Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до прокуратури Чернігівської області про стягнення з відповідача завдану внаслідок неправомірних дій та бездіяльності органу досудового розслідування прокуратури Чернігівської області матеріального характеру у розмірі 880 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що після повернення з передової Сходу України він був незаконно звільнений з органів внутрішніх справ. Незаконність звільнення була доведена в судовому порядку як в Чернігівському адміністративному суді, так і в Київському апеляційному адміністративному суді. В подальшому роботодавець позивача в особі УМВС України в Чернігівській області ще звільняв позивача 2 рази та в судовому порядку позивач доводив незаконність звільнення та рішеннями як судів 1-ї, так і другої інстанції, поновлювався на посаді. Невиконання рішення суду та незаконні дії УМВС України в Чернігівській області стало підставою для звернення до прокуратури Чернігівської області з заявами про вчинення кримінального правопорушення. 20.03.2016 року позивач звернувся до прокуратури Чернігівської області з заявою про вчинення посадовими особами УМВС України в Чернігівській області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, за фактом зловживання владою або службовим становищем та розпочати досудове розслідування. Старшим слідчим СВ прокуратури області Стеценком Д. 29.03.2016 року було прийнято рішення про приєднання даної заяви до матеріалів кримінального провадження № 42016270000000066 від 10.03.2016 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України. Всупереч вимогам ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочате не було та дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. Це стало підставою для оскарження рішення слідчого та його бездіяльності до суду та рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.04.2016 року прокуратуру Чернігівської області було зобов'язано внести відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України. З метою проведення повного та об'єктивного слідства, позивач направив на адресу органу досудового розслідування ряд клопотань, на які слідчий дав відповідь про їх повне задоволення (без складання відповідних процесуальних документів). 29.04.2016 року слідчий Стеценко Д. прийняв рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, позивач виявив, що слідчий крім однобокого, формального, упереджено, з наданням явної переваги іншій стороні провів розслідування, але й формально та безініціативно допитав деяких свідків, які були вказані в клопотаннях, не з'ясувавши всіх необхідних питань. Свідків, які б могли роз'яснити норми ЗУ «Про очищення влади» та застосування цього закону, слідчий не тільки взагалі не допитав, але й навіть не викликав для допиту. Після внесення відомостей до ЄРДР за фактом злочину, передбаченого ст. 364 КК України, позивача жодного разу не було допитано, ні в якості свідка, ні в якості потерпілого про відомі обставини вчинення злочину. Незаконність прийнятого рішення та бездіяльність слідчого, яке виразилося у затягуванні слідства, безініціативності слідства та бездіяльності останнього, стало підставою для захисту своїх прав шляхом оскарження його дій та бездіяльності в суді. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.05.2016 року рішення слідчого Стеценка Д.В. про закриття кримінального провадження було скасоване як незаконне. Позивач звернувся до керівництва прокуратури області із скаргою на дії слідчого, але натомість, замість відповіді керівництва прокуратури отримав від керівника слідчого відділу, про відсутність підстав для покарання, при цьому відповідь була надана у комічній формі. 10.05.2016 року позивач знову звернувся до прокуратури Чернігівської області з заявою про вчинення злочину, посадовими особами УМВС України в Чернігівській області злочину, передбаченого ст. 364 КК України, які виразилися в умисному заниженні нарахування коштів за вимушений прогул та одноразової допомоги при звільненні, УМВС України в Чернігівській області. Всупереч вимог ст. 214 КПК України, начальником слідчого відділу прокуратури області, заява про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена не була, та досудове розслідування розпочате не було. Це стало підставою для захисту своїх прав шляхом оскарження його дій та бездіяльності в суді. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.06.2016 року прокуратуру Чернігівської області було зобов'язано внести відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України. В подальшому слідчим, без виконання всіх зазначених в постанові Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.05.2016 року слідчих дій, 30.06.2016 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Це стало підставою для повторного звернення до суду з метою захисту своїх прав шляхом оскарження дій та бездіяльності органу досудового розслідування в суді. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.08.2016 року скаргу задоволено. Судом було встановлено, що слідчим Стеценком Д.В. з моменту прийняття провадження до свого провадження та до його закриття, ухвалу суду від 20.05.2016 року не виконано. Таким чином в діях слідчого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. 13.08.2016 року позивач звернувся до Генеральної прокуратури області із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 382 КК України, за фактом не виконання слідчим рішення суду. 09.09.2016 року заява була направлена до прокуратури Чернігівської області для прийняття процесуального рішення. 23.09.2016 року на адресу позивача надійшов лист з прокуратури Чернігівської області про відсутність в діях слідчого злочину. В зв'язку з тим, що дане рішення суперечить вимогам ст. 214 КПК України, позивач знову був змушений відстоювати свої права в суді шляхом оскарження бездіяльності посадових осіб прокуратури Чернігівської області. Рішенням Новозаводського суду від 19.10.2016 року прокуратуру Чернігівської області зобов'язано внести відносно слідчого Стеценка Д. до Єдиного реєстру досудового розслідування, за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України. Постійне порушення закону зі сторони посадових осіб прокуратури Чернігівської області, які виразилися у бездіяльності, протиправних діях, халатному відношенню до своїх службових обов'язків під час проведення досудового слідства, яким вже надано судом юридичну оцінку, призвело до постійних судових тяганин, під час яких позивач змушений відстоювати свої законні права перед органом, який повинен їх захищати. Судова тяганина в свою чергу потягла як немайнову шкоду, яка виразилася у витраті коштів на дорогу , при прибутті до суду для розгляду скарг, так і моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивач був обурений протиправними діями та бездіяльністю слідчого, як державного органу, який повинен слідкувати за законністю. Крім того, судова тяганина потягла зміни в життєдіяльності позивача, так як він змушений був відкладати свої справи для складання скарг та прибутті на судове засідання, був позбавлений можливості на цей час реалізації своїх звичок і бажань. Постійне перебування в збудженому та нервовому стані, викликане нахабною поведінкою слідчим, призвело до погіршення стосунків з членами родини позивача. Позивач почував себе ошуканим та це дещо принизило його самооцінку як суб'єкта суспільства. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення тим, що позивачем не надано жодного належного доказу незаконності рішень, дії чи бездіяльності прокуратури Чернігівської області, не доведено факту заподіяння моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров'я, тощо, та причинного зв'язку між ними, а також не обґрунтовано розмір моральної шкоди. В зв'язку з відсутністю у матеріалах справи належного матеріального доказу підтвердження незаконності рішень, дій чи бездіяльності прокуратури Чернігівської області, не доведеність факту заподіяння моральної та матеріальної шкоди позивачу та причинного зв'язку між ними, не обґрунтованість розміру заподіяної шкоди та підстав для її стягнення, представник відповідача просила відмовити у задоволені позову повністю. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 12.04.2016 року скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення задоволено. Зобов'язано прокуратуру Чернігівської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 20.03.2016 року про вчинення кримінального правопорушення (а.с.8). Ухвалою слідчого судді від 20.05.2016 року скаргу [PERSON] про скасування постанови старшого слідчого СВ прокуратури Чернігівської області Стеценко Д.В. від 29.04.2016 року про закриття кримінального провадження №42016270000000066, від 10.03.2016 року задоволено. Скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Чернігівської області Стеценко Д.В. від 29.04.2016 року про закриття кримінального провадження №42016270000000066, від 10.03.2016 року (а.с.11). Ухвалою слідчого судді від 06.06.2016 року скаргу [PERSON] про зобов'язання прокуратуру Чернігівської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 10.05.2016 року задоволено. Зобов'язано прокуратуру Чернігівської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] про вчинене кримінальне правопорушення від 10.05.2016 року (а.с.9). Ухвалою слідчого судді від 04.08.2016 року скаргу [PERSON] задоволено. Скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Чернігівської області Стеценка Д.В. від 30 червня 2016 року про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 42016270000000066 від 10.03.2016 року. Зобов'язано старшого слідчого СВ прокуратури Чернігівської області Стеценка Д.В. допитати свідків, які були вказані у клопотання [PERSON], надати належну оцінку показам вказаних свідків та виконати інші слідчі дії, у проведення яких виникне потреба, які повинні бути виконані після внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР(а.с.10). Ухвалою слідчого судді від 19.10.2016 року скаргу [PERSON] про зобов'язання вчинити дії задоволено. Зобов'язано прокурора Чернігівської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 13.08.2016 року (а.с. 12). Згідно ст. 22 ЦК України визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до вимог ч.1 ст. 11, ст. 60 ЦК України позивачем не надано належних та допустимих доказів визначення розміру майнової шкоди в розумінні ст. 22 ЦК України в сумі 880 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення з прокуратури Чернігівської області на користь [PERSON] внаслідок неправомірних дій та бездіяльності органу досудового розслідування прокуратури Чернігівської області шкоди матеріального характеру у розмірі 880 грн. - задоволенню не підлягають. Посилання заявника на понесення витрат на дорогу ( витрачав кошти на придбання пального) при прибутті до суду, для розгляду скарг є припущенням і в розумінні ст. ст. 62, 64, 65 ЦПК України ні є належним доказом. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1176 ЦК України визначено відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Частиною 6 цієї статті передбачено, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено ст. 1167 ЦК України. 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Інші випадки встановлені законодавством для відшкодування шкоди визначено ч.1 ст. 1172 ЦК України: юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що невиконання уповноваженими посадовими особами прокуратури Чернігівської області положень ст. 214 КПК України призвели до звернення [PERSON] до суду зі скаргами в порядку ст. 303 КПК України, необхідності явки в судові засідання для розгляду скарг ( явка заявника є обов'язковою), при цьому скарги визнані обґрунтованими і задоволені. Також недотримання слідчим положень всебічності дослідження обставин кримінального провадження, повноти дослідження кримінального провадження і не виконання вимог ст. 220 КПК України в частині повноти розгляду клопотання заявника, призвели до необхідності [PERSON] звернення до суду зі скаргами про відновлення порушеного права. Необхідність звернення до суду за захистом порушених прав, внаслідок протиправної поведінки службових осіб прокуратури Чернігівської області, призвела до душевних страждань позивача, які він обґрунтував у позовній заяві і в судовому засіданні, що згідно п. 2 ч.2 ст. 23 ЦК України віднесено до моральної шкоди. Наявність душевних страждань позивачем в повній мірі визначена та обґрунтовано. Судом встановлено, що відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини у завданні моральної шкоди не надав, хоча це є процесуальним обов'язком згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Заперечення відповідача в частині відсутності судового рішення про визнання неправомірності дій чи рішення відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту судових рішень вбачаються ознаки неправомірності дій та рішень службових осіб прокуратури Чернігівської області. Відсутність в резолютивній частині судового рішення про визнання неправомірним дій чи рішень відповідача ні є обов'язковою умовою для відшкодування моральної шкоди, оскільки скарги розглядалися в межах пред'явлених вимог. Враховуючи характер правопорушень вчинених службовими особами прокуратури Чернігівської області, глибину душевних страждань [PERSON], строку порушення прав позивача і необхідності від нього додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в сумі 2000 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial