Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Галицького районного споживчого товариства (РСТ) і просить встановити йому постійний платний земельний сервітут щодо земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідача для проїзду автотранспортом до належної йому на праві власності земельної ділянки, стягнути в його користь з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 24 грудня 2012 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено Галицьку міську раду, а ухвалою суду від 23 грудня 2013 року до участі в справі в якості співвідповідачів також залучено [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача вимоги останнього підтримав повністю і суду пояснив, що 03 серпня 2012 року позивачем на підставі договору купівлі-продажу було придбано у [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,14 га, що знаходиться по [ADDRESS]. В майбутньому має намір змінити цільове призначення цієї земельної ділянки та використати її для будівництва індивідуального житлового будинку. Для цього її необхідно облаштувати, що вимагає належного доступу до неї для заїзду автотранспорту та іншої техніки, який можливий через земельну ділянку суміжного землекористувача - Галицького РСТ, яке користується цією земельною ділянкою на підставі договору оренди з Галицькою міською радою для обслуговування будівлі товариства по [ADDRESS]. Вважає, що для періодичного заїзду автотранспортом на земельну ділянку позивача найменш обтяжливим способом є проїзд по частині земельної ділянки, яка перебуває в користуванні Галицького РСТ шириною в 3,5 метра від межі земельної ділянки [PERSON] по лінії Г-В, згідно державного акту, яка практично не використовується Галицьким РСТ . Встановлення проїзду через земельні ділянки інших суміжних землекористувачів, якими є мати позивача - [PERSON] та [PERSON], обумовлює пошкодження власності останніх. З метою обмеженого користування земельною ділянкою відповідача і встановлення сервітуту, позивач [PERSON] 15 серпня 2012 року в письмовій формі звернувся до керівництва Галицького РСТ, в чому йому було безпідставно відмовлено. З відповідною заявою він (позивач) також звертався до відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Галицької райдержадміністрації, звідки отримав відповідь, що можливим єдиним найменш обтяжливим заїздом до його земельної ділянки є проїзд через територію Галицького РСТ, шириною 3,5 метри, згідно ДБН 360-92. Вимоги позивача по встановленню земельного сервітуту обумовлюються наступним, так згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів чи іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, яке не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут є право обмеженого користування чужим майном. Потреба у [PERSON] щодо встановлення сервітуту виникла в зв'язку з тим, що він не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Тому, просить позов задовольнити в повному обсязі згідно поданих доповнень, та встановити на постійній основі платний земельний сервітут на користь [PERSON], щодо земельної ділянки, яка знаходиться в оренді Галицького районного споживчого товариства для права періодичного проїзду по ній легковим та вантажним транспортом до належної йому на праві приватної власності земельної ділянки. Представник відповідача - Галицького РСТ в судовому засіданні ползову не визнав, посилаючись на те, що земельний сервітут першочергово мав би бути передбачений та встановлений при купівлі позивачем земельної ділянки, яка ним була придбана у сусіда його матері - [PERSON], який доступ та заїзд до даної ділянки мав з [ADDRESS] Крім того, земельна ділянка була придбана позивачем для ведення особистого селянського господарства і межує із земельною ділянкою його матері - [PERSON], через що він має можливість користуватися проїздом через подвір'я матері, а укладаючи договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] повинен був передбачити встановлення проїзду за рахунок власних земельних ділянок до новопридбаної ним земельної ділянки, цільове призначення якої, є ведення особистого селянського господарства. Тому, тут будуть порушені права Галицького РСТ, як законного землекористувача і створено перешкоди в користуванні орендованою ним земельною ділянкою. Галицьке РСТ користується земельною ділянкою тривалий час і у відповідності до земельного кодексу України у 2006 році ним було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування адміністративного будинку та кафе «[INFO]» по [ADDRESS] та погоджено межі із власниками суміжних земельних ділянок. За період оренди Галицьким РСТ було сплачено в бюджет близько 45 000 тис. грн. орендної плати за землю, а відтак відповідачеві, як орендареві забезпечується захист прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Через орендовану Галицьким РСТ земельну ділянку ніколи не було проїзду до проданої [PERSON] земельної ділянки, а навпаки, наявний шлях до цієї ділянки існував та існує тепер через земельну ділянку, яка залишається у власності продавця [PERSON] з [ADDRESS]. Зважаючи на вищевикладене, позивачу й було відмовлено в задоволенні його заяви про встановлення земельного сервітуту. В задоволенні позову просив відмовити. Представник співвідповідача - Галицької міської ради в судовому засіданні позову не визнала, посилаючись на те, що відповідач відповідно до договору оренди, укладеного між Галицькою міською радою та Галицьким РСТ, останнє правомірно і тривалий час користується переданою в оренду земельною ділянкою, за користування якою своєчасно вноситься відповідна плата. На її думку, укладаючи договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON], позивач повинен був передбачити встановлення проїзду до неї за рахунок власних земельних ділянок. Зважаючи на те, що земельна ділянка була придбана ним для ведення особистого селянського господарства, потрапити на неї для таких цілей позивач може через подвір'я [PERSON], в якого він придбав цю земельну ділянку, так і через подвір'я своєї матері - [PERSON] Не заперечила, що в разі зміни позивачем цільового призначення земельної ділянки і використання її для будівництва індивідуального житлового будинку, необхідно облаштувати періодичний заїзд автотранспорту та іншої техніки, який найменш обтяжливим способом буде проїзд по частині земельної ділянки, яка перебуває в користуванні Галицького РСТ шириною в 3,5 метра від межі земельної ділянки [PERSON], для чого необхідно встановити сервітут, який мав би бути платним. Визнана по справі співвідповідачем [PERSON], яка є матір'ю позивача, в судовому засіданні заперечила будь-яку можливість заїзду автотранспорту на земельну ділянку сина через її подвір'я. У неї у власності наявна земельна ділянка розміром 0.06 га, на якій вздовж знаходяться будівлі та споруди, зокрема курник, теплиця, стайня, криниця, виноградник, посаджені молоді плодові дерева, подвір'я викладене тротуарною плиткою. Питання щодо заїзду сином до придбаної ним земельної ділянки між ними обговорювалося і вони обоє прийшли до висновку про можливість встановлення такого заїзду через земельну ділянку Галицького РСТ, з керівництвом якого намагались домовитись на взаємовигідних умовах, зокрема підтримання заїзду та прилеглої території в належному санітарному стані, облаштування огорожі, встановлення плати за проїзд. Оскільки, влаштування періодичного проїзду через належну їй земельну ділянку до ділянки сина є неможливим, у встановленні сервітуту щодо її земельної ділянки просила відмовити. Визнаний по справі співвідповідачем [PERSON] в судове засідання не з'явився через похилий вік і стан здоров'я. Він подав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, свої пояснення, які він давав в попередніх судових засіданнях, підтримує. Як встановлено судом, [PERSON] пояснював, що позивач придбав у нього земельну ділянку, заїзд на яку можливий тільки через ділянку районного споживчого товариства. Заїзду до проданої ним земельної ділянки він не використовував і щоб позивач міг заїхати до придбаної ділянки через його ([PERSON]) земельну ділянку, то йому необхідно зруйнувати огорожу, бетонний фундамент, зрізати кілька фруктових дерев в саду. Заперечив щодо встановлення земельного сервітуту щодо його земельної ділянки. Заслухавши доводи сторін, їх представників та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що в серпні 2012 року позивач придбав у власність в [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,14 га, що знаходиться по [ADDRESS] , що стверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу 03 серпня 2012 року та копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с. 6, 7). З копії викопіровки опорного плану м Галич № 1: 2.600 (а.с. 11) вбачається, що заїзд автотранспортом на придбану позивачем земельну ділянку безпосередньо з тієї, чи іншої вулиці - відсутній. Як ствердив у судовому засіданні представник позивача, останній має намір змінити цільове призначення придбаної земельної ділянки та використати її для будівництва індивідуального житлового будинку, виготовляє для цього необхідні документи. Для подальшого облаштування земельної ділянки та належного доступу до неї, зокрема періодичного заїзду автотранспорту та іншої техніки позивач звертався з письмовими заявами (а.с. 8, 28) до суміжного землекористувача - Галицького РСТ з пропозицією про встановлення для нього права постійного оплатного земельного сервітуту, який добровільно встановити керівництво Галицького РСТ відмовляється (а.с. 29 - 32). Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів чи іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, яке не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут є право обмеженого користування чужим майном. Статтями 98, 99 Земельного кодексу України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений, в тому числі у вигляді надання права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Таким чином, для встановлення земельного сервітуту необхідно, щоб земельна ділянка, у відношенні якої встановлюється земельний сервітут, належала особі на праві власності або іншому передбаченому законом порядку. З копії договору оренди землі від 02.01.2007 року та додаткових угод, укладених між Галицькою міською радою та Галицьким РСТ (а.с.27-56) видно, що останній має право користуватися наданою йому земельною ділянкою. З акту обстеження земельної ділянки позивача за № 20 від 05.12.2012 року (а.с. 76 - 77), складеного з участю представників сторін, голови депутатської земельної комісії Галицької міської ради та головного спеціаліста-юрисконсульта управління Держкомзему в Галицькому районі вбачається, що до його (позивача) ділянки є можливість облаштувати проїзд через земельні ділянки Галицького РСТ, [PERSON] та [PERSON] Як встановлено судом і цього не заперечили в судовому засіданні співвідповідач [PERSON] та представник Галицької міської ради Чемеринська В.М., яка була членом комісії по обстеженню земельної ділянки позивача, а також [PERSON], найменш обтяжливими способом для власника земельної ділянки є встановлення земельного сервітуту у вигляді надання права проїзду легковим та вантажним транспортом щодо земельної ділянки, яка перебуває в користуванні Галицького РСТ. Будь-яких доказів, які б вказували на неможливість, або наявність більш обтяжливих наслідків, ніж в інших суміжних землекористувачів, щодо можливості встановлення земельного сервітуту у вигляді надання права проїзду позивачу легковим та вантажним транспортом щодо земельної ділянки, яка перебуває в користуванні Галицького РСТ, суду не надано. Враховуючи те, що земельна ділянка, щодо якої позивач просить встановити земельний сервітут у вигляді надання права проїзду легковим та вантажним транспортом, Галицьке РСТ користується на правах оренди і платить орендну плату суд вважає, що сервітут повинен бути платним. При цьому, розмір плати при встановленні сервітуту слід визначити з розрахунку 50% орендної плати за площу в 0,0138 га, що становитиме 362 грн. 63 коп. в рік. В разі зміни розміру орендної плати за землю, зміні підлягатиме розмір плати по сервітуту. На підставі ст.ст. 98, 99, 100 ч.2 ЗК України, ст. ст. 401, 402 ч.2 ЦК України,

Outcome: partial