Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що своїми діями відповідач порушує права позивача на проживання в жилому приміщенні, що стало підставою для звернення до суду. До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на виконання ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва, посвідченого 23.09.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу? позивачеві [PERSON] належить право власності на нерухоме майно - 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Позивач неодноразово звертався до позивача, а також до правоохоронних органів з метою захисту своїх прав та інтересів, порушення яких полягає у тому, що відповідач [PERSON], яка є власником іншої частини квартири, не пускає позивача до квартири, не дозволяючи йому використовувати житло для проживання в ньому. Такі обставини підтверджуються відповідними заявами, а також рапортом дільничного інспектора міліції на а.с. 8-9, 36 Положеннями ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1 та 3 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власністю, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved