Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 20 грудня 2012 року в розмірі 50380,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 20 грудня 2012 року він передав відповідачці за договором позики грошову суму еквівалент 2000,00 доларів США строком до 31 грудня 2013 року. Договір позики у відповідності до вимог ст. 1047 ЦК України було оформлено борговою розпискою. У передбачений договором строк відповідачка позичені гроші позивачу не повернула, на неодноразові звернення про повернення грошей не реагує. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити та стягнути з відповідачки борг за договором позики, який становить суму, еквівалентну 2000,00 доларів США, саме - 50\~380,00 грн. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, зазначаючи, що грошових коштів від позивача не отримувала, а отже повертати не повинна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що між позивачем і відповідачем було укладено договір позики, який відповідно до вимог ст. 1047 оформлено борговою розпискою ( а.с. 4-5). Так, згідно письмової розписки, оригінал якої долучено до матеріалів справи, 20 грудня 2012 року позивач передав, а відповідач отримала від позивача у борг суму, яка складає еквівалент 2000,00 доларів США. Зазначену суму відповідач зобовязалася повернути позивачу у строк до 31 грудня 2013 року. Згідно тексту письмової розписки грошові кошти було передано відповідачу у присутності двох свідків - [PERSON] та [PERSON]. Як підтверджено матеріалами справи, до теперішнього часу взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконала, позичені гроші позивачу не повернула, що зокрема підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки та копії. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем була надана до суду розписка про отримання грошових коштів, яка складена відповідачкою особисто. Факт власноручного написання зазначеної розписки не заперечується відповідачем, однак вона зазначає, що розписка була написана нею під впливом тиску з боку позивача, однак матеріали справи належних та допустимих доказів цього не містять. Про добровільне волевиявлення сторін також свідчать підписи свідків на розписці. Посилання відповідача про здійснення на неї тиску спростовуються також відсутністю будь-яких звернень до правоохоронних органів щодо неправомірної поведінки позивача. Доводи відповідача про те, що грошових коштів вона не отримувала суд не приймає до уваги, оскільки вони не доведені жодним доказом по справі. У відповідності до ч.1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог статті 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, що і було у встановленому законом порядку визначено сторонами за договором позики від 20.12.2012 року. Відповідно до вимог статті 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовим актом. Оскільки відповідач не повернула борг за договором позики з неї підлягає стягненню сума в розмірі 50380,00 грн., що становить еквівалент 2000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду. Таким чином, суд знаходить позовні вимоги такими, що підтверджені належними та допустимими доказами по справі та підлягаючими задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати останнього з оплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved