Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у загальній сумі 32800 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів відповідачем були видані розписки про отримання коштів. Відповідач в свою чергу зобовязався повернути грошові кошти: за розпискою від 18.10.2011 року на суму 8800 доларів США у строк до 31грудня 2011 року; за розпискою від 30 листопада 2011 року на суму 11500 доларів США у строк до 01.03.2012 року; за розпискою від 21.03.2012 року на суму 12500 доларів США у строк до 21 серпня 2012 року. Відповідач не виконав свого обовязку щодо повернення отриманих ним грошових коштів у визначений строк та відмовляється повертати їх. Просив суд стягнути з [PERSON] 32800 доларів США -основного боргу та 3284, 77 доларів США- 3% річних. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином судовими повістками. Враховуючи вимоги ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у загальній сумі 32800 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів відповідачем були видані розписки про отримання коштів. Відповідач в свою чергу зобовязався повернути грошові кошти: за розпискою від 18.10.2011 року на суму 8800 доларів США у строк до 31грудня 2011 року; за розпискою від 30 листопада 2011 року на суму 11500 доларів США у строк до 01.03.2012 року; за розпискою від 21.03.2012 року на суму 12500 доларів США у строк до 21 серпня 2012 року (а.с.46-48). Відповідач не виконав свого обовязку щодо повернення отриманих ним грошових коштів у визначений строк та відмовляється повертати їх. Встановленим фактам відповідають зобовязальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] були написані розписки про отримання грошей в загальній сумі 32800 доларів США в розписках зазначений кінцевий термін повернення коштів. В установлений строк відповідач [PERSON] не виконав своє зобовязання, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. ст. 625, 1050 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до правової позиції №6-369цс15 Верховного Суду України, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом Крім того, відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду. За викладених обставин, стягненню підлягає сума 36084,77доларів США, що еквівалентна 853\~404,81 грн. за курсом долара на день винесення рішення судом, який становить 23,65 грн. за 1 долар станом на 03.12.2015р. На підставі зазначеного та

Outcome: approved