Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що 26 травня 2014 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,0375га, що розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області. Позивач також стверджував, що спадкоємцями після смерті матері є він та відповідач [PERSON], проте матір склала заповіт, у якому заповіла на його імя вказану земельну ділянку. Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте через втрату оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,0375га, що розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивач у судове засідання не зявився, у позовній заяві зазначав про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. [PERSON] та представник Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явились в судове засідання без поважних причин, доказів поважності причин неявки не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~Судом встановлено, що 26 травня 2014 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,0375 га, що розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №021030 виданого Котовською районною державною адміністрацією Одеської області від 07 червня 2005 року. Відповідно до довідки управління держземагентства у Котовському районі Одеської області вартість земельної ділянки площею 3,0375 га, що розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області, яка належала [PERSON] становить 70394,36 грн. [PERSON] склала заповіт, у якому належну їй земельну ділянку площею 3,0375 га, що розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області, заповіла [PERSON] (заповіт, посвідчений Гоноратським сільським головою Котовського району Одеської області від 10 січня 2011 року, зареєстровано у реєстрі за №01). Позивач у межах 6-місячного строку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 3,0375 га, що розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області. Згідно листа держаного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] №1233/01-16 від 18 листопада 2015 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, із заявою про прийняття спадщини звернувся 21 квітня 2014 року [PERSON], 24 листопада 2014 року звернувся [PERSON], з заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про його право власності на землю. За змістом ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином відсутність у позивача можливості надати нотаріусу втрачений оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позбавляє його у праві на оформлення спадщини в нотаріальному порядку на вказану земельну ділянку. Відповідно порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на спадкову земельну ділянку. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved