Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності від 17.12.1974 року є власником житлового будинку в смт. Лужани по вул. О. Кобилянської, 24, Кіцманського району Чернівецької області. У вказаному житловому приміщенні зареєстровані: він, його дружина [PERSON], та відповідачі по справі: колишня невістка [PERSON], онуки: лакуста А.Г. та [PERSON] Реєстрація відповідачів позбавляє його можливості користуватися та розпоряджатися власністю. Відповідачі не проживають в належному йому будинку більше року, тому, з підстав, передбачених ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 328, 405 ЦК України просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним йому житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позову не визнав, заперечуючи тим, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову. оскільки надана позивачем довідка сільської ради не є належним доказом. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] з народження по даний час проживає в належному позивачу будинку. Іншого житла для проживання не має. Ним сплачено вартість спожитого газу в сумі 500 гривень, про що свідчить розписка від 31.12.2014 року, що спростовує доводи позивача про не проживання його в будинку позивача з 25.12.2014 року. Надана сільською радою довідка не є належним доказом. Позивач чинить [PERSON] перешкоди у користування житловим приміщенням, не допускає до будинку, в якому знаходяться його речі. Між позивачем та [PERSON] склались неприязні стосунки. З підстав, передбачених ст.ст.9, 150, 157 ЖК України, просив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення Представник позивача підтримала заявлені по первісному позову вимоги з наведених підстав та заперечуючи проти задоволення зустрічного позову тим, що позивач перешкод у користуванні житловим будинком [PERSON] не чинив, замків не змінював, після смерті син він бажав підтримувати дружні стосунки, але сам [PERSON] вчинив скандал. Належне йому господарство було розділено. Земельна ділянка поділена, син з невісткою побудували новий житловий будинок, якому була присвоєна нова адреса. Відповідачі з 24.12.2014 року перейшли проживати в новий будинок, але з його будинку не виписуються. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 17.12.1974 року позивач [PERSON] являється власником житлового будинку в смт. Лужани по вул. О. Кобилянської, 24, Кіцманського району Чернівецької області. У вказаному житловому приміщенні зареєстровані: позивач [PERSON], його дружина [PERSON], та відповідачі по справі: колишня невістка [PERSON], онуки: лакуста А.Г. та [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є його сусідом. [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] теж проживали по сусідству тепер не живуть, вже рік не живутьі, живуть навпроти [PERSON] в іншому будинку. Їх ніхто не виганяв, вони самі вивезли речі та зірвали підлогу в будинку [PERSON]. Як показала свідок [PERSON], після одруження [PERSON] з сином позивача [PERSON] в будинку [PERSON]. Після смерті [PERSON] між позивачем та відповідачами почались непорозуміння з приводу грошей. Фактів перешкод з боку [PERSON] у користуванні житловим будинком їй не відомо. Відповідач вже більше року в будинку позивача не проживають, перейшли проживати в інше господарство, на яке, як спадщину після смерті [PERSON] оформили [PERSON] та [PERSON], по 1 / 2 частині. Згідно показань свідка [PERSON] відповідачі з 24.12.2014 року не проживають в їх будинку, пішли з будинку добровільно, готувалися до переходу в інший будинок ще з літа. Коли йшли, в їх будинку позривали підлогу та підвісну стелю. А в будинку ще їх син робив ремонт. 500 гривень дали за газ, бо ж вони ним і користувались. І ключі від будинку у них. З 26 травня до 24 грудня 2014 року вона не могла зайти до свого будинку, бо відповідачі не пускали і ключі не давали. З будинку вони вивезли всі речі, меблі, вивозили вночі. Вона просила, що вивозились не вночі, тоді вони побили її та чоловіка. Нікуди не звертались, бо соромно. А суперечка між її чоловіком та [PERSON] була через город, бо [PERSON] хотів ще 4 метри городу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація полягає у внесенні відомостей до паспортного документу про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання. Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно ст.50 ЖК України Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.\~ Як передбачено ст.156 ЖК України Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. В предявленому зустрічному позові представник відповідача посилається на ст.156 ЖК України, відповідно до змісту частини 4 якої розуміться, що конкретний обсяг зобов'язання щодо розрахунків за квартирну плату та комунальні послуги визначається за угодою між колишніми членами сім'ї та власником житла. Вибуття певної особи зі складу сім'ї власника житла із збереженням за нею права на користування житлом і появою обов'язку сплачувати зазначені платежі не перетворює її на наймача житла, адже відносини найму ґрунтуються на договорі, а права колишніх членів сім'ї - на законі. Зміст ч.1 ст.402 ЦК дає підстави стверджувати, що в даному випадку має місце сервітут, встановлений в силу закону. Згідно довідки № 37 Лужанської селищної ради від 05.04.2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають без реєстрації в житловому будинку № 27 по вулиці Федьковича в смт. Лужани Кіцманського району. Аналізуючи показання свідків, які свідчили під присягою та будучи попередженими про відповідальність за неправдиві покази, суд вважає доведеним факт не проживання відповідачів в належному позивачу будинку протягом річного строку і поважних причин їх не проживання судом не встановлено. Надана відповідачем [PERSON] розписка про сплачу за вже використаний природний газ не свідчить про укладення угоди про користування житловим приміщенням і в подальшому. Єдина встановлена в судовому засіданні суперечка, зафіксована на відео запису не свідчить про чинення позивачем перешкод у проживанні в його будинку відповідачу [PERSON], а зустрічні вимоги його представником пред`явлені лише після подання позову [PERSON]. З приводу встановлення відносин відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України [PERSON] не звертався. За наведених та встановлених судом обставин, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, у задоволенні вимог за зустрічним позовом слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору у рівних частках з кожного. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 16, 319, 321, 405 ЦК України,

Outcome: approved