Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відсотків за вкладом та пені. В обгрунтування заявлених вимог вказує на те, що 19.01.2015 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 66 укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Стандарт» № 300131/160133/5-15 в іноземній валюті строком на 5 місяців. За умовами вказаного договору, позивач розмістив вклад в іноземній валюті в сумі 1350 дол. США на вкладний рахунок № 2630.4.398230.001 на строк з 19.01.2015 року по 19.06.2015 року на умовах процентної ставки на суму вкладу 10,50 % річних. 22.06.2015 року [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення йому вкладених грошових коштів в розмірі 1350,00 дол. США, однак у повернення коштів йому відмовлено. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача на його користь 2341, 57 дол. США, що еквівалентно 51420,88 грн., з яких 1409,05 дол. США, що еквівалентно 30942,74 грн. сума вкладу з врахуванням 10,5 % річних, 929,97 дол. США, що еквівалентно 20422,14 грн., - пеня, 2,55 дол. США, що еквівалентно 56 грн. 3% річних. 02.11.2015 року представник позивача [PERSON] в силу ч. 2 ст. 31 ЦПК України подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача на його користь 6862,72 дол. США, з яких 1461,46 дол. США - сума вкладу з врахуванням 10,5 % річних, 5386,50 дол. США - пеня, 14,76 дол. США 3% річних. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. До суду подано заву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 66 укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Стандарт» № 300131/160133/5-15 в іноземній валюті строком на 5 місяців. За умовами вказаного договору, позивач розмістив вклад в іноземній валюті в сумі 1350 дол. США на вкладний рахунок № 2630.4.398230.001 на строк з 19.01.2015 року по 19.06.2015 року на умовах процентної ставки на суму вкладу 10,50 % річних (а.с.4-5). Як вбачається з квитанції № 25 від 19.01.2015 року [PERSON] внесені кошти в сумі 1350 дол. США на депозитний рахунок, згідно банківського строкового вкладу (депозиту) «Стандарт» № 300131/160133/5-15 (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктами 4 та 7 ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», ст. 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. п. 1, 14 ч. 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що депозит - це банківська послуга, а учасниками ринку фінансових послуг є, зокрема, споживачі фінансових послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особо, є публічним договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). В ході розгляду справи встановлено, що позивач 22.06.2015 року звернувсь до Банку з вимогою про повернення йому коштів за договором банківського вкладу по закінченню строку дії договору, однак кошти позивачу повернуті не були. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Частиною 5 ст. 1061 ЦК України передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в користь [PERSON] 1476,22 дол. США, з яких 1461,46 дол. США - сума вкладу з врахуванням 10,5 % річних та 14,76 дол. США 3% річних. Що стосується позовної вимоги про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд прийшов до наступного висновку. Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві, сплачується пеня у розмірі трьох відсотків від вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Зазначена вимога, обґрунтована позивачем на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», не може бути задоволена з огляду на те, що відносини між сторонами були врегульовані умовами договору банківського вкладу, якими було визначено права, обов'язки та відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання договору, серед яких відсутня відповідальність банку за прострочення виконання зобов'язання у вигляді пені у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказана норма закону визначає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Проте правовідносини сторін за договором банківського вкладу врегульовано законодавцем у параграфі 3 глави 71 ЦК України. За відсутності фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, суд дійшов висновку про відмову в стягненні пені за прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в користь [PERSON] 1476,22 дол. США, що станом на 16.11.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 34041,63 грн., з яких 1350 дол. США, що станом на 16.11.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 31131 грн. - сума вкладу, 111,46 дол. США, що станом на 16.11.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2570,27 грн. - 10,5 % річних та 14,76 дол. США, що станом на 16.11.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 340,36 грн. 3% річних. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. позов підлягає до часткового задоволення, тому судові витрати, слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п. 1 п. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення до суду), розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 % ціни позову, але не менше 0,2 % розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. З врахуванням задоволеної суми стягненню з відповідача підлягає 340 грн. 42 коп. судових витрат.

Outcome: partial