Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. Позивач свої позивні вимоги мотивує тим що, перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі вони з відповідачем набули спільне майно, а саме кошти в сумі 14741,49 грн. Позивач вважає, що оскільки дані кошти накопичені під час перебування з відповідачем у шлюбі, то вони являється предметом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу, як спільне майно подружжя. Позивач в судове засідання не з‘явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, у разі неявки відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з’явилася і не повідомила причини своєї неявки, хоча її належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від неї не поступало клопотання про слухання справи у її відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без її участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.09.1976 року по 15.08.2011 року. 15.08.2011 року шлюб між сторонами розірвано, підтвердженням чого є рішення Трускавецького міського суду по справі №2/1324-317/11 від 15.08.2011 року. З позову вбачається, що під час проживання у шлюбі сторони набули спільне майно, а саме кошти в сумі 140471,49 грн. Підтвердженням щодо наявності даних коштів є заява про видачу готівки №3 від 13.09.2010 року, з якої вбачається, що відповідачем 13.09.2010 року з рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» було знято кошти в сумі 140741,49 грн. Позивач зазначає, що на даний час фактичні відносини у нього з відповідачкою були припинені, тому даними грошима остання розпорядилась як своїми, без відома позивача. Позивач вважає, що оскільки дані кошти набуті сторонами під час перебування у шлюбі, то вони являється предметом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу, як спільне майно подружжя. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом в судовому засіданні не знайдено підстав щодо відступлення від норм рівності, а тому, оцінюючи зібрані по справі докази, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку що в рахунок поділу майна подружжя слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 70370,74 грн.

Outcome: approved