Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що згідно наказу директора Калуського місцевого центру надання вторинної правової допомоги Желізняк Л.Б. № 289 від 17.12.2019 йому було призначено в порядку надання вторинної правової допомоги адвоката Шидзінського І.В. Однак даний адвокат неодноразово відмовлявся виконати даний наказ та надати йому правову допомогу, порекомендував йому звернутися до іншого адвоката або бухгалтера. Позивач зазначив, що так як адвокат Шидзінський І.В. перебуває в трудових відносинах із Калуським місцевим центром БВПД, то внаслідок невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання протягом одного року він отримав моральні страждання внаслідок порушення нормальних життєвих зв`язків, а також поніс витрати на медикаментозне лікування. Тому [PERSON] просить суд стягнути з Калуського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги на його користь моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень. 19.02.2021 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач наводить у позовній заяві неправдиві відомості про неспроможність відповідача виконати наказ. Калуський місцевий центр з надання безоплатної правової допомоги на підставі звернення [PERSON] прийняв наказ № 289 від 17.12.2019 «Про надання безоплатної правової допомоги [PERSON] ». Заяв від позивача про заміну адвоката та скарг на дії адвоката до Центру не надходило. Відповідач належним чином виконав свій обов`язок та забезпечив [PERSON] правовою допомогою. Згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом. Перевірка належності виконання адвокатом своїх зобов`язань не відноситься до компетенції Калуського місцевого центру з надання БВПД, а є виключною компетенцією Комісії з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання безоплатної правової допомоги, створеної Радою адвокатів Івано-Франківської області. Якщо клієнт вважає, що адвокат неналежно надає правову допомогу чи порушує Правила адвокатської етики, то може подати до комісії скаргу, яка розгляне її та повідомить про прийняте рішення. Тобто відповідач не наділений повноваженнями контролю якості надання послуг адвокатом. Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів спричинення йому протиправними діями відповідача моральної шкоди, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, а також наслідків у вигляді фізичних та моральних страждань, негативних змін у житті. Також вказує, що [PERSON] не було обґрунтовано розмір відшкодування моральної шкоди. 16.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив про безпідставність наведених відповідачем тверджень. Вважає, що представник відповідача неправильно трактує норми матеріального права. Крім того до відзиву не долучено доказів належного забезпечення йому безоплатної вторинної допомоги. [PERSON] зазначає, що на його думку, у відзиві представником відповідача не вказано жодних підстав, які б спростовували позовні вимоги. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позов. Пояснив суду, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 Калуським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату [PERSON] було надано доручення надати йому правову допомогу щодо трудового спору з відділом освіти Рогатинської РДА щодо працевлаштування. Він зв`язався з ним та передав пакет документів, пояснивши яка саме правова допомога йому потрібна, зокрема здійснення розрахунку втраченого заробітку за певний період. Однак адвокат відмовлявся виконати доручення та надати правову допомогу, так як не міг здійснити розрахунок. Однак адвокат не відмовився від виконання доручення та не повідомив директора Калуського місцевого центру БВПД про неможливість його виконання, а отже йому не була належним чином вторинна правова допомога. Директор [PERSON] не здійснила контроль за якістю виконання адвокатом Шидзінським І.В. доручення. Внаслідок цього позивач отримав моральні страждання, які виразилися в порушенні сну, сильних душевних хвилюваннях. Він змушений був звернутися за допомогою до сімейного лікаря та придбати заспокійливі лікарські засоби. Виходячи з принципу справедливості та розумності він оцінює моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. [PERSON] жодного разу не звертався до Калуського місцевого центру з надання БВПД щодо неякісної правової допомоги, а сам Центр таку допомогу не надавав. Тому, Калуський МЦ з надання БВПД є неналежним відповідачем у справі Зазначив про його безпідставність та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 позов [PERSON] до Рогатинського бюро правової допомоги про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково. Визнано протиправними дії Рогатинського бюро правової допомоги щодо розгляду заяви [PERSON] від 15.01.2019 про надання безоплатної вторинної правової допомоги та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву [PERSON] від 15.01.2019 про надання безоплатної вторинної правової допомоги із врахуванням встановлених та викладених судом висновків у цій справі (а.с. 4-10). Позивач звернувся до Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та згідно наказу № 289 від 17.12.2019 «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] » вирішено надати йому безоплатну вторинну правову допомогу, яка полягає у складенні процесуальних документів, у тому числі клопотань, скарг, позовних заяв, розрахунку заборгованості втраченого заробітку за фактом відмови відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації в працевлаштуванні (а.с. 11-12). В судовому засіданні свідок [PERSON] , директор Калуського місцевого центру з надання БВПД, пояснила що Калуський місцевий центр з надання БВПД надав доручення адвокату Шидзінському І.В. на надання [PERSON] вторинної правової допомоги. Разом з тим адвокат є незалежним у виборі правової позиції, та узгоджує її з клієнтом, система БПД не має права втручатися у роботу адвоката, оскільки надання безоплатної вторинної правової допомоги здійснюється на підставі цивільно-правового договору (контракту). Контракт з адвокатом про надання БВПД як на постійній так і на тимчасовій основі є типовим, зміст та форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 8 «Про затвердження Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі». Адвокати під час надання безоплатної вторинної правової допомоги дотримуються стандартів якості та правил адвокатської етики. Також Центр не здійснює контроль за якістю надання адвокатами послуг. [PERSON] жодного разу не звертався до Калуського МЦ з надання БВПД щодо неякісної правової допомоги, а сам Центр таку допомогу не надавав. Тому, Калуський МЦ з ндання БВПД є неналежним відповідачем у справі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що Калуським місцевим центром з надання БВПД йому було видано доручення на надання вторинної правової допомоги [PERSON] тривалий час він не міг зв`язатися з ним, оскільки наданий центром номер телефону був недоступний. Через деякий час він зустрів [PERSON] в приміщенні суду та попередньо з`ясував, яку саме допомогу хоче отримати останній. Також він запропонував позивачу прийти до нього в офіс на прийом та узгодити позицію, однак [PERSON] до нього не з`явився та жодних документів йому не надав. Про неможливість виконання виданого йому доручення він не повідомив, так як намагався самостійно зв`язатися з ним. Вважає, що виконати доручення він не міг через поведінку самого [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу. У відповідності до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» центри з надання БВПД забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 зазначеного закону. Ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру. Частиною 1 статті 17 відповідності до ст. 17 ЗУ « Про безоплатну правову допомогу» визначено повноваження центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в тому числі 1) приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги; 2) забезпечує складення процесуальних документів за зверненням суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) забезпечує участь захисника при здійсненні досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії; 4) забезпечує участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення; 5) забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 6) укладає контракти з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на постійній основі; 7) укладає договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на тимчасовій основі (на підставі окремих договорів про надання послуг); 8) видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 9) приймає рішення про заміну адвоката відповідно до статті 24 цього Закону; 10) подає клопотання до Координаційного центру з надання правової допомоги про виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 24 цього Закону; 11) приймає рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги; 12) подає Координаційному центру з надання правової допомоги звіти про свою діяльність; 13) виконує інші функції, передбачені Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Згідно з п.п. 10, 13, 16, 19, 20, 24 ч. 13 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 967/5 від 02.07.2012 року місцеві центри відповідно до покладених на них завдань в тому числі: 10) забезпечують представництво інтересів осіб, визначених пунктами 1-2-3, 8-14 частини першої та частиною другою статті 14 Закону, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами на підставі довіреності, виданої особою, яка звернулася за наданням безоплатної вторинної правової допомоги, а також надання інших видів правових послуг безоплатної вторинної правової допомоги таким особам; 13) укладають контракти/договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 8 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2012 року № 1214); 16) приймають рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в її наданні; 17) приймають рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги; 18) видають доручення адвокатам для надання безоплатної вторинної правової допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним пунктами 1-2-3, 8-14 частини першої та частиною другою статті 14 Закону, скасовують у разі необхідності такі доручення в установленому порядку; 19) уповноважують працівників місцевих центрів для здійснення представництва інтересів осіб, визначених пунктами 1-2-3, 8-14 частини першої та частиною другою статті 14 Закону, в суді у спорах, що виникають з трудових відносин, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також щодо представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або для складення документів процесуального характеру; 20) приймають рішення про заміну адвоката / працівника місцевого центру, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених Законом; 24) отримують від адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, інформацію про надання такої допомоги; Таким чином Центр у своїй діяльності з адвокатами виконує організаційні та управлінські функції, і ніяким чином не має права втручатись безпосередньо у діяльність, яка охоплюється терміном адвокатська ( складання документів, узгодження правової позиції, строки виконання, та інше). Як вбачається зі змісту правовідносин, що виникли між сторонами справи, такі відносяться до сфери публічно-правових, а тому, за загальним правилом, встановленим ст. 124 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України, мають вирішуватись відповідно до законодавства про адміністративне судочинство судом, визначеним відповідно до такого законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб&apos;єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб&apos;єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. п. 8 та 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З огляду на викладене та враховуючи те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, суд вважає, що розгляд таких позовних вимог має вирішуватись за правилами цивільного судочинства. Таке узгоджується з правовою позицією, що викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 766/10783/16-ц (провадження № 14-278цс18), від 26 червня 2019 року у справі № 263/5125/18 (провадження № 11-286апп19). Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом. Під час призначення адвоката враховуються його спеціалізація, досвід роботи, навантаження, складність справ, у яких адвокат бере участь. Повноваження адвоката підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 25 та ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» адвокат, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом чи на тимчасовій основі на підставі договору, має всі права, обов`язки та гарантії, встановлені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», іншими законами України. Відповідно о ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» особи, які порушили цей Закон, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом. Виходячи зі змісту положень ст. ст. 15, 17, 21, 25, 26, 31 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, є окремими суб`єктами, що надають безоплатну вторинну правову допомогу. Обставинами справи підтверджується, що Калуський місцевий центр БПВД на виконання звернення позивача видав доручення на його виконання адвокату Шидзінському І.В., який включений в Реєстр адвокатів, що надають безоплатну правову допомогу та з яким у Калуського місцевого центру БПВД укладений відповідний контракт. В наступному всі дії щодо надання правової допомоги позивачу здійснював адвокат Шидзінський І.В.Основні претензії позивача пов`язані саме з якістю надання правової допомоги вказаним адвокатом. Суд вважає хибними посилання позивача на те, що відповідач та адвокат Шидзінський І.В. перебувають в трудових відносинах, оскільки, як встановлено судом, між Калуським місцевим центром БВПД та адвокатом [PERSON] укладений контракт відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 8. Відповідно до п. 3 вказаних Порядку і умов контракти (договори) з адвокатами укладаються з урахуванням принципу незалежності адвокатської діяльності, положень Цивільного кодексу України, Законів України «Про безоплатну правову допомогу», «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інших актів законодавства та цих Порядку і умов. Виходячи із наведеного, відносини між Калуським місцевим центром БВПД та адвокатом Шидзінським І.В. регулюються нормами, в тому числі, цивільного, а не трудового законодавства. Зміст контракту також підтверджує такий висновок суду. З огляду на таке, Калуський місцевий центр безоплатної вторинної правової допомоги не несе відповідальності за шкоду, заподіяну адвокатом Шидзінським І.В. відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Такий висновок узгоджується з положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», пунктом 2 частини першої статті 1 якого визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Частиною 1 ст. 5 Закону передбачено, що адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб. Професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності; забороняється втручання у приватне спілкування адвоката з клієнтом; забороняється втручання у правову позицію адвоката (пункти 1, 9, 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Такий висновок суду також відповідає положенням ст. 31 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу», де дії або бездіяльність посадових або службових осіб щодо надання неякісної правової допомоги можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядкую. Що стосується посилань Позивача на те, що Калуський місцевий центр БПВД в особі його керівника [PERSON] не здійснив належного контролю за якістю виконання виданого адвокату Шидзінському І.В. доручення, то такі теж не заслуговують на увагу з огляду на положення ч. 2 ст. 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», де оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правової допомоги - за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів. Отже, Калуський місцевий центр БПВД не є органом, що вправі проводити оцінювання якості, повноти та своєчасності надання вторинної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Однак, позивач не доводить належними та допустимими доказами того, яке саме право порушене діями відповідача, які саме дії або бездіяльність відповідача призвели до такого порушення. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд, крім положень ст. ст. 23, 611, 1167 Цивільного кодексу України, керується також Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Так, відповідно до абзаців 2 і 3 пункту 5 вказаної Постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов&apos;язковому з&apos;ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв&apos;язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з&apos;ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Як убачається з матеріалів справи, позивачем не наведено, а судом на підставі наявних у справі доказів не встановлено дій або бездіяльності відповідача протиправного характеру, що спричинили б заподіяння позивачу моральних страждань. Також, відсутні в матеріалах справи і докази наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між протиправними на думку позивача діями і бездіяльністю відповідача і моральними стражданнями, яких зазнав позивач. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 № 520/13067/17 встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Аналогічні висновки висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17. Судом встановлено, що [PERSON] не звертався до Калуським місцевим центром з надання безоплатної правової допомоги із скаргами на бездіяльність призначеного йому адвоката [PERSON] , а також із заявами про його заміну. Сам відповідач не здійснює контроль за якістю надання адвокатом правової допомоги, а виконує організаційні та управлінські функції, і ніяким чином не має права втручатись безпосередньо у діяльність, яка охоплюється терміном адвокатська ( складання документів, узгодження правової позиції, строки виконання, та інше). Оскільки, на переконання суду позов поданий до неналежного відповідача, процесуальні підстави для заміни відповідача у даній справі на належного, наведені в ч. 2 ст. 51 ЦПК України, в суду відсутні, суд вважає, що наявні підстави для відмови в позові. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, суд згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладає витрати, пов`язані з розглядом справи, на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed