Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідача виступають [PERSON] , [PERSON] , які діють в інтересах неповнолітньої [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення до відповідача [PERSON] . Посилається на те, що він є власником 1/2 частки в квартирі, розташованій в [ADDRESS] . Іншими співвласником у вказаній квартирі являється неповнолітня [PERSON] , [INFO] , донька третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , які діють в інтересах неповнолітньої доньки. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, вказана квартира розташована на 1 поверсі будинку [ADDRESS] , та складається з 3-х кімнат житловою площею 38,30 кв.м., загальною площею 65,3 кв.м. Вказує, що спільна часткова власність - це власність двох або більше осіб на один об`єкт з визначенням часток кожного зі співвласників. Частка кожного визначається як ідеальна - тобто без фактичного встановлення в натурі. В даному випадку кожному із співвласників належить по 1/2 квартири. Фактично частки кожного співвласника у вказаній квартирі не виділені, а з представниками неповнолітньої власниці [PERSON] , неможливо домовитися про порядок та спосіб користування спільним житлом. Посилається на те, що на початку 2020 року [PERSON] почав вимагати від позивача передати йому право власності на належну йому 1/2 частку у вказаній квартирі. Позивач відмовився виконати його вимоги та запропонував продати разом квартиру та порівну розділити отримані гроші, на що [PERSON] відмовився та повідомив, що він влаштує перешкоди в доступі позивача до вказаної квартири. Позивач посилається на те, що в кінці 2019 року [PERSON] , у відсутність позивача та без його згоди, без оформлення відповідного договору оренди та його реєстрації, поселив у спірній квартирі невідому особу, яка назвалася [PERSON] . На вимоги позивача покинути вказану квартиру, оскільки він дозволу на її вселення та проживання не давав, остання заявила що поселилася за згодою [PERSON] та буде проживати тут скільки їй буде потрібно. На заперечення позивача - [PERSON] щодо перебування та проживання в квартирі сторонньої особи останній не реагував. При цьому, жодних документів, в тому числі відповідним чином посвідчених договорів оренди, [PERSON] позивачу не надала. Зазначає, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, неповнолітня [PERSON] , співвласниця кв. [ADDRESS] , зареєстрована за вказаною адресою разом зі своїм батьком [PERSON] , однак вони фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що відповідачка [PERSON] могла вселитися в спірну квартиру тільки за вказівкою [PERSON] та його дружини. Відповідно до довідки №27/М/24-13-33-06, наданої ДПІ в м.Чернівці, вбачається, що за результатами проведеної роботи та наданих пояснень, у [PERSON] встановлено проживання в квартирі квартирантів. Цим квартирантом, як вважає позивач, являється відповідач [PERSON] . З відповіді Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, №5856/123/40 від 14.08.2020 року, звернення позивача про те, що гр-ка [PERSON] не надає йому доступу до квартири та погрожує, зареєстровано в журналі єдиного обліку вчинення кримінальних правопорушень та інших подій Шевченківського ВП 18.07.2020 року за ЄС №15635 та по них проведено перевірку. Також, згідно відповіді Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області №11531/123/40/2019, наданій сусідці позивача - [PERSON] , проживаючій [ADDRESS] , вбачається, що вона зверталася з заявою щодо порушення кримінального провадження щодо [PERSON] . Звернення зареєстровано за №27914 від18.12.2019 року. Вказує, що після незаконного, на його думку, вселення в спірну квартиру [PERSON] стала поводити себе як власник житла. Остання блокувала позивачу вхід в квартиру, в результаті чого він був змушений неодноразово викликати працівників поліції, щоб припинити хуліганські дії. Також, відповідач систематично приводила в квартиру сторонніх осіб, з якими зловживала спиртними напоями в результаті чого виникали конфлікти, бійки, пошкоджувалося скло в дверях, вибивалися вікна. Позивач повторно викликав поліцію, однак дієвих мір впливу на [PERSON] поліція не приймала. Стверджує, що внаслідок протиправної поведінки гр.-ки [PERSON]. створена обстановка яка унеможливлює нормальне проживання позивача у вказаній спірній квартирі. Постійні скандали, які влаштовує відповідачка [PERSON] , унеможливлюють будь-яке порозуміння з нею та нормалізацію стосунків. Вказує, що [PERSON] знищує та викидає через вікно його посуд, систематично приводить різних чоловіків, з якими зловживає спиртними напоями після чого між ними виникають бійки, в результаті чого пошкоджується майно квартири та особисте майно позивача. Його неодноразові звернення як до працівників поліції, так і до [PERSON] з вимогою припинити такі противоправні дії [PERSON]. результатів також не дали. Вказує, що в результаті такої поведінки [PERSON]. та [PERSON] , позивач з передінфарктним станом був госпіталізований в кардіологічне відділення №2 з 03.06.2020 року по 09.07.2020 року по вул.Героїв Майдану, де йому провели операції з установки стентів. Позивач та його дружина неодноразово зверталися в Шевченківський ВП ГУНП в Чернівецькій області з заявами про внесення в ЄРДР їх заяв та притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON]. , яка погрожувала позивачу та дружині вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, однак остаточні результати таких звернень відсутні. На основі викладеного, позивач просить суд винести рішення про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання їй іншого житла. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник спрямував до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про поважність причини неявки суд не повідомила, будучи неодноразово повідомленою судом про дату час та місце розгляду справи судом, письмового відзиву на позов від неї до суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Треті особи по справі - [PERSON] , [PERSON] , які діють в інтересах неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з`явились, про поважність причини неявки суд не повідомили, будучи повідомленими судом про дату час та місце розгляду справи судом, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, розташованої в [ADDRESS] , що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №200040049 від 12.02.2020 року (а.с.14). Іншим співвласником 1/2 вказаної квартири являється неповнолітня [PERSON] , [INFO] , донька третіх осіб по справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру (а.с.15), вказана квартира розташована на 1 поверсі будинку [ADDRESS] , та складається з 3 кімнат житловою площею 38,30 кв.м., загальною площею 65,30 кв.м. Також, як вбачається з копії довідки ПП «Ремжитлосервіс» від 22.08.2019 року (а.с.16), [PERSON] та його донька [PERSON] , зареєстровані за адресою по [ADDRESS] . Також, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у кв. [ADDRESS] (а.с.17). Як вбачається з листа Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.09.2019 року (а.с.29), Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області встановлено факт проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] квартирантів, які є знайомими власника [PERSON] та проживають там на безоплатній основі. Також, факт проживання [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] без реєстрації встановлено комісією ПП «Ремжитлосервіс», що підтверджується актом №57 від 12.03.2021 року (а.с.120). З відповіді Шевченківського ВП ЧернівецькогоВП ГУНП в Чернівецькій області, №5856/123/40 від 14.08.2020 року, вбачається, що звернення позивача про те, що гр. [PERSON] не надає йому доступу до квартири та погрожує, зареєстровано в журналі єдиного обліку вчинення кримінальних правопорушень та інших подій Шевченківського ВП 18.07.2020 року за ЄС №15635 та по них проведено перевірку (а.с.28). За результатами проведеної перевірки Шевченківським відділенням поліції прийнято рішення про припинення розгляду даного звернення та рекомендовано позивачу звернутись в Шевченківський районний суд м.Чернівці. Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Встановлено ст.64 ч.2 ЖК Української РСР, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідачка не є членом сім`ї співвласників спірного житла. Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.319 ч.1, 2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. .Згідно частин 1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав, про що зазначено в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16 Верховного Суду України. При цьому, судом встановлено, що позивачу чиняться перешкоди з боку відповідачки в користуванні його власністю, - а саме квартирою кв. [ADDRESS] . Стосовно співвласника спірного житла, то первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість яка в даному випадку не досягнута між позивачем та представниками співвласника [PERSON] та його дружиною. Задовольняючи позовні вимоги, суд також враховує і те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів правомірності свого вселення в квартиру позивача та доказів наявності підстав для подальшого проживання. Відповідно до вимог ч.3 ст.116 осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Водночас позивачем доведено, що він є власником 1/2 частини спірної квартири, який позбавлений можливості реалізувати в повній мірі своє право власності на нерухоме майно. Отже, враховуючи, що проживання відповідача [PERSON] без відповідних правових підстав, у квартирі, що належить позивачеві, як співвласнику спірного майна, порушує права власника [PERSON] , суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] і виселення відповідача [PERSON] . При цьому, суд враховує і те, що згідно довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Чернівецькій області (а.с.36), [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , тобто забезпечена іншим житлом за місцем реєстрації. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no.4241/03, в якому вказується, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, якими визначено порядок розподілу між сторонами судових витрат, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] , стягнувши з неї на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved