Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права користування на земельну ділянку. Зазначає, що по Договору дарування від 27.05.1994 р. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками частини жилого будинку по [ADDRESS] у вигляді цілісного майнового комплексу на праві спільної часткової власності. Як суб`єкти права власності вони рівні і діють в установленому законом порядку. Але [PERSON] без його згоди по договору дарування від 29.08.2017 р. передала [PERSON] окремо виділену земельну ділянку пл. 150 м2, але без належної частини комплексу в межах попереднього договору, як частку майнових прав. Це погіршило умови користування і стан ділянки, що привело до значної і серйозної перешкоди у використанні її за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (ст. 407-412 ЦК). Договір спірний, укладений не уповноваженою особою-іноземцем, істотні умови відсутні, символа передачі об`єкта - акта приймання немає. А [PERSON] , який став правонаступником порушує права мешканців будинку, посягає на його, діє за власною думкою упереджено і злочинно, відкрито кримінальні провадження 12019250250001046, 12019250250001185, 12019250250001372. Просить припинити право користування земельною ділянкою пл. [ADDRESS] згідно договору дарування від 29.08.2017 р. [PERSON] з відповідача судові витрати. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27 травня 1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] 1/3 частину житлового будинку в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м., що підтверджується договором дарування від 27.05.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Очеретяною В.В. Інших доказів на підтвердження викладених обставин позивачем суду не надано. У якості підстави своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив незаконну передачу [PERSON] по Договору дарування від 29.08.2017 р. [PERSON] земельної ділянки пл. 150 кв.м., що порушує права користування вказаною ділянкою інших співвласників. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів при розпорядженні [PERSON] часткою земельної ділянки, що належить йому на підставі договору дарування від 29.08.2017 р. (як зазначає позивач). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed