Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зняття арешту, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO]. помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса Мельник О.Г. із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину вказаної квартири приватним нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на частину квартири, що належала померлому, та відсутності державної реєстрації права власності на це майно за померлим, а також наявністю арешту майна спадкодавця в Єдиному реєстрі заборон на підставі постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ від 25 лютого 2002 р. Позивач звертався до відділу виконавчої служби з питання зняття арешту, але у задоволенні його вимог було відмовлено через відсутність у відділі відповідного виконавчого провадження. Посилаючись на вимоги ст.ст. 391, 392, 1223, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» просив визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], зняти арешт з вказаної квартири (арк. справи 3-6). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача-1 Запорізької міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник відповідача-2 Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник суду не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть останнього, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 29 липня 2015 р., актовий запис № 5343 (арк. справи 12). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження позивача, виданим бюро АГС при 89 військовій комендатурі ГСВГ м. Потсдам, ГДР 30 вересня 1986 р., актовий запис № 1273 від 14 червня 1985 р. (арк. справи 11). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 17 грудня 2008 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належала на праві спільної часткової власності [PERSON] - ? частина, та [PERSON] - ? частина (арк. справи 13-14). Оригінал зазначеного свідоцтва було втрачено. 12 листопада 2015 р. позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно замість втраченого свідоцтва [NUMBER] від 17 грудня 2008 р., яке посвідчує право власності позивача на ? частину вищевказаної квартири (арк. справи 15). Право власності позивача на ? частину квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом з цього Реєстру від 12 листопада 2015 р. (арк. справи 16). Відповідно до висновку експерта-ріелтора про ринкову вартість об'єкта нерухомості АН «Мир нерухомості», вартість вищезазначеної квартири станом на 17 січня 2016 р. складає 520 000 гривень (арк. справи 19). Право власності на іншу ? частину квартири за життя [PERSON] не зареєстрував, що підтверджується листом ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 9 вересня 2015 р. № 7917 (арк. справи 40), витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29 січня 2016 р. № 132066623 (арк. справи 52). Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді належної йому ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі вищезазначеного Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 17 грудня 2008 р., оригінал якого було втрачено. Після смерті батька позивач у шестимісячний строк - 7 вересня 2015 р. звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи (арк. справи 28). Також, як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач звернувся до приватного нотаріуса Мельник О.Г. із заявою, в якій вказав про відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на підтвердження права власності на належну спадкодавцеві частину квартири (арк. справи 49). 29 січня 2016 р. за № 29.01.2016/16/02-31 приватний нотаріус Мельник О.Г. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на ? частину квартири, відсутність реєстрації права власності, наявністю арешту нерухомого майна (арк. справи 55-56). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Окрім позивача [PERSON], на майно, що залишилося після смерті [PERSON], інших спадкоємців першої черги за законом та за заповітом немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Позивач [PERSON] проживав зі спадкодавцем [PERSON] у спірній квартирі з 19 вересня 1980 р. по день смерті [INFO]., що підтверджується відповідною довідкою Центру обслуговування абонентів МКП «ОСНОВАНІЄ» від 7 вересня 2015 р. (арк. справи 48). Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. В даному випадку [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, відсутність державної реєстрації права власності), [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача. Суд також зазначає, що померлому належала ? частина квартири, яка є об'єктом спільної часткової власності, і не оформлення права на спадщину в даному випадку створить перешкоди в можливості реалізації права власності позивача на належну йому частину квартири. Тому позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на ? частину квартири є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів спадкової справи, постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 25 лютого 2002 р. № 906/4, вх.н. 121/15.03.2002, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], обтяження зареєстровано в Реєстрі за № 1957555. 3 лютого 2016 р. позивач звернувся до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції із заявою про зняття арешту, однак листом Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 10 лютого 2016 р. № 54/4 у задоволенні вимог позивача було відмовлено та зазначено, що виконавче провадження, за яким боржником є [PERSON], у відділі не перебували і не перебувають, матеріали виконавчих проваджень, які були завершені до 2013 р. у зв'язку з закінченням строків їх зберігання були знищені (арк. справи 20). Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено випадки зняття арешту з майна державною виконавчою службою. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом, зокрема, про зняття з такого майна арешту. Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено судом вище, за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] Проте, у зв'язку зі смертю останнього, позивач як спадкоємець першої черги за законом позбавлений можливості оформити право власності на майно померлого батька в порядку спадкування. Арешт, накладений державним виконавцем на вказане майно, власником якого був [PERSON], перешкоджає позивачеві в реалізації його права на спадщину. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця, з огляду на що суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про зняття арешту. Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved