Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирської області про виділення частки в натурі з майна спільної часткової власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами відповідно до договору дарування Ѕ частини житлового будинку, посвідченого 28.11.2014 року приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області. При цьому належна позивачу Ѕ частина спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в натурі не виділена, що порушує право позивача повноцінно володіти своєю часткою майна на власний розсуд. За таких обставин на підставі ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України просив суд виділити йому в натурі у власність Ѕ ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме хлів літера «Б», хлів літера «В», погріб літера «Пг», вбиральня літера «У», що являється об`єктом спільної часткової власності. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.11.2018 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.02.2019р. за клопотанням позивача з Брусилівської державної нотаріальної контори було витребувано спадкову справу, заведену до майна померлої [PERSON] та [PERSON] , з КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради було витребувано копію інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.03.2019р. було витребувано спадкову справу, заведену до майна померлого [PERSON] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.03.2019р. в якості відповідача у даній справі було залучено [PERSON] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.03.2019р. в якості відповідача у даній справі було залучено [PERSON] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.09.2019р. було витребувано відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 11.11.2019 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу та провадження у справі було зупинено. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.04.2020 року провадження у справі було поновлено після проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 03.07.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] не з`явились, надіслали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та провести розподіл спірного будинку відповідно до варіанту №1 висновку експерта від 20.03.2020 року, поклавши на відповідача [PERSON] понесені позивачем судові витрати. Розгляд справи просили проводити в їх відсутність (а.с. 39-40 т. 2). Представник співвідповідача Брусилівської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував (а.с. 18-19, т. 1). Співвідповідач [PERSON] та її представник адвокат Богданчук О.В. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. До суду надіслали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позовні вимоги [PERSON] щодо виділу належної йому частки спірного домоволодіння не визнають, оскільки вважають, що поділ нерухомого майна у добровільному або судовому порядку можливий лише за умови, якщо співвласники оформили своє право власності на зазначене майно. Вважають, що оскільки співвласником Ѕ частини спірного домоволодіння є померла [INFO] [PERSON] , при цьому її спадкоємцем є померлий [INFO] син [PERSON] , спадкоємцем якого в свою чергу є його донька [PERSON] , яка ще не зареєструвала своє право власності за спадщину у вигляді частині спірного домоволодіння, то виділ частки іншого співвласника, яким є позивач, на даний час є неможливим. Суд, дослідивши подані сторонами письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 23.12.1996р., виданого Брусилівською селищною радою Житомирської області на підставі договору передачі № 201 від 31.12.1996р., [PERSON] належав будинок [ADDRESS] (а.с. 59 т. 1). Право власності за [PERSON] на вказаний будинок було зареєстровано в КП « Житомирське обласне міжміське БТІ» 27.01.2010р. (а.с. 83 т. 1). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 33 т. 1) та після її смерті з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк звернулись [PERSON] та [PERSON] (а.с. 81 т. 1). 14.07.2010 р. нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області Отрищенко О.І. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у [ADDRESS] , та належав померлій [INFO] [PERSON] , матері [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, але не встигла оформити своїх спадкових прав. При цьому свідоцтво про право на спадщину на інших спадкоємців на Ѕ частину житлового будинку не видавалось (а.с. 88 т. 1). Право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у [ADDRESS] , було зареєстровано в КП « Житомирське обласне міжміське БТІ» за [PERSON] 06.08.2010 р. (а.с. 89 т.1). 04.11.2010р. [PERSON] подарував Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] по ј частині будинку кожній, що підтверджується копією договору дарування Ѕ частини житлового будинку, посвідченого 04.11.2010р. нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області Отрищенко О.І. (а.с. 96 т. 1). 28.11.2014р. на підставі укладеного між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони договору дарування Ѕ частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенко О.І., [PERSON] , позивач у даній справі, набув право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 7). Також судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 132 т. 1). Після його смерті з заявою про прийняття спадщини до Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулась його дочка [PERSON] (а.с. 131 т. 1). При цьому син померлого [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалось. Також встановлено, що [PERSON] 10.09.2013 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 156 т. 1). Крім того встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 188 т.1) та спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 204 т. 1 ). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватись і розпоряджатись належним їм у певних частках майном, що складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. При цьому згідно ст. 356 ЦК України суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Як встановлено судом, Ѕ частина спірного будинку [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу [PERSON] , інша Ѕ частина вказаного будинку належить на праві власності померлій [PERSON] . В своїх позовних вимогах [PERSON] просить виділити йому в натурі у власність належну йому Ѕ ідеальну частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 908/03.20 від 20.03.2020р. поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , з незначним відхиленням від рівності часток співвласників є можливим за двома варіантами (а.с. 215-242 т. 1). При цьому за висновком експерта для ізоляції виділеної частини житлового будинку у кожному з варіантів необхідно зробити певні перепланування та переобладнання та власником, частка якого збільшиться в результаті виділу майна в натурі, має бути сплачена іншому власнику відповідна грошова компенсація. Судом встановлено, що [PERSON] згідно вказаного висновку експерта було внесено на депозитний рахунок суду згідно квитанції № 188 від 24 червня 2020 року суму в 1146 грн. в рахунок подальшої компенсації іншому співвласнику спірного домоволодіння за зменшення його ідеальної частки у спільній частковій власності у вказаному домоволодінні при його поділі в натурі (а.с. 22 т. 2). Втім, незважаючи на технічну можливість поділу зазначеного домоволодіння, суд вважає такі вимоги позивача передчасними до набуття спадкоємцями померлої співвласниці спірного майна [PERSON] права власності на належну їй Ѕ частку у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у встановленому законом порядку. Так, ч. 4 ст. 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) припиняється у момент її смерті. З огляду на таке, визнання за особою, правоздатність якої припинилась внаслідок смерті, в даному випадку за [PERSON] , права власності на майно, що залишиться після виділу ідеальної частки іншого співвласника, в даному випадку [PERSON] , у спільній частковій власності, присудження їй грошової компенсації через зменшення її ідеальної частки не відповідає вимогам ст. 25 ЦК України. При цьому співвідповідач [PERSON] є лише спадкоємицею майна, що залишилось після смерті її батька [PERSON] , який в свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , до складу якої входить Ѕ частина спірного будинку [ADDRESS] , однак не є його власницею. Так, згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ч. 4 ст. 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. При цьому згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим, ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Аналіз наведених норм цивільного закону в сукупності дає підстави вважати, що право власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, виникає у спадкоємця лише після отримання ним свідоцтва про право на спадщину на таке майно та реєстрації цього права відповідно до закону. З огляду на викладене, визнання права власності на майно, що залишиться після виділу ідеальної частки іншого співвласника у спільній частковій власності, в даному випадку позивача [PERSON] , за спадкоємцем, що не набув у встановленому порядку права власності нерухоме спадкове майно, в даному випадку на ідеальну частку у спільній частковій власності на житловий будинок, а саме за співвідповідачем [PERSON] , а також присудження їй грошової компенсації через зменшення такої ідеальної частки не відповідає положенням ст.ст. 328, 334, 1297 ЦК України. За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] про виділ в натурі належної йому на праві спільної часткової власності Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у [ADDRESS] , необхідно відмовити. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 3 ч. 3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Згідно ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Так, на підставі клопотання позивача судом було витребувано з КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради копію інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . При цьому згідно наданого розрахунку (а.с. 46 т. 1) сума понесених КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради витрат у зв`язку з поданням доказів на вимогу суду становить 626 гривень, які у відповідності з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача [PERSON] на користь КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради. На підставі викладеного та

Outcome: approved