Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку. В своїй заяві вказав, що після смерті [INFO] року його батька [PERSON], відкрилася спадщина. За час життя останній вчинив заповіт, яким заповідав йому земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧН № 0161656, що знаходиться в колективній власності СП «Дружба». Він, як спадкоємець на підставі заповіту, прийняв спадщину і має намір реалізувати свої спадкові права, проте позбавлений можливості зробити це у передбаченому законом нотаріальному порядку в зв»язку з тим, що за час життя його батько отримав державний акт на земельну ділянку згідно зазначеного сертифікату. За таких обставин нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку розміром 5.81 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 781303, виданого 02 липня 2008 року Бахмацькою РДА на ім»я [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх. Представник відповідача Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи без участі представника. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], який доводився батьком позивачу, помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Їх родинний зв»язок підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, зі змісту якого вбачається, що його батьками записані саме [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Останній за час життя склав два заповіти: 16 листопада 1995 року, посвідчений Біловежівськю сільською радою на все майно на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах та 02 червня 2003 року, посвідчений секретарем виконкому Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області на земельний сертифікат (пай), серії ЧН № 0161656 від 20 серпня 1996 року, що знаходиться у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Дружба», розміром 9.1 в умовних кадастрових гектарах, на ім»я сина [PERSON] (а.с.12). Згідно ч. 1 ст. 1234 ЦК України «Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю». За приписами ч.1 ст. 1235 ЦК України «Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин». Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України «Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю, або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед тим». 02 липня 2008 року на ім»я [PERSON], на підставі розпорядження голови Бахмацької райдержадміністрації від 26 грудня 2007 року за № 567 (а.с.34-35), було видано державний акт серії ЯЕ № 781303, на земельну ділянку площею 5.81 га, розташовану на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить вищезазначена земельна ділянка. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом так і за заповітом, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки у передбачений законодавством шестимісячний термін звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. За повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 364/01-16 від 17.02.2014 року спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] відкрита 07 серпня 2013 року за № 416 за заявою [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про спадщину не видавалося. У матеріалах справи є заповіт, посвідчений Біловежівською сільською радою від 16 листопада 1995 року на все майно на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. За даними спадкового реєстру існує заповіт, посвідчений Біловежівською сільською радою від 02 червня 2003 року за р. № 66 від імені спадкодавця (а.с. 32). [PERSON], яка являється спадкоємцем на підставі заповіту після смерті [PERSON], надала до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначає, що не претендує на частину земельної ділянки, право власності на яку в порядку спадкування просить визнати [PERSON] та відмовляється від спадщини на вказану земельну ділянку на користь свого брата [PERSON] (а.с. 13). За повідомленням Біловежівської сільської ради Бахмацького району № 91 від 04.04.2013 року [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. На день смерті за вказаною адресою проживав один (а.с.15). Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України «Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням ї цільового призначення». За приписами ч.1 ст. 1297 ЦК України «Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно». Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що «Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». В судовому засіданні також встановлено, що нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на неможливість вірно визначити склад спадщини, так як позивачем надано нотаріусу документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 5.81 га, розташовану на території Біловежівської сільської ради, серії ЯЕ № 781303, тоді як в заповіті від 02.06.2002 року за № 66, складеному на ім»я позивача його батьком, вказане спадкове майно - право на земельну частку (пай) згідно сертифікату (а.с. 25). Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач являється спадкоємцем на підставі заповіту після смерті [PERSON], прийняття ним спадщини у передбачений законодавством шестимісячний термін, відсутність спадкоємців, які мають право на обов»язкову частку у спадщині, відмову іншого спадкоємця за заповітом від спадщини на зазначену земельну ділянку на користь позивача, тому за ним слід визнати право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON].

Outcome: approved