Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд визнати право власності на ? земельної ділянки загальною площею 0,2406 гектарів, надану для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території села Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, 7 та визнати право власності на ? житлового будинку, що знаходиться в селі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, 7. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2005 року по 12 лютого 2013 рік. Під час шлюбу було придбано та оформлено на відповідача за договором купівлі - продажу наступне майно:земельну ділянку загальною площею 0,2406 гектарів, надану для обслуговуванняжитлового будинку, яка розташована на території села Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, 7;та незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 48%, що знаходиться вселі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, 7.Зазначене нерухоме майно було придбано за спільні кошти, будинок також добудовувався за спільні кошти. 12 грудня 2015 року представником позивача [PERSON] було подано до суду доповнення до позовної заяви, в яких вимоги до позовної заяви були викладені в новій редакції, а саме: визнати право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,2406 гектарів, надану для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території села Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, номер 7 (сім); визнати право власності на ? частину обєкта незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходиться в селі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, номер 7. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2005 року по 12 лютого 2013 рік. Під час перебування у шлюбі, а саме 24 грудня 2005 року відповідачка [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу ВСК № 794019, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі № 5024, придбала у [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 48%, що знаходиться в с.Ч.Мотовилівка, Фастівського району по вул..Світлій,7 та земельну ділянку площею 0,2406 га надану для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою с.Ч.Мотовилівка, вул.. Світла,7 на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2005 року ВСК № 794020, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі № 5026. Судом також встановлено, що продавцем зазначеного майна в грудні 2005 року був [PERSON], який є вітчимом відповідачки [PERSON] Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], йому було невідомо чи отримував продавець [PERSON] кошти за договором купівлі-продажу і особисто позивач не бачив, чи вони передавались [PERSON] також зазначив, що жодних фінансових питань при купівлі будинку в родині не велось. Проте, він приймав активну участь у подальшому будівництві незакінченого житлового будинку і станом на сьогоднішній день, відсоток готовності значно зріс і будинок майже в цілому придатний для проживання. Представник відповідача не спростовував той факт, що позивач дійсно приймав участь у будівництві незакінченого житлового будинку, проте зазначив, що надані позивачем копії кредитних договорів абсолютно не доводять той факт, що отримані позивачем кошти були використані саме на будівництво будинку, оскільки в цих договорах не зазначено про цільове призначення цих кредитів та вони отримувались без узгодження з відповідачкою, яка на той час була дружиною позивача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачка є його падчеркою, від попереднього власника [PERSON] в липні 2001 року жодних документів ні на будинок ні на земельну ділянку йому не передавалось, а тому при укладанні договору купівлі-продажу в 2005 році, крім технічного паспорту на незакінчений будівництвом будинок по вул.. Світлій,7 жодних документів не існувало. При укладанні цього правочину жодних грошових коштів ні від падчерки [PERSON] ні від [PERSON] він не отримував, оскільки фактично це майно було передано (подаровано) [PERSON] Відповідно до ст..376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Спірний, незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 48% станом на день розгляду справи не зданий в експлуатацію, на його будівництво відсутні дозвільні документи, та як вбачається з матеріалів, витребуваних з Фастівського БТІ, згідно інвентаризаційної книги на житловий будинок №7 по вул..Світлій в с.Ч.Мотовилівка первинна інвентаризація проведена була саме в грудні 2005 року. Крім того, в матеріалах справи відсутнє будь-яке документальне підтвердження того факту, що спірний будинок будувався з встановленими законодавством відповідними документами, які б давали право взагалі виконувати будівельні роботи, як і відсутній затверджений в законному порядку проект чи будівельний паспорт. Отже, аналізуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку про те, що оскільки право власності не набуте через відсутність його державної реєстрації, то незакінчений житловий будинок не може бути предметом поділу, в результаті чого об»єктом поділу можуть бути будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані в процесі будівництва. Крім того, нормами ч.1 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №461, встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна. Також, статтею 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» житловий будинок передбачено як об»єкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав. Відповідно до ч.3 ст..331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна). Тому, до завершення будівництва житлового будинку, та (або) до при зняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на нього, житлового будинку як нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості об»єктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішувати спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи. Відтак, позовні вимоги можуть стосуватися лише щодо цих об»єктів, а тому позовна вимога позивача [PERSON] про визнання права власності на ? частину обєкта незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходиться в селі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, номер 7, не підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на ? земельної ділянки загальною площею 0,2406 гектарів, надану для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території села Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, 7, то суд звертає увагу на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка,що знаходиться в селі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, вулиця Світла, номер 7, на підставі державного акту на право власності на землю (а.с.215) площею 0,2406 га належить [PERSON] Інших документальних доказів, які б свідчили, що саме відповідачка є власником спірної земельної ділянки ні позивачем, ні представником суду не надано. Отже, відсутні правові підстави для поділу спірної земельної ділянки між колишнім подружжям. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожана сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи все вищевикладене та з урахуванням норм законів та згаданих нормативних актів, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами поданий позов, який, на думку суду, до того ж є абсолютно безпідставним, та необгрунтованим з межах заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed