Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім нього зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які з травня 2010 року за місцем реєстрації не проживають. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Тому, враховуючи вищевикладене позивач просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, у встановлений судом в ухвалі строк, будучи повідомленими належним чином, відзив на позов не подали, заяв про розгляд справи за їх відсутності також не надходило. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялися через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Суд вважає, що відповідачі не з`явилися до суду без поважних причин, не подали відзиви, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.09.2007 р. Згідно довідки №83 від 16.01.2020 р. виданої виконавчим комітетом Затишанської селищної ради про те, що в житловому будинку [ADDRESS] , зареєстровані та проживають такі особи: власник будинку [PERSON] , [INFO] з 25.10.2007 р. по теперішній час; квартирантка [PERSON] , [INFO] , з 25.10.2007 р. по теперішній час, не проживає за місцем реєстрації з 2010 р.; [PERSON] , [INFO] з 25.10.2007 р. по теперішній час, не проживає за місцем реєстрації з 2010 р.; [PERSON] , [INFO] з 25.10.2007 р. по теперішній час, не проживає за місцем реєстрації з 2010 р. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідачі у вказаному житловому будинку за адресою [ADDRESS] , з 2010 р. не проживають підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вони втратили право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинили користування вказаним будинком та переселилися на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у спірному будинку понад один рік без поважних причин, тому вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved