Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. про припинення іпотечного договору та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 17 червня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» («Укрпромбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 173/ПВ-05, відповідно до умов якого, ТОВ «Укрпромбанк» надав позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 доларів США, із розрахунку 13,5% річних за користування кредитом, строк кредитування - 36 місяців, дата повернення кредиту - 16 червня 2008 року, мета кредитування - споживчі цілі. Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується іпотекою, про що було укладено Іпотечний договір № 173/ФКВ-05 від 17.06.2005 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира за номером [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 05 квітня 2004 року згідно з розпорядженням (наказом) № 12530 від 05.04.2004 року. У зв`язку із цим, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк H.A. було накладено заборону на відчуження належного [PERSON] нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, до припинення іпотечного договору. Однак позивач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором, в забезпечення виконання якого був укладений іпотечний договір, були повністю погашені, у зв`язку з чим позивач вважає, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» здійснюється реалізація майна банку, в тому числі права вимоги за кредитним договором № 173/ПВ-05 від 17.06.2005 року, що підтверджується повідомленням вих. № 2697/10 від 13.06.2019 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Треті особи у справі належним чином повідомлені про дату та час слухання даної справи, не скористались процесуальною можливістю надати заперечення проти заявлених позовних вимог та прийняти участь у судових засіданнях. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 17 червня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» («Укрпромбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 173/ПВ-05, відповідно до умов якого, ТОВ «Укрпромбанк» надав позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 доларів США, з розрахунку 13,5% річних за користування кредитом, строк кредитування - 36 місяців, дата повернення кредиту - 16 червня 2008 року, мета кредитування - споживчі цілі. Відповідно до умов Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно по 10 число кожного місяця, починаючи з липня 2006 року, в розмірі не менше 1/24 від суми отриманого кредиту, що становить 2 084,00 доларів США. Нараховані відсотки сплачуються у валюті кредиту по 10 число кожного місяця, що слідує за місяцем нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту. Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується іпотекою, про що було укладено Іпотечний договір № 173/ФКВ-05 від 17.06.2005 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира за номером [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 05 квітня 2004 року згідно з розпорядженням (наказом) № 12530 від 05.04.2004 року. У зв`язку із цим, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк H.A. було накладено заборону на відчуження належного [PERSON] нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, до припинення іпотечного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згодом, а саме, 28 січня 2008 року Деснянським районним судом міста Києва прийнято рішення у справі № 2-263, за позовною заявою ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою погашення заборгованості, яким було вирішено: звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 173/ФКВ-05 від 17.06.2005 року - квартиру [ADDRESS] , з метою погашення заборгованості за Кредитним договором № 173/ПВ-05 від 17.06.2005 року на загальну суму 211 648 грн.94коп. стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Український промисловий банк» судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Дане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 10.02.2008 року. У відповідності до зазначеного рішення, звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 211 648,94 грн., з яких 38 243,67 доларів США - сума кредиту; 738,24 долара США - проценти; 14 790,29 грн. - пеня. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк», та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», у відповідності до якого до останнього переходить право вимоги до боржників за кредитними договорами. Також, 21.05.2013 року Деснянським районним судом м. Києва було прийняте заочне рішення по справі № 754/2319/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов було задоволено в повному обсязі. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого 21 червня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського управління юстиції у м. Києві Філатовою О.С. 24.10.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того, в рамках виконавчого провадження, було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2013 року скасовано. В зв`язку із цим, 28.08.2014 року державним виконавцем Відділу у відповідності до п. 4 ч і ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинної на момент винесення, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинено чинність арешту майна боржника, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року у справі № 754/2319/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яке залишене без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки, згідно з квитанціями які містяться в матеріалах справи, [PERSON] сплатив заборгованість за кредитним договором в розмірі 211 648, 78 грн., з яких: 197 254,16 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 14 394,62 грн. - проценти; та сплачено 1700 грн. - судового збору та 30 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином, судом було досліджено та встановлено, що [PERSON] в повному обсязі здійснено погашення кредитної заборгованості. Отже, відповідно до ч. 4. ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 599, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином, а позика/кредит вважається повернутою в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи те, що основне та додаткове зобов`язання були припинені, суд вважає дії пов`язані з відчуженням майна позивача неправомірними. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд враховує правові висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 68, 69, 70 постанови від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16 Так, у п.п. 69, 78 даної постанови від 11.04.2018, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі виявлення нікчемних правочинів, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними, а якщо сторона договору, укладеного з банком, не погоджується з правовою оцінкою банку такого правочину як нікчемного, банк вправі звернутися до суду про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 572, 575 ЦК України - іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Право іпотекодавця на предмет іпотеки, підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 05 квітня 2004 року згідно з розпорядженням (наказом) № 12530 від 05.04.2004 року. Таким чином, забезпечений іпотекою кредитний договір № 173/ПВ-05 від 17.06.2005року, припинив свою дію, у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] , що підтверджується рішенням Деснянського районного суду міста Києвавід 11.12.2014 року, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2015року, яке набрало законної сили 10.03.2015 року, по цивільній справі № 754/2319/13-ц. У зв`язку з припиненням дії кредитного договору № 173/ПВ-05 від 17.06.2005 року, припинилося право банку задовольнити за рахунок іпотеки будь-які заборгованості, що могли бути нараховані за кредитним договором № 173/ПВ-05 від 17.06.2005 року. За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами будь-яких зобов`язань, які б могли бути забезпечені іпотекою, а тому з метою захисту прав власника майна вільно ним користуватись і розпоряджатись, такий договір слід вважати припиненим. Відповідно до пунктів 1, 7 частини 2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; припинення правовідношення. Зобов`язання за самою своєю сутністю має тимчасовий характер. Припинення зобов`язання - це припинення правового зв`язку між його учасниками (сторонами). Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В пункті 7 частини другої статті 16 ЦК України визначено припинення правовідношення як один із способів захисту цивільних прав. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України, спрямований на повне та ефективне відновлення порушених прав позивача, а вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання припиненим іпотечного договору. Вимоги позивач в частині зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Явдюк Наталію Анатоліївну зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] й виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження цього майна задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений повноваженням зобов`язувати третіх осіб у справі вчиняти будь-які дії, оскільки вони не є відповідачами. Однак суд вважає за необхідне вказати, що вимоги про зняття заборони на відчуження майна є похідними і підлягають виконанню у разі задоволення основних вимог позивача. Разом з цим, вимоги позивача щодо визнання виконаним зобов`язання [PERSON] перед акціонерним товариством «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за кредитним договором № 173/ПВ-05 від 17.06.2005 року та за іпотечним договором № 173/ФКВ-05 від 17.06.2005 року задоволенню не підлягають, оскільки дана обставина була встановлена рішенням Деснянського районного суду міста Києвавід 11.12.2014 року, що і стало підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вище наведене та

Outcome: partial