Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що йому на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] у якому зареєстрований відповідач [PERSON], проте з 1994 року у ньому не проживає без поважних причин. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю з тих підстав, що [PERSON] тривалий час не проживає у будинку, який належить позивачу на праві власності, належних йому речей у будинку немає, родинних стосунків не підтримує, відповідач не навідується, витрат на утримання житлового будинку не несе, тому просить суд позов задовольнити. Суду пояснила, що будь-яких перешкод відповідачу щодо користування житловим приміщенням позивач не чинить. У наступне судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача - [PERSON] не з»явилися, представник позивача звернулась в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та ухвалення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила представник позивача. Судом встановлено наступні обставини. Як убачається зі змісту договору купівлі - продажу, посвідченого 30.06.1980 року секретарем Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, позивач [PERSON] придбав житловий будинок, розташований у смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, який належав на праві особистої власності [PERSON], про що зроблено реєстровий запис за №11. Згідно ксерокопії свідоцтва про право особистої власності від 25.05.1990 року житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (дані про членів колгоспного двору та їхню кількість відсутні). Дане будинковолодіння зареєстроване КП «Бережанське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за колгоспним двором (інформація про членів колгоспного двору відсутня), головою якого є позивач [PERSON], та записаний в реєстрову книгу №6, стор. №22, за реєстровим №581, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 25.05.1990 року. Як убачається зі змісту письмового повідомлення Монастириського РС УДМС України в Тернопільській області №703 від 13.02.2017 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є родичем позивача, тому їй відомо, що його син [PERSON] не проживає у спірному будиноковолодінні приблизно з 1994 року, з часу виїзду на постійне місце проживання у Російську Федерацію. Відповідач створив нову сім»ю, до батьків не навідується, у спірному будинку відсутні його особисті речі. Свідок [PERSON] підтвердила, що син позивача - відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинковолодіння з того часу як виїхав у Російську Федерацію, приблизно з 1994 року, де створив нову сім»ю. Відповідно до ч.2 ст.405 член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом установлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у якості члена сім'ї (згідно довідки №167/1007, виданої 28.01.2017 року Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області) за адресою: [ADDRESS] що належить позивачу [PERSON], однак з 1994 року за вказаною адресою не проживає без поважних причин, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання. Вищевказане підтверджується актом, складеним 23.01.2017 року комісією в складі селищного голови [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], секретаря селищної ради [PERSON], які провели опитування свідків, під час чого встановлено, що [PERSON] з 1994 року за місцем реєстрації в [ADDRESS] не проживає, виїхав в Російську Федерацію. У зв'язку з наведеним позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, порушується його право на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що відповідач без поважних на те причин понад один рік не проживає у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, слід стягнути із відповідача в користь позивача понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в сумі 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved