Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.06.2013р. на майдані Маяковського у м. Кривий Ріг сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення автомобіля SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності позивачу, та автомобіля SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності ПрАТ «ВТП «Укренергочермет». Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.07.2013р. винним у порушенні Правил дорожнього руху України визнано водія автомобіля SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], [PERSON] Відповідальність заподіювача шкоди була застрахована у ПрАТ «СТ «ГАРАНТІЯ», яка виконала свої зобов'язання по сплаті позивачу страхового відшкодування у розмірі 3390 грн. Проте позивач тривалий час був не в змозі отримати франшизу у розмірі 500 грн., т.я. відповідач уникав спілкування з ним, не відповідав на телефонні дзвінки. Виплата франшизи була здійснена [PERSON] лише 17.10.2013р. після попередження, що позивач має намір звертатися до суду. В зв'язку з викладеними обставинами [PERSON] зазначає, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10000грн. та просить стягнути з відповідача [PERSON] Факт завдання моральних страждань він обґрунтовує тим, що до часу отримання страхового відшкодування та франшизи він самостійно вимушений був шукати гроші для ремонту автомобіля, змінювати витрати свого сімейного бюджету на вказані цілі, турбуватися та нервувати через це. Крім того, емоційне хвилювання було завдано позивачу через турботу за дружину, яка перебувала за кермом автомобілю SKODA «Fabia» державний номер [NUMBER] на час дорожньо-транспортної пригоди, при цьому була вагітною. Пошкодження автомобіля змінило звичайні плани їхньої родини, вони вимушені були користуватися громадським транспортом, відмовлятися від виконання окремих доручень по роботі, втрачати через це можливість отримати заробіток. Крім того, позивач зазначає, що поніс витрати в зв'язку з отриманням правової допомоги у розмірі 1500грн. та сплаті судового збору у розмірі 229,41 грн., які підтверджує відповідними квитанціями та просить стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністі за наявними в справі доказами та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Посилався на те, що в позові не вказано в чому саме полягає моральна шкода, завдана [PERSON], в чому втілювалися душевні страждання позивача, з яких міркувань він виходив, визнаючи її розмір та не надано жодного доказу в підтвердження розрахунку цієї шкоди. Зазначив, що страхова компанія повністю та своєчасно відшкодувала позивачу страхове відшкодування за пошкодження технічного стану автомобілю, більш того відповідач добровільно, не маючи до того правового обов'язку, відшкодував позивачу суму франшизи, яку повинно було відшкодовувати підприємство, де він працює. Також звертав увагу суду, що пошкодження автомобіля SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], носили не значний характер та не призвели до нездатності його експлуатувати, а також на відсутність даних про погіршення стану здоров'я дружини позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про використання ним автомобілю в зв'язку з трудовими обов'язками та вплив відсутності автомобілю на розмір заробітної плати. Представник ПрАТ «ВТП «Укренергочермет» за довіреністю Щоголева О.А. в судовому засіданні позовні вимоги також вважала необґрунтованими, у власній позиції посилалася на доводи адвоката [PERSON] Крім того, зауважила, що [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності ПрАТ «ВТП «Укренергочермет», та знаходився у відрядженні за наказом вказаного підприємства, розмір його середньомісячної заробітної плати становить 558 грн. Відповідальність водія вказаного автомобілю підприємством була застрахована, страхове відшкодування страховиком на користь позивача здійснено своєчасно, обов'язок по відшкодуванню франшизи покладається на підприємство як на страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, відповідач ніяким чином не міг впливати на строки отримання вказаних виплат. Крім того, вважала, що вимоги про покладання на відповідача витрат в зв'язку з отриманням правової допомоги у розмірі 1500грн. не відповідають розрахунку таких витрат, який передбачений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», крім того не відповідають фактично виконаним правовим послугам, т.я. інтереси позивача в суді не були представлені відповідним представником юридичної компанії. Вивчивши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Так судовим розглядом встановлено, що 17.06.2013р. о 10:45 на перехресті з круговим рухом на майдані Маяковського у м. Кривий Ріг сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Із змісту постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.07.2013р. вбачається, що винним у порушенні п.п.2.3-б,13.1 Правил дорожнього руху України визнано винним водія автомобілю SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ст.124 КУпАП (а.с.5). Вказана постанова суду при розгляді даної справи має преюдиціальне значення у відповідність до положень ч.4 ст.61 ЦПК України, якою встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], є власністю позивача [PERSON] (а.с.14). Матеріали цивільної справи свідчать, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 17.06.2013р. автомобілю SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], було завдано технічні пошкодження, а саме у вигляді подряпин на задньому бампері та деформацію в центральній та праві частині зі складами металу на кришці багажнику(а.с.6,7,44-49). Положеннями ст. 1187 ч. 2 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Встановлено, що автомобіль SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], належить на праві власності ПрАТ «ВТП «Укренергочермет». Відповідач [PERSON] з 05.08.2003р. і по теперішній час є працівником вказаного підприємства. У відповідність до наказу №1021 від 14.06.2013р. про відрядження ПрАТ «ВТП «Укренергочермет», виконуючи обов'язки водія автотранспортних засобів 17.06.2013р. у м. Кривий Ріг, здійснював перевозку працівників підприємства (а.с. 66-69). Крім того встановлено, що 12.03.2013р. ПрАТ «ВТП «Укренергочермет» уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №2-32-558/20.1/13, застрахувавши подію, внаслідок якої буде заподіяна шкода третім особам за участю автомобілю SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER], внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого, із розміром франшизи 510грн., що підтверджується полісом № АЕ/1218944 ПрАТ «СК «ГАРАНТІЯ» (а.с.70-71). На виконання умов страхування страховик ПрАТ «СК «ГАРАНТІЯ» з дотримання строків, визначених п.4 договору №2-32-558/20.1/13, 30.08.2013р. виплатила позивачу [PERSON] на відшкодування завданої йому під час дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди на суму 3900 грн. за виключенням суми франшизи у розмірі 510грн., страхове відшкодування у сумі 3390грн., що підтверджується страховим актом №110/13, договором про узгодження розміру страхової виплати та платіжним дорученням №67 від 30.08.2013р. (а.с.38-50). Поряд з цим встановлено, що ані відповідно до умов договору №2-32-558/20.1/13 від 12.03.2013р., ані відповідно до положень Закону України «Про обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не випливає обов'язку страховика ПрАТ «СК «ГАРАНТІЯ» щодо відшкодування моральної шкоди третім особам за участю автомобіля SKODA «Fabia», державний номер [NUMBER]. За таких обставин, при вирішенні позовних вимог [PERSON], суд виходить із загальних підстав відповідальності за завдану моральну шкоду, встановлених ст.1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України, які до даних правовідносин не застосовуються. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На обґрунтування висунутих вимог щодо відшкодування завданої моральної шкоди позивач [PERSON] посилається на неправомірність дій відповідача [PERSON], який тривалий час не сплачував позивачу суму франшизи, уникав спілкування, не відповідав на телефонні дзвінки і здійснив виплату лише 17.10.2013р. після попередження про намір позивача звертатися за захистом своїх прав до суду. Суд зауважує, що відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до п.2.3.8 договору №2-32-558/20.1/13 від 12.03.2013р. обов'язок по компенсуванню потерпілій особі суми франшизи покладено на страхувальника. Крім того, як вказувалося судом вище, обов'язок по відшкодуванню у повному обсязі шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ч. 2 ст. 1187 ЦК України покладається на володільця транспортного засобу. За таких обставин суд робить висновок, що обов'язок по відшкодуванню суми франшизи несе ПрАТ «ВТП «Укренергочермет», а факт добровільної сплати за рахунок власних коштів [PERSON] на користь позивача 510грн. не може оцінюватися судом як дії, що спричинили позивачу моральних страждань. Крім того, як зазначалося судом вище, сама сума страхового відшкодування була отримана позивачем своєчасно, у відповідність до вимог, встановлених законодавством та умовами договору страхування, про що свідчить особисте зауваження позивача про відсутність матеріальних та моральних претензій. За таких обставин суд не вбачає наявності причинного зв'язку між твердженнями позивача про необхідність самостійно відшукувати гроші для ремонту автомобілю, змінювати звичайні витрати свого сімейного бюджету, втрачати через це рівновагу та сон, та діями відповідача [PERSON] , не вбачаючи вини останнього у фактичному терміні отримання позивачем суми страхового відшкодування та франшизи. Також суд зазначає, що доводи позивача щодо зменшення розміру заробітку через подію дорожньо-транспортної пригоди жодними доказами з його боку не підтверджені. Крім того, суд звертає увагу на те, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу ст.130,132-134 КЗпП України. За таких обставин, вимоги [PERSON] про покладання на [PERSON] обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок душевних страждань та сильних емоційних переживань за вагітну дружину, яка керувала його автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди, та через необхідність терпіти незручності в пересуванні громадським транспортом, суд вважає безпідставними. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених законом. З врахуванням встановлених вище обставин справи та відповідних ним правовідносин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed