Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] та уточнивши свої позовні вимоги просить суд стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування майнових збитків в розмірі 126\~178,23 гривень, нанесеної моральної шкоди в розмірі 30\~000 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 4\~060 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.08.2016 року з вини [PERSON] була вчинена дорожньо-транспортна подія, в результаті якої автомобілю позивача була нанесена шкода оцінена експертом в розмірі 124 42, 23 гривень. В цілому розмір матеріальних збитків нанесених позивачу, разом з оцінкою експерта, вартістю проведення оцінки (1\~500 грн.), вартістю евакуатора (250 грн.), становить 126\~178, 23 гривень. Досить тривалий час позивач був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль та здійснювати необхідні йому поїздки. Був порушений значний життєвий уклад позивача, він переживав морально-психологічний стрес та шок, що значно погіршало його загальне самопочуття. Завдану моральну шкоду позивач оцінює сумою 30\~000 гривень. [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON], надав заяву з проханням розглянути позовну заяву за його відсутністю, позов задовольнити в повному обсязі, у разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 243911 позивач є власникомавтомобілю марки Hyundai Tucson, 2006 року випуску, чорного кольору, ідентифікаційний номер KMHJN81BP7U544268. 02.08.2016 року в м. Білгород-Дністровському, по вул. Свердлова, відповідач, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21041, д/з ВН7554ВХ, на нерегульованому перехресті з вул. Першотравнева, не надав дорогу автомобілю марки Hyundai Tucson, д/з ВН0134РР, що рухався по головній дорозі, за кермом якого був позивач, в наслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП (ДТП) та притягнуто до адміністративної відповідальності. За отримані послуги евакуатора позивач сплатив 250 гривень, що підтверджується наданою суду квитанцією до прибуткового касового ордера від 04.08.2016 року. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобілю марки Hyundai Tucson, проведеного СПД-ФО [PERSON], станом на 15.08.2016 року вартість відновлюваного ремонту автомобілю марки Hyundai Tucson складає 205\~046,99 гривень, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ: 124 428,23 гривень. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 96 від 23.08.2016 року, за проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку,позивач сплатив експерту СПД [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 500 гривень. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. За розясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України в п.4 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пункт 6: особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий її власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа, буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху). Виходячи з вищезазначених положень законодавства, суд вважає позовну вимогу [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь майнової шкоди в розмірі 126\~178,23 гривень обґрунтованою, правомірною та доведеною, а тому суд вважає за необхідне задовольнити її в повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 30\~000 гривень, суд, надавши оцінку всім представленим доказам та проаналізувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Згідно з\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснив Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач є людиною похилого віку, учасником бойових дій, інвалідом ІІ групи. Неправомірні дії відповідача призвели до нервових потрясінь позивача, порушився його життєвий уклад, за захистом своїх прав за рахунок власного часу він звертався до міліції, експерта, адвоката, суду, що потребувало додаткових моральних зусиль, а для людини похилого віку це значно тяжче пережити. Крім того, за весь цей час відповідач жодного разу добровільно не запропонував позивачу своєї допомоги, не відшкодовував понесені ним витрати, що свідчить про його зневажливе відношення не тільки до самої події 02.08.2016 року, а й до потерпілого в тому числі. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибину та силу страждань, які мала позивач у зв'язку із порушенням її прав, а також відповідати поведінці відповідача. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 тисяч гривень задовольнити частково, зменшивши розмір стягнення до 15\~000 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підтвердження понесених витрат суду був наданий Розрахунок погодинної оплати правової допомоги (роботи) адвоката [PERSON] як представника цивільного позивача [PERSON] В Розрахунку зазначений перелік та види правової допомоги (надання консультацій з кримінального та цивільного законодавства, складання процесуального документу цивільного позову, надання правової допомоги в судовому засіданні), дата їх надання (29.08.2016 р., 05.09.2016 р., 02.11.2016 р.), кількість витрачених годин (2 години, 4 години, 1 година), місячний розмір мінімальної заробітної плати (1450,00 грн., 1450,00 грн., 1450,00 грн.), граничний розмір від мінімальної заробітної плати (40%) (580х2=1160 грн., 580х4=2320 грн., 580х1=580 грн.) який склав 4\~060 гривень. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, позивачем та його представником повністю обґрунтовані та доведені позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4\~060 гривень. З огляду на викладене суд повністю задовольняє позовні вимоги в частині стягнення понесених витрат на отримання правової допомоги. Окрім цього, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1\~452,38 гривень (126\~178,23+15000+4060), що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд, оцінюючи належність та достовірність кожного доказу окремо, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] знайшли своє часткове доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: partial