Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 26 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого, позивач передав відповідачеві грошову позику у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень із строком повернення до 16 липня 2013 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою Відповідача від 26 липня 2013 року, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України. Але на даний час позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання. До теперішнього часу борг відповідач позивачу не повернув, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Вінниччина». Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно письмової розписки від 26.06.2013 р. [PERSON] передав [PERSON] грошову позику у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень із строком повернення до 16 липня 2013 року. Позика була надана для особистих потреб. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту розписки, наданої позивачем та вимог чинного законодавства, для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 18 000 гривень. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи та на підставі вищенаведеної статті 625 ЦК України, окрім суми заборгованості підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сума компенсації втрат від інфляції в розмірі 5382 гривень та три проценти річних в розмірі 781,15 гривень Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved