Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов [PERSON] аргументує тим, що за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2009 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів до повноліття дитини. З вказаним рішенням він погоджувався та не оскаржував його. Але на даний час є підстави для зменшення аліментів, оскільки судовим наказом Добропільського міськрайонного суду від 02.03.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку. З наведених підстав, позивач змушений звернутись до суду з позовом про зменшення аліментів присуджених вказаними рішенням та судовим наказом. Просить суд зменшити розмір аліментів присуджених [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 до 1/7 частини всіх видів доходу, а також зменшити розмір аліментів присуджених [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 до 1/7 частини всіх видів доходу. Позивач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Надав заяву, в якій просив проводити судові засідання без його участі та за участю його представника [PERSON] Просив задовольнити його позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що у позивача внаслідок стягнення з нього аліментів на користь сина [PERSON] змінився матеріальний стан. На теперішній час за двома виконавчими листами з позивача стягується половина його заробітної плати, що негативно позначається на його матеріальному стані, бо йому також приходиться харчуватися, нести витрати на комунальні послуги тощо. Вказував на те, що позивач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, але просить зменшити частину, яку слід стягувати з нього враховуючи наявність двох неповнолітніх дітей, а також те, що його заробітна плата майже не збільшилася, а вартість життя з кожним днем збільшується. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про час і місце розгляду справи належним чином була повідомлена. До суду надійшла заява останньої про розгляд справи у її відсутність, в якій просила вирішити справу згідно діючого законодавства. Відповідач [PERSON]\~в судовому\~засіданні заперечувала\~проти позову\~та просила\~його не\~задовольняти,\~вказуючи на\~те,\~що позивач\~лише створює видимість погіршення матеріального стану, оскільки він однією сім»єю проживає з другим відповідачем [PERSON] та їх спільним сином [PERSON], що свідчить про те, що позивач має намір зменшити розмір аліментів лише на утримання сина [PERSON], з яким взагалі не спілкується і не приділяє належної йому уваги як батько. Також зазначала, що 23.04.2013 року вона змінила своє прізвище з «Дзюба» на «Тітова». З копії свідоцтва про зміну імені [PERSON], [INFO] вбачається, що остання 23.04.2013 року змінила своє прізвище на «Тітова» (а.с.39). Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON], надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає і вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки жодних доказів про зміну матеріального стану або погіршення здоровя позивача, останнім не надано. Пояснила, що [PERSON] [INFO], постійно хворіє та потребує достатнього матеріального забезпечення для лікування. Вважає, що матеріальний стан позивача не погіршився, оскільки той працює, а його, посилання на те, що з нього стягуються аліменти на підставі судового наказу на утримання сина [PERSON], є необґрунтованими, так як позивач проживає однією сімєю з відповідачкою [PERSON] та сином [PERSON]. Зазначав, що доводи представника позивача про те, що позивач не веде спільного господарства з другою своєю дружиною є надуманими і просив їх не приймати до уваги. Вказував, що при зменшенні розміру аліментів на утримання сина [PERSON], будуть порушені його права на достатній рівень забезпечення зі сторони батька. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. З копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2009 року №2-1538/2009 вбачається, що з [PERSON] були стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його прибутків, починаючи з 23 квітня 2009 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9). Вказане рішення набрало чинності 02.06.2009 року. З копії судового наказу №227/465/18 виданого 02 березня 2018 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області вбачається, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], аліменти на дитину: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Судовий наказ набрав чинності 02.03.2018 року. З встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що після стягнення, в 2009 році, з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], у позивача змінився склад його сімї, оскільки він перебуває з 27.11.2010 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12) та від цього шлюбу має другу дитину сина [PERSON] 09.11.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.13). З наданої довідки про доходи позивача № 1036 від 13.11.2017 року вбачається, що позивач працює в ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» і за період з травня по жовтень 2017 року мав нарахований дохід у розмірі 80586,56 грн., тобто нарахований середній заробіток позивача за вказаний період становить 13431,09 грн. на місяць. Враховуючи наведене середній розмір аліментів, в розмірі 25% від доходу позивача (за вирахуванням податків у вигляді єдиного внеску в розмірі 18% та військового збору в розмірі 1,5%), які утримуються на дитину становить -2703,01 грн. З наданого позивачем розрахункового листа за квітень 2018 року вбачається, що нарахований середній заробіток позивача в квітні 2018 року становив 21639,57 грн., з якого були утримані аліменти двічі по 4354,97 грн. Вказану суму аліментів за квітень 2018 року відповідач [PERSON] не оспорювала. З пояснень представника встановлено, що в квітні 2018 року з позивача вже утримувались аліменти на двох дітей. Виходячи з наведеного вбачається, що позивач сплачує на користь відповідачів на утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти в загальному розмірі 50 відсотків свого заробітку. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Згідно ч.ч.1-2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За вимогами ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку про те, що сімейний та матеріальний стан позивача, як платника аліментів дійсно змінився, а саме після винесення в 2009 році рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у нього, в 2011 році, народився ще один син, який на даний час також знаходиться на його утриманні, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і що потягло за собою зміну матеріального стану позивача, оскільки він зобов»язаний утримувати і свого другого сина. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що станом на час звернення позивача до суду (18.04.2018 року), порівняно з 2009 роком, коли з позивача було стягнуто аліменти за рішенням суду від 21.05.2009, сімейний та матеріальний стан позивача змінився і останній, на сьогоднішній день сплачує на користь відповідачів на утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти в загальному розмірі 50 відсотків свого заробітку. Враховуючи наведене, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлені підстави, які дають можливість для зменшення розміру аліментів з позивача на утримання синів [PERSON] та [PERSON]. Приймаючи вказане рішення, суд звертає увагу на те, що положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. № 789-ХІІ та ч.8 ст.7 СК України передбачають, що в усіх діях щодо дітей суд повинен виходити з того, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини та максимально можливим їх урахуванням. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому, слід зазначити, що норми Сімейного кодексу України передбачають, що обов»язки з матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей повинні нести обидва батьки. Тлумачення статті 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача. В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачі не мають матеріальної можливості, через певні об»єктивні обставини, утримувати своїх дітей. Враховуючи наведене, рівень прожиткового мінімуму\~на одну особу в розрахунку на місяць, а саме для дітей віком від 6 до 18 років, який встановлений в розмірі: з 1 січня 2018 року 1860 грн, з 1 липня 1944 грн, з 1 грудня 2027 грн, а також необхідність позивача забезпечувати власне існування, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача частково. З урахуванням таких обставин справи, а також матеріального та сімейного становища позивача, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON]Ф, на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини доходу може бути зменшено до 1/6 частини усіх видів доходів та розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини доходу, може бути зменшено до 1/6 частини усіх видів доходів. Задовольнити вимоги позивача про зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються з 1/4 частини до 1/7 частини всіх видів доходу, суд не находить можливим, оскільки такий розмір аліментів буде суперечити інтересам дітей. Відповідно п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач створює видимість погіршення матеріального стану є безпідставними, з огляду на обєктивну зміну у [PERSON] сімейного та матеріального стану. Щодо доводів відповідача [PERSON] з приводу того, що їх спільний з позивачем син потребує додаткових коштів, у зв»язку з перебуванням на диспансерному обліку з діагнозом хронічний тонзиліт, то з цього приводу суд зазначає, що дійсно відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Але, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тому, в разі, якщо син [PERSON] потребує додаткових витрат у зв»язку з хворобою, [PERSON], зібравши належні докази вказаних обставин, може звернутися до суду з відповідним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: partial