Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Крюківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29») про визнання рішення про нарахування йому заробітної плати незаконним, стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації в зв'язку з порушенням її виплати. Свої вимоги мотивував тим, що відбуваючи з вересня по листопад 2013 року покарання у виді позбавлення волі у Крюківській виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29)» був працевлаштований скотарем дійного гурту в тваринництві. За період роботи йому нараховувалася заробітна плата, розмір якої, на його думку, суперечить вимогам Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі. Позивач [PERSON], який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що відбуваючи покарання він з вересня по листопад 2013 року був працевлаштований в Державному підприємстві «Сільськогосподарське підприємство Крюківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29)» скотарем дійного гурту в тваринництві. За період його роботи, йому нараховувалася заробітна плата, яка була штучно занижена та значно меншою ніж передбачено нормами чинного законодавства. Представник відповідача - Поставній А.О. яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов [PERSON] не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] дійсно працював скотарем дійного гурту в тваринництві в ДП «Сільськогосподарське підприємство Крюківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29)» в період з вересня по листопад 2013 року. Скотарю дійного гурту заробітна плата нараховується з фонду заробітної плати доярів та в залежності від того хто завозив корм та від норми виробітку. Процент виконання норми виробітку скотарів дійного гурту вираховується виходячи з середнього процента виконання норми виробітку доярів дійного гурту. За зазначений період [PERSON] нараховувалася заробітна плати згідно норм чинного законодавства, і після відшкодування ПДФО на його особовий рахунок зараховувалося 85 % її суми. Відповідно до написаної ним 03.09.2013 року з зарахованої на його особистий рахунок суми щомісячно знімалися кошти на відшкодування вартості харчування та комунально-побутових послуг. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], будучи засудженим вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.06.2010 року за вчинення злочинів передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, які пов'язані зі здійсненням функцій представника влади на строк 3 роки, відбував покарання у Крюківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29). На даний час відбуває покарання в Менській ВК №91. Відбуваючи покарання у Крюківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29), [PERSON] з вересня 2013 року по листопад 2013 року був працевлаштований на ДП «Сільськогосподарське підприємство Крюківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29)» скотарем дійного гурту в тваринництві. Відповідно до ст. 118 КВК України засуджені до позбавленні волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров'я і спеціальність. Засуджені залучаються до праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Статтею 120 КВК України передбачено, що праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно - правовими актами Державного департаменту України з питань виконання покарань. Порядок нарахування та виплати засудженим до позбавлення волі заробітної плати регламентувався Інструкцією з оплати праці засуджених до обмеження та позбавлення волі, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 396/5 від 07 березня 2013 року. Ця Інструкція розроблена відповідно до статей 60-62, 118-121 КВК України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» з метою визначення умов праці та заробітної плати засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, які тримаються в установах виконання покарань. Відповідно до положень Інструкції заробітна плата нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого дня не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати. Статтею 120 КВК України та п.3.7 Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 396/5 від 07 березня 2013 року передбачено мінімум заробітної плати, що нараховується засудженим. Зокрема, засудженим, які відбувають покарання у колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, за будь-яких обставин, на особовий рахунок зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як сімдесят п'ять відсотків нарахованого їм місячного заробітку. Праця засуджених оплачується відрядно, погодинно або за іншими системами оплати праці. Основною системою оплати праці є відрядна, яка застосовується на всіх роботах, що піддаються нормуванню та точному обліку. Як вбачається з довідки № 4/163/п від 23.05.2014 року [PERSON] у вересні 2013 року нараховано - 807,61 грн., утримано ПДФО - 121,14 грн., залишок особистих коштів - 686,47 грн. (85 %), з яких утримано згідно заяви засудженого вартість харчування - 290,02 грн., вартість комунальних послуг - 161,85 грн., зараховано на особовий рахунок - 234,60 грн.; у жовтні 2013 року нараховано - 1822,75 грн., утримано ПДФО - 273,41 грн., залишок особистих коштів - 1549,34 грн. (85 %), з яких утримано згідно заяви засудженого вартість харчування - 354,25 грн., вартість комунальних послуг - 229,18 грн., зараховано на особовий рахунок - 965,91 грн.; у листопаді 2013 року нараховано - 1260,44 грн., утримано ПДФО - 189,07 грн., залишок особистих коштів - 1071,37 грн. (85 %), з яких утримано згідно заяви засудженого вартість харчування - 316,40 грн., вартість комунальних послуг - 256,83 грн., зараховано на особовий рахунок - 498,14 грн.; у грудні 2013 року нараховано - 384,10 грн., утримано ПДФО - 57,62 грн., залишок особистих коштів - 326,48 грн. (85 %), з яких утримано згідно заяви засудженого вартість харчування - 109,74 грн., вартість комунальних послуг - 108,39 грн., зараховано на особовий рахунок - 108,35 грн. Вартість харчування та комунально-побутових послуг згідно ст. 121 КВК України відшкодовується з коштів засудженого щомісяця з дня перебування його в установі виконання покарань. Відшкодування засудженими витрат на їхнє утримання проводиться згідно власноручно написаної заяви після відрахування прибуткового податку і аліментів. Як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджено поясненнями позивача та представника відповідача - [PERSON] звертався до адміністрації Крюківської виправної колонії з заявою про відшкодування витрат на його утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Згідно з положеннями ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів представника відповідача позивач суду не надав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Крюківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№ 29)» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації в зв'язку з порушенням її виплати. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed