Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2015 року йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Зареєстрованою у належній позивачу квартирі є дочка колишнього власника цієї квартири [PERSON], яка у встановлений договором строк не знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Колишній власник квартири [PERSON] та відповідачка по справі, зібрали всі свої речі та переїхали на інше постійне місце проживання і з тих пір і по теперішній час в спірній квартирі не мешкають, але дочка колишнього власника квартири залишається бути зареєстрованою. Належного їй майна в квартирі не має. Крім того, оплати за квартирну плату та спожиті комунальні послуги відповідачка не здійснює, у звязку з чим позивач вимушений нести додаткові матеріальні витрати. Через те, що відповідачка [PERSON] у добровільному порядку з реєстрації не знялась, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд позовної зави без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася за невідомою суду причиною, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, але до суду жодного разу не зявилась. Судові повістки надсилались на останню відому судові адресу, але поштові конверти повернулись до суду із зазначенням про закінчення терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Тому, суд вважає, що відповідачка не зявилась в судове засідання без поважаних причин. Представник третьої особи : Хортицького РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Договором купівлі-продажу був встановлений обовязок продавця [PERSON] знятися з реєстраційного обліку та передати квартиру для вільного користування покупцю [PERSON] позивачу по справі до 22.10.2015 року. У встановлений договором строк колишній власник квартири знявся з реєстраційного обліку, однак його дочка [PERSON] не знялась з реєстраційного обліку за вказаною адресою, що підтверджується довідкою ЖБК № 218 «Комунальник-11», що знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 7. Відповідачка зібрала всі свої речі та переїхала на інше постійне місце проживання і з тих пір і по теперішній час в спірній квартирі не мешкає, але залишається бути зареєстрованою. Належного їй майна в квартирі не має. Крім того, оплати за квартирну плату та спожиті комунальні послуги відповідачка не здійснює, у звязку з чим позивач вимушений нести додаткові матеріальні витрати. Через те, що відповідачка у добровільному порядку з реєстрації не знялась, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння , користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України та ст.150 ЖК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачка [PERSON] не є власником квартири, а тому втартила право користування нею. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved