Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.04.2020 року між ним та [PERSON] був укладений в усній формі договір позики, у відповідності до якого позивач передав, а відповідач отримав грошову позику в розмірі 16 000,00 доларів США за курсом 27,32 гривні за 1 долар США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 437 120,00 гривень, зі строком повернення до 26 квітня 2022 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 26 квітня 2020 року. З метою забезпечення виконання зазначеного договору позики, за двосторонньою усною домовленістю між [PERSON] та [PERSON] , останній видав на ім`я позивача довіреність на право розпоряджатися та управляти всім належним йому майном від 06.05.2020 року, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М., зареєстровану у реєстрі за №1605. 20.05.2020 року позивачу стало відомо, що зазначена довіреність на його ім`я, яка слугувала гарантією повернення [PERSON] запозичених грошових коштів скасована останнім. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення коштів, позивач просить суд стягнути суму заборгованості за договором позики у сумі 437 120,00 грн., а також судові витрати у розмірі 4 371,20 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року відмовлено у задоволені клопотання позивача про забезпечення позову, шлях накладенням арешту на квартиру [ADDRESS] , яке належить на праві приватної власності [PERSON] , в межах позовних вимог у сумі 437 120,00 грн. 26.08.2020 року до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики у розмірі 84 000,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2020 року за клопотанням позивача, повернуто частку сплаченого судового збору у розмірі 3 530,00 грн., за квитанцією від 28.07.2020 року №0.0.1784230449.1 Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, на задоволені позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та встановленим законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії розписки, складеної 26.04.2020 року, [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] взяту грошову суму в розмірі 16 000,00 доларів США до 26.04.2022 року. 06.05.2020 року [PERSON] , видав на ім`я [PERSON] довіреність на право розпоряджатися та управляти всім належним йому майном, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М., зареєстровану у реєстрі за №1605. 14.05.2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. за заявою [PERSON] скасовано вищезазначену довіреність. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Аналізуючи розписку від 26.04.2020 року, надану позивачем, суд констатує, що строк повернення [PERSON] грошових коштів у розмірі 16 000,00 доларів США зазначено 26.04.2022 року. Крім того посилання позивача на те, що відповідачем скасовано довіреність від 06.02020 року, видану [PERSON] на розпорядження всім належним [PERSON] майном, суд не може розцінювати як правову підставу для стягнення боргу за договором позики, оскільки суду не надано жодного доказу, який би передбачав обов`язок відповідача про надання позивачу довіреності на розпорядження всім належним йому майном. Виходячи з вищезазначеного, оскільки строк для повернення грошових коштів не сплив, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed