Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином, [PERSON], та надати можливість особисто спілкуватися з сином та приймати участь в його вихованні; встановити наступний порядок участі його в спілкуванні з сином: щотижнево з 17.00 пятниці до 19.00 неділі з відвідуванням дитиною місця проживання батька або спільного місця проведення дозвілля без присутності відповідачки та членів її сімї з наступним поверненням сина за місцем його постійного проживання, святкові та шкільні канікули - в рівному за часом знаходженні сина з матірю і з батьком без присутності відповідачки та членів її сімї; у разі придбання ним санаторних та туристичних путівок на весь строк їх дії з виїздом за місцем проведення лікування та відпочинку. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матірю. Позивач вважає, що він має право на безперешкодне спілкування з дитиною, а відповідачка після розлучення не дає йому зустрічатися з сином. Просить позов задовольнити. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечували, вказавши на те, що батько зловживає алкогольними напоями та схильний до суїциду, тому вважає неможливим зустрічі сина з батьком, доки позивач не виправиться. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області в судовому засіданні просила ухвалити рішення з урахуванням їх висновку щодо розвязання спору та інтересів дитини. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області будучі своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце судового засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що вони є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). З 20 жовтня 2007 року по 12 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір'ю [PERSON] за адресою: вул. Молодіжна, буд. №11, смт. Введенка, Чугуївський район, Харківська область. (а.с. 34). Після розірвання шлюбу сторони у добровільному порядку не дійшли згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]. Під час розгляду справи в суді відповідно до вимог ст.19 СК України, суд зобовязав орган опіки та піклування - виконавчий комітет Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області та виконавчий комітет Роганської селищної ради Харківського району Харківської області надати в судове засідання письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (а.с.157, 158). Відповідно до висновку органу опіки та піклування за місце проживання батька від 27.04.2017 року - виконавчий комітет Роганської селищної ради Харківського району Харківської області вважає недоцільно перешкоджати у вихованні дитини [PERSON] (а.с. 168-181). У висновку зазначено, що [PERSON] створив гарні умови для розвитку і виховання дитини, про що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 24.04.2017 року, цікавиться здоровям дитини, фізичним, духовним та моральним розвитком. Декларацією прав дитини, проголошеною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ч.2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у виховання дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи час для спілкування позивача з малолітнім сином, суд, враховує вік дитини та стан її здоров'я, її прихильність до кожного з батьків, необхідність її духовного та фізичного розвитку. Суд, при ухваленні рішення по справі, враховує показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є жителями населеного пункту, в якому мешкає позивач, та надали йому виключно позитивну характеристику щодо способу життя. Зібрані по справі докази свідчать про те, що відповідач характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.163, 165). Суд, на підставі даних про особу батька, відносно якого відсутні негативні характеристики, вважає, що побачення мають носити систематичний характер. Однак, оскільки син проживає з матірю, природно, що мати більше часу знаходиться з дитиною. Зважаючи на зазначене, виходячи із сукупності всіх обставин по справі, а також, враховуючи факт проживання сторін у різних населених пунктах Харківської області, суд вважає за можливе встановити дні, часи спілкування у вихідні дні та святкові дні, а також у літній період. Суд встановлює даний порядок оздоровлення позивачем дитини з урахуванням його віку, необхідності повноцінного відпочинку, багаторазового харчування, догляду кваліфікованого персоналу, можливості спілкування з однолітками, що сприятиме розвитку дитини як особистості. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що даний порядок участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкуванні з нею надає можливість відвідання ним спортивних секцій та розвиваючих гуртків, не порушує виховний, учбовий процес, а також надає можливість його спілкуванню з матір'ю, не порушує режим його відпочинку та сну. В той же час даний порядок забезпечує можливість батька повноцінно брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Враховуючи вік дитини, суд вважає, що в інтересах [PERSON] є надання дозволу на їх зустріч з батьком за відсутності матері, надання можливості відвідувати цирк, театри, парки та інші дитячі розвиваючі заклади. Крім того, суд вважає, що між батьками склалися неприязні відносини та їх сумісне перебування з дитиною буде негативно впливати на психічний, духовний та емоційний стан останніх. За таких обставин, суд, враховуючи розумний баланс на участь обох батьків у вихованні дитини та інтереси дитини, прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині призначення позивачу часу для спілкування на протязі всіх вихідних днів, суд враховує період перебування дитини за місцем мешкання батька, який передбачає зміну спального місця дитини, що в такому віці, на думку суду, може негативно вплинути на нього. Але позивач [PERSON] не позбавлений можливості знов ставити таке питання після зміни зазначених обставин. Судом не можуть бути задоволені вимоги позивача в частині не визначення конкретних днів спілкування батька з дитиною в святкові дні та шкільні канікули, оскільки це може порушувати його звичайний денний розклад, фактично позбавить його прав на відвідування розвиваючих гуртків, секцій та додаткових занять. Суд відноситься критично до відомостей, наданих під час допиту в якості свідків: позивача, її матері - [PERSON], їх знайомої [PERSON] в частині того, що позивач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, оскільки дані обставини не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, та спростовуються дослідженими під час розгляду справи медичними довідками. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Відповідач не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень, а також те, що спілкування позивача з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини, тому він не може бути позбавлений права спілкування з дитиною. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. На підставі викладеного,

Outcome: partial