинку [ADDRESS], але всупереч цьому 19.02.2015 року між [PERSON] в якості продавця та [PERSON], діючої особисто від імені та, як законний представник малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], в якості покупців, укладено договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS]. Вважає, що спірне майно вибуло з його власності на підставі рішення суду, яке у подальшому скасовано, а тому наявні підстави для його витребування, визнання договору купівлі - продажу від 19.02.2015 року недійсним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що договір купівлі - продажу від 19.02.2015 року укладений у відповідності до вимог діючого законодавства, на час його укладення [PERSON] був законним власником спірного житлового будинку, а позивач у справі [PERSON] не набув права власності на частку житлового будинку [ADDRESS] через відсутність на час укладення спірного договору державної реєстрації на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради [PERSON] позовні вимоги в частині виселення зі спірного жилого будинку неповнолітньої [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що ці вимоги не відповідають інтересам дитини. Іншу частину позовних вимогою [PERSON] залишив на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хотенець Ю.А. надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, вирішити справу по суті відповідно до вимог чинного законодавства України . Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON] по 41/1200 частини кожному на підставі рішення суду від 17.08.2011 року. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені, припинено право власності [PERSON] на 41/1200 частин житлового будинку [ADDRESS], якою він володіє на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2011 року, стягнуто з [PERSON] матеріальну компенсацію вартості 41/1200 частини житлового будинку [ADDRESS] на користь [PERSON] в розмірі 9287 грн., припинено право власності [PERSON] на 41/1200 частин житлового будинку [ADDRESS] якою він володіє згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2011 року, стягнуто з [PERSON] матеріальну компенсацію вартості 41/1200 частини житлового будинку [ADDRESS] на користь [PERSON] в розмірі 9287 грн., визнано право власності на 82/1200 частин житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON], визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та виселено з приміщення, знято з реєстрації вказаних осіб у спірному житловому будинку. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.01.2015 року вказане заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.04.2014 року скасовано, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Дзержинський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області про припинення права власності на частку в спільному майні, зняття осіб з реєстрації та виселення. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. 19.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON], що діяла особисто від свого імені та як законний представник своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], укладено договір купівлі - продажу житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, який він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Даний висновок щодо застосування положень ст.388 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду України від 28.03.2012 року, 04.07.2012 року та 16.04.2014 року. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві. Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього. Спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. Стаття 126 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч.ч.1,2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичною або юридичною особи, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. На момент укладення договору купівлі - продажу житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 19.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON], що діяла особисто від свого імені та як законний представник своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], набрало законної сили рішення апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2015 року про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Дзержинський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області про припинення права власності на частку в спільному майні, зняття осіб з реєстрації та виселення. Враховуючий викладене, а також те, що на час укладення оспорюваного правочину, предметом якого був житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] право власності на останній по 41/1200 частині належало [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що спірний житловий будинок вибув з володіння [PERSON] поза його волею і він вправі витребувати його від добросовісних набувачів. Також, суд прийшов до висновку про недійсність договору купівлі - продажу від 19.02.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], що діяла особисто від свого імені та як законний представник своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], оскільки останній спрямований на порушення прав власників майна, зокрема [PERSON], якому на момент вчинення цього правочину належала 41/1200 житлового будинку [ADDRESS]. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині виселення відповідачів та зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] оскільки є наслідком недійсності вказаного вище правочину. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд солідарно стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved