Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 731109600 гривень, посилаючись на те, що заочним рішенням Суворовського райсуду м.Одеси від 26.02.2010 року з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ВАТ «МТБ Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Відповідач з пропуском строку подав, а державний виконавець прийняв виконавчий лист, відкрив виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на рахунки за якими позивач отримує пенсію та соціальні виплати. [PERSON] впевнений, що ВАТ «МТБ Банк» своїми діями, навмисно та свідомо завдав позивачу моральну шкоду, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач та його представник - адвокат Рибак А.В. у судовому засідання позовні вимог підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача надав до суду відзив на позов та просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з підстав викладених в відзиві. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, заочним рішенням Суворовського райсуду м.Одеси від 26.02.2010 року з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ВАТ «МТБ Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 499097,98 гривень. На виконання вказаного заочного рішення суду Суворовським районним судом м. Одеси 06 травня 2010 року було видано виконавчий лист №2-685/10, на даний час рішення не виконано. Постановою Другого Київського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області від 05.03.2019 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-685/10, передане з Другого Київського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області. 05.03.2019 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Щегловою Є.В., прийнято виконавче провадження №48185088 з примусового виконання виконавчого листа №2-685/10. Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений конституційний припис знайшов своє відображення у ст. 18 ЦПК, яка додатково зазначає, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до положення ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснено пленумом Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у Постанові № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 4 зазначеної постанови пленумом Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Доводи [PERSON] про те, що виконання рішення Суворовського райсуду м.Одеси від 26.02.2010 року є неправомірними діями ВАТ «МТБ Банк», судом не приймаються до уваги, оскільки ВАТ «МТБ Банк», відповідно до чинного законодавства звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, отримав судове рішення, яке набрало законної сили та підлягає виконанню. Окрім того, рішення суду виконується в примусовому порядку державним виконавцем, а не відповідачем. На даний час в провадженні Київського райсуду м.Одеси знаходиться справа за позовом [PERSON] до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ про відшкодування моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Однак, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах суд вважажає позовні вимоги [PERSON] не доведеними та такими, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed