Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені та інфляції, мотивуючи свої вимоги тим, що в серпні 2012 р. між сторонами було укладено договір про надання юридичних послуг, за яким відповідач зобовязався надати юридичні послуги в інтересах позивача, а саме отримати рішення суду про відмову у позові [PERSON] про визнання недійсними довіреностей, правочинів та визнання права власності на майно. Однак, умови договору відповідач не виконав, у звязку із чим позивач звернувся до суду. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2014 у справі № 335/11992/13-ц, провадження № 2/335/265/2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 32\~000 грн. та судові витрати на надання правової допомоги 1\~000 грн. Рішення набрало законної сили 10.02.2014. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 335/11992/13-ц від 10.04.2014, який було предявлено до державної виконавчої служби. Однак, 27.02.2015 постановою державного виконавця позивачу було повернуто виконавчий лист на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Отже, рішення суду дотепер залишається не виконаним, і неможливість його виконання не звільняє відповідача від відповідальності. Тому, на підставі вимог ст.ст. 509, 524, 549, 550, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач просив стягнути з відповідача на його користь за період з 28.01.2014 по 25.05.2017 інфляційні втрати 35\~493,78 грн., 3% річних 3\~191,00 грн., пеню 37\~215,52 грн. (а.с. 13). 15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції. Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2018 розгляд справи було продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи у судове засідання. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями, проте конверти із поштовими відправленнями були повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову відповідача від отримання судових повісток. Відповідно до ч. 9 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України) особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.Крім того, в матеріалах справи наявні заяви відповідача про відкладення судових засідань, що свідчить про його обізнаність із тим, що судом розглядається дана справа. Проте, відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 09.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг, за яким [PERSON] зобовязався надати юридичні послуги [PERSON], метою яких є отримання рішення суду на користь [PERSON] Відповідно до пп. в) п. 4.1 договору замовник зобовязаний оплатити послуги юриста, необхідні для виконання обовязків за цим договором, шляхом передання 5 000 грн., що еквівалентно 620 доларів США в строк до 08.08.2012 року; 27 000 грн., що еквівалентно 3 380 доларів США в\~строк до 16.09.2012 року; сплачувати 800 грн. за кожне засідання суду у суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій; 1500 грн. за кожну позовну заяву, апеляційну чи касаційну скаргу, 500 грн. за кожну супутню у справі заяву чи клопотання, як оплату за вказані послуги. За змістом п. 5.1.2 договору, порушенням договору з боку юриста вважається його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору, а також не досягнення мети надання послуг передбачених п. 2.1 цього договору (а.с. 89). Заочним рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 28.01.2014 задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, внаслідок чого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму грошових коштів у розмірі 32\~006,00 грн., а також судові витрати, повязані із наданням правової допомоги 1\~000 грн., судовий збір 320,06 грн. (а.с. 1011). Рішення набрало законної сили 10.02.2014. Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним рішенням суду встановлено, що зобовязання за договором про надання юридичних послуг [PERSON] виконав неналежним чином, що і стало підставою для стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] грошових коштів у розмірі 32\~006,00 грн., що були сплачені за юридичні послуги. Проте, незважаючи на наявність судового рішення про стягнення коштів на користь [PERSON], [PERSON] свої зобовязання не виконав та грошові кошти у вищезазначеному розмірі [PERSON] не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За визначенням, закріпленим у ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За вимогами ч. 2 цієї ж статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] свої зобовязання, що витікали із договору про надання юридичних послуг не виконав, грошові кошти, сплачені [PERSON] за ці послуги, не повернув, незважаючи на те, що ці кошти були стягнуті з нього за рішенням суду, що набрало законної сили, суд, з урахуванням вищевикладених положень ЦК України, доходить висновку, що в позивача наявні правові підстави для стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат, 3 % річних від простроченої суми, а також пені. Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми позову, за період з 28.01.2014 по 25.05.2017 інфляційні втрати склали 35\~493,78 грн., 3% річних 3\~191,00 грн., пеня 37\~215,52 грн. (а.с. 1415). Дослідивши наданий розрахунок та перевіривши його правильність, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам справи. Крім того, відповідачем розрахунок позивача під час судового розгляду не був спростований належними та допустимими доказами. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, з огляду на що задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1\~762,00 грн. На підставі ст.ст. 19, 89, 141, 244245, 259, 264, 265, 272273, 274279, 280283, 289, пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, суд

Outcome: approved