Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. Просить стягувати із відповідача на його користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень на місяць, починаючи із дня предявлення позову до досягнення дитиною 23 років чи закінчення навчання у ВУЗі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що розірвав шлюб з [PERSON], від якого мають спільного сина. Відповідачка сплачувала на його користь на утримання сина аліменти згідно Судового наказу № 670/644/17 виданого 07 вересня 2017 року Віньковецьким районним судом. Син тепер навчається в Хмельницькому національному університеті, потребує матеріальної допомоги, тому позивач просить стягувати аліменти на утримання сина на його користь, посилаючись на ст. ст. 199-200 СК України. Представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився. Справа, відповідно до ст.ст. 211, 247, 223 ЦПК України розглянута у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 червня 2005 року (свідоцтво 1-БВ № 003770, актовий запис № 42). Від цього шлюбу у них є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно Судового наказу № 670/644/17 виданого 07 вересня 2017 року Віньковецьким районним судом на користь позивача з відповідачки [PERSON] стягувались аліменти до повноліття сина - 13.08.2018 року. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Згідно ч. 1ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до довідки № 10263 від 14.09.2018 року [PERSON] є студентом 2 курсу Хмельницького Національного університету гуманітарно-педагогічного факультету, денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30 червня 2021 року Судом встановлено, що відповідач не бере належної участі в утриманні сина, який продовжує навчання, хоча спроможна надавати матеріальну допомогу. Із позовної заяви вбачається, що позивач не обізнаний у статках відповідача та його працевлаштуванням. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд виходить із засади розумності оговореної ст. 7 СК України, стану здоровя, матеріального становища сторін та сина. При цьому, судом враховується розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, який з 01.01.2019 року становить 1921 грн. Половина його становить 960,50 грн. Саме таку суму кожен з батьків спроможний надавати сину студенту щомісяця до закінчення ним навчання, або досягнення 23 років за умови його навчання в університеті. Згідно п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6ст.141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.75,82,84,180,181,182,183 СК України,

Outcome: approved