Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути інфляційні витрати за прострочення грошового зобов'язання в період з 24.12.2011 року по 09.12.2014 року в сумі 5403,56 гривень та три процента річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в період з 24.12.2011 року по 09.12.2014 року в сумі 2203,73 гривень та витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 гривень. Позивач посилається на те, що 12.12.2011 року рішенням Київського районного суду м. Одеси з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто борг в сумі 24780,17 гривень. Рішення суду набрало законної сили 23.12.2011 року. На виконання рішення, Київським районним судом м. Одеси позивачу був виданий виконавчий лист від 06.02.2012 року. Другим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції було винесено постанову від 23.09.2013 року та відкрито виконавче провадження. Ні у строки, визначені у вказані постанові, і до теперішнього часу відповідач не здійснив сплату грошових коштів. В період з моменту після набрання рішенням суду законної сили, а саме з 24.12.2011 року, по теперішній час, відповідач прострочує виконання грошового зобов'язання, за що діючим законодавством передбачена відповідальність. А тому позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2011 року рішенням Київського районного суду м.Одеси позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволені, з відповідача на користь позивача стягнуто борг у сумі 25841, 94 гривень. Рішення набрало законної сили 23.12.2011 року. 23.09.2013 року Другим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 25841,94 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки розпискою передбачено зобов'язання відповідача повернути позивачу грошові кошти, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже вбачається, що відповідач, після набрання рішенням законної сили, ухиляється від виконання свого зобов'язання по сплаті суми боргу на користь позивача, а таким чином відповідач несе відповідальність за прострочення виконання зобов'язання та повинен сплатити на користь позивача інфляційні витрати та 3% річних за період з 24.12.2011 року по 09.12.2014 року включно. Суми інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за вказаний вище період розраховуються наступним чином. Інфляційні витрати розраховується за формулою: СПГЗ х Інінф (2013) х Інінф (2014) - СПГЗ , де, СПГЗ - сума простроченого грошового зобов'язання, Інінф (2013) - індекс інфляції у 2013 році, який становить 100,5%, Інінф (2014) - індекс інфляції у січні-листопаді 2014 року, який становить 121,2%, сума простроченого грошового зобов 'язаиня становить 24780,17 грн. та складають: в період з 24.12.2011 по 09.12.2014 року (включно); 24780,17 грн. х 100,5% х 121,2% - 24780,17 грн. = 5403,56 грн. 3% річних розраховується за формулою: СПГЗ х 3% X ДПГЗ - ДР , де, СПГЗ - сума простроченого грошового зобов'язання. 3% - саме 3% річних. ДПГЗ - кількість днів прострочення грошового зобов'язання. ДР - кількість днів у році. Сума простроченого грошового зобов 'язання становить 24780,17 грн. та складають: в період з 24.12.2011 по 09.12.2014 року (включно); 24780,17 грн. х 3х1082 дня - 355 днів = 2203,73 грн., а всього 7607,29 грн. (5403,56 + 2203,73) З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуютьсязібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved