Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO]. В заяві вказав, що є сином [PERSON], яка померла після тривалої хвороби 2 серпня 1998 року в стаціонарі міської лікарні № 8 м. Запоріжжя. [PERSON] похована на Південному кладовищі м. Запоріжжя. Свідоцтва про смерть родичі померлої не отримали, і ця обставина унеможливлює отримання його дублікату. Встановлення факту смерті необхідно заявнику, по-перше, для реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану і отримання свідоцтва про смерть; по-друге, для реалізації права на отримання спадщини, оскільки згідно із статистичними даними через відсутність реєстрації факту смерті мати заявника вважається живою. У звязку з викладеним заявник просить про встановлення факту смерті його матері [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник заявника підтвердив доводи, викладені в заяві, та просить про її задоволення. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення заяви, до суду не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення заяви без участі представника, а також згоду на задоволення заяви. За вказаних обставин суд ухвалює про вирішення справи у відсутність представника заінтересованої особи. Вислухавши представника [PERSON], свідка [PERSON], яка підтвердила викладені в заяві факти, вивчивши надані фактичні дані, встановивши обставини справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення, зокрема, факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час\~ та за певних обставин.\~\~ \~ \~ За розясненнями п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України\~ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Неможливість реєстрації факту смерті уповноваженими державою на вчинення цих дій органами підтверджує відповідь закладу охорони здоровя комунальної установи «Міська лікарня № 8» - про те, що видати копію лікарського свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], чия смерть сталася в стаціонарі терапевтичного відділення 2 серпня 1998 року, не вбачається можливим через пожежу в приміщенні, де розташований архів лікувального закладу, і про наявність в лікарні лише документів з часу після 1 січня 2001 року (а. с. 17). Документ на підтвердження факту смерті, який видає комунальна установа «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, також не сталося можливим отримати, оскільки в силу хронічного онкологічного захворювання, яке стало причиною смерті, розтин тіла [PERSON] не проводився (а. с. 15). Разом з тим надані суду докази, зокрема, відомості із спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба» про місце поховання [PERSON] квартал № 30, ряд № 4-А, місце № 1 (а. с. 19); завірена копія сторінок журналу поховань Південного кладовища м. Запоріжжя за 1998 рік з інформацією про час та місце поховання [PERSON], [INFO], з якої випливає, що поховання відбулося 4 серпня 1998 року (а. с. 23); фотозображення надгробного памятника з відомостями про дати народження і смерті особи (а. с. 22); свідоцтво про народження заявника, яке містить інформацію про його мати (а. с. 9); довідка закладу охорони здоровя про лікування [PERSON] напередодні її смерті (а. с. 17); показання свідка [PERSON], яка є донькою померлої, що підтвердила обставини смерті її матері, а також інші фактичні дані переконують суд в тому, що за вказаних заявником обставин сталася смерть його матері. Перелічені докази дають підстави для задоволення заяви, тому що від встановлення факту залежить реалізація особою цивільних прав і виконання цивільних обовязків, а встановити це у позасудовому порядку не сталося можливим. Оскільки відповідно до наведених положень процесуального закону та розяснень Пленуму Верховного Суду суд при вирішенні зазначеної заяви повинен встановити факт смерті особи в певний час, суд в інтересах виконання цього рішення вважає за можливе в якості часу смерті зазначити дату, на яку посилаються родичі померлої, а саме: 2 серпня 1998 року.

Outcome: approved