Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Свій позов мотивує тим, що з червня 2006 року, він перебував з відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.11.2015 року. Зараз вони проживають окремо. Зазначає, що від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що до теперішнього часу він та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Зараз дитина мешкає разом з відповідачем. Спілкуватись з дитиною на даний час і впродовж останніх 1,5 року він не має змоги оскільки відповідач йому перешкоджає в цьому та не дає йому зустрічатися з донькою. На його прохання дитину не надає, вимагає гроші в обмін на можливість спілкування з дитиною. Останній раз коли він намагався поспілкуватись з дитиною, вибіг батько відповідача з сокирою у руках і погрожував йому фізичною розправою, і все це на очах у дитини. Орган опіки та піклування на його скарги та заяви не реагує. Разом з тим, як йому відомо, відповідач, яка систематично вживає наркотичні засоби та веде хаотичне невпорядковане життя, без його згоди приймає одноособові рішення щодо виховання дитини. Під час спільного проживання мати не приділяла належної уваги до дитини, не займалася з нею в плані розвитку, її більше цікавили розваги, а після того як суд почав розглядати справу про розлучення, навіть зареєструвалась приватним підприємцем, лише для того, щоб була можливість визначити місце проживання дитини в будинку своїх батьків і отримувати з нього аліменти для забезпечення в першу чергу себе, а не дитини. Вважає, що як батько має повне право на безперешкодне спілкування зі своєю донькою, так як на цей час не існує будь-яких випадків, коли закон обмежує його право на спілкування з дитиною. Зазначає, що у відповідача немає обґрунтованої відповіді, чому саме вона не дозволяє йому зустрічатися з донькою. Пояснює, що це по-перше, обмежує його права щодо дитини, по-друге, він бажає зустрічатися зі своєю донькою, а не з колишньою дружиною. Також вказує, що донька його любить та поважає, а відповідач навмисно психологічно травмує дитину. Зазначає, що на вихідні міг би забирати доньку до себе додому, так як він мешкає в квартирі, з окремими кімнатами для доньки, яка має всі умови для дитини, згідно висновку органу опіки та піклування. На підставі вищевикладеного, просить суд: 1. Зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою. 2. Винести судове рішення, яким встановити час та дні для його зустрічей з донькою: - кожного понеділка з 15:00 год. до 19:30 год.; - кожної середи з 15:00 год. до 19:30 год.; - кожної п'ятниці (коли не забиратиму доньку додому) з 15:00 год. до 19:30 год. 3. Винести судове рішення, яким встановити дні, по яких він буде забирати дитину до себе додому, а саме: кожного першого та третього тижня місяця з 17:00 год. п'ятниці до 19:30 год. неділі. 4. Винести судове рішення, яким встановити йому час проводити з дитиною під час канікул: один тиждень під час зимових канікул та один місяць під час літніх канікул. 31.05.2016 року відповідач [PERSON] подала до суду заперечення на позовну заяву. Свої заперечення мотивує тим, що ознайомившись зі змістом позовних вимог вбачається, що позивач у своєму позові зазначає, що вона зі свого боку вчиняє перешкоди на побачення з дитиною - [PERSON] впродовж останніх півтора року. Зазначене твердження позивача повністю не відповідає дійсності виходячи з наступного. 11 листопада 2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у цивільній справі № 308/1782/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітньої дитини, згідно якого визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] з матірю - [PERSON] [INFO]. Крім цього, даним рішенням суду вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Зазначає, що позивач по сьогоднішній день не надає ніякої допомоги і не бере ніякої участі у вихованні спільної доньки, не надає будь-якої підтримки і немає бажання спілкуватися з дитиною, фактично свідомо ухиляється від її виховання, а також розповсюджує недостовірну інформацію щодо неї, яка порочить її честь та гідність. Вказує, що за останні півтора року позивач на сплатив жодної гривні аліментів на утримання дитини, що підтверджується розрахунком заборгованості. Вважає, що все це свідчить пре те, що батько малолітньої доньки [PERSON] свідомо ухиляється від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не забезпечує. Також вважає, що рішення суду необхідне позивачу виключно для задоволення своїх меркантильних інтересів у вигляді можливості отримувати матеріальну допомогу в сумі 150 Євро на дитину на території Словацької республіки, громадянином якої він являється. Враховуючи наведене, просить суд позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини задовольнити частково, а саме встановити графік зустрічей [PERSON] з дитиною- Романюк [PERSON] - два рази в тиждень в присутності матері [PERSON] з дотриманням режиму дитини. В іншій частині позову відмовити. В судове засідання позивач не зявився, однак, представник позивача [PERSON] подав через канцелярію суду заяву від 11.08.2016 року про розгляд справи за відсутності позивача, в якій зазначає, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі, просять задовольнити їх повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася, представник відповідача [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі. Також, у заяві зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі. Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Однак, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надав суду висновок № 266/12-26 від 04.05.2016 року щодо участі у вихованні малолітньої дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Зі змісту даного висновку вбачається, що громадянин [PERSON], [INFO], перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], [INFO] Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина зареєстрована у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області та видано свідоцтво про народження серії І-ФМ № 117338 від 29.09.2008 року в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 1195. Згодом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2015 року справа № 308/1782/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], визначено з матірю. Питання щодо визначення способів участі гр. [PERSON] у вихованні своєї малолітньої дитини, розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини яка відбулась 26.04.2016 року. З пояснень наданих батьком дитини випливає, що гр. [PERSON] впродовж тривалого часу чинить йому перешкоди та не дає можливості спілкуватись з своєю дитиною, брати участь у її вихованні і взагалі просто бачитись з дитиною. Він неодноразово намагався врегулювати з матірю дитини питання щодо виховання та спілкування з донькою, однак на сьогоднішній день ніяких результатів це не дало. Мати дитини на засідання комісії не зявилась, хоча була повідомлена запрошенням від 22.04.2016 року № 250/12-34. За місцем проживання гр. [PERSON], проведено обстеження умов проживання та складено відповідний акт з якого встановлено, що умови проживання в помешканні є добрими, квартира обладнана всіма необхідними комунальними зручностями, знаходиться на пятому поверсі пятиповерхового будинку, складається з чотирьох кімнат облаштованих сучасними меблями, та побутовою технікою, у квартирі створені всі належні умови для проживання та виховання дитини. Надані батьком дитини документи свідчать про те, що він також є матеріально забезпеченим, за місцем проживання і роботи характеризуються позитивно, алкогольними напоями не зловживає на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, стан здоровя не перешкоджає йому приймати участь у вихованні дитини. [PERSON], як батько усвідомлює та розуміє свій обовязок приймати участь у вихованні малолітньої доньки, має бажання виховувати її, спілкуватися з нею, віддаючи свою турботу і батьківську любов. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому вважає доцільним встановити батьку дитини гр. [PERSON], наступний порядок зустрічі з його донькою: - щопонеділка та щосереди з 16.00 до 19.30 год.; - 1 та 3 суботу місяця з 13.00 до 18.00 год.; - 2 та 4 неділю місяця з 10.00 до 15.00 год.; - спільний відпочинок протягом двох тижнів під час літніх канікул та одного тижня під час зимових канікул дитини; - зустрічі проводити без присутності матері дитини, але за обовязкового врахування стану здоровя, інтересів та потреб дитини. Батькам дитини рекомендовано знайти взаєморозуміння в питаннях виховання малолітньої дитини для її подальшого нормального розвитку, сприйняття та усвідомлення сімейних цінностей та моралі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Зі змісту ст. ст. 141, 142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В свою чергу, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків. Ст. 150 СК України закріплений обовязок батьків щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За положеннями ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Так, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надав суду висновок № 266/12-26 від 04.05.2016 року щодо участі у вихованні малолітньої дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Зі змісту якого вбачається, що враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому вважає доцільним встановити батьку дитини гр. [PERSON], наступний порядок зустрічі з його донькою: - щопонеділка та щосереди з 16.00 до 19.30 год.; - 1 та 3 суботу місяця з 13.00 до 18.00 год.; - 2 та 4 неділю місяця з 10.00 до 15.00 год.; - спільний відпочинок протягом двох тижнів під час літніх канікул та одного тижня під час зимових канікул дитини; - зустрічі проводити без присутності матері дитини, але за обовязкового врахування стану здоровя, інтересів та потреб дитини. Батькам дитини рекомендовано знайти взаєморозуміння в питаннях виховання малолітньої дитини для її подальшого нормального розвитку, сприйняття та усвідомлення сімейних цінностей та моралі. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Однак, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача - [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні підлягає до задоволення та узгоджується з рекомендаціями органу опіки та піклування. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved