Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов аргументує тим, що відповідач є її батьком. На даний час вона навчається на другому курсі у Маріупольському державному університеті за денною формою навчання за рахунок фізичних осіб, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійний заробіток, оскільки працює на шахті «Добропільська». Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.8), [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Довідкою з Маріупольського державного університету №365 від 16.07.2018 року підтверджується, що [PERSON] є студентом Маріупольського державного університету, навчається за денною формою навчання за рахунок коштів фізичних осіб. Термін закінчення навчання 30.06.2022 року (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач дійсно має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь, як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Згідно ст.. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки позивач навчається у навчальному закладі, враховуючи, що вона потребує матеріальної допомоги на навчання, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів з відповідача засновані на законі. Вирішуючи питання про те, чи може відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки у зв`язку з продовженням навчання та про розмір аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З копії договору №3810828 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою від 15.08.2018 року вбачається, що [PERSON] навчається у Маріупольському державному університеті за денною формою навчання, загальна вартість освітньої послуги становить 58883,00 грн. Вирішуючи питання чи потребує повнолітня донька матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, суд приходить до висновку про те, що остання дійсно потребує допомоги у зв`язку з навчанням, так як навчання проводиться за денною формою. Будь-яких доказів того, що у відповідача існує інша сім`я або що на його утриманні знаходяться утриманці, суду не надано. Визнання відповідачем пред`явленого позову - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Погоджуючись з вимогою позивача про те, що він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, враховуючи, що обов`язок з утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, покладено в рівній мірі на обох батьків, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно по 30.06.2022 року, або до припинення навчання позивачем в навчальному закладі. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 08.11.2019 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Як вбачається з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved