Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Барашівської сільської ради Ємільчинського району, в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю 90 днів для подання заяви до органів нотаріату про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Вимогу мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . За життя [PERSON] було складено заповіт на все своє майно на ім`я позивача. 12.10.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивач також зазначив, що вчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки працівник сільської ради не правильно роз`яснила про порядок прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з`явився, до позову додав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.07.2014 року. Згідно заповіту від 29.05.2012 року [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, та все те, що буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки, заповіла [PERSON] , [INFO] . Довідкою Барашівської сільської ради Ємільчинського району №509 від 23.09.2020 року стверджується, що згідно запису в погосподарській книзі №6, особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , дійсно належав на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу Петрук С.П. №138/02-31 від 12.10.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач після смерті [PERSON] не прийняв спадщини у встановлений законом строк, і суд приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягнення судового збору. Відповідно до ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що представник відповідача визнав позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в прибуток держави 50 відсотків судового збору, який підлягає сплаті при поданні даного позову. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача в прибуток держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved