Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позов мотивований тим, що з 12.11.2009 р. він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Старовижівського районного суду від 16.01.2019 р. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Вказуючи, що відповідач перестала піклуватися про дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і домовленості з нею щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав суду заяву, в якій вказав, що зменшує розмір позовних вимог та просить стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а справу розглядати за його відсутності та позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю з урахуванням зменшеного розміру вимог, погоджується сплачувати аліменти в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, справу просить розглядати без її участі. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). За змістом ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 16.01.2019 р. було розірвано (а.с. 15-17), є батьками [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9-10). Діти проживають разом з позивачем (а.с. 14). Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів в матеріалах справи немає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач не працює, хоча є здоровою працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, позивач не працює, на обліку в Управлінні соціального захисту населення не перебуває і ніяких видів допомог не отримує, разом з батьками утримує господарство. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 182, 184, 191 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі закону, відповідач, реалізувавши передбачене ст. 206 ЦПК України право, визнала позов повністю до початку розгляду справи по суті, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору - 420 грн. 40 коп. судового збору., та 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved