Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Мотивує свої вимоги тим, що з 28 серпня 1999 року до 2006 року перебував у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу має доньку [PERSON] [INFO]. На підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 липня 2007 року сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки зі всіх видів заробітку (доходу). З 2007 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від спільного подружнього життя має доньку [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2010 року сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу). Оскільки загальний розмір стягуваних аліментів перевищує половину його заробітку, просить зменшити розмір аліментів на користь відповідачів з 1/4 частини заробітку до 1/6 частини заробітку кожній. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач направив до суду письмову заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], причини неявки суду не повідомили, про день, місце та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у своїй заяві. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звуконаслідувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 липня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ? частки зі всіх видів доходу, починаючи з 07 червня 2007 року і до досягнення повноліття дитини (а.с. 6). Згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 19 травня 2010 року і до повноліття дитини (а.с. 5). Згідно довідки № 2179 від 19.02.2015 року, [PERSON] за період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року отримала аліменти в розмірі 10 740.01 грн. (а.с. 7). Згідно довідки № 2180 від 19.02.2015 року, [PERSON] за період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року отримала аліменти в розмірі 10 740.01 грн. (а.с. 8). Згідно довідки № 2103 від 19.02.2015 року, за період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року утримання з заробітної плати склали 32 187.02 грн., розмір фактично отриманої заробітної плати склав 20 197.18 грн. (а.с. 9). Позивач стверджує, що розмір стягуваних з нього аліментів перевищує 50% його заробітної плати, що є порушенням ст. 128 КЗпП України, якою передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Проте, згідно до вимог ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» таке обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення з боржника аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімуму на дитину віком до 6 років, з 01.91.2015 року по 30.11.2015 року встановлено 1032 грн., з 01.12.2015 до 31.12.2015 року - 1167 грн.. Прожитковий мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, з 01.01.2015 року по 30.11.2015 року встановлено 1286 грн., з 01.12.2015 до 31.12.2015 року - 1455 грн.. Виходячи з розміру середньої заробітної плати позивача, у разі зменшення розміру аліментів до 1/6 частини зі всіх видів заробітку на кожну дитину, розмір аліментів значно буде перевищувати прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дана норма має на увазі, що не тільки платник аліментів, але й отримувач цих аліментів зобов'язаний законом утримувати дитину. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд вбачає підстави для зменшення розміру аліментних зобов'язань [PERSON] до 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved