Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Запорізької міської ради, Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» про визнання права користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що з листопада 2011 року позивач проживає у вищевказаній квартирі та вселився в неї з дозволу керівництва МКП «Основаніє», оскільки в цей час працював слюсарем-сантехніком ЖЕД № 1. Квартира є комунальною власністю, особовий рахунок відкрито на ім`я позивача. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 365/73 від 28.09.2012 року було оформлено перепланування квартири. Позивач виконує всі права та обов`язки наймача, своєчасно та в повному обсязі сплачує всі рахунки з квартирної плати та комунальні послуги, але до теперішнього часу не зареєстрований в квартирі, у зв`язку з відмовою відповідачів. Внаслідок неможливості вирішення питання реєстрації в добровільному порядку, позивач вимушений звернутися в суд з даним позовом. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст. ст. 2, 9, 16, 63 65 ЖК України, ст.47 Конституції України. Представник позивача у судовому засіданні, позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.\~\~\~\~\~ Представник відповідача виконавчий комітет Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, питання задоволення позову залишив на розсуд суду. Представник відповідача - Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, з постановленням рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. В період з листопада 2011 року по теперішній час [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] , що підтверджується актом від 16.11.2015 року про проживання громадян, складеного ЦОА № 12 МКП «ОСНОВАНІЄ» (а.с. 14). Відповідно до письмових пояснень позивача, у вищевказану квартиру він вселився з дозволу керівництва КП «ВРЕЖО № 11» у листопаді 2011 року, оскільки працював слюсарем-сантехніком у ЖЕД № 1. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.09.2012 року № 365/73 вирішено оформити раніше виконане перепланування квартири [ADDRESS] , в якій мешкає [PERSON] (а.с. 4). На ім`я позивача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунку квартплати за проживання у квартирі (а.с. 7). Позивач звертався до відповідачів із заявами про надання дозволів на реєстрацію в квартирі (а.с. 16, 17). Листом від 17.11.2015 року за № 14625/13 МКП «ОСНОВАНІЄ» повідомило позивачу про те, що для реєстрації в квартирі необхідно подати: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України); документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Повідомлено, що у разі надання зазначених документів до центру обслуговування абонентів по [ADDRESS] , буде проведено реєстрацію місця проживання позивача (а.с. 15). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Приводом для звернення до суду з даним позовом стала необхідність позивачеві вирішити питання про реєстрацію в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. За змістом ст. 6 вищевказаного Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає: -\~ письмову заяву; - документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; - квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; - талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; - документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; - військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: -\~ документ, що посвідчує особу законного представника; - документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Реєстрація місця проживання новонародженої дитини здійснюється також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Облік громадян України, які проживають за межами України, ведеться закордонними дипломатичними установами України в установленому Міністерством закордонних справ України порядку. У разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів. Надання органами реєстрації відомостей про місце проживання або місце перебування особи та інших персональних даних здійснюється виключно у випадках, передбачених законами України, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини або за згодою самої особи. Обставини справи свідчать про те, що позивач не надав до органу реєстрації місця проживання всіх необхідних документів для проведення його реєстрації в квартирі. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не визначено того, що рішення суду про визнання права користування квартирою входить до переліку документів, на підставі якого здійснюється реєстрація особи в житловому приміщенні. Посилання позивача на приписи ст. ст. 2, 9, 16, 63 65 ЖК України, ст. 47 Конституції України судом до уваги не приймаються, оскільки вказані норми безпосередньо не регулюють спірних правовідносин. Наявність усного дозволу керівництва КП «ВРЕЖО № 11» на вселення в 2011 році позивача до спірної квартири не є підставою для визнання права користування відповідною квартирою. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права. Всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не було доведено у встановленому законом порядку наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання за особою права користування майном. Підстава заявленого позивачем позову (неможливість реєстрації в квартирі) не співвідноситься із предметом його позовних вимог (визнання права користування квартирою). Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed