Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2002 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Поряд з тим, зазначив, що після реєстрації шлюбу вони постійно проживали в будинку його батьків в с.Верхняківці. Відносини між ними були нормальними, хоча на побутовому рівні часто виникали сварки та скандали. Це призводило до того, що вони на деякий час, на місяць-два, припиняли подружні відносини, а потім знову сходились. У 2018 році вирішили шлюб розірвати, однак відповідач передумала подавати позов до суду. За цей період відносини між ними не покращились, дружина їздить на роботу за кордон, а коли повертається, то подружні відносини вони не підтримують, проживають окремо. Відповідач купила інший будинок, де проживає з дочкою. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Крім того зазначив, що він пропонував відповідачу розірвати шлюб в органах ДРАЦС, проте вона не бажає туди прибути. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як вбачається із розписки, відповідач [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими до неї документами 06 квітня 2021 року, та того ж числа подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 28 січня 2021 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 09 серпня 2002 року у виконавчому комітеті Верхняківської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину, яка на даний час є повнолітньою. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. Такі подружні відносини не підтримують, тривалий час разом не проживають, спільне господарство та спільного бюджету не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved