Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить в порядку поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право приватної власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що з 02.07.1994 по 29.01.2009 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 18.05.2004 у період шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS], яку зареєстровано на імя [PERSON]. У звязку з тим, що сторони не домовилися про порядок поділу майна, позивач звернулася з даним позовом до суду. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 20.12.2017 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.1999 по 29.01.2009. Шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2009 (а.с. 5). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] 19.05.2004 зареєстрована на імя [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири р.№ 472 від 18.05.2004 р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.2 ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Відповідно до ч.1ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із вимогами ч.1ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на 1/2 частину спірної квартири, яка була придбана сторонами під час шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя і яка являється обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволеню частково, оскільки відповідач [PERSON] з позовними вимогами про визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири до суду не зверталася. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial