Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договорів купівлі продажу нерухомого майна недійсними. Просив визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району, укладений між ним та [PERSON], посвідчений 22.07.2013 р. приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] та який зареєстровано в реєстрі під № 2886; визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району, укладений між ним та [PERSON], посвідчений 22.07.2013 р. приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] та який зареєстровано в реєстрі під № 2890; визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1002 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району, укладений між ним та [PERSON], посвідчений 22.07.2013 р. приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] та який зареєстровано в реєстрі під № 2895; стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилався на такі обставини. 22.07.2013 р. приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договори купівлі - продажу нерухомого майна - належних йому на праві власності житлового будинку та земельних ділянок по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району. В усіх договорах купівлі - продажу нерухомого майна покупцем є відповідач [PERSON] Укладення між ним та відповідачем вказаних договорів купівлі - продажу не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що ними обумовлені. Причинами укладення договорів стала необхідність в оформленні та видачі відповідачу посвідки на постійне місце проживання в Україні та паспорта громадянина України, оскільки відповідач була громадянином [PERSON] Федерації. Із матірю відповідача [PERSON] він проживав однією сімєю, починаючи з 1956 р. Сімю з [PERSON] він створив уже коли у неї було троє власних дітей від попереднього шлюбу, в тому числі і відповідач у справі. Проживати однією сімєю з [PERSON] він став, коли [PERSON] виповнилось близько 4 - 5 років. Проживали безперервно однією сімєю, доки [PERSON] не виповнилось близько 20 років та вона не вийшла заміж. Після цього відповідач переїхала на постійне місце проживання до [PERSON] Федерації, а коли померла її мати, вирішила переїхати до України на постійне місце проживання та оформити громадянство України. З відповідачем до другої половини 2013 р. вони ніколи не конфліктували, були в хороших сімейних відносинах, вона часто до них приїздила, особисто він відносився до неї як до рідної дочки. Після смерті матері вона залишилась проживати в його будинку по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району. Тому коли [PERSON] звернулась до нього за допомогою для отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні та для отримання паспорта громадянина України з пропозицією укладення фіктивного договору купівлі - продажу належного йому нерухомого майна за зазначеною вище адресою без настання реальних правових наслідків, які ним обумовлені, він їй у цьому відмовити не зміг та погодився це зробити. До відповідача він відносився як до рідної дочки, повністю їй довіряв, вона сама має юридичну освіту, тому в її твердженнях, що від вчинення саме таких правочинів залежить отримання нею дозвільних документів на проживання в Україні та отримання нею громадянства України, він зовсім не сумнівався, а тому і погодився підписати зазначені вище фіктивні, недійсні правочини. Після, того, як з юридичної точки зору відповідач стала власником його житлового будинку та земельних ділянок по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району, для нього почалось не життя, а пекло. Ставлення відповідача до нього повністю змінилось, її нібито хтось підмінив і тоді йому стало зрозумілим, що відповідач довго готувала план захоплення його нерухомого майна, який втілила в життя. На початку квітня 2014 р. відповідач вигнала його із вказаного вище домоволодіння і він залишився без житла. Лише завдячуючи своїй сусідці [PERSON], що проживає [INFO] та яка прихистила його, він з тих пір має дах над головою. Він не зміг змиритися із цим обманом відповідача та продовжував користуватися, принаймні, пробував це робити, речами, пасікою, городом за зазначеною вище адресою. Він звертався у 2014 р. до Христинівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, однак неправильно вибрав спосіб захисту свого порушеного цивільного права, а тому рішенням від 04.08.2014 р. у справі №706/869/14-ц йому було відмовлено у задоволенні позову. На цьому підґрунті у нього з відповідачем неодноразово виникали чвари та навіть бійки, що було неодноразовою підставою для виклику міліції. Проте відповідач на цьому не зупинилася і, знаючи про те, що він отримує пристойну пенсію як колишній шахтар в розмірі близько 6000 грн., намагалася визнати його недієздатним для того, щоб отримувати його пенсію та нею розпоряджатися. Однак, рішенням Христинівського районного суду від 05.05.2015 р. у справі №706/50/15-ц їй у цьому було справедливо відмовлено. Крім цього, ухвалою Христинівського районного суду від 05.06.2015 р. у справі №706/709/15-ц відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до нього про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району. Така поведінка сторін свідчить, що укладені між ними фіктивні договори купівлі-продажу нерухомого майна дійсно не були спрямовані на реальне настання та створення правових наслідків, що ними обумовлені. На підтвердження фіктивності договорів купівлі - продажу свідчить також і п. 2. вказаного договору купівлі - продажу житлового будинку, згідно з яким продаж цей вчинено за 5000 грн., які продавець отримав повністю до підписання цього договору. А згідно з п. 3 цього ж договору експертна вартість нерухомого майна становить 56418 грн. При цьому власником будь - якого іншого житлового приміщення він не є та ніколи не був. Постає логічне запитання, чи дійсно у нього була потреба при щомісячній пенсії в розмірі 6000 грн. відчужувати будинок, у якому проживає, при цьому за 5000 грн., суму, яка не перевищує його однієї місячної пенсії, одночасно не маючи будь якого іншого житлового приміщення для проживання. Однак, навіть і цієї суми за будинок в розмірі 5000 грн. він від відповідача не отримав, так само як і не отримував коштів, які зазначено в укладених між ними договорах купівлі - продажу земельних ділянок за цією ж адресою. Ці суми вказано в договорах лише для дотримання процедури укладення між ними договорів. Оформлених за договорами купівлі - продажу будинку та земельних ділянок відповідачу він також не передавав, оскільки після цього продовжував у ньому жити та використовувати за цільовим призначенням земельні ділянки, аж до тих пір, поки [PERSON] його з нього не вигнала. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що він не продавав хату [PERSON], договори він не підписував, кошти за договорами він не отримував. У хаті по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі він не живе місяць півтора, зайти туди він не може. [PERSON] вигнала його з цього будинку. [PERSON] не є йому дочкою і не була дочкою. Розмови з відповідачем про те, що нерухомість потрібна [PERSON] для отримання громадянства, не було. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що перехід нерухомості вона оформляла разом з [PERSON] близько року, спочатку оформили майно на [PERSON], а потім на неї. Оформити договори запропонував сам [PERSON] З будинку його ніхто не виганяв, після укладення договорів він проживав у будинку до квітня 2014 р. Була розмова про те, що вона буде його доглядати у старості. Коли [PERSON] почав ходити до [PERSON], то з цього почались конфлікти. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що твердження позовної заяви про необхідність мати у власності нерухоме майно на території України для отримання громадянства України не відповідає дійсності. Договори були підписані сторонами. Позовна заява не містить такої підстави як непідписання договору позивачем [PERSON] На час укладення договорів стосунки сторін були хороші, тому у договорах і була передбачена така ціна. Майно, яке є предметом договорів, перебуває у користуванні відповідача [PERSON], яка проживає у цьому будинку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази: копії договору купівлі - продажу житлового будинку по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району від 22.07.2013 р., зареєстровано в реєстрі за № 2886, договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,2500 га від 22.07.2013 р., зареєстровано в реєстрі за № 2890, договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1002 га від 22.07.2013 р., зареєстровано в реєстрі за № 2895, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2013 р. щодо вказаного нерухомого майна, рішення Христинівського районного суду від 04.08.2014 р. у справі №706/869/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 22.07.2013 р., зареєстровано в реєстрі за № 2886, позивач [PERSON] продав, а відповідач [PERSON] купила житловий будинок по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району. У договорі зазначено, що сторони, перебуваючи при здоровому розумі, ясній памяті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, домовились про купівлю продаж житлового будинку. У п.2 договору вказано, що продаж вчинено за 5000 грн., які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору. Відповідно до п.14 договору цей договір сторонами прочитаний, відповідає їх волевиявленню та дійсним намірам, що засвідчується підписами сторін. Згідно з договором купівлі - продажу земельної ділянки від 22.07.2013 р., зареєстровано в реєстрі за № 2890,позивач [PERSON] продав, а відповідач [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району. У договорі також зазначено, що сторони, перебуваючи при здоровому розумі, ясній памяті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, домовились про купівлю продаж земельної ділянки. У п.2 договору вказано, що продаж вчинено за 36521,75 грн. Згідно з п.5 договору сторони підтвердили, що укладення цього договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. Відповідно до п.13 договору цей договір сторонами прочитаний, відповідає їх волевиявленню та дійсним намірам, що засвідчується підписами сторін. Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 22.07.2013 р., зареєстровано в реєстрі за № 2895,позивач [PERSON] продав, а відповідач [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,1002 га, надану для ведення особистого селянського господарства по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району. У договорі також зазначено, що сторони, перебуваючи при здоровому розумі, ясній памяті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, домовились про купівлю продаж земельної ділянки. У п.2 договору вказано, що продаж вчинено за 2559,41 грн. Згідно з п.5 договору сторони підтвердили, що укладення цього договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. Відповідно до п.13 договору цей договір сторонами прочитаний, відповідає їх волевиявленню та дійсним намірам, що засвідчується підписами сторін. Вказане нерухоме майно зареєстроване за відповідачем [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується відповідними витягами від 22.07.2013 р. Як на підставу для визнання договорів недійсними позивач [PERSON] посилається на те, що вони є фіктивними. Суд не погоджується з цим твердженням позивача [PERSON] з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Стороною позивача у судовому засіданні не доведено, що договори було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] проживає у житловому будинку по вул. Суворова, 50 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району, користується ним та земельною ділянкою, на якій він розташований. У той же час позивач [PERSON] у цьому житловому будинку не проживає, а проживає у житловому будинку по вул. Суворова, 48 в с. Кузьминій Греблі Христинівського району разом з [PERSON], свідком у справі, з якою він одружився 24.02.2015 р. Тобто, фактично на виконання правочинів нерухоме майно було передане. А в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що у разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. У позовній заяві зазначено, що причинами укладення договорів стала необхідність в оформленні та видачі відповідачу [PERSON] посвідки на постійне проживання в Україні та паспорта громадянина України. Однак, вказане твердження спростував у своєму поясненні сам позивач [PERSON], який пояснив, що вказана обставина не була предметом обговорення між сторонами. На підтвердження фіктивності договорів позивач [PERSON] посилається на те, що у договорах зазначена низька ціна продажу нерухомого майна. Однак, це можна пояснити тим, що сторони перебувають у родинних відносинах, позивач [PERSON] є вітчимом відповідача [PERSON], а на час укладення договорів вони перебували в хороших сімейних відносинах, що зазначено і в самій позовній заяві. У позовній заяві також стверджується, що позивач [PERSON] не отримав від відповідача [PERSON] коштів за нерухоме майно, вказане у договорах. Однак, доказів на підтвердження цієї обставини позивачем [PERSON] надано не було. Більш того, у п.2 договору купівлі - продажу житлового будинку від 22.07.2013 р. вказано, що продаж вчинено за 5000 грн., які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору. Позивач [PERSON] у своєму поясненні у судовому засіданні вказував, що він не підписував договори. Однак, ця обставина, яка також не підтверджується доказами, не зазначена у позовній заяві як підстава позову. Тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed