Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] 28 липня 2014 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зупинено у зв'язку зі смертю позивача до залучення до участі у справі його правонаступників. Ухвалою суду від 05 листопада 2014 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - правонаступника позивача - [PERSON]. [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 грудня 2014 року державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК, йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі, окрім власника та членів його сім'ї, зареєстрована відповідачка [PERSON], яка перебувала у шлюбних відносинах зі спадкодавцем [PERSON] до 14.11.2013 року. Після розірвання шлюбу відповідачка у квартирі не проживає, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, поліпшенні стану квартири, здійсненні ремонту, чим порушує права позивача як власника квартири на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Представник третьої особи Фрунзенського РВ ГУ ДМС України в Харківській області Залеська С.В. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення посилалася на розсуд суду. Відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09 грудня 2014 року державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 48, 49). Згідно довідки дільниці № 53 КП «Жилкомсервіс» від 26.06.2014 року з місця проживання про склад сім'ї у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1937 р.н., з 16.05.2012 року; [PERSON], 1991 р.н., з 05.06.2013 року; раніше був зареєстрований [PERSON], знятий з реєстрації у звязку зі смертю [INFO]. (а.с. 22) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно ст.ст. 64, 156 Житлового кодексу України відповідачка є колишнім членом сім'ї позивача. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не проживає у квартирі[ADDRESS]з листопада 2013 року, тобто більше року. Відповідачкою не надано суду доказів про існування між нею і власником квартири будь-яких домовленостей щодо збереження за нею права користування житловим приміщенням у спірній квартирі понад строки, визначені ст. 405 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням заявлена законно і обґрунтовано, тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved