Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 8000 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2016 року відповідач взяв у нього в борг зазначену вище суму грошових коштів, про що склав розписку, та зобов'язався повернути їх за тиждень, 17.11.2016 року. Але до цього часу сума боргу відповідачем не повернена, [PERSON] уникає контактів з ним. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлений позов з підстав, наведених в позовній заяві. Також пояснив, що з відповідачем він навчався в інституті, потім вони працювали на одному підприємстві. Тому коли [PERSON] звернувся до нього з проханням позичити грошей у зв'язку з якимись непередбаченими обставинами, в нього не було підстав відмовити в допомозі. Порадившись з дружиною, він 10.11.2016 року передав відповідачеві грошові кошти в сумі 8000 гривень, а останній склав власноруч розписку про те, що гроші отримав і зобов'язується їх повернути 17.11.2016 року. Однак в обумовлений строку відповідач гроші не віддав, спочатку обіцяв ось-ось повернути їх, а потім взагалі зник, перестав відповідати на телефонні дзвінки. Дружина [PERSON] повідомила, що він зібрав речі та пішов з дому, однак знайомі бачать його, періодично він з'являється вдома. Просив суд задовольнити його вимоги повністю. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Вважає, що для задоволення вимог наявні всі підстави, передбачені діючим законодавством. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у передбачений цивільним процесуальним Законом спосіб, заяв про перенесення розгляду, розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що згідно із розпискою від 10.11.2016 року [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 20.03.1997 року, який мешкає за адресою: [ADDRESS], отримав позику у [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 25.06.1999 року, в сумі 8000 гривень строком до 17.11.2016 року (а.с. 33). Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальникові. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредиторові за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд має виявити їх справжню правову природу незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа і залежно від встановлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15, та, в силу вимог ст. 306-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Вирішуючи справу, суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав відповідний оригінал розписки, складений відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк. Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що ці кошти будуть перебувати в користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти, яке має виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На час пред'явлення позову борговий документ - розписка знаходилася у позивача. Оригінал цієї розписки приєднаний судом до матеріалів справи. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу в повному обсязі в сумі 8000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути фактично понесені і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 гривень та на отримання правової допомоги в сумі 3163,35 гривень, а всього - 3714 гривень 55 копійок.

Outcome: approved