Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсними договір №100126 від 31.01.2018р. і пов`язаний з ним договір №200126 від 31.01.2018р., які укладені між ним та ТОВ «Форвард плюс центр», та стягнути з ТОВ «Форвард плюс центр» на його користь сплачені ним гарантійний платіж (винагороду) в розмірі 9495,00 грн, щомісячні загальні платежі в розмірі 7200,00 грн, а всього - на суму 16695,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що всупереч вимогам ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вказані договори були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики з боку відповідача, він отримав нечітку інформацію стосовно оспорюваних договорів та не міг ознайомитись належним чином з тим, що підписує, поклавшись на роз`яснення працівника відповідача; діяльність відповідача спрямована на утворення пірамідальних схем й відповідач мав намір скористатися його внесками, а не з метою надання йому позики для здійснення закупівлі автомобіля, яку і не збирався надавати; умови правочинів є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача; на його телефонне звернення про причини ненадання позики представник компанії повідомив про неможливість її надання через відсутність в наявності автомобіля, а його письмові заяви про розірвання договорів з поверненням сплачених коштів відповідач проігнорував. Позивач, як і його представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Не заперечує, що представником відповідача йому надавались інформаційні, консультаційні та роз`яснювальні послуги з питань придбання автомобіля марки «Лада Веста», але вони суттєво відрізняються від умов підписаних ним договорів. Стверджує, що автомобіль йому обіцяли надати протягом двох тижнів, проте цього не зробили; діяльність відповідача спрямована на утворення пірамідальної схеми, який мав на меті скористатися його внесками. Відповідач ТОВ «Форвард плюс центр» був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 19.04.2019р., але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивача та його представника суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 31 січня 2018 року між [PERSON] (замовник) та ТОВ «Форвард плюс центр» (виконавець) був укладений договір №100126 (далі - договір №1). З п.1.1 умов даного договору №1 вбачається, що його предметом є надання виконавцем за дорученням замовника за плату відповідних інформаційних, консультаційних, роз`яснювальних та довідкових послуг, зокрема, з питань діяльності та подальшої участі замовника у Програмі. Згідно з п.3.1 цього договору №1 замовник за вказані послуги сплачує виконавцю винагороду в розмірі 9495,00 грн. На виконання зазначеного договору згідно квитанції №43 від 31.01.2018р. [PERSON] вніс на рахунок ТОВ «Форвард плюс центр» кошти в сумі 9495,00 грн. як оплата винагороди. Крім того, 31січня 2018 року між [PERSON] (замовник) та ТОВ «Форвард плюс центр» (виконавець) був укладений договір №200126 (далі - договір №2), предметом якого є надання виконавцем системи послуг, спрямованих на отримання позики на суму, яка зазначена в Додатку №1 до даного договору. Цей додаток є невід`ємною частиною договору №2 й у ньому зазначено розмір позики - 189900,00 грн, найменування товару - автомобіль «Lada Vesta», графік платежів - 120, чистий внесок - 0,8333%, загальний платіж - 0,416%, авансовий платіж - 0,208%, дозвільний платіж - 3%. На виконання зазначеного договору згідно платіжних документів [PERSON] протягом лютого-квітня 2018 року сплатив ТОВ «Форвард плюс центр» кошти на загальну суму 7200,00 грн. В червні 2018 року [PERSON] направив на адресу ТОВ «Форвард плюс центр» заяву з проханням повернути сплачені ним кошти, оскільки товариство свої договірні зобов`язання не виконує. Відомості про надання на неї відповіді відсутні. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені в ст.203 ЦК України, а саме: 1/зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2/особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3/волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4/правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5/правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6/правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Приписами ст.6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно зі ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб`єкта підприємництва до «пірамідальної схеми», а саме: а/здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б/ компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в/ відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених обов`язкових ознак, тоді як їх відсутність виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Аналогічний правовий висновок щодо застосування ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» висловлений у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-40цс13 та від 25 червня 2014 року у справі №6-74цс14, й підстав для відступлення від цієї правової позиції немає. Аналізуючи укладені між [PERSON] та ТОВ «Форвард плюс центр» договори від 31.01.2018р., суд вважає, що їх зміст відповідає вимогам ст.203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів». Так, своїми підписами на договорах та додатках до них позивач засвідчив факт ознайомлення та згоду з умовами договорів, які йому коректно викладені, ним уважно прочитані, є зрозумілими й підписані з власної волі, що свідчить про безпідставність посилання [PERSON] на отримання ним нечіткої інформації, необізнаність з тим, що підписує, й введення його відповідачем в оману. При цьому, суд також зважує і на ту обставину, що перед підписанням правочинів [PERSON] мав можливість скористатися юридичними послугами, а додатковою гарантією повного усвідомлення позивачем своїх прав та обов`язків за договором є положення п.5.3 договору №100126 щодо можливості односторонньої відмови від договору протягом 7 календарних днів без сплати будь-яких штрафних санкцій та можливістю повернення всієї суми сплачених коштів. Предметом оспорюваних договорів є не купівля-продаж автомобіля, а надання виконавцем системи послуг, спрямованих на отримання певної суми позики. Умови оспорюваних договорів встановлюють права та обов`язки виконавця та замовника й їх порівняльний аналіз не дає підстав вважати більш жорсткими обов`язками позивача, умови договору не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін. Не навів таких обставин позивач у своїй заяві та в судовому засіданні. Щодо посилань позивача на недостовірність та неповноту наданої ТОВ «Форвард плюс центр» інформації про товар, недобросовісну його рекламу, то суд як зазначалося вище, позивач був ознайомлений зі змістом договору, особисто та усвідомлено підписав його, умови угоди містять необхідну, доступну та достовірну інформацію про предмет договору та строки його виконання, перед підписанням правочину позивач мав можливість скористатися юридичними послугами, а додатковою гарантією повного усвідомлення учасником своїх прав та обов`язків за договором є положення п.5.3 договору щодо односторонньої відмови від договору протягом 7 календарних днів без настання будь-яких санкцій. Посилання позивача та його представника про те, що діяльність ТОВ «Форвард плюс центр» за договорами сторін є функціонуванням «пірамідальної схеми», суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку з відсутністю в діяльності товариства головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварності та отримання компенсації одним учасником за рахунок інших учасників, оскільки за програмою придбання товарів у групах товар придбавають усі учасники за рахунок об`єднання грошових внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками цієї програми є тільки в часі одержання товару кожним із них, за умови виконання учасником своїх зобов`язань. Відтак, з огляду на приписи ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та специфіку укладених між сторонами правочинів, які є договорами про надання системи послуг, неможна погодитися з доводами позивача про несправедливість вищевказаних умов договорів чи ведення ТОВ «Форвард плюс центр» нечесної підприємницької практики. Діяльність ТОВ «Форвард плюс центр» по залученню коштів та надання їх у позику в даному випадку може регулюватися Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», проте інших підстав для визнання недійсності укладених правочинів позивач та його представник не зазначили. Отже, [PERSON] всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України не було доведено належними та допустимими доказами свої вимоги щодо недійсності укладених з ТОВ «Форвард плюс центр» договорів №100126, №200126 від 31.01.208р. Натомість, пояснення самого позивача та його представника не є джерелом доказів, а клопотання про їх допит як свідків про відомі їм обставини, що мають значення для справи, вони не заявляли. Оскільки вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача грошових сум, сплачених на виконання оспорюваних договорів (застосування реституції), є похідними від основних його вимог про визнання недійсними цих правочинів, у задоволенні яких судом відмовляється, то вказані вимоги позивача також не підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. Оскільки позивач при подачі заяви до суду був звільнений від сплати судового збору, спір вирішений не на його користь, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України судові витрати з розгляду даної справи слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed