Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 100000грн., за розпискою від 15.01.2015 р. та проценти за користування грошима в сумі 250000 грн., та стягнення судового збору в сумі 3500 грн. У судовому засіданні позивач надав суду заяву щодо проведення судового засідання без фіксації судового процесу, позов підтримав, просив його задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.01.2015 року в м. Херсоні в приміщенні квартири № 1, яка розташована в будинку №19 по вул. Декабристів в м. Херсоні Павловський [PERSON] передав [PERSON] гроші у сумі 100000 грн. на умовах щомісячної виплати комісії в розмірі 10 % від вказаної суми. Борг [PERSON] зобовязувалась повернути до 15.07.2015 року. На підтвердження отримання грошей в сумі 100000 грн. та здійснення щомісячних виплат процентів в розмірі 10% від 100000 грн. [PERSON] особисто власноруч була написана розписка. Однак до теперішнього часу [PERSON] борг не повернула і виплати процентів жодного разу не здійснювала. Таким чином, на момент звернення до суду основний борг відповідача становить 100000грн., за розпискою від 15.01.2015 р. та проценти за користування грошима в сумі 250000 грн. \~ Згідно ч.1\~ст.202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. \~\~\~\~ Частиною 1\~ст.207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. \~\~\~\~ Частиною 2\~ст.207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~\~\~\~ Частиною 3\~ст.208 ЦК України\~визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більш разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1\~ст.206 цього Кодексу. \~\~\~\~ Позивач вважає, що розписка про отримання у борг є належним чином укладеним правочином між ним та відповідачем. \~\~\~\~ Відповідно до умов даного правочину відповідач взяв на себе зобовязання повернути взяті у борг грошові кошти у строк визначений даним правочином, тобто до 15 липня 2015 року з виплатою в розмірі 10% від 100000 грн. щомісячно. За нормами ст.ст.11,\~509 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із\~ст.524 ЦК України\~зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України\~гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. За положеннями ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Стаття 525 ЦК України\~встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до\~ст.526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.527 ЦК України\~боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей\~530,\~612,\~625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1\~ст.1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3\~ст.1049 ЦК України\~передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Натомість, в порушення положень договору відповідач повинний був повернути позику\~100000грн., за розпискою від 15.01.2015 р. та проценти за користування грошима в сумі 250000 грн. Однак, всупереч наведених умов договору та вимог\~ЦК України, до теперішнього часу суму зазначено боргу відповідачем не повернуто. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач довів в суді свої позовні вимоги. У відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 3500 гривень

Outcome: approved