Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. За цією адресою зареєстровані відповідачі, які там не проживають. Позивач зазначає, що з січня 2015 року в цій квартирі відповідачі не проживають, їх речей та належного їм майна там немає, але в зв'язку з тим, що вони зареєстровані в квартирі позивача, він позбавлений права вільно розпоряджатися належною йому на праві особистої власності квартирою. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, крім того, листи, якими направлялись судові повістки, були повернені до суду із відміткою про відсутність відповідачів за зазначеною адресою, тому суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважає, що відповідачі були повідомлені належним чином, визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в зв'язку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору купівлі продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 27 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1791, продавець [PERSON], за яку діє [PERSON], на підставі договору іпотеки продала, а покупець [PERSON], за якого діє [PERSON], купив належну [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності квартиру, право продажу якої належить продавцю, квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 2014 року. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 69 Мелітопольської міської ради Запорізької області 19 листопада 2015 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але з 01 січня 2015 року за зазначеною адресою не проживають. Однак, до теперішнього часу відповідачі з квартири [ADDRESS] не виписалися. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачі не проживають в належній позивачу квартирі з 01 січня 2015 року, тобто, понад шість місяців, без поважних причин, їх речей в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаній квартирі відповідачі не пред'являли. Вказані обставини порушують права позивача як власника квартири. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved