Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Білгород-Дністровська міська рада Одесько області, відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме просить суд: визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності на квартиру № 5, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Горького, будинок № 50, згідно якого [PERSON] є власником вказаної квартири та скасувати у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник за довіреністю надав до суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати без його участі позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи: Білгород-Дністровська міської ради Одесько області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Представник третьої особи відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. У 2012 році відповідач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання її наймачем житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], вказуючи, що 15.05.2006 року помер [PERSON], з яким вона нібито проживала однією сім'єю з 1997 року до його смерті -2006 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 10/100 частин вищезазначеного житлового будинку, однак через тяжкий стан здоров'я позивачка не мала змоги оформити документи на будинок, тому звернулась до суду за захистом своїх цивільних прав з вимогою визнання її наймачем житлового приміщення. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2012 року по цивільній справі № 1505/4855/2012 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення, позовні вимоги були задоволені, а саме: визнано [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS]; зобовязано виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради видати [PERSON], складом сімї одна особа, ордер на вселення у квартиру № 5 по вул. Горького у м. Білгород-Дністровський Одеської області. Винесення вказаного судового рішення слугувало для реєстрації відповідачем права власності на квартиру [ADDRESS]. Вказаними діями відповідача були порушені права [PERSON], оскільки останній виступає єдиним спадкоємцем другої черги за законом після померлого брата [PERSON], однак не має можливості оформити своє право власності на спадкове майно у вигляді спірної квартири через неправомірне набуття права власності на дану квартиру відповідачем. Так, 19 серпня 2014 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області [PERSON] було поновлено строк на прийняття спадщини після померлого брата. Однак, під час оформлення спадщини у нотаріуса, йому стало відомо, що спадкове майно на праві власності належить вже не його брату, а [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2012 року по цивільній справі № 1505/4855/2012. Дізнавшись про наведені обставини, у січні 2015 року [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на вищевказане судове рішення, за наслідком розгляду якої, 26.03.2015 року апеляційним судом Одеської області було постановлено рішення про задоволення апеляційної скарги, а саме: рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2012 року скасовано; у задоволенні позову [PERSON] до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії, відмовлено. Зважаючи на те, що судове рішення, яким [PERSON] було визнано наймачем та видано їй ордер на вселення до квартири [ADDRESS] скасовано, а доводи позивача щодо незаконності Свідоцтва про право власності на спірну квартиру знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, отже запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем на квартиру № 5, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Горького, будинок № 50, також підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до норми п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Із змісту ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин. Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved