Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в сумі 90000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.10.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір займу, згідно якого він надав відповідачу на зворотній основі 90000 гривень, а відповідач зобов'язалась повернути йому суму боргу до 30.12.2013 року, про що відповідач склала відповідну розписку. В обумовлений строк відповідач суму боргу не повернула. Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України просить його позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, 17.06.2014 року представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник, які належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки 21.05.2014 року (а.с.31), в судове засідання 17.06.2014 року повторно не прибули, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В матеріалах справи знаходиться оригінал розписки від 25.10.2013 року, згідно якої [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] взяла у борг у [PERSON] гроші в сумі 90000 гривень, які зобов'язалась повернути до 30.12.2013 року (а.с. 7). Тобто, зазначений договір безпроцентної позики, укладений між сторонами, згідно ст.1047 ЦК України, в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач в позовній заяві зазначає, що після настання строку повернення коштів, відповідач його гроші не повернула. Доказів, на підтвердження, того, що відповідач здійснювала будь-які розрахунки за умовами договору суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає необхідним, позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 90000 гривень. На підставі ст. ст. 11, 15, 57, 59, 60, 61, 88, 107, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved