Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою за [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є власником квартири за [ADDRESS] У даній квартирі, крім нього, також зареєстрована його дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] З 2000 року відповідач, у зв'язку з виїздом за кордон, не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавала. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира за [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08 липня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу Василишин С.Й., зареєстрованого в реєстрі за №4814 та реєстраційним посвідченням від 22 липня 1998 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з копії будинкової книги, [PERSON] з 14 серпня 1998 року зареєстрована по [ADDRESS] Як вбачається з довідки ТзОВ «Коменерго-Тернопіль» від 17 травня 2018 року за №1109, в квартирі по [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка. З акту від 06 вересня 2018 року, виданого ТОВ «Керуюча Компанія «Коменерго-Тернопіль 1» встановлено, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає по [ADDRESS] з 2000 року. Відповідач в судове засідання не з'явилася та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надала. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, де зареєстрована [PERSON], його дочка. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Вказане житло залишила добровільно та її місце перебування позивачу не відомо. Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явилася та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved