overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2014 року. Від шлюбу дітей у них немає. Зазначив, що причиною розпаду їхньої сімї послужило те, що за період спільного проживання між ними не склалися відносини, які б мали ознаки сімї. В них зовсім різні характери і вимоги до щоденного побуту, через що між ними часто виникали тривалі суперечки, в зв»язку з чим припинили подружні відносини. Крім того, вказав, що фактично створив іншу сім»ю, проживає з другою жінкою, яка чекає на народження дитини. Пропозиції розірвати шлюб через орган РАЦС позивач проігнорувала. А тому, оскільки шлюб набрав формальних рис, що суперечить його інтересам, просив суд такий розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому вказала, що позов визнає, після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії I-ИД № 105999, виданого 10 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 травня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 43. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Марадь». Крім того, встановлено, що в шлюбі дітей у них немає. Також встановлено, що сторони разом не проживать, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що у 2015 році помітив, що відповідач почала зраджувати йому в подружньому житті, через що між ними почали виникати сварки та скандали. Однак з метою збереження шлюбу, вони за взаємною згодою поїхали на роботу в Італію, протее, відповідач своєї поведінки не змінила, у зв»язку з чим вони в лютому 2016 року припинили шлюбні відносини, з того часу разом не проживають. А тому, оскільки через органи ДРАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливе, і просив суд такий між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, позов підтримав, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомленою у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 096858, виданого 11 липня 2013 року Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 11 липня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 06. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Остапович». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що з лютого 2016 року сторони припинили подружні відносини, такі не підтримують, проживають окремо. Шлюб між ними існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1999 року, в якому у них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, перестали розуміти один одного, з приводу чого між ними часто виникали сварки. На даний час проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, та просив суд такий між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце такого був повідомлена у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 27 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 листопада 1999 року у Глибочецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 07. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що на протязі останнього часу між сторонами виникали непорозуміння та сварки. Тривалий час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2001 року, в якому дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично були припинені ще на початку 2007 року і з того ж часу ними не ведеться спільне господарство. На протязі семи років проживають окремо один від одного, у кожного свої сім'ї, ніяких відносин не підтримують. За таких, обставин, вважає, що подальше збереження сім'ї і сумісне життя в шлюбі з відповідачкою неможливе, а тому, просить суд такий між ними розірвати, оскільки через органи РАЦС шлюб розірвати не можливо - відповідач на це своєї згоди не дає. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у визначеному законом порядку. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 16 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 16 вересня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 56. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них дітей немає. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами припинилося ще на початку 2007 року і з того часу ними не ведеться спільне господарство. На протязі семи років сторони проживають окремо один від одного, у кожного свої сім'ї, ніяких відносин не підтримують, наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 1998 року, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що сімейне життя не склалося так, як дружина протягом останніх років періодично на тривалий час виїжджає за межі України на заробітки, проти чого заперечував та з приводу чого між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Взаєморозуміння досягти не можуть, шлюб набрав формальних рис, що суперечить його інтересам, в зв»язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] до суду подав заяву, згідно з якою просив розгляд справи провести без його участі, при цьому просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов визнає і проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 041333, виданого 17 червня 1998 року Ніврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 17 червня 1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині Бичок. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися оскільки відповідач періодично на тривалий час виїжджає за межі України на заробтки, проти чого позивач заперечує. В зв»язку з чим шлюб набрав формальних рис і такий сторони наміру зберегти не мають, щодо розірвання шлюбу не заперечують. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що через розбіжність поглядів на спільне сімейне проживання з питань забезпечення сім»ї та виховання дитини, їхні взаємовідносини стали носити напружений характер, в результаті чого останні три роки разом не проживають. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, і просив суд такий між ними розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримав повністю. При цьому, суду пояснив, що на даний час проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сім»ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 18 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 липня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 69. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося. Через розбіжність поглядів на спільне сімейне проживання з питань забезпечення сім»ї та виховання дитини, між сторонами часто виникали сварки, в результаті чого три роки проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Крім того, позивач фактично створив іншу сім»ю - тривалий час проживає з другою жінкою, чекають на народження дитини. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2000 року. Від шлюбу мають двоє дітей, - дочка [PERSON], 11 листопад [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що через важкий характер відповідача між ними часто виникали сварки та скандали, які негативно впливали на виховання та розвиток дітей. Неодноразово тьакі ситуації призводили до того, що сторони по відношенні один до одного застосовували фізичне насильство. З липня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. Шлюб став носити формальний характер, що суперечить його інтересам. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливе, і просив суд такий між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач у позовній заяві також просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач подала до суду заяву, в якій просила провести підготовчий розгляд справи у її відсутності, при цьому зазначила, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 154250, повторно виданого 11 квітня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 20 травня 2000 року у Мельнице Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 09. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Марченко». В шлюбі у них народилися двоє дітей, - дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та перебувають на їх спільному утриманні. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили подружні відносини, такі не підтримують з липня 2017 року, проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Шлюб між ними існує формально. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2004 року, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що сімейне життя не склалося так, як дружина за своїм характером схильна до створення конфліктних ситуацій, за його переконанням не розуміє сутності проблем, які виникають у сімї, на грунті чого між ними часто виникали сварки. Крім того, відповідач часто залишала сімю на тривалий термін, а згодом повідомила, що має іншого чоловіка. На зауваження дружина належним чином не реагувала, сімю залишила і пішла жити до своїх батьків. Більше року разом не проживають, подружні стосунки не підтримують. Взаєморозуміння досягти не можуть, шлюб набрав формальних рис, що суперечить його інтересам, в звязку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися.Позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує і просить такий задоволити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд провести розгляд справи без її участі, позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечила. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії I-ИД № 114770, виданого повторно 24 лютого 2015 року Худиківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 січня 2004 року, про що складено відповідний актовий запис № 01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Тодорук». Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися, фактично сімя розпалася, більше року спільним подружнім життям не проживають. В наданий судом строк примирення не досягли, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved