Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що він є спадкоємцем за заповітом [PERSON], який помер 29 лютого 2012 року. Заповіт посвідчено 2 серпня 1991 року 9-ї Київською державною нотаріальною конторою. До складу спадщини належить житловий будинок (домоволодіння) за адресою: м. Київ, вул. Леніна, 43, м-н Жуляни, який належав спадкодавцю на праві власності. Після смерті [PERSON] він звернувся до 9-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу. Також, свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачу на праві власності належить житловий будинок по вул. Леніна, 43-А в м. Києві, де він фактично і юридично мешкає, тобто адреси місця проживання спадкодавця, [PERSON] і відповідача, [PERSON] різні, а відтак в силу вимог закону останній на думку позивача є таким, що не прийняв спадщину у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України і заява, яка подана відповідачем до нотаріальної контори має бути визнана судом недійсною. 3 грудня 2014 року постановою державного нотаріуса позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що заповіт складено на частину будинку, а правовстановлюючий документ виданий на ім`я померлого на весь будинок, а також через відсутність підтвердження компетентного органу в проведенні державної реєстрації права власності на будинок, тобто неможливо встановити склад спадкового майна. В звязку із зазначеним позивач з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування по вул. Леніна, 43 в м. Києві; визнати заяву [PERSON] від 24 січня 2013 року № 122 про те, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON] недійсною; визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину за заповітом, після померлого 29 лютого 2012 року, [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмету позову підтримав в повному обсязі, просив суд про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, свої заперечення мотивував тим, що він є пенсіонером та має право на обов`язкову частку у спадщині у вигляді половини частки, яка мала б належати йому по закону. Заяву про прийняття спадщини подано ним до нотаріальної контори 24 січня 2013 року. Крім цього, зазначає, що [PERSON] (дружина спадкодавця), яка померла 30 листопада 2012 року належала 1/2 частина цього будинку на праві спільної сумісної власності. Відповідач зазначав, що [PERSON], як непрацездатна вдова також має право на обов`язкову частку у спадщині, і яка разом з відповідачем прийняла її після спадкодавця [PERSON] Також в своїх запереченнях відповідач вказував, що проживав зі спадкодавцем [PERSON] в спареному житловому будинку, тобто фактично прийняв спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України. У зв`язку із даними обставинами у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Третя особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна в судове зсідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання представника третьої особи суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 лютого 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 1 березня 2012 року року Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Києві (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, яке належало померлому, зокрема житловий будинок по вул. Леніна, 43 м-н Жуляни в м. Києві. У зв`язку із зазначеним у Дев`ятій Київській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № c/с 73/2013 щодо майна померлого [PERSON], копія якої витребувана судом і міститься у матеріалах справи (а.с. 43-68). Судом було також встановлено, що 02 серпня 1991 року [PERSON] склав заповіт № 6ДН-308, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, яким він заповів належну йому частину житлового будинку своєму синові гр.. [PERSON] (а.с. 8). Заповіт, складений померлим [PERSON], який все своє майно заповідав позивачу [PERSON],\~\~є чиним, на даний час не скасований та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися два сини спадкодавця позивач, [PERSON] та відповідач, [PERSON] Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на будівництво індивідуального житлового будинку, яке зареєстроване в Київському міжміському Бюро інвентаризації 29 вересня 1988 року у реєстрову книгу під № 95 за померлим, [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок (домоволодіння), що знаходиться по вул. Леніна, 43 в м. Києві, тобто наявний правовстановлюючий документ на все нерухоме майно, що входить до складу спадщини, а не на його частину. Відповідно до\~ст. 1296 Цивільного кодексу України\~\~\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1\~ст. 69 ЗУ «Про нотаріат», державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за\~\~заповітом перевіряє\~\~факт\~\~смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.\~\~ Для підтвердження складу спадкового майна, а саме житлового будинку нотаріусом 9-ї Київської державної нотаріальної контори був направлений запит до КМБТІ м. Києва № 38702 (И-2014) від 12.08.2014 року. Відповіддю КМБТІ м. Києва на вказаний запит зазначено, що згідно з даними бюро дані щодо реєстрації прав власності на житловий будинок за адресою: м. Київ, м-н Жуляни, вул. Леніна, 43, відсутні. Постановою державного нотаріуса Девятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] вих. № 5354/02-31 від 03 грудня 2014 року позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на обовязкову частку на житловий будинок, що знаходиться в м. Києві, м-н Жуляни, вул. Леніна, 43, в зв'язку з тим, що заповіт написаний на частину будинку, а правовстановлюючий документ виданий на ім`я померлого на весь будинок, а також через відсутність підтвердження державної реєстрації права власності на на спадкове майно за померлим [PERSON] Викладені обставини вказують на те, що позивач\~прийняв спадщину після померлого [PERSON], але в оформленні цього права позивачу перешкоджає відсутність підтвердження реєстрації права власності в КМБТІ м. Києва на ім'я спадкодавця [PERSON] та встановлення складу спадкового майна. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п. 1\~ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів, у даному випадку за заповітом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, яким є житловий будинок, що знаходиться в м. Києві, м-н Жуляни, вул. Леніна, 43, після смерті [PERSON], так як позивач позбавлений можливості надати нотаріусу необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Що стосується позовних вимог про визнання заяви [PERSON] від 24 січня 2013 року № 122 про те, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON] недійсною та визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину за заповітом, після померлого 29 лютого 2012 року, [PERSON] суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки не узгоджуються з вимогами ст. 16 ЦК України. Суд не погоджується із запереченнями відповідача вважаючи їх неправомірними, з огляду на наступне. Як вже вставлено судом, із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися позивач, [PERSON] та відповідач, [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи, зокрема відповіді з Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори від 28.02.2013 року вих. № 495/02-14 обидва спадкоємці пропустили строк для прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачу згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року встановлено факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відповідачеві. Як встановлено судом спадкодавець, [PERSON] на момент смерті проживав за адресою: [INFO], вул. Леніна, 43. Відповідач, [PERSON] на момент відкриття спадщини зареєстрований та фактично проживає за адресою: [INFO], вул. Леніна, 43-А. Відповідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна ПБ-2013 №2010 від 11.10.2013 року, яка видана Київським МБТІ об`єктом права власності в порядку спадкування є одноквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 43 в м. Києві. Доказів, які б підтверджували фактичне проживання відповідача зі спадкодавцем за адресою: м. Київ, вул. Леніна, 43 суду не надано. Крім цього, відповідачу на праві власності належить житловий будинок по вул. Леніна, 43-А в м. Києві. Відповідно до ч.1\~ст. 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Неповнолітніми є особи, що не досягли вісімнадцяти років. Непрацездатними вважаються жінки, що досягли 55 років та чоловіки 60 років; інваліди І, II, III груп, незалежно від того,чи призначена їм пенсія, які є такими на момент смерті спадкодавця та відповідно на час відкриття спадщини. Спадкування обов'язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268 - 1269 ЦК. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на обов'язкову частку в спадщині зазначена відмова може бути оскаржена до суду в порядку позовного провадження. З огляду на той факт, що відповідачем пропущено строк для прийняття спадщини, відмова нотаріуса видати свідоцтво про право на обов`язкову частку в спадщині відповідачем не оскаржувалась в судовому порядку у відповідності до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про необгрунтованість заперечень відповідача в частині порушення його права на обов`язкову частку у спадщині за заповітом. Суд критично ставиться до твердження відповідача про належність на праві власності дружині спадкодавця [PERSON] 1/2 частини житлового будинку по вул. Леніна, 43 в м. Києві та про прийняття останньою обов`язкової частки у спадщині за заповітом з огляду на те, що судом витребувана спадкова справа після померлої 30 листопада 2012 року [PERSON], в якій відсутні докази, які підтверджують вказані обставини. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином судом встановлено, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, яким є житловий будинок по вул. Леніна, 43 в м. Києві, після смерті [PERSON], так як позивач позбавлений можливості надати нотаріусу необхідні документи на спірне нерухоме майно для отримання свідоцтва про право на спадщину. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Outcome: partial