Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідач є рідним сином позивача. Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, інших джерел доходу він не має. Тож матеріальне становище його є вкрай тяжким. Із похилим віком він має поганий стан здоров'я. Він має цілий перелік захворювань, які потребують додаткових витрат на медичні обстеження та лікарські препарати. Позивач хворіє на діабет 2 типу середньої тяжкості та лікується інсуліном. Відповідач - його син, матеріальної допомоги йому не надає. Вважає, що він як доросла та самостійна людина має можливість надавати матеріальну допомогу батьку, якої він потребує. Посилаючись на вимоги ст.. 202, 205 СК України просив суд стягнути на його утримання з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, однак зазначає, що він офіційно не працевлаштований та має мінімальний дохід. Крім того, позивач окрім нього має також рідну доньку [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] /а.с. 6/. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Аналізуючи наведені норми враховуються підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років, батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я, батьки потребують матеріальної допомоги, відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Слід зазначити, що моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо. Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію за віком /а.с. 4/. Згідно довідки № 2087104/48 від 25.01.2014 року виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Макіївка розмір пенсії [PERSON] становить 4244,50 гривень на місяць. [PERSON] відповідно до медичних довідок перебуває під наглядом у зв'язку з діабетом 2 типу середньої важкості на інсуліні /а.с. 5/. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не працевлаштований, отримує мінімальний дохід. Відповідно до копії паспорту перебуває у зареєстрованому шлюбі /а.с.7/. Визначаючи чи потребує позивач матеріальної допомоги при вирішенні питання щодо відмовлення у задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня - 894 гривні, з 1 грудня - 949 гривень. Таким чином, дохід позивача, а саме пенсія, яку він отримує у розмірі 4244,50 гривень на місяць, значно перевищує розмір встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивача не можна визнати таким, що потребує матеріальної допомоги. Крім того, позивач також має ще одну дитину - повнолітню доньку [PERSON], однак позивачем не були заявлені вимоги до останньої, незважаючи на той факт що відповідно до закону вона та відповідач мають рівні права та обов'язки по утриманню батьків. На підставі вищенаведеного, враховуючи всі заслуговуючи на увагу інтереси сторін, а саме непрацездатність батька та його потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дитини, сімейний стан сторін, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з тим, що у задоволені позовних вимог відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору по даній категорії справи, вони компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed