Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про визнання права власності на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER T5, д.н. [NUMBER], та зняття арешту із зазначеного автомобіля, накладеного судом. В обґрунтування зазначив, що автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER T5, д.н. [NUMBER], належав [PERSON], який надав генеральне доручення на ім'я [PERSON] на право розпорядження автомобілем, та в 2013р. останній продав машину [PERSON], що підтверджується розпискою про отримання коштів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, дав аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснив, що він помінявся з [PERSON] автомобілями, про що оформили доручення. Обставини продажу автомобіля [PERSON] [PERSON] йому не відомі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. При вирішенні позовних вимог про визнання права власності на автомобіль на підставі виданої власником довіреності іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем та на підставі розписки про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, суд виходить з вимог пункту 3 частини першої статті 208 ЦК щодо необхідності вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Судом встановлено, що [PERSON], будучи власником автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5» д.н. [NUMBER], 26.06.2012р. видав довіреність [PERSON] на розпорядження зазначеним автомобілем. [PERSON] 03.03.2013р. на підставі довіреності надав право [PERSON], [PERSON] керувати та розпоряджуватись від імені [PERSON] вищезазначеним автомобілем. Даних про зняття з обліку зазначеного транспортного засобу в підрозділі ДАІ суду не надано. Належних доказів, яким є письмовий договір купівлі-продажу автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5» д.н. [NUMBER], суду також не надано, як не надано і розписки про отримання коштів за продаж автомобіля від [PERSON] [PERSON] Оскільки власником автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5» є [PERSON], підстав для визнання права власності на підставі отримання коштів [PERSON] від [PERSON] взагалі відсутні. Крім того, судом зазначається, що вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.08.2013р. арешт на VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т5» д.н. [NUMBER] не накладався, [PERSON] призначено покарання з конфіскацією майна. Ким та коли накладено арешт на його автомобіль [PERSON] невідомо. Визнання [PERSON] позову може свідчити про його бажання уникнути призначеного покарання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] суд вважає недоведеними, тому відмовляє в їх задоволенні.

Outcome: dismissed