Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] міської ради Кіровоградської області, про переведення прав забудовника, обгрунтовуючи їх тим, що 06.03.1978 року помер його батько [PERSON], який за життя, відповідно до Рішення № 139 виконкому Бобринеуццької міської ради депутатів трудящих, набув право на індивідуальне будівництво житлового будинку від 12.04.1974 року та 24.04.1974 року підписав договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будинку, за адресою пров. Миру, 19, м. Бобринець Кіровоградської області, при цьому будівництво не закінчив. Після смерті [PERSON] все майно та майнові права за законом успадкувала дружина спадкодавця та його мати [PERSON], яка вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована та постійно проживала в вищевказаному житловому будинку, який добудувала після смерті спадкодавця [PERSON], але не здала в експлуатацію та не зареєструвала право власності на нього, тобто не завершила будівництво. 28 січня 2002 року [PERSON] померла, після її смерті він як спадкоємець першої черги прийняв спадщину та звернувся до нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса йому було відмовлену оскільки спадковий житловий будинок не було введено в експлуатацію. За вказаних вище обставин він змушений звернутися до суду з питанням переведення прав забудовника. В судовому засіданні позивач, позов підтримав та просить суд його задовольнити посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер 06 березня 1978 року та [PERSON], яка померла 28 січня 2002 року, що підтверджується, копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 26.02.1972 року [PERSON] бюро ЗАГС Кіровоградської області (а.с. 8), копією свідоцтв про народження, серії І-ОЛ № 273867 виданого 15.09.1972 року [PERSON] бюро ЗАГС Кіровоградської області на ім»я [PERSON] (а.с. 9), копією свідоцтва про смерть, серії І-ОЛ № 358380 виданого 07.03.1978 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Кіровоградської області (а.с. 10) та копією свідоцтва про смерть, серії І-ОЛ № 149204 виданого 29.01.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.11). За життя [PERSON] відповідно до рішення № 139 виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих, набув право на індивідуальне будівництво житлового будинку від 12.04.1974 року та 24.04.1974 року підписав договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального будівництва житлового будинку за адресою: пров. Миру, буд № 19, м. Бобринець Кіровоградської області, але будівництво не закінчив (а.с. 14, а.с. 15-16). Але, при цьому, у вказаному договорі відсутня відмітка про здачу в експлуатацію будинку та про реєстрацію права власності на нього в Кіровоградському ОБТІ. Відповідно до змісту ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР, що діяв на час виникнення спадкових правовідносин, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована та постійно проживала в житловому будинку по пров. Мира буд. 19, м. Бобринець Кіровоградської області, який добудувала після смерті спадкодавця, але не здала в експлуатацію та не зареєструвала право власності на нього, тобто не завершила будівництво відповідно до чинного на той час законодавства, що підтверджується записами в будинковій книзі від 09.02.1980 року та технічним паспортом на житловий будинок від 07.01.1986 року (а.с. 17-19, 20-23). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 95-2016 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру , наданих [PERSON] державною нотаріальною конторою 13.07.2016 року [PERSON] за життя заповіти на житловий будинок по пров. Миру, буд. № 19 в м. Бобринець Кіровоградської області, не посвідчувала, єдиним спадкоємцем всього майна померлої [PERSON] є позивач [PERSON] (а.с. 36-62). Постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 10.06.2016 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON], було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований за адресою: пров. Мира, буд. № 19, м. Бобринець Кіровоградська область, після смерті [PERSON], оскільки право власності згідно законодавства України, яке діяло до 2013 року, на зазначений житловий будинок не зареєстроване (а.с. 12). З технічного паспорта від 07.01.1986 року на житловий будинок по пров. Мира, буд. № 19 м. Бобринець Кіровоградської області також вбачається, що вказаний вище житловий будинок на даний час добудований (а.с.20-23). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право забудовника житлового будинку по пров. Мира, буд. № 19, м. Бобринець, Кіровоградської області, після його смерті, його дружина [PERSON] вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована та постійно проживала в вказаному вище житловому будинку, таким чином набувши права забудовника вказаного вище будинку, який добудувала після смерті спадкодавця, тому позивач, як спадкоємець її майна за законом має право спадкування права забудовника цього будинку. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати, з урахуванням обставин справи та змісту позову, слід залишити за позивачем.

Outcome: approved