Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в який просить шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної службу Харківського міського управління від 02 червня 2012 року між ним та [PERSON] розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те що, на протязі останніх років сумісне сімейне життя між нею та відповідачем погіршилось, взаєморозуміння та довіра між подружжям відсутня. Шлюбно-сімейних відносин не має, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сімї не можливо і не є доцільним. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала, та в свою чергу звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме виділити у власність [PERSON] ? частину квартири № 223, яка знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграда, 41-А., та виділити у власність [PERSON] ? частину квартири № 223, яка знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграда, 41-А. В обґрунтування своїх позовних вимог, вказала, що під час шлюбу з позивачем, відповідачем за зустрічним позовом [PERSON], була придбана у власність однокімнатна квартира № 223, що розташована за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграду, б. 41-А, в м. Харкові, та зазначила що дана квартира була придбана за спільні кошти. Позивач, відповідач за зустрічним позов [PERSON] проти задоволення позовних вимог викладених у зустрічному позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 червня 2012 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 369, після укладання шлюбу прізвище дружини «Семенко», (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 185878). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 36076689 від 08.04.2012 року, вбачається, що відповідно до договору купівлі продажу, квартири, серія та номер: 332, виданий 25.02.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON][ADDRESS], у будинку 41-А, що розташована по проспекту Героїв Сталінграда в м. Харкові на праві приватної власності належить [PERSON]. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитині інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейних відносин не має, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Спільного господарства не ведуть з січня 2015року. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено, тому подальше збереження сімї та не доцільно. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до положень ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за ас шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Постановою Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України. Уразі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За таких обставин суд вважає що вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved