Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, посилаючись на те, що рішенням Іванівського районного суду з нього на корить відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця, починаючи з 03 квітня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду був виданий виконавчий лист, який відповідачка не звернула до виконання, так як вони з відповідачкою порозумілись та продовжили жити однією сім'єю, проживали разом із сином в [ADDRESS] до вересня 2013 року. Син навчався в Іванівській гімназії та в Іванівському професійно аграрному ліцеї. 09 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції Ведмецьким Ю.С. розпочато примусове виконання по виконавчому листу № 2-108/2009 року, державним виконавцем йому повідомлено, що він має сплатити заборгованість за останні три роки, що складає 10800 грн. Оскільки він останні три роки безпосередньо приймав участь у вихованні сина та матеріально забезпечував його, вважає, що підстав для стягнення з нього заборгованості по аліментам за останні три роки немає. В зв'язку з непорозумінням в сімейних відносинах та небажанням відповідачки підтримувати сімейні стосунки, він у серпні-вересні 2013 року передав відповідачці значну суму коштів на придбання будинку в смт. Новоолексіївка, Генічеського району. Заборгованість за аліментами виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання. Просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та доповнив їх тим, що в 2009 році після визначення судом розміру аліментів він кілька місяців добровільно сплачував аліменти шляхом переказу коштів поштою на адресу відповідачки, яка із неповнолітнім сином проживала в [ADDRESS]. В липні 2009 року він з відповідачкою примирився, підтримував сімейні відносини і припинив виплату аліментів, так як в цьому не було необхідності. В липні 2009 року вся сім'я відпочивала в м. Ялті, після того він та відповідачка працювали в м. Києві, а їх неповнолітній син залишився під наглядом та опікою баби в смт. Новоолексіївка, Генічеського району. З 2011 року по 2013 рік неповнолітній син переїхав до [ADDRESS], де навчався у Іванівській гімназії та в Іванівському професійному аграрному ліцеї, а він з відповідачкою вели спільне господарство, користувалися земельною ділянкою, придбали на спільні кошти трактор, утримували неповнолітнього сина. В сім'ї виникли непорозуміння з приводу витрачання спільних коштів і з вересня 2013 року спільне проживання знову було припинено. Відповідачка реалізувала свиней та свиноматок, на вилучені кошти утримувала себе та неповнолітнього сина. Він дбав про сина, зокрема, придбав у 2010 році в кредит комп'ютер. Виконавчий лист на стягнення аліментів на неповнолітню дитину відповідачка пред'явила у державну виконавчу службу в грудні 2013 року, а в січні 2014 року державний виконавець нарахував заборгованість за аліментами за попередні три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання, яка становить 10 800 грн. Просив суд звільнити його він сплати заборгованості за аліментами в сумі 10 800 грн., так як впродовж трьох років, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання, він проживав однією сім'єю з відповідачкою та неповнолітнім сином, вели спільне господарство, користувалися земельною ділянкою, придбавали майно, утримували сина. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що перебуває в шлюбі з позивачем, але спільно з ним не проживає в зв'язку з зловживанням спиртними напоями, застосовуванням фізичного насильства. В 2009 році вона переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в смт. Новоолексіївку, Генічеського району та звернулася до суду про стягнення аліментів, так як неповнолітній син повністю знаходився на її утриманні. У кінці літа 2011 року позивач приїхав до неї та сина в смт. Новоолексіївку, Генічеського району, відбулося примирення, вона із сином повернулася до [ADDRESS], де прожили до травня 2013 року, після чого змушена була знову виїхати разом із сином, так як позивач повернувся до свого способу життя. Два роки вона із сином проживала в [ADDRESS] у будинку, що належить батькам позивача, а позивач проживав у будинку, який будували на спільні кошти. Вона працювала в м. Києві по вахтовому методу і заробляла до 6 000 грн., за які утримувала сім'ю. Позивач аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачував, що підтверджується розпискою на значну суму. Вона не пред'являла виконавчий лист до виконання, так як вважала, що для сплати аліментів достатньо рішення суду та розписки. Позивач в своїх поясненнях посилається на те, що купив комп'ютер в рахунок аліментів, але це не так, оскільки комп'ютер - це був подарунок сину коли той ходив у 5-й клас. З 2011 року по травень 2013 року вона із сином проживали в смт. Іванівка, де з позивачем будували будинок на спільні кошти, користувалися земельною ділянкою, придбали трактор, вирощували свиней у підсобному господарстві. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12 травня 2009 року Іванівським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист № 2-108/2009 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 03 квітня 2009 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.5); 09 січня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 03 квітня 2009 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.9); 28 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції Херсонської області розрахована заборгованість за аліментами відповідно до якого позивачу встановлена заборгованість за аліментами станом на 01 січня 2014 року за період з січня 2010 року по грудень 2013 року в сумі 10 800 грн. (300 грн. х 36 місяців = 10 800 грн.) (а.с.48-49); [PERSON] навчався в Новоолексіївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 з 01 вересня 2007 року з 5-го класу та закінчив 8 класів і вибув 01 вересня 2011 року у зв'язку з переїздом до [ADDRESS] (а.с.47); [PERSON] навчався в 2011/2012 навчальному році в Іванівській гімназії Херсонської області (а.с.7); [PERSON] навчався в Іванівському професійно аграрному ліцеї з 01 вересня 2012 року по 02 вересня 2013 року, переведений до ПТУ-27 м. Генічеська (а.с.6). Із пояснень свідка [PERSON] видно, що він проживає на одній вулиці із позивачем через один будинок, в період з 2011 року по 2013 рік позивач та відповідачка вели спільне господарство, користувалися земельною ділянкою, вирощували свиней та продавали м'ясо. Неповнолітній син сторін допомагав батькам по господарству - сіяв баштан на земельній ділянці, полов траву на городі. Із пояснень свідка [PERSON] видно, що з вересня 2011 року по травень 2013 року він проживав разом із батьками в [ADDRESS], навчався у гімназії та ліцеї, допомагав батькам по господарству. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно до ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено належними доказами те, що заборгованість по аліментам у позивача виникла внаслідок непред'явлення відповідачкою без поважної причини виконавчого листа до виконання, так як в період із січня 2010 року по травень 2013 року сторони проживали спільно, вели спільне господарство, користувалися земельною ділянкою, розводили та вирощували свиней, на спільні кошти будували будинок, придбали трактор, утримували неповнолітнього сина, що свідчить про виконання позивачем обов'язку утримувати дитину та відсутність у відповідачки поважних причин для непред'явлення виконавчого листа до виконання. В період з травня по грудень 2013 року у відповідачки також не було поважних причин для непред'явлення виконавчого листа до виконання, так як хоча сторони і припинили спільне проживання, відповідачка переїхала проживати до батьків в смт. Новоолексіївку, Генічеського району, але вона мала дохід від реалізації спільного майна (свиней та свиноматок) - достатній для утримання неповнолітньої дитини. Заперечення відповідачки в тій їх частині, що вона не знала, що для стягнення аліментів їй необхідно звернутись у державну виконавчу службу, суд до уваги не приймає, так як незнання порядку стягнення аліментів не є поважною причиною непред'явлення виконавчого листа до виконання. Суд не приймає до уваги розписку від 16 січня 2010 року відповідно до якої позивач зобов'язався протягом місяця повернути відповідачці борг в розмірі 20 000 грн. та сплачувати аліменти в сумі 300 грн. щомісяця на утримання сина (а.с.22), так як в розписці не вказано, що борг виник внаслідок несплати аліментів. Навпаки, аліменти були присуджені з 03 квітня 2009 року і до часу написання позивачем розписки (16 січня 2010 року) пройшло 10 місяців, за цей період позивач мав сплатити відповідачці аліменти в сумі 3 000 грн. (300 грн. х 10 місяців = 3 000 грн.). Що стосується пояснень сторін в частині, що стосується придбання позивачем в кредит комп'ютера, то суд їх не приймає до уваги, так як майно придбано в період спільного проживання (як за поясненнями відповідачки - комп'ютер подарований сину коли той ходив в 5-й клас - 2007 рік, так і за поясненнями позивача та пред'явленого ним рахунку - 2010 рік).

Outcome: approved