Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання повернути грошових коштів та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 березня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 11459, яким запропоновано стягнути з Позивача - [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 229,83 грн.. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.02.2019 року по 20.02.2020 року. Загальна сума заборгованості становить складається із: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 876,09 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 531,48 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 245,65 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень; строкова заборгованість за процентами - 0,00 грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі становить 3 326,61 грн. 22 квітня 2020 року на підставі виконавчого напису № 11459, приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. відкрито виконавче провадження № 61897381. З Постанови про відкриття виконавчого провадження № 61897381від 22.04.2020 він дізнався що у нього є борг, а також те, що він уклав з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» кредитний договір про надання банківських послуг, а саме кредиту в певному розмірі на свої потреби. Позивач вважає, що виконавчий напис №11459 від 22.04.2020 не підлягає виконанню, оскільки він ніколи не укладав кредитний договір з Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк», тому в нього не може бути заборгованості. Зважаючи на це, позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни моральну шкоду, завдану неправомірними діями в сумі 20 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав Представник відповідача ПАТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, причини неявки суду не повідомив, не надіслав заяву про слухання справи у його відсутності. Відзиву до суду не надав. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв І.М. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 27 березня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 11459, яким запропоновано стягнути з Позивача - [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 229,83 грн.. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.02.2019 року по 20.02.2020 року. Загальна сума заборгованості становить складається із: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 876,09 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 531,48 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 245,65 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень; строкова заборгованість за процентами - 0,00 грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі становить 3 326,61 грн. 22 квітня 2020 на підставі виконавчого напису № 11459, приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. відкрито виконавче провадження № 61897381. З Постанови про відкриття виконавчого провадження № 61897381від 22.04.2020 він дізнався що у нього є борг, а також те, що він уклав з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» кредитний договір про надання банківських послуг, а саме кредиту в певному розмірі на свої потреби. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ніколи не укладав кредитний договір з Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк». Вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідного до чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди, завдану неправомірними діями, в сумі 20000,00 грн, суд зазначає наступне. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно-правової відповідальності. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Разом з тим, належних доказів, наявності моральної шкоди, позивачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial