Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - стягнути з відповідача на свою користь фактично зроблені витрати на користь підприємства на суму 54788 гривень 35 копійок; - стягнути з відповідача на свою користь кошти, які належать до виплати працівнику при звільненні на суму 38369,15 грн.; - стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 548,00 грн.. Зазначив, що перебував на посаді виконуючого обовязки директора ДП «Бердянське агроторгове підприємство» з 20 січня 2011 року. Звільнений з посади 30 вересня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства. Виконуючи обовязки директора понад два роки регулярно витрачав свої власні готівкові кошти на забезпечення господарських потреб підприємства, охорону державного майна, сплату податків і зборів. Зазначені дії вчиняв в звязку з тим, що підприємство знаходилося у скрутному становищі, господарська діяльність не здійснювалася, обігові кошти були відсутні. Внаслідок цього ним понесені витрати, повязані з господарською діяльністю підприємства на загальну суму 93157,50 грн., до якої входять також платежі до Пенсійного фонду України на суму 41640,47 грн., податок на прибуток 640,00 грн., податок на прибуток фізичних осіб 12507,88 грн., всього на суму 54788,35 грн.. Вказує, що зазначені кошти витрачено в передбаченому ЦК України порядку, які просить стягнути відповідно до ст.ст. 1159, 1160 ЦК України. Крім цього, ним здійснено витрати, які належать до виплати працівнику, в розмірі 38369,15 грн., які складаються з витрат, понесених на відрядження, за оренду приміщення та оплати комунальних послуг. Вказує, що зазначена сума йому не виплачена на підставі ст. 116 КЗпП України. Зазначив, що кожний факт витрачання коштів оформлювався у вигляді звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, який разом із підзвітними документами на підтвердження витрачання коштів на потреби підприємства передавався в бухгалтерію відповідача. Усі авансові звіти прийнято та затверджено, заборгованість перед ним відображена в балансі підприємства. 29 вересня 2013 року він направив на адресу голови ліквідаційної комісії ДП «Бердянське агроторгове підприємство» претензію з вимогою виплатити йому заборгованість по авансовим звітам у сумі 93157,50 грн., але ні коштів, ні відповіді на претензію не отримав. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача Голова ліквідаційної комісії ДП «Бердянське агроторгове підприємство» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що [PERSON] дійсно працював на підприємстві виконуючим обовязки директора з 20 січня 2011 року по 30 вересня 2013 року. Звільнений в звязку з ліквідацією підприємства. Рішення про ліквідацію прийнято Міністерством аграрної політики та продовольства України. Термін предявлення кредиторських вимог встановлений у два місяці з 29 липня 2013 року по 29 вересня 2013 року. Публікація в газеті «Урядовий кур'єр» проведена через державного реєстратора автоматично після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. В зазначений строк від [PERSON] кредиторські вимоги заявлені не були. Претензія отримана лише 02 липня 2014 року. Надано відповідь з проханням надати підтверджуючі документи. Питання розглядалося на засіданні ліквідаційної комісії, за результатом розгляду прийнято рішення про відмову в задоволенні вимог. [PERSON] мав звернутися до суду з позовом до ліквідаційної комісії протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову. Оригінали авансових звітів за актом приймання-передачі не передавалися. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.ст. 1158 - 1160 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобовязана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат. Відповідно до ст.ст. 110-112 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообовязкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться в порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечні заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, повязані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обовязкових платежів); 4) у четвергу чергу задовольняються всі інші вимоги. У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх предявлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними. Судом встановлено, що [PERSON] прийнятий на посаду виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство» з 20 січня 2011 року. Звільнений у звязку з ліквідацією підприємства згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначене підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON], та визнано сторонами в судовому засідання та ними не оспорюється. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01 липня 2013 року № 403 припинено шляхом ліквідації діяльність ДП «Бердянське агроторгове підприємство». Визначено двомісячний термін подання кредиторських вимог ДП «Бердянське агроторгове підприємство» з дати опублікування оголошення про припинення його діяльності в офіційних засобах масової інформації. Утворено комісію з ліквідації ДП «Бердянське агроторгове підприємство». Головою комісії призначений [PERSON]. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Державне підприємство «Бердянське агроторгове підприємство» з 19 липня 2013 року перебуває в стані припинення. Сток, визначений засновником для заявлення кредиторами своїх вимог 29 вересня 2013 року. Судом також встановлено, що [PERSON] звернувся до ліквідаційної комісії ДП «Бердянське агроторгове підприємство» з претензією щодо заборгованості підприємства перед ним в розмірі 93157,50 грн.. Відповідно до експрес-накладної № 59000064443966 від 02 липня 2014 року претензія направлена [PERSON] на адресу голови ліквідаційної комісії ДП «Бердянське агроторгове підприємство» [PERSON] 02 липня 2014 року. Кореспонденція отримана адресатом 03 липня 2014 року. Згідно експрес-накладної № 59000065190865 від 07 липня 2014 року на адресу [PERSON] головою ліквідаційної комісії направлено листа про надання підтверджуючих документів: - копії наказів про відрядження; - копії звітів про відрядження; - копії авансових звітів проведених через бухгалтерію ДП «Бердянське АТП» у відповідності до вимог чинного законодавства. В листі також зазначено про пояснення причин неподання вказаної претензії у визначені терміни, які передбачені пунктом 2 наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.07.13 року № 403. Відповідно до протоколу засідання комісії з розгляду кредиторських вимог державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство» станом на 31 липня 2014 року на засіданні комісії розглянуто кредиторські вимоги щодо виплати йому коштів в сумі 93157,50 грн. у відповідності до зданих авансових звітів протягом 2012-1013 р.р.. Комісією прийнято рішення вимоги [PERSON] у сумі 93157,50 грн. не визнавати. Судом також встановлено, що відповідно до звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, з доданими до них квитанціями до прибуткового касового ордера та чеків, [PERSON] проводилося сплата коштів: єдиний соціальний внесок до Пенсійного фонду України, податок з доходів найманих працівників, оренда приміщення, комунальні послуги, послуги звязку, бензин, придбання проїзних документів, оплата транспортних послуг, оплата послуг банка. Відповідно до показів [PERSON], допитаної в якості свідка, вона працювала на ДП «Бердянське агроторгове підприємство» бухгалтером. Кошти від підприємства [PERSON] під звіт не видавалися. Після сплати коштів [PERSON] здавав підтверджуючі документи їй, після чого вона складала звіти. Оригінали перелічених звітів з платіжними документами знаходилися у неї. Оригінали документів, оглянуто в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] у визначений строк до 29 вересня 2013 року не заявив кредиторські вимоги до ліквідаційної комісії ДП «Бердянське агроторгове підприємство». Претензія направлена ним на адресу голови ліквідаційної комісії 02 липня 2014 року. Здійснені [PERSON] витрати, які оформлені як звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, є витратами, здійсненими ним для господарських потреб та виниклі між сторонами правовідносини носять цивільно-правовий характер. Отже підстави для застосування до правовідносин норм Кодексу законів про працю України відсутні. Правові питання відшкодування витрат, понесених працівником при придбанні товарів для підприємства, та інші питання правомірності використання власних готівкових коштів працівниками підприємства для вирішення виробничих (господарських) питань регулюються ст.ст. 1158, 1159, 1160 ЦК України. Позивачем не надано доказів в підтвердження обставини, що інтересам ДП «Бердянське агроторгове підприємство» загрожувала небезпека настання невигідних для нього майнових наслідків, а також в підтвердження обставини, що здійснені позивачем витрати були спрямовані на попередження, усунення або зменшення таких майнових наслідків. Про складнощі в отриманні доказів та про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не заявлено. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірність використання власних коштів в інтересах ДП «Бердянське агроторгове підприємство», в звязку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed