Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 7000 грн. заборгованості за договором позики. На обґрунтування вимог [PERSON] зазначив, що згідно розписки [PERSON] взяв у нього в борг 7000 грн. Відповідач зобовязався повернути одержану суму позики в строк до 15.12.2015 року. Кошти відповідачу були передані позивачем в повному обсязі, однак відповідач [PERSON] у порушення умов розписки не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь 7000 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, не повідомив суд про причини неявки. З огляду на викладене та на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливим здійснити судовий розгляд даної справи на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши докази у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 7000 грн., які зобов»язався повернути в термін до 15.12.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи власноручно підписаною [PERSON] та [PERSON] розпискою. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. За приписами ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україниє обовязковою для судів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач свої зобовязання за вищезазначеним договором позики не виконав і суму в розмірі 7000 грн. в обумовлений у договорі строк позивачу не повернув. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобовязання. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобовязання в повній мірі за договорами позики та повернув грошові кошти відповідно до договору позики. Частиною 1 статті 81\~ЦПК України перебачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача є підставними, а тому позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 7000 грн.

Outcome: approved