Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в якому просить суд визнати за ним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності : - на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 53,3 кв.м., розташованого за адресою : [ADDRESS] ; - на Ѕ частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га., кадастровий номер 6322255100:01:002:0097, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площею 0,06 га., кадастровий номер 6322255100:01:002:0096, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі [PERSON] він перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області 09 лютого 2013 року, актовий запис №04. За час перебування у шлюбі з [PERSON] 05 вересня 2018 року ними було придбано житловий будинок загальною площею 53,3 кв.м. та дві земельні ділянки : земельну ділянку площею 0,35 га., для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,06 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки № 272683487 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2021 року відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить вищевказане нерухоме майно. Згоди щодо поділу спільного майна придбаного за час перебування у шлюбі між ними не досягнуто. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. В підготовчому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі та проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як визначено в ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст. ст. 368 ЦК України), відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспорт засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області 09 лютого 2013 року, актовий запис №04. За час перебування у шлюбі з відповідачем, а саме 05 вересня 2018 року ними було придбано житловий будинок загальною площею 53,3 кв.м. та дві земельні ділянки : земельну ділянку площею 0,35 га., для ведення особистого селянського господарства, а також площею 0,06 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки № 272683487 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2021 року відповідачу на праві приватної власності належить нерухоме майно: - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га., з кадастровим номером 6322255100:01:002:0097, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площею 0,06 га., з кадастровим номером 6322255100:01:002:0096, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - житловий будинок загальною площею 53,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . З наведених вище доказів видно, що житловий будинок площею 53,3 кв.м., та дві земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,35 га., та площею 0,06 га., були набуті сторонами, як подружжям за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя та позивач має законне право на її поділ. Також враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна суд, вважає, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя для належного захисту у спірних правовідносинах, необхідно визнати за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку та земельних ділянок. На підставі ст.ст. 10,12,13,200,206,259,263,264,265 ЦПК України, ст.ст. 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69,70 СК України, суд. -

Outcome: approved