Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ Агрофірма «Калмичанка», третя особа Світлівська сільська рада Старобільського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що на праві приватної власності йому належить земельна ділянка площею 7,95 га. Крім цієї земельної ділянки у нього в користуванні земельні ділянки ряду громадян: [PERSON] (Держакт 1 ЛГ № 018988 площею 8,02 га), [PERSON] (Держакт 1 ЛГ № 098679 площею 6,88 га), [PERSON] (Держакт ЛГ № 098659 площею 7,44 га), [PERSON] (Держакт III ЛГ № 098660 площею 7,44 га).Земельними ділянками, об`єднаними в єдиний масив, він користувався протягом майже 10-ти років: вирощував сільгосппродукцію, платив податок, виплачував орендну плату і т.д.Однак у 2017 році він виявив, що частина цієї об`єднаної ділянки виорана. Як з`ясувалося пізніше, його земля була виорана Агрофірмою «Калмичанка». Він звернувся в Світлівську сільську раду с проханням роз`яснити, що відбувається. Там йому пояснили, що на цьому полі знаходиться ділянка земель сільської ради. Він поцікавився, чому при обмірі земельних ділянок він не був поставлений до відома, хоча цими діями порушувалися його інтереси. На що йому відповіли: «Ми, мовляв, самі все вирішили». Йому не відомо, чиє рішення Світлівської сільської ради про передачу землі Агрофірмі «Калмичанка» на умовах тієї ж оренди відповідно до вимог ст. 93 ЗК України, чи діяв орган місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень. Він неодноразово звертався до директора Агрофірми «Калмичанка» з тим, щоб він повернув землю, на що отримав відмову.При вироблених обмірюваннях землі з`ясувалося, що незаконно захоплено 4 га його земель.До складу його земель входять його ділянка, ділянки, здані йому в оренду. Крім того, до свого полю він додав земельні ділянки близьких двох придбаних ним будинків, земельну ділянку, що належить його племінниці в с.Джемільне.Протягом 10 років він обробляв землю, вирощував продукцію, платив податки, виплачував орендну плату і т.д. В результаті дій з боку Агрофірми «Калмичанка» і умов, що їм дали посадові особи органу місцевого самоврядування він поніс матеріальні збитки в розмірі 43000 грн. Втрати складаються з наступного:при середній врожайності ним недоотримано зернових на 32000 грн.;податок 1000 грн. в податкову і податку пайовику 7500 грн.;обробка землі 2500 грн.Цього року спірна земля знову засіяна озимими, що вказує на небажання відповідача вирішити спір мирним шляхом, не доводячи до судового його розгляду.Крім прямих збитків, що виразилися у втраті орної землі, неодержаної вигоди, виплатами орендної плати, в тому числі і з площ, які він фактично не зміг обробляти, він поніс моральну шкоду.Моральна шкода полягає в тому, що через незаконні дії відповідача, чому сприяла третя особа - сільська рада, він змушений був звертатися за допомогою в різні інстанції: прокуратуру, органи земресурсів, «Землі Слобожанщини» і т.д. У зв`язку з цим вінпоніс незаплановані матеріальні витрати. Виникли проблеми з орендодавцями, оскільки він змушений був платити орендну плату зі всіх земель, і з тих, які були захоплені відповідачем. Все це вимагало від нього застосування додаткових моральних зусиль для приведення свого життєвого укладу в початкове, яке існувало до вищевказаних дій з боку винних осіб, стан. Моральну шкоду оцінює в 20000 грн.Вважає, що формами захисту його порушеного права є стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди в грошовому вираженні, повернення захоплених земель в натурі, і приведення їх у належний стан, придатний для прямого використання, які перебували в попереднє порушення з боку відповідача стан. У зв`язку з наведеним він змушений був звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ Агрофірма «Калмичанка» Немірський Ю.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та наполягав на відмові у їх задоволенні, надав пояснення, що згідно кадастрової карти спірні земельні ділянки належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Представник третьої особи Світлівської сільської ради Старобільського району в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Суд, врахувавши пояснення сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріалами справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, приходить до наступного. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України серії [NUMBER] , [PERSON] дійсно належить земельна ділянка, яка розташована на території Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області площею 8,02 га. Відповідно до договору оренди землі від 20.02.2008 року, [PERSON] передала ФГ «Айна» в особі директора [PERSON]. в оренду належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії № 098660, реєстраційний номер 289, яка знаходиться на території Світлівської сільської ради площею 7,44 га.на строк 10 років. Зазначений договір зареєстрований у Старобільському районному реєстраційному окрузі 15.07.2008 року за № 251850/040825100187, до якого додано акт прийому передачі об`єкта оренди. Відповідно до договору оренди землі від 20.02.2008 року, [PERSON] передала ФГ «Айна» в особі директора [PERSON]. в оренду належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЛГ № 018988, реєстраційний номер 121, яка знаходиться на території Світлівської сільської ради площею 8,02 га. на строк 10 років. Зазначений договір зареєстрований у Старобільському районному реєстраційному окрузі 15.07.2008 року за № 251850/040825100188, до якого додано акт прийому передачі об`єкта оренди. Відповідно до договору оренди землі від 20.02.2008 року, [PERSON] передав ФГ «Айна» в особі директора [PERSON]. в оренду належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ ЛГ № 098659, реєстраційний номер 288, яка знаходиться на території Світлівської сільської ради площею 7,44 га. на строк 10 років. Зазначений договір зареєстрований у Старобільському районному реєстраційному окрузі 15.07.2008 року за № 251850/040825100183, до якого додано акт прийому передачі об`єкта оренди. Відповідно до договору оренди землі від 20.02.2008 року, [PERSON] передав ФГ «Айна» в особі директора [PERSON]. в оренду належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ ЛГ № 098679, реєстраційний номер 293, яка знаходиться на території Світлівської сільської ради площею 6,88 га. на строк 10 років. Зазначений договір зареєстрований у Старобільському районному реєстраційному окрузі 15.07.2008 року за № 251850/040825100179, до якого додано акт прийому передачі об`єкта оренди. Відповідно до листа № 333 від 25.11.2019 року, який надійшов до суду від Калмиківської сільської ради Старобільського району Луганської області, Світлівський старостат повідомляє, що спірна земельна ділянка знаходиться у комунальній власності Світлівської сільської ради, яка згідна заяв громадян була надана у власність для ведення ОСГ рішенням сесій Сватівської сільської ради № 27/2, 27/3, 27/4, 27/5, 27/6 від 19.04.2018 року. Земельні паї громадян, які вказані у позовній заяві і які були надані в оренду ФГ «Айна» в особі [PERSON] не знаходяться на спірній земельній ділянці. Відповідно до копії рішення сесії VII скликання Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.04.2018 року № 27/2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне», гр. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2.0000 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне, кадастровий номер 4425185000:04:001:0226. Відповідно до копії рішення сесії VII скликання Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.04.2018 року № 27/3 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне», гр. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2.0000 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне,кадастровий номер 4425185000:04:001:0227. Відповідно до копії рішення сесії VII скликання Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.04.2018 року № 27/4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне», гр. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2.0000 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне, кадастровий номер 4425185000:04:001:0225. Відповідно до копії рішення сесії VII скликання Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.04.2018 року № 27/5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне», гр. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2.0000 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне, кадастровий номер 4425185000:05:002:0587. Відповідно до копії рішення сесії VII скликання Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.04.2018 року № 27/6 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне», гр. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2.0000 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Джемільне, кадастровий номер 4425185000:05:002:0588. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона є дружиною позивача, та дійсно ТОВ Агрофірма «Калмичанка», зайняла його земельні ділянки, які він використовує в своїй діяльності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона є працівницею Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області, та спірні земельні ділянки на тому полі не належать позивачу та не передані в оренду йому. Відповідно до п. 8 договорів оренди від 20 лютого 2008 року вони укладені на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне перед іншими особами право на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За загальним визначенням частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 6, 627 ЦК України). Згідно з приписами статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату; відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким законом є Закон України «Про оренду землі», за визначенням статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За приписами ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Згідно статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Вивчивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вислухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, про те, що за відсутності належних та допустимих доказів самовільного зайняття ТОВ Агрофірма «Калмичанка» орендованих [PERSON] земельних ділянок, вказана позовна вимога про зобов`язання відповідача Агрофірми «Калмичанка» повернути самовільну зайняту земельну ділянку загальним розміром та зобов`язання відповідача привести землі в належний стан, що передував самовільному захопленню не підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди суд приходить до наступного. Підстави і порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначені статями 156, 157 ЗК України. Відповідно до статті 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За правилами частин першої, другої статті 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок). Згідно з положеннями Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок (пункт 1). Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п.2). Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина (пункт 5). Позивач, як на підставу для задоволення вказаної позовної вимоги вказує, що йому як орендарю земельних ділянок, було завдано матеріальних збитків у сумі 32000 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Для стягнення збитків необхідним є такі умови: наявність збитків; протиправність поведінки особи, яка завдала збитків; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала збитків та її результатом - збитками; вина особи, яка завдала збитків. У постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 3-463гс17 зазначено, що: «відповідно до положень частини третьої статті 157 ЗК порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Допустимих та належних доказів завдання йому матеріальної та моральної шкоди позивач [PERSON] суду не надав. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»). Однак, будь яких доказів на підтвердження того, що відповідач ТОВ Агрофірма «Калмичанка» самовільно зайняло орендовані [PERSON] земельні ділянки до суду не надав. Відповідальність за завдані збитки може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність збитків, протиправну поведінку заподіювача, причинний зв`язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків, слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення. При цьому для наявності такого елементу цивільно-правової відповідальності, як протиправна поведінка, достатньо лише факту такої без притягнення винної особи до адміністративної або кримінальної відповідальності. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадів, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 відшкодуванню підлягають збитки власників землі (неодержані доходи) лише в разі, якщо вони обґрунтовані. Щодо вимог немайнового характеру, зокрема про стягнення моральної шкоди в сумі 20000 грн. суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Як роз`яснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягає наявність такої шкоди. Беручи до уваги, що належних та допустимих доказів на порушення відповідачами ТОВ Агрофірма «Калмичанка» прав позивача, які б призвели до моральних страждань, [PERSON] не надано, то суд приходить висновку про те, що ця вимога не підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи усе наведене вище, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ Агрофірма «Калмичанка», третя особа Світлівська сільська рада Старобільського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволеннюне підлягає. Ст. 141 ЦПК України вказує на те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позов [PERSON] не підлягає до задоволення, то вимога про стягнення судових витрат відповідно до задоволення також не підлягає. На пiдставi викладеного,

Outcome: dismissed