Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 квітня 2010 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, постійні конфлікти, суперечки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату почуття взаємоповаги й взаєморозуміння, вони не проживають разом і не ведуть спільного господарства вже тривалий час, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення згідно заявки, але в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу без надання часу для примирення. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про одержання повістки, але в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю, збереження шлюбу вважає неможливим й строк для примирення не надавати; при розірванні шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON] . Неявка сторін згідно зі ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає проведенню судового засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 27 квітня 2010 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №23. Від даного шлюбу сторони є батьками спільної малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Сторони тривалий час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved