Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 11 вересня 2010 року у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 445. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 11 вересня 2010 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що сімейне життя між ним та відповідачкою поступово погіршувалось, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з липня місяця 2013 року. Також позивач зазначає, що примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вказує, що у нього з відповідачкою спільне життя не склалося, оскільки в них різні погляди на життя, в тому числі із питань забезпечення та утримання сім'ї. Причинами припинення подружніх стосунків також стали відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, сварки та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство ними разом не ведеться, відповідачка за місцем реєстрації з позивачем не проживає протягом останніх семи місяців. Майнового спору між сторонами немає, та вони дійшли згоди щодо місця проживання дитини. [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні його позовних вимог. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 11 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 445, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Також судом встановлено, що примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У позивача з відповідачем різні погляди на життя, в тому числі із питань забезпечення та утримання сім'ї. Причинами припинення подружніх стосунків також стали відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, сварки та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. Протягом останніх семи місяців сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу між ними стало неможливим. Майнового спору між сторонами немає, та вони дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згіднозі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved