Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна, Київського районного суду м.Одеси, про відновлення права на судовий захист, з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, просив: 1. Зобов'язати Київський районний суд м. Одеси: 1) відновити незаконно вилучені з матеріалів справи № 390/07 документи: - ухвалу судді Сватаненко В.І. від 26.11.03 р. про прийняття позову до свого провадження; - лист профкомітета ІМТП від 17.10.88 р. з висновком по позову від 21.05.88 р.; - постанову Президіуму Одеського облсуду від 26.04.89 р.; - ухвалу судді Рева С.В. від 14.12.06 р. про відкриття провадження по справі № 2-4804/04; 2) виключити з матеріалів справи № 2-4804/04 (2-390/07) підроблену ухвалу на а.с. 178 т.2; 3) розділити справи № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/04 (2-390/07); 4) постановити рішення по справі № 2-2298/06; 5) зареєструвати та розподілити через АСДС позов до Іллічівського морського торговельного порту під вхідним номером 520/842/14-ц від 27.01.2014 та уточнену заяву вх. 33306 від 02.09.2014; 6) присвоїти новий порядковий номер справі № 520/842/14-ц; 7) постановити ухвалу про прийняття до провадження або про мотивовану відмову за кожною вимогою, що містяться у вказаній позовній заяві та доповненні до неї, зареєстрованій під вхід. № 33069 від 02.09.2014; 8) відновити в справі № 520/842/14-ц незаконно вилучений аркуш позовної заяви та додані письмові докази на 69 арк.; 9) розглянути заяву від 28.04.2014 р. про витребування письмових доказів по справі; 10) зареєструвати та розподілити через АСДС в порядку, передбаченому ч. 2, 3 ст. 11-1 ЦПК України: - заяву позивача «Про поновлення права на працю та судовий захист» під вхідним номером 29149 від 30.07.2012 (а.с.26т.1); - заяву про відновлення судового провадження під вхідним номером 1755 від 23.01.2009р. та прийняти її до провадження; - заяву під вхідним номером 34157 від 10.09.2012; 11) зареєструвати та розподілити через АСДС та прийняти до провадження позов до держави України від 05.05.2015; 2. Визнати таким, що набрало законної сили рішення Київського районного суду м.Одеси по справі 2-4804/04 (390/07) від 15.03.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 1988, 1989 роках позивач звертався до Кихївського районного суду м.Одеси та Іллічівського районного суду м.Одеси за захистом своїх порушених внаслідок незаконного звільнення трудових прав, проте, до постановлення рішення по вказаних справах, матеріали судових проваджень були втрачені. У зв'язку із цим позивач звертався до Київського районного суду м.Одеси за захистом своїх трудових прав в порядку позовного провадження, з заявами про відновлення втрачених проваджень, а також в 2015 році звернувся з позовом до Держави Україна про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду. Позивач вважає, що внаслідок незаконних дій з боку посадових осіб Київського районного суду м. Одеси (голови, суддів, працівників апарату), протягом тривалого часу систематично порушується його право на судовий захист внаслідок втрати та фальсифікації документів, порушення правил реєстрації заяв з використанням автоматизованої системи документообігу суду (АСДС), передачі справ за його участі суддям, що не мають права їх розглядати згідно вимог процесуального закону. Позовні вимоги в частині зобов'язання відновлення незаконно вилучених з матеріалів справи № 390/07 документів мотивовані тим, що вказані документи в матеріалах справи відсутні, хоча зазначені в описі матеріалів справи, ухвала суду, що міститься на а.с.178 т.2 зазначеної справи є сфальсифікованою, оскільки замість неї судом було винесено іншу ухвалу, копія якої є в розпорядженні позивача. Позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити розділення справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/04 (2-390/07), постановити рішення по справі № 2-2298/06, визнати таким, що набрало законної сили рішення Київського районного суду м.Одеси від 15.03.2007 р. по справі 2-4804/06 (2- 390/07) мотивовані тим, що вказані справи об'єднані незаконно, ухвала про їх об'єднання є сфальсифікованою, оскільки ухвалою суду від 17.08.2006 р. таке об'єднання забороняється, апеляційне провадження по скарзі Іллічівського морського торговельного порту на рішення Київського районного суду м.Одеси від 15.03.2007 р. було відкрито незаконно, колегія суддів Апеляційного суду винесла завідомо незаконне рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід визнати таким, що набрало законної сили. Позовні вимоги в частині зобов'язання зареєструвати та розподілити через АСДС позов до Іллічівського морського торговельного порту під вхідним номером 520/842/14-ц від 27.01.2014 та уточнену заяву вх. 33306 від 02.09.2014, присвоїти новий порядковий номер справі № 520/842/14-ц, постановити ухвалу про прийняття до провадження або про мотивовану відмову за кожною вимогою, що містяться у вказаній позовній заяві та доповненні до неї, зареєстрованій під вхід. № 33069 від 02.09.2014, відновити в справі № 520/842/14-ц незаконно вилучений аркуш позовної заяви та додані письмові докази на 69 арк., розглянути заяву від 28.04.2014 р. про витребування письмових доказів по справі мотивовано тим, що позивач 27 січня 2014 року пред'явив позов до Іллічівського морського торговельного порту з вимогами про видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати і компенсації за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди, 02.09.2014 р. надав уточнену позовну заяву, проте, всупереч вимогам ст. 11-1 ЦПК України, справу було розподілено судді в ручному режимі, в матеріалах справи протокол розподілу відсутній, після неодноразового задоволення апеляційних скарг на ухвали суду, справа знов була передана на розгляд тій самій судді, зміст позовних вимог, зазначених в ухвалі суду про відкриття провадження у справі не відповідає змісту позовних вимог, заявлених позивачем, заява позивача про витребування доказів від 28.04.2014 р. дотепер не розглянута, з матеріалів справи зник останній аркуш оригінальної позовної заяви та додатки на 69 аркушах. Позовні вимоги в частині зобов'язання зареєструвати та розподілити через АСДС в порядку, передбаченому ч. 2, 3 ст. 11-1 ЦПК України заяву позивача «Про поновлення права на працю та судовий захист» під вхідним номером 29149 від 30.07.2012 мотивовані тим, що позивач надав до Київського районного суду м.Одеси вказану заяву «Про поновлення права на працю та судовий захист, гарантованих ст. 43, 55 Конституції України та ст. 8, 23 «Загальної декларації прав людини» (ООН 1948р.)», яка є позовною, проте у встановленому порядку її не було зареєстровано в АСДС Київського районного суду м.Одеси. Позовні вимоги в частині зобов'язання зареєструвати та розподілити через АСДС в порядку, передбаченому ч. 2, 3 ст. 11-1 ЦПК України заяви позивача про відновлення судового провадження під вхідним № 1755 від 23.01.2009р., № 34157 від 10.09.2012 та прийняти їх до провадження обґрунтовані тим, що позивачем було подані відповідні заяви, які у встановленому порядку через АСДС не розподілені, справа передана на розгляд судді Київського районного суду м.Одеси Калашніковій О. І. незаконно, оскільки справа розглядалась суддею того ж суду Літвіновою І. А., яка у встановленому законом порядку не звільнена, продовжує ходити на роботу. Позовні вимоги в частині зобов'язання зареєструвати, розподілити через АСДС та прийняти до провадження позов до держави України від 05.05.2015 мотивовані тим, що зазначений позов був зареєстрований в АСДС невірно, оскільки в протоколі розподілу відсутні обов'язкові реквізити щодо сторін та дати пред'явлення позову, провадження у справі було відкрито, потім закрито, вказану ухвалу було скасовано, справу повернуто до Київського районного суду м.Одеси, роз'єднано позовні вимоги до Держави Україна, суддів та працівників суду (справа № 520/12455/15-ц) та позовні вимоги, що випливають з трудових відносин, по справі № 520/12455/15-ц суддею Київського районного суду м.Одеси Васильків О. В. було заявлено самовідвід, справу передано на розгляд судді Реві С. В., який до теперішнього часу не постановив ухвали про прийняття справи до свого провадження або іншої ухвали, вважає, що справу передано йому на розгляд незаконно, подав до Одеського окружного адміністративного суду позов до керівника апарату Київського районного суду м.Одеси та його заступника, розгляд справи не здійснює. Представник Київського районного суду м.Одеси позов не визнала, посилаючись на те, що при розгляді справ та звернень позивача порушень закону допущено не було, просила в задоволенні позову відмовити. Представники Держави України, ДП «Іллічівський морський торговельний порт» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 2-390/07 Київського районного суду м.Одеси, цивільної справи № 520/842/14ц, оглянувши наявні в Єдиному реєстрі судових рішень процесуальні документи за справами № 520/4533/14-ц, 520/12455/15-ц, № 815/5933/15, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа № 390/07 за позовом [PERSON] до Іллічівського морського торговельного порту про визнання наказами неправомірними, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання оформити трудову книжку. З матеріалів вказаної справи вбачається, що позивач 18.09.2003 року звернувся до суду з заявою про поновлення цивільних прав, визначених ст. 43, 55 Конституції України, ст.. 8 та 23 «Загальної декларації прав людини ООН 1948 р. (Справа № 2-3837/04, 2-2298/06, 2-390/07). Також в рамках даної справи позивач згодом звернувся до суду із позовною заявою про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, проведення розрахунку. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05.10.2004 р. позов було задоволено частково. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.01.2006 вказане рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд з мотивів не вирішення по суті первісної заяви [PERSON] «Про поновлення цивільних прав, визначених ст. 43, 55 Конституції України, ст.. 8 та 23 «Загальної декларації прав людини ООН 1948 р.», не вирішення питання про об'єднання вимог за вказаною заявою в одне провадження з вимогами, викладеними в позовній заяві (а.с. 338-339 т.1 справа № 390/07). Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.04.2006 вказані вимоги об'єднані для розгляду в єдиному провадженні (а.с. 33 т. 2 справа № 390/07). Також позивач 11.11.1999 року звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого провадження за позовними заявами від 21.05.1988 р. та заявою від 28.05.1988 р. (справа № 2-4326, 2-2798/2000, 2-158/2001, 2-606/02, 2-5592/04, 2-3050/05, 2-2804/06). Ухвалою суду від 17.08.2006 р. (а.с. 77-78 т.2 справа № 390/07) відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про об'єднання в одне провадження вимог за вказаними справами. Ухвалою суду від 14.12.2006 року по справі 2-2298/06 (т.2 а.с.178, справа 2-390/07) об'єднано в одне провадження справу за позовом до Іллічівського морського торгівельного порту про належне оформлення трудової книжки, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та цивільну справу (номер справи помилково вказаний як 2-390/06 замість 2-2298/06) та цивільну справу № 2-4804/06 за заявою [PERSON] про поновлення втраченого провадження за позовом до Іллічівського морського торговельного порту про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та спростування недостовірної інформації, номер об'єднаної справи 2-2298/06. Суд відхиляє доводи позивача про те, що вказана ухвала є сфальсифікованою з посиланням на копію ухвали, наданої позивачем (а.с. 39 т.1), оскільки надана позивачем копія ухвали у встановленому порядку не засвідчена, й не є беззаперечним доказом того, що оригінал ухвали, що міститься в справі 2-390/07 на а.с. 178 т.2 є сфальсифікованим. В матеріалах справи № 390/07 відсутній документ, позначений в описі як «ухвала», що повинен міститись на а.с.1 т.1, а також документ, позначений в описі як «лист», що повинен міститись на а.с. 75 т.1. Водночас з опису матеріалів справи не вбачається, що в її матеріалах знаходився оригінал чи засвідчена копія постанови Президії облсуду від 26.04.1989 р. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду. Питання відновлення втраченого судового провадження врегульовані розділом ІХ ЦПК України, відповідно до положень якого питання відновлення втраченого судового провадження вирішує суд, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі (ст. 404 ЦПК України). Відповідно до ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині зобов'язання Київського районного суду м. Одеси відновити незаконно вилучені з матеріалів справи № 390/07 документи, виключити з матеріалів справи № 2-4804/04 (2-390/07) підроблену ухвалу на а.с. 178 т.2), відновити в справі № 520/842/14-ц незаконно вилучений аркуш позовної заяви та додані письмові докази на 69 арк.; є такими, що порушують принцип незалежності суду, й задоволенню не підлягають. З вказаних мотивів також не підлягають задоволенню вимоги в частині розділу справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/04 (2-390/07), вказане питання вирішено ухвалою суду від 14.12.2006 р. Також не підлягають задоволенню вимоги в частині зобов'язання постановити рішення по справі № 2-2298/06 (390-07), оскільки з матеріалів вказаної справи вбачається, що рішенням колегії суддів Апеляційного суду Одеської області від 05.07.2007 року скасовано рішення Київського районного суду м.Одеси від 15.03.2007 року, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено. Доводи про неправосудність вказаного рішення відхиляються судом, оскільки правомірність його винесення була перевірена Верховним судом України у встановленому законом порядку, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 29.05.2008 р. вказане рішення залишено без змін. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 15.03.2007 року було скасовано, а відтак законної сили не набрало, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині визнання вказаного рішення таким, що набрало законної сили задоволенню не підлягають. Також судом встановлено, що позивач звернувся до Київського районного суду м.Одеси з заявою про відновлення втрачених проваджень, яка була доповнена заявою від 10.09.2012р., вх.. №34157 (а.с. 194-198 т.1). Вимоги, викладені в зазначених заявах, розглянуті в процесуальному порядку, Київським районним судом м.Одеси ухвалою від 07.12.2015 року (ЄРСР № 54347265) їх залишено без розгляду, провадження у справі закрито, вказану ухвалу позивачем оскаржено в апеляційному порядку. З електронної копії ухвали по справі 520/4533/14-ц від 08.07.2014 (ЄРСР № 39765297), що міститься в Єдиному реєстрі судових рішень вбачається, що позивач звернувся до суду з клопотанням про спільний розгляд вимог, викладених в зазначених заявах, із вимогами, викладеними в заяві від 23.01.2009. вказаною ухвалою в задоволенні клопотання було відмовлено з огляду на те, що заяву від 23.01.2009 було приєднано в якості додатку до апеляційної скарги від 18.02.2013 року й її не було зареєстровано в АСДС в порядку ст. 11-1 ЦПК України. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.12.2014 р. (а.с. 192-193 т.1) вказану ухвалу було скасовано, зазначено, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу право на подачу вказаної заяви для реєстрації, відмова суду першої інстанції в задоволенні клопотання про спільний її розгляд в одному провадженні без оцінки по суті доцільності та правомірності такого розгляду є неправомірною, й по суті клопотання судом першої інстанції не вирішено. Запровадження автоматизованої системи документообігу в судах введено в дію з 1 січня 2011 року, з матеріалів справи не вбачається, що позивачем подано вказану заяву до реєстрації відповідно до рекомендацій Апеляційного суду Одеської області, що Київським районним судом м.Одеси відмовлено в реєстрації вказаної заяви в АСДС або розглянуто вказану заяву в іншому порядку, у зв'язку із чим суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Також відхиляються судом доводи позивача про неправомірну передачу справи на розгляд судді Калашніковій О. І., оскільки суддю Літвінову І. А. було призначено на посаду судді строком на 5 років Указом Президента України № 200/2010 від 20.02.2010 р., відтак повноваження на здійснення правосуддя в неї закінчились 20.02.2015 року, справу передано на повторний розподіл між суддями відповідно до п. 3.1.11 Положення про АСДС, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 в чинній на момент повторного розподілу справи редакції, доказів порушення встановленого порядку розподілу справи позивачем суду не надано. Також не вбачає суд порушень вимог ст. 11-1 ЦПК України при розподілі та повторній передачі судді Київського районного суду м.Одеси Калашніковій О. І. цивільної справи за позовом [PERSON] до Іллічівського морського торговельного порту (справа № 520/842/14-ц). З матеріалів вказаної справи вбачається, що 27.01.2014 р. [PERSON] 27.01.2014 звернувся до Київського районного суду з позовом до ІМТП про видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати і компенсації за вимушений прогул, відшкодування моральної шкодиУхвалою від 04.02.2014 р. суддею Київського районного суду м.Одеси Калашніковою О. І. відмовлено в відкритті провадження по справі (а.с. 9-10 т.1 справа № 520/842/14-ц). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.04.2014 року вказану ухвалу скасовано, питання про відкриття провадження у справі передано на розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 118-119 т. 1 справа 520/842/14-ц). 23.04.2014 року Суддею Київського районного суду м.Одеси Калашніковою О. І. відкрито провадження у справі (а.с. 123-124 справа 520/842/14-ц). 28.04.2014 р. до Київського районного суду м.Одеси надійшло клопотання позивача про витребування доказів (вх.. 16231, а.с. 128-129 т.1). 02.09.2014 року надійшла заява про уточнення позовних вимог, вх. 33306 (а.с. 227-228 т.1). В судовому засіданні 03.04.2014 вказані уточнення ухвалою судді (без виходу до нарадчої кімнати долучено до матеріалів справи, що підтверджується журналом судового засідання (а.с. 234 т.1). Ухвалою від 18.12.2014 р. позов залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.06.2015 р. вказану ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с. 188-189 т.1). Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду АСДС від 30.06.2015 (а.с. 192 т.1) справу передано с.Калашніковій О. І. До розгляду справи по суті суд не приступив. В матеріалах вказаної справи відсутній протокол АСДС первинного розподілу справи між суддями. Проте, Положення про АСДС, затверджене рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 в чинній на момент первинного розподілу справи редакції (27.01.2014) , не містило вимог про роздрукування протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та приєднання його до матеріалів справи. Інших доказів на підтвердження наявності порушень вимог ст. 11-1 ЦПК України при розподілі справи позивачем не надано. Також відхиляються судом доводи позивача про неможливість розгляду вказаної справи суддею Київського районного суду м.Одеси Калашніковою О. І. з огляду на скасування Апеляційним судом Одеської області винесених нею по справі ухвал, оскільки, відповідно до вимог Положення про АСДС, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, судові справи, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, не підлягають автоматизованому розподілу, а передаються тим суддям, ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебувала або перебуває судова справа. Заява позивача від 02.09.2014 р. вх.№ 33306 не носить характеру самостійного позову, прийнята судом до провадження в рамках цивільної справи № 520/842/14-ц. Невідповідність зазначення стислого змісту позовних вимог, визначених в ухвалі суду про відкриття провадження, інших процесуальних документах, викладеним в позовній заяві, про які зазначає позивач, не свідчить про неправильність її розподілу, не є підставою для повторного розподілу справи, а є підставою для виправлення описок в порядку, визначеному ст. 219 ЦПК України. Таким чином, позивачем не надано суду доказів наявності визначених законом підстав для передачі вказаної справи на повторний автоматизований розподіл між суддями, а також наявності порушень при її розподілі та передачі на розгляд раніше визначеному судді. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про зобов'язання Київського районного суду м.Одеси зареєструвати та розподілити через АСДС позов до Іллічівського морського торговельного порту під вхідним номером 520/842/14-ц від 27.01.2014 та уточнену заяву вх. 33306 від 02.09.2014, присвоїти новий порядковий номер справі № 520/842/14-ц; постановити ухвалу про прийняття до провадження або про мотивовану відмову за кожною вимогою, що містяться у вказаній позовній заяві та доповненні до неї, зареєстрованій під вхід. № 33069 від 02.09.2014. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання Київського районного суду м.Одеси розглянути заяву від 28.04.2014 р. про витребування письмових доказів по справі, оскільки відповідно до ст. 10, 18, 168 ЦПК України, заяви і клопотання осіб, які беруть участь у справі, розглядаються судом, який розглядає справу, після того, як буде заслухана думка решти присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала. З матеріалів справи 520/842/14-ц вбачається, що внаслідок неодноразового направлення справи до Апеляційного суду Одеської області, суд до розгляду справи по суті не приступив, в розгляді заяви позивача не відмовляв. Також судом встановлено, що позивачем 05.05.2015 року до Київського районного суду м.Одеси було подано позов до держави Україна, Іллічівського морського торговельного порту про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, справу розподілено судді Васильків О. В., що підтервджується копією протоколу розподілу (а.с. 41 т.2), ухвалою від 08.05.2015 р. (а.с. 145 т.1) відкрито провадження у справі 520/6314/15-ц, суть справи визначено як «про зобов'язання вчинити певні дії у сфері трудових відносин», в подальшому ухвалою суду від 28.08.2015 р. (а.с. 42-43 т.2) роз'єднано позовні вимоги [PERSON] з залученням в якості співвідповідачів судів, суддів, працівників суду та суддів, виділивши їх у самостійне провадження, новій справі присвоєно номер 520/12455/15-ц. Ухвалою від 03.09.2015 р. по вказаній справі суддею Васильків О. В. заявлено самовідвід. Відповідно до протоколу повторного розподілу справи від 11.09.2015р. (а.с. 132 т.2), справу було розподілено судді Реві С. В. Вважаючи, що справу передано йому з порушенням ст. 11-1 ЦПК України, суддя Рева С. В. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до керівника апарату Київського районного суду м. Одеси Савицького Віталія Анатолійовича, заступника керівника апарату Київського районного суду м. Одеси Колесник Марини Вікторівни про визнання протиправними дій керівника апарату Київського районного суду м. Одеси Савицького Віталія Анатолійовича та заступника керівника апарату Київського районного суду м. Одеси Колесник Марини Вікторівни із приводу автоматизованого розподілу цивільних справ №520/5386/15-ц та №520/12455/15-ц. Постановою від 21.12.2015 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено (ЄРСР 54504825, справа № 815/5933/15). Не вчинення суддею, якому була передана в порядку авторозподілу справа відповідних процесуальних дій, спрямованих на її розгляд, відповідно до вимог Положення про АСДС, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, не є підставою для передачі справи на повторний автоматизований розподіл, невідповідність зазначення стислого змісту позовних вимог, визначених в ухвалі суду про відкриття провадження, не свідчить про неправильність її розподілу, не є підставою для повторного розподілу справи, а є підставою для виправлення описок в порядку, визначеному ст. 219 ЦПК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині зобов'язання Київського районного суду м.Одеси зареєструвати та розподілити через АСДС та прийняти до провадження позов до держави України від 05.05.2015 задоволенню не підлягають. Доводи позивача про невідповідність протоколів АСДС, що містяться у вказаних справах вимогам законодавства відхиляються судом, оскільки відповідають формі, визначеній Положенням про АСДС, затвердженим рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30. Водночас, суд доходить висновку про задоволення вимог в частині зобов'язання Київського районного суду м.Одеси зареєструвати в автоматизованій системі документообігу суду заяву [PERSON] «Про поновлення права на працю та судовий захист, гарантованих ст. 43, 55 Конституції України та ст. 8, 23 «Загальної декларації прав людини» (ООН 1948р.)», одержану Київським районним судом м.Одеси 30 липня 2012 року, зареєстровану за вхідним номером 29149. Так, відповідно до ст. 11-1 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент подання заяви), позовні заяви, скарги, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, що здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності. З копії вказаної заяви (а.с. 44-64 т.1) вбачається, що вона містить вимоги, що можуть бути предметом судового розгляду, проте з пояснень представника відповідача вбачається, що вказана заява в АСДС не реєструвалась, була розглянута в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на дату подання позову (29.07.2014), за подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня року, в якому подається відповідна заява, що становить 229 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви судовий збір позивачем сплачений не був, у зв'язку із чим суд доходить висновку про стягнення судового збору в рівних частках з позивача та за рахунок бюджетних асигнувань Київського районного суду м.Одеси.

Outcome: partial