Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що позивачці належить на праві приватної власності житлова квартира за адресою: мм. Ужгород, вул. Перемоги, 177/3. Однак, нещодавно позивачці стало відомо, що в даній квартирі є зареєстрованим гр. [PERSON], який за місце реєстрації не проживає більше 10 років та не є власником даної квартири. Оскільки факт реєстрації відповідача за вказано вище адресою порушує права позивача щодо користування та розпорядження даною житловою квартирою, зобовязує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, просить суд задовольнити позовні вимоги, та, винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою за адресою: м. Ужгород, вул. Перемоги, 177/3. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявився. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та просить розгляду таку за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд розглядає справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. По справі встановлено, на [PERSON] належить на праві приватної власності житлова квартира за адресою: м. Ужгород, вул. Перемоги, 177/3, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживаннявласника та місцезнаходження майна. Нещодавно позивачці стало відомо, що в даній квартирі є зареєстрованим гр. [PERSON], який за місце реєстрації не проживає більше 10 років та не є власником даної квартири. Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Однак, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача за вказано вище адресою порушує права позивача щодо користування та розпорядження даним будинком, зобовязує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР особа визнається також, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наявного в матеріалах справи Акту перевірки паспортного режиму від 27.02.2017 року вбачається, що громадянин [PERSON], [INFO], в житловій квартирі за адресою: м. Ужгород, вул. Перемоги, 177/3 не проживає з 2005 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved