Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказавши, що з 20.04.2012 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час через психологічну несумісність з відповідачем позивач проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми батьками. З цього часу відповідач усілякими способами намагається перешкоджати його спілкуванню з сином, тому у червні 2017 року позивач звернувся до третьої особи по справі. Рішенням № 257 від 16.08.2017 року було встановлено дні та години, коли б він міг безперешкодно спілкуватися з сином. Не зважаючи на вказане рішення відповідач чинить перешкоди побаченням батька та сина, саме тому є потреба звернутися з даним позовом до суду. Позивач просить суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати батьку брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною наступним чином: щотижня з суботи 10:00 год. ранку до неділі 20:00 год. вечора; безперешкодне проведення в літній період спільно з сином не менше 1 місяця літнього оздоровчого періоду; зустрічі та спілкування з сином як у вихідні дні, так і в літній період проводити без участі відповідача, її батьків та рідних. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судових витрат. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, відповідно до наданого суду пояснення на позовну заяву, яке було подано до канцелярії суду 12.06.2019 року, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи відмову тим, що наразі вона не чинить жодних перешкод позивачу за для спілкування з сином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, додав, що відповідач не заперечує проти побачень батька з дитиною, але за місцем її проживання та за її присутності. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Березуцька Н.І. у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала частково, відповідно до рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 16.08.2017 року за № 257. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, представника органу опіки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8 - копія свідоцтва). З 20.04.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2018 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Комунального закладу освіти «Криворізька загальноосвітня санаторна школа-інтернат № 7 І-ІІ ступенів» Дніпропетровської обласної ради» від 10.12.2018 року за № 638, [PERSON] дійсно є учнем 1-Б класу даної школи-інтернату. У відповідності зі ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Рішенням № 257 від 16.08.2017 року виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради було установлено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : періодичність зустрічей - щосуботи; тривалість зустрічей - з 10:00 до 20:00; місце зустрічей - без обмежень (а.с. 27 - копія рішення). За змістом ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтею 7 СК України визначається, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч. ч. 1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законною та обґрунтованою. Але позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як суд виходить з того, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, тому судом визначаються побачення для батька щотижня щосуботи з 10:00 год. суботи до 10:00 год. неділі, так як матір також має право проводити вільний від роботи (вихідні) час разом зі своєю дитиною. Щодо визначення часу у літній період, суд виходить з інтересів як дитини, так і матері та батька дитини, так як [PERSON] навчається у школі-інтернаті, також на думку суду батьки при визначенні часу у літній період мають домовлятися між собою, проявити толерантність один до одного та, виходячи з інтересів свого малолітнього сина, забезпечити йому можливість провести вільний від навчання час влітку протягом місяця як з батьком, так і з матір`ю. Щодо визначення місця зустрічей. Виходячи з того, що [PERSON] , [INFO] , вже майже 7 років, він навчається у школі, тому на думку суду, дитина може проводити спілкування та зустрічі зі своїм батьком без присутності матері, її батьків та інших рідних матері, також суд не вбачає підстав для обмеження місця зустрічей, так як батько та син можуть на власний розсуд визначити місце зустрічей.

Outcome: partial