Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2010 року у справі №2-3137/2010 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради та Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентарізації», третя особа: П'ята одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно та зобов'язання провести реєстрацію об'єкта нерухомості. Свою заяву [PERSON] обґрунтував наявністю підстав для перегляду рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2010 року, передбачених ст. 361 ЦПК України. Зокрема, заявник зазначає про те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2010 року постановлено визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, на 21100 частини домоволодіння [ADDRESS], що раніше належала [PERSON], померлій [INFO], зобов'язати КП «ОМБТІ та РОН» здійснити реєстрацію права власності - на 21100 частини домоволодіння [ADDRESS], що належала [PERSON] за [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2010 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2010 року в частині зобов'язання КП «ОМБТІ та РОН» здійснити реєстрацію права власності на 21100 частини домоволодіння [ADDRESS], що належала [PERSON], за [PERSON] скасовано, провадження в частині зобов'язання КП «ОМБТІ та РОН» здійснити реєстрацію права власності на 21100 частини домоволодіння [ADDRESS], що належала [PERSON], за [PERSON] - закрито. В іншій частині - рішення суду залишено без змін. При зверненні заявника до реєструючих органів йому було надано перелік документів, які необхідні для реєстрації права власності на частину домоволодіння за рішенням суду. До переліку документів необхідно було надати довідку з КП «БТІ» Одеської міської ради щодо зареєстрованої частини домоволодіння по [ADDRESS] за [PERSON] Згідно відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 23.07.2013 року за [PERSON] з 1997 року по 31.12.2012 року зареєстровано право власності на 20100 частину домоволодіння по [ADDRESS]. Тобто, при винесені рішення суд брав до уваги лист КП «ОМБТІ та РОН» №108708.64 від 25.09.2009 року, у якому була допущена технічна помилка, а саме вказано 21/100 частини замість 20/100 частина домоволодіння. Тобто, вказані обставини були виявлені заявником лише після отримання цієї відповіді. Також, згідно довідки КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальних часток за адресою: [ADDRESS], станом на 06.07.1999 року, яка була надана співвласницею домоволодіння [PERSON] та технічного паспорту станом на 14.05.2009 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого ЖКВ Іллічівського району 31.03.1997 року належить 20/100 частини домоволодіння, яка складається з літ. «Н» тамбур 10-1 площею 2.3 кв.м., житлова кімната 10-2 площею 12,5 кв.м., коридор 10-3 площею 6,4 кв.м., санвузол 10-4 площею 2,7 кв.м., кухня 10-5 площею 2,2 кв.м., житлова кімната 10-6 площею 9,8 кв.м., сарай літ. «Л», сарай «С», що фактично складає 11/100 частини домоволодіння, та мостіння пропорційно частці у домоволодінні. З огляду на викладене, відповідно до ст. 361 ЦПК України просить суд переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2010 року по цивільній справі №2-3137/2010 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради та Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентарізації», третя особа: П'ята одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно та зобов'язання провести реєстрацію об'єкта нерухомості та визнати за [PERSON] право власності на успадкований за заповітом від 07.02.1998 року, складеним [PERSON] та засвідченим належним чином, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за №532, 20/100 частину домоволодіння по [ADDRESS], яка складається з літ. «Н»: тамбур 10-1 площею 2.3 кв.м., житлова кімната 10-2 площею 12,5 кв.м., коридор 10-3 площею 6,4 кв.м., санвузол 10-4 площею 2,7 кв.м., кухня 10-5 площею 2,2 кв.м., житлова кімната 10-6 площею 9,8 кв.м., сарай літ. «Л», сарай «С», та мостіння пропорційно частці у домоволодінні. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися без поважних причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що в матеріалах цивільної справи є достатньо доказів про права та обов'язки сторін, тому за згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно правил ч. 1 ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. Частина 2 ст. 361 ЦПК України визначає, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявнику, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду не виконане. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3 Постанови № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року визначив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених п. 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави для посилання на ці обставини виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно п. 4 вказаної постанови обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. 15.05.2014 року до Малиновського районного суду від заявника надійшло уточнення до позовної заяви щодо дій державного нотаріуса. Дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2010 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, на 21100 частини домоволодіння [ADDRESS], що раніше належала [PERSON], померлій [INFO], зобов'язати КП «ОМБТІ та РОН» здійснити реєстрацію права власності - на 21100 частини домоволодіння [ADDRESS], що належала [PERSON] за [PERSON] Вказане судове рішення було оскаржене та в частині зобов'язання КП «ОМБТІ та РОН» здійснити реєстрацію права власності скасовано, провадження в частині зобов'язання КП «ОМБТІ та РОН» здійснити реєстрацію права власності - закрито. В іншій частині - рішення суду залишено без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.10.2010 року. Зазначеним судовим рішенням встановлений факт визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом. Малиновський районний суд м. Одеси при винесенні рішення ґрунтувався лише на відповіді КП «ОМБТІ та РОН» №108708.64 від 25.09.2009 року на запит державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Бичихіної О.Ю., згідно якої на 18.09.2009 року за [PERSON] у домоволодінні по [ADDRESS] зареєстровано 21100 частина на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого ЖКВ Іллічівського району 31.03.1997 року. Також, при розгляді справи представником КП «ОМБТІ та РОН» зазначалося, що за [PERSON] зареєстровано 21/100 частини домоволодіння. Згідно повідомлення КП «ОМБТІ та РОН» від 23.07.2013 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого ЖКВ Іллічівського району 31.03.1997 року належить 20/100 частини домоволодіння. Але, у довідці КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальних часток за адресою: [ADDRESS] зазначено , що станом на 06.07.1999 року [PERSON] належить 11/100 частини домоволодіння, яка складається з літ. «Н» тамбур 10-1 площею 2.3 кв.м., житлова кімната 10-2 площею 12,5 кв.м., коридор 10-3 площею 6,4 кв.м., санвузол 10-4 площею 2,7 кв.м., кухня 10-5 площею 2,2 кв.м., житлова кімната 10-6 площею 9,8 кв.м., сарай літ. «Л», сарай «С». Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно заповіту від 07.02.1998 року, зареєстрованого у реєстрі за №352, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] на випадок свої смерті заповідала усе своє майно, яке на день смерті буде їй належати, [PERSON] З повідомлення КП «ОМБТІ та РОН» від 23.07.2013 року та довідки КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальних часток судом встановлено, що за [PERSON] зареєстровані на праві власності на 20/100 частини домоволодіння, яка складається з літ. «Н» тамбур 10-1 площею 2.3 кв.м., житлова кімната 10-2 площею 12,5 кв.м., коридор 10-3 площею 6,4 кв.м., санвузол 10-4 площею 2,7 кв.м., кухня 10-5 площею 2,2 кв.м., житлова кімната 10-6 площею 9,8 кв.м., сарай літ. «Л», сарай «С», що фактично складає 11/100 частини домоволодіння. Таким чином, суд дійшов висновку, що після перерахунку частин домоволодіння проведеного у 1999 році, на момент смерті [PERSON], а саме на [INFO] померлій належало 11/100 частини домоволодіння, яка складається з літ. «Н» тамбур 10-1 площею 2.3 кв.м., житлова кімната 10-2 площею 12,5 кв.м., коридор 10-3 площею 6,4 кв.м., санвузол 10-4 площею 2,7 кв.м., кухня 10-5 площею 2,2 кв.м., житлова кімната 10-6 площею 9,8 кв.м., сарай літ. «Л», сарай «С». Також, згідно спадкової справи №457/2009 року до майна померлої [INFO] [PERSON] свідчать про належне прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується, зокрема, поданою у встановлені законодавством строки заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що державним нотаріусом зазначено про неможливість оформлення спадкових прав на майно, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно померлої [PERSON], що підтверджується листом П'ятої одеської державної нотаріальної контори від 29.09.2009 року №2650/01-14, а також листом Головного управління юстиції в Одеській області №Д-752-07 від 08.05.2014 року. З огляду на те, що діючим законодавством не передбачений порядок видачі правовстановлюючих документів на ім'я померлих осіб, позивач, у даному випадку позбавлений права оформити право на спадщину в нотаріальному порядку. Суд вважає, що неможливість оформлення позивачем законних прав на спадщину порушує його права, тому вважає, що визнання права власності на спадкове майно, як засіб захисту порушених цивільних прав, відновить порушене право позивача.

Outcome: partial