Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 21 листопада 2014 року позичив відповідачеві 3 000 грн. В підтвердження отриманих коштів відповідач написав розписку в якій він зобов'язався повернути борг в розмірі 3300 грн. до 20.05.2015 року. Після спливу зазначеного терміну виконання зобов'язання відповідач суму боргу не повернув в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] борг у сумі 3300 грн., грошову суму у розмірі 3 % річних від загальної суми позики за прострочення повернення суми боргу, що становить 305 грн. 75 коп., збитки від інфляції, який становить 12 грн., відсотки за користування коштами в сумі 15 грн. 29 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіславши листа про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення неодноразово повідомлялась в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно розписки від 21 листопада 2014 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] фактично уклали договір позики, згідно з яким відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 3 000 грн., та зобов'язувався повернути 3300 грн. до 20.05.2015 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом достовірно встановлено, що вказана боргова розписка відповідає вимогам Цивільного кодексу України, оскільки в ній вказано сторони, сума позики, валюта позики та строк погашення договору позики. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав та визначену суму коштів не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якою врегульовано питання щодо строків виконання зобов'язання, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином суд вважає вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором позики законними та обґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню сума індексу інфляції - 12 грн., грошова сума у розмірі 3 % річних від загальної суми позики за прострочення повернення суми боргу - 15 грн. 29 коп. Вимога позивача про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в сумі 305 грн. 75 коп. не підлягає з огляду на наступне. Статтею 611 ЦК України визначено загальні правові наслідки порушення виконання зобов'язання, зокрема стягнення неустойки. Суд зазначає, що дана норма носить загальний характер і у разі порушення зобов'язання настають відповідні правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд констатує, що ні договором позики (розпискою) ні Законом не було передбачено відповідальність за не виконання або не своєчасне виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000 грн. не підлягають до задоволення, оскільки факт наявності моральних страждань завданих позивачу не доведено належними та допустимими доказами у справі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial