Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 27.02.2016 померла [PERSON], яка заповіла позивачу дві земельні ділянки № 488 та № 489 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Макіївської сільської ради Кремінського району Луганської області. [PERSON] 04.01.2017 нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про відкриття спадщини у звязку із пропуском шестимісячного строку для подання відповідної заяви з моменту смерті спадкодавця. Також згідно з інформацією нотаріуса спадкові справи стосовно [PERSON] відсутні, інші спадкоємці для отримання спадщини не зверталися. Позивач зазначає, що причиною пропуску зазначеного строку була відсутність у нього необхідних для оформлення спадщини документів, а саме заповіту та державних актів на право приватної власності на землі, які протягом з липня 2015 року по грудень 2016 року знаходилися на тимчасово окупованій території України за адресою: м. Луганськ, пров. 1-й Словянський, 110, де позивач фактично зареєстрований та мешкав до початку антитерористичної операції. У звязку з активними фазами бойових дій на тимчасово непідконтрольній Україні території, частими та тривалими закриттями контрольно-пропускних пунктів перетину лінії розмежування [PERSON] не мав можливості отримати оригінали вказаних документів, що позбавило його можливості прийняти спадщину. Крім того, оскільки позивач є працівником прокуратури Луганської області, йому було заборонено відвідувати тимчасово окуповані території України, серед яких значиться і м. Луганськ. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] 27 лютого 2016 року. \~\~\~\~ Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та надав аналогічні пояснення по суті позову. Так, він пояснив, що до початку військових дій у 2014 року він разом із сімєю проживав у м. Луганську за адресою: пров. 1-й Словянській, 110, проте після початку антитерористичної операції вони виїхали у м. Кремінна, де мешкають вже тривалий час. У квітні 2016 року він дізнався про смерть своєї знайомої [PERSON], з якою вони товаришували, і яка у липні 2015 року склала на нього заповіт на дві земельні ділянки. Наскільки відомо позивачеві, батько [PERSON] помер, інших родичів вона не має. Вони з дружиною почали шукати документи для оформлення спадщини, а саме державні акти на землю та оригінал заповіту, проте зясувалося, що ці документи знаходяться у їх будинку у м. Луганську на тимчасово окупованій території. Вищевказані документи були передані дружиною позивача разом з документами на будинок у м. Луганську, який вони мали намір продати, їх сусідці у м. Луганську [PERSON] у липні 2015 року у с. Станиця Луганська, туди її відвозив [PERSON] Отримати заповіт у нотаріуса [PERSON], який його посвідчував, [PERSON] не мав можливості, оскільки нотаріус помер, нотаріальна контора була зачинена, а його справи тривалий час нікому не передавалися. Оскільки [PERSON] є працівником прокуратури, йому було заборонено виїзд на окуповану територію. Також йому було відомо, що у звязку з тим, що він працює в органах прокуратури України, на тимчасово окупованій території у м. Луганську за їх будинком ведеться спостереження, тому для його родичів, зокрема для дружини, було небезпечно відвідувати будинок, і забрати зазначені документи вона також не мала можливості. Їх знайомі у м. Луганську відмовлялися передати документи, оскільки на пунктах пропуску з боку окупаційних органів влади здійснювалися обшуки, і у разі виявлення цих документів у них могли виникнути проблеми. Зрештою передати документи на пункті пропуску у с. Станиця Луганська дружині позивача погодилася їх сусідка у м. Луганську [PERSON], яка до грудня 2016 року перебувала у Російській Федерації у родичів. 17.12.2016 у с. Станиця Луганська [PERSON] передала зазначені документи дружині позивача, станню туди відвозив на своєму автомобілі [PERSON] \~\~\~\~ Представник відповідача, а саме Макіївської сільської ради Кремінського району в судове засідання не зявився, в той же час Макіївський сільський голова [PERSON] надав суду\~заяву, в якій просив\~розглянути справу за відсутності представника відповідача та зазначив, що згоден з позовними вимогами та визнає позов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача. Вони збиралися продати свій будинок у м. Луганську. Коли вони дізналися, що зявився покупець, вона відвезла туди документи у липні 2015 року і передала сусідці, з якою зустрілися у с. Станиця Луганська. Туди вона їздила зі знайомим [PERSON] У 2016 році вони дізналися про смерть [PERSON], яка заповіла її чоловіку дві земельні ділянки, та виявили, що необхідні для оформлення спадщини документи, а саме заповіт та державні акти на землю були передані разом з документами на будинок їх сусідці у м. Луганську та знаходяться у їх будинку у м. Луганську, який на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України. [PERSON] збиралася туди їхати та вже оформила пропуск, проте оскільки її чоловік працює в органах прокуратури України, їхати у м. Луганськ їй було небезпечно, тому вони попросили передати їх сусідку у м. Луганськ [PERSON] передати їм ці документи, яка тривалий час перебувала у Російській Федерації. Коли сусідка повернулася в Луганськ, вони домовилися про зустріч і 17.12.2016 у с. Станиця Луганська [PERSON] передала їй зазначені документи. У Станицю Луганську [PERSON] відвозив їх друг [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що приблизно 15 липня 2015 року він возив дружину позивача [PERSON] у с. Станиця Луганська для передання останньою документів, повязаних з будинком, що знаходиться у м. Луганську та в якому позивач з дружиною проживали до початку військових дій. [PERSON] у с. Станиця Луганська виходила з машини та з кимсь спілкувалася. Які саме документи передавалися, йому невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що документи позивача на будинок та заповіт знаходилися у м. Луганську і позивач не міг їх забрати. Тому 17.12.2016 він відвозив дружину позивача [PERSON] забрати необхідні документи на пропускному пункті у с. Станиця Луганська, де сусідка позивача у м. Луганську передала [PERSON] документи. Заслухавши в судовому засіданні позивача та свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд вважає\~позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4\~ ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 28 січня 1982 року у с. Коновалівка Машівського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорта громадянина України серії ЕК № 799067 (а.с. 6). [PERSON] померла 27 лютого 2016 року у віці 38 років у с. Макіївка Кремінського району Луганської області, про що 01.03.2016 складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 495992 (а.с. 7). Як вбачається з копій державних актів на право приватної власності на землю від 06.09.2002 серії ІV-ЛГ № 079002 та серії IV-ЛГ № 079003 [PERSON] на праві приватної власності належали земельні ділянки № 488 площею 6,1662 га та № 489 площею 5,3136 га, розташовані на території Макіївської сільської ради Кремінського району Луганської області (а.с. 15, 16). Згідно з копією заповіту від 15 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким заповіла [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO], належні їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Макіївської сільської ради Кремінського району Луганської області, а саме: 1) земельну ділянку № 488 площею 6,1662 (шість цілих одна тисяча шістсот шістдесят дві десятитисячних) га; 2) земельну ділянку № 489 площею 5,3136 (пять цілих три тисячі сто тридцять шість десятитисячних) га. Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 666 (а.с. 8).\~\~\~\~ З листа приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] за вих. № 01/01-16 від 04.01.2017 вбачається, що останнім було відмовлено позивачу [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 27 лютого 2016 року у звязку із пропущенням передбаченого законом шестимісячного строку (а.с. 10). Як вбачається з копій витягів із Спадкового реєстру № 40665102 від 15.06.2015, сформований приватним нотаріусом [PERSON], та № 46366313 від 04.01.2017, сформований приватним нотаріусом [PERSON], у Спадковому реєстрі за № 666 зареєстрований чинний заповіт від 15.06.2015, заповідач [PERSON],\~складений приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 9, 11). Як вбачається з копії витягу із Спадкового реєстру № 46366302 від 04.01.2017, виданого приватним нотаріусом [PERSON], спадкові справи стосовно [PERSON] та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину у Спадковому реєстрі відсутні (а.с. 12, 13). Відповідно до\~ ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1, 2\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~\~\~\~ Відповідно до доводів позивача, викладених у позовній заяві, він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом з поважних причин, а саме у звязку з активними фазами бойових дій на тимчасово непідконтрольній Україні території, частими та тривалими закриттями контрольно-пропускних пунктів перетину лінії розмежування, через що [PERSON] не мав можливості отримати оригінали заповіту та державних актів на право приватної власності на землі, які з липня 2015 року по грудень 2016 року знаходилися на тимчасово окупованій території України у м. Луганську, що позбавило його можливості прийняти спадщину. Крім того, оскільки позивач є працівником прокуратури Луганської області, йому було заборонено відвідувати тимчасово окуповані території України, серед яких значиться і м. Луганськ. Відповідно до копії наказу прокурора Луганської області Квятківського Ю. № 1826 від 15.12.2015 позивача [PERSON] було призначено прокурором Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області з 15 грудня 2015 року, та звільнено з посади заступника прокурора Кремінського району Луганської області (а.с. 24). Як вбачається з копії наказу прокурора Луганської області Бєсєди С. № 47окв від 24.02.2015 з метою забезпечення належної організації роботи з питань захисту працівників прокуратури області від посягань на їх життя, здоровя та майно було заборонено виїзди працівників органів прокуратури області на тимчасово окуповану незаконними збройними формуваннями територію з метою забезпечення їх особистої безпеки, попередження витоку різноманітної інформації, яка може зашкодити державним інтересам та національній безпеці (а.с. 14). Відповідно до\~Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~\~тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (окремі райони Донецької та Луганської областей).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до\~\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї\~Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.\~\~\~\~ Таким чином, місто Луганськ розташоване на тимчасово окупованій території Луганської області.\~\~ Отже, на підставі наданих позивачем та досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що протягом шестимісячного строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини позивач не мав можливості звернутися з відповідною заявою до нотаріуса, оскільки необхідні для оформлення спадщини документи, а саме заповіт та державні акти на земельні ділянки, які заповіла йому [PERSON], знаходилися на тимчасово окупованій території України у м. Луганську за місцем реєстрації позивача, а він та його дружина не мали можливості забрати ці документи, оскільки позивач є працівником органів прокуратури України і йому було заборонено виїзд на окуповану територію, крім того, у звязку із зазначеними обставинами виїзд на окуповану територію міг нести загрозу для безпеки як самого позивача, так і його дружини. Сусідка позивача у м. Луганськ, яка погодилася передати його дружині необхідні документи, тривалий час перебувала у Російській Федерації, тому змогла передати документи лише у грудні 2016 року. \~\~\~\~ На переконання суду вищевказані обставини унеможливили вчасне звернення позивача до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-85цс12 сформулював правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з ч. 1\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України\~є справедливість, добросовісність та розумність. \~\~\~\~ Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини у своїй сукупності є поважними, такими, що повязані з обєктивними, непереборними та істотними труднощами для позивача, а тому ним з поважних причин було пропущено строк для подачі заяви для прийняття спадщини тому\~суд вважає за можливе визначити позивачу, який є спадкоємцем за заповітом [PERSON] і бажає прийняти спадщину після її смерті, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці.\~\~\~\~ \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved