Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Кегичівської селищної ради Харківської області про визнання неукладеним договору оренди земельної ділянки, в якому, просить визнати неукладеним договір на право тимчасового користування земельною ділянкою від 10.06.2006 року за №12, підписаний між ним та Кегичівською селищною радою Харківської області, щодо надання у користування земельної ділянки площею 230,0 кв.м. для експлуатації та обслуговування магазину по провулку Волошина, буд.8, прим.10 в смт Кегичівка. Позивач вважає, що вищевказаний договір оренди землі за своєю правовою природою є неукладеним, оскільки на підставі вказаного договору право оренди на землю не зареєстроване, так само як не зареєстрований сам договір оренди землі. Оскільки, даний факт є суттєвим порушенням чинного законодавства та його прав, він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 10.06.2006 року між позивачем та Кегичівською селищною радою Харківської області був підписаний договір № 12, щодо надання у користування земельної ділянки площею 230,0 кв.м. для експлуатації та обслуговування магазину по пров.Волошина, 8/10 в смт Кегичівка Харківської області. Позивач вважає, що вказаний договір оренди землі за своє правовою природою є неукладеним, оскільки на підставі вказаного договору право оренди на землю не зареєстроване, так само як не зареєстрований сам договір оренди землі. Відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та необгрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову позивачеві, також, надав до суду відзив на позов в якому вказує, що спірний тимчасовий договір оренди землі не є договором в розумінні Закону України «Про оренду землі», а є договором покликаним урегулювати відносини між сторонами до укладення відповідного договору. Також, Кегичівською селищною радою надана до суду довідка, відповідно до якої плата за фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою комунальної власності, загальною площею 0,0230 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору на право тимчасового користування земельною ділянкою №12 укладеного 10.06.2006 року між Кегичівською селищною радою та [PERSON] за період з 2006 року по 2017 рік (включно) здійснювалася вчасно, щорічно в повному обсязі. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно приписів ст.13 Закону України «Про плату за землю, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма, і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України, що підтверджується ст.21 Закону України «Про орендну плату». Згідно положень Закону України « Про плату за землю», зобов'язання по сплаті орендної плати за використання землі виникає на підставі договору оренди землі, зареєстрованого в установленому порядку. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати за землю. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Платниками плати за землю є власники землі та землекористувачі, в тому числі орендарі, тобто безпосередньо ті юридичні та фізичні особи, кому земля передана у власність або надана в користування. Обов'язок щодо сплати земельного податку або орендної плати виникає безпосередньо з дня виникнення права власності або права користування на землю. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після отримання її власником або користувачем документа, що засвідчує право власності або право постійного користування земельною ділянкою, та її державної реєстрації. Для власника земельної ділянки таким документом є Державний акт на право власності на землю, для землекористувача, Державний акт на право користування землею. Отже, з моменту отримання одного із цих документів і потрібно сплачувати земельний податок. Ст.13 Закону України «Про плату за землю», зазначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, договір оренди такої земельної ділянки. Отже, зобов'язання по нарахуванню та сплаті орендної плати за землю виникає із договору оренди такої земельної ділянки. Згідно п.2 Положення «Про порядок ведення державного земельного кадастру» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року за №15, державний земельний кадастр включає дані реєстрації права власності, права користування землею та договорів на оренду землі, обліку кількості та якості земель, бонітування грунтів, зонування територій населених пунктів, економічної та грошової оцінки земель. Отже, факт встановлення орендної ставки та набрання нею законної сили має місце лише за умови внесення даних про неї до даних державного земельного кадастру відповідно до вимог ЗУ «Про плату за землю», Закону України «Про оцінку земель», Положення «Про порядок ведення державного земельного кадастру». Вказаний договір оренди землі за своєю правовою природою є неукладеним, оскільки на підставі вказаного договору право оренди на землю не зареєстроване, так само, як не зареєстрований сам договір оренди землі. Що стосується застосування строку позовної давності, який просить застосувати Кегичівська селищна рада Харківської області відносно [PERSON], то визначення моменту, з якого розпочинається строк позовної давності по договору оренди землі є момент його укладення, відповідно до постанови Верховного суду від 14.02.2014 року. Верховним судом України визначено, що відповідно до п.6 спірних договорів оренди земельних ділянок договори діють з моменту державної реєстрації, тобто, сторонами визначений початок строку оренди саме з дня державної реєстрації, а згідно з п.39 договори набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Виходячи з того, що сторони дійшли згоди щодо всіх умов договорів оренди землі з моменту їх підписання, Верховним судом України зроблено висновок, що це і є моментом укладення договорів, саме з якого починає рахуватися строк позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з Кегичівської селищної ради Харківської області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved