Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 70347, 39 грн. з яких 52 915,00 грн. за договором позики та 17 432,39 грн. вартості ремонту автомобіля. В обґрунтування позову позивач зазначив, що за усною угодою передав відповідачу [PERSON] у власність 5000,00 євро для купівлі автомобіля закордоном, 30.06.2016р. відповідачем була дана розписка. 04.07.2016р. відповідачем було придбано автомобіль Фольцваген Тоуран, реєстраційний номер В2275А вартістю 2800євро. Враховуючи вартість автомобіля і обіцяну винагороду, на думку позивача, відповідач повинен був повернути позивачу 1900євро (по курсу Національного банку України станом на 05.01.2017р. складає 52915, 00 грн.). Враховуючи те, що автомобіль потребував дороговартісного ремонту, який складав 550 доларів США (по курсу Національного банку України станом на 05.01.2017р. складає 14 685 грн.) , а тому позивач просить стягнути з відповідача 52 915,00 грн. за договором позики та 17 432,39 грн. вартості ремонту автомобіля. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився повторно та вкотре подав заяву про відкладення розгляду справи. Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності незявившихся сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Матеріалами справи встановлено, що усною угодою [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у власність 5000,00 євро для купівлі автомобіля закордоном, 30.06.2016р. відповідачем була дана розписка про отримання вказаних коштів ( а.с. 8). 04.07.2016р. відповідачем у м. Берлін був придбаний автомобіль Фольцваген Тоуран, реєстраційний номер В2275А вартістю 2800євро, який був визнаний гуманітарною допомогою розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації №633 від 20.09.2016р.( а.с.13). Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач [PERSON] виконав взяті на себе зобовязання, купив та передав [PERSON] автомобіль придбаний в м. Берлін та всі необхідні документи, чого не заперечував і сама позивач, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому слід в задоволенні позову відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed