Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником вищезазначеної квартири. У квартирі зареєстрована донька його покійного брата [PERSON], який помер [INFO], а тому знятий з реєстраційного обліку. Вказує, що його племінниця [PERSON], [INFO], з моменту народження і по теперішній час у вказаній квартирі не проживає, а мешкає разом зі своєю матір'ю [PERSON], тому, вважає, що [PERSON] втратила право користування даним житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. В судові засідання відповідач [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена судом належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань до суду не надала. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що на теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, а отже визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] не порушить її права. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], повідомленої належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності в порядку заочного розгляду. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як, вбачається з інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради у зазначеній квартирі з 17.05.1989 року до 15.01.2017 року був зареєстрований батько позивача - [PERSON], [INFO], а разом з ним брат позивача - [PERSON], [INFO] та його малолітня донька (племінниця позивача) - [PERSON], [INFO] З позовної заяви встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.03.2015 року [PERSON] помер [INFO]. На теперішній час він значиться знятим з реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS], як померлий. Малолітня [PERSON] по теперішній час залишається зареєстрованою за вищевказаною адресою, однак до вказаної квартири вона ніколи не вселялась та ніколи у ній не проживала, що підтверджується довідкою голови правління ЖБК «Кристал» від 14.08.2017 року. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що малолітня [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності [PERSON] у спірному приміщенні понад один рік є поважними. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, суд відзначає, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Таким чином, суд приходить до переконання про те, що місцем проживання малолітньої [PERSON], [INFO], має бути місце проживання її матері [PERSON], де вона проживає постійно, переважно або тимчасово. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 72 ЖК України, ст. ст. 29, 405 ЦК України,

Outcome: approved