Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (Відповідач 2) для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.03.2016 року приблизно о 20 год. на дорозі Т 23 - 12 Ярмолинці - Гусятин на відстані + 28 км + 600 м водій автомобіля марки «Ауді 80», д.н.з 569 - 58 ХМ, [PERSON] допустив зіткнення із автомобілем марки «Мерседес Бенц» ВХ 8924 АЕ під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Винуватець події [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і на нього були складені протоколи за ст.124 та ч.2 ст.130 КУпАП. Разом з тим, позивачу також відомо, що цивільно-правову відповідальність Відповідача-1 застраховано у ПрАТ «Київський страховий дім». На даний час кошти позивач не отримав. [PERSON] подав повідомлення та заяву про виплату коштів в ПрАТ «Київський страховий дім» одразу після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 01.04.2016 року. Крім того, внаслідок ДТП [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. Вказана моральна шкода полягає в моральних стражданнях та переживаннях. Під час ДТП [PERSON] отримав шок та в подальшому знаходився в стані депресії. Після вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди погіршилося його здоровя. Душевний стан пригнічений, також він, як власник автомобіля, в повній мірі позбавлений можливості реалізувати своє право користування автомобілем, що порушує його нормальний ритм життя. Для стягнення заподіяної шкоди змушений звернутися до суду, що також для нього є неприємний, але необхідний факт для поновлення порушених прав. Так, відповідно до ст.22.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України: шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Стаття 988 Цивільного кодексу України передбачає серед обовязків страховика і обовязок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. [PERSON] неодноразово як усно, так і письмово звертався до Відповідача-2 про виплату йому страхового відшкодування. Однак, представники страхової компанії постійно запевняли, що виплата страхового відшкодування буде здійснена найближчим часом. За таких обставин поведінка з боку обох відповідачів свідчить про їх відмову у здійсненні на користь [PERSON] виплати страхового відшкодування, які таким чином мають намір ухилитись від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. У зв'язку із цим, його майнові права порушені, а тому з метою захисту та відновлення порушених прав [PERSON] змушений звернутись до суду та просить примусово стягнути з відповідачів заподіяну йому майнову та моральну шкоду. Так, згідно із ст.37.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Всі документи, які необхідно для виплати страхового відшкодування у ПрАТ «Київський страховий дім», були в наявності. Згідно п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний виплатити кошти. Стаття 988 Цивільного кодексу України передбачає серед обовязків страховика і обов язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.84 ЦПК України, до судових витрат належать витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Повний пакет документів був наданий Відповідачу-2 01.04.2016 року, але ПрАТ «Київський страховий дім» не виплатило протягом 90 днів коштів. Отже, кінцевий термін виплати коштів настав 01.07.2016 року (включно). Відповідач-2 станом на 06.10.2016 року здійснив прострочення виконання грошового зобовязання на 97 днів. Згідно ст.36.5. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, в силу положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів, становить 103755,58 грн., з неї: 95668,48 грн. майнова шкода, тому позивач просить стягнути з Відповідача-2 50000 грн. майнової шкоди, пені 4168,49 грн., 3% річних 399 грн., 5000 грн. моральної шкоди; з Відповідача-1 решту суми майнової шкоди. Відповідач-2 позов не визнав, вважає заявлені позивачем вимоги до нього безпідставними та необґрунтованими з урахуванням наступного. Дійсно 01.04.2016 року до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнано страховою, звернувся Позивач. Цього ж дня він звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак у Страховика не виникає обовязку відшкодовувати шкоду, завдану водієм транспортного засобу «AUDI 80», д.н.з. 569-58ХМ, [PERSON], оскільки на дату ДТП, 29.03.2016 року поліс №АІ/1654775, на який посилається позивач, був не дійсним, тому що втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Голос України» №47 (6301) від 16.03.2016 року. В своїх запереченнях на позовну заяву Відповідач-2 зазначив, що, по-перше, відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), відповідно до п.22.1. ст..22 якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п.35.1. ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч.5 п.36.2 ст.36 Закону у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. А, отже, на думку відповідача, строк для прийняття рішення про виплату і здійснення виплати страхового відшкодування або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування для Страховика не наступив, права Позивача на момент звернення до суду порушені не були і порушення в діях Страховика відсутні. З урахуванням того факту, що Позивач звернувся з вказаним позовом до закінчення строку для прийняття рішення про виплату і здійснення виплати страхового відшкодування або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, вказана обставина свідчить, що перебіг зазначеного строку по даній справі припинився до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішення законної сили по справі №672/928/16-ц. По-друге, відповідно до підпункту 33.1.2 п.3.1 ст.33 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобовязані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до абз.3 п.16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження виконання [PERSON] (заподіювачем шкоди) зобовязань щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Крім того є безпідставні вимоги позивача про стягнення з Відповідача-2 штрафних санкцій, що складаються з пені 4168,49 грн., 3%річних - 399 грн. Так, питання відповідальності страховика врегульовано в силу ст.2 та ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень ст.2 вказаного Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. П.36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена відповідальність лише за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, та лише у вигляді пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. А тому безпідставним є застосування до даних відносин ст.625 Цивільного кодексу, так вказаною статтею врегульовано питання відповідальності за порушення грошового зобовязання. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Положення ст.992 Цивільного кодексу передбачають, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Проте до правовідносин, що склалися між сторонами у справі не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст.526, ст.625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак і невиконання зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. Щодо відшкодування моральної шкоди Позивачу в розмірі 5000,00 грн., то вимоги в цій частині є також безпідставними, оскільки ним не доведено факту отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.03. 2016 року приблизно о 20 год. на дорозі Т 23 - 12 Ярмолинці - Гусятин на відстані + 28 км + 600 м водій автомобіля марки «Ауді 80», д.н.з 569 - 58 ХМ, [PERSON] допустив зіткнення із автомобілем марки «Мерседес Бенц» ВХ 8924 АЕ під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 13.05.2016р. винуватцем даної ДТП було визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» полісом АІ № 1654775 на період з 09.07.2015 року по 09.07.2016 року. На виконання умов зазначеного Договору та вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ» позивачем 01.04.2016 року було письмово повідомлено Страховика у термін, передбачений Договором, та надано пошкоджений автомобіль для складання акту огляду та визначення розміру збитку, також надано всі документи, які вимагав страховик відповідно ст.35 Закону, однак страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль в сумі 95668,48 грн. позивачу не виплачено. Так, згідно висновку №015/04/2016 від 12.05.2016 року експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля «Мерседес Бенц» ВХ 8924 АЕ, огляд даного автомобіля проводився експертом за участю сторін у справі і було встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Мерседес Бенц» ВХ 8924 АЕ становить 95668,46 грн. Заява про страхове відшкодування (копія якої додається та є доказом, що підтверджує обставину - період прострочення виплати страхового відшкодування) Страховиком отримана 01.04.2016 року, таким чином страхове відшкодування станом на 06.10.2016 року, починаючи з 01.07.2016 року, прострочено на 97 днів. Таким чином з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь [PERSON] слід стягнути 53040,79 грн., що складаються з: - страхового відшкодування в сумі 49000 грн. (500001000 грн. франшизи), - пені 3650,14 грн. (формула розрахунку пені: розмір пені = СБ*(ОС*2)% : КДР*КДП, де СБ сума боргу; ОС учетная ставка НБУ; КДР кількість днів у році; КДП кількість днів прострочення. 49000 Х (16,5 Х 2)% : 365 Х 28 = 805,47 грн. 49000 Х (15,5 Х 2)% : 365 Х 49 = 2039,20 грн. 49000 Х (15 Х 2)% : 365 Х 20 = 805,47 грн. 805,47 + 2039,20 + 805,47 = 3650,14 грн.) - 3% річних 390,65 грн. (49 Х 3% Х 97 : 365 = 390,65 грн.) Ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. П.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування» визначено, що при настанні страхового випадку Страховик повинен здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Про це говориться і у п.21 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст.36.6. Закону передбачає компенсацію Страхувальником суми франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Договором страхування №АІ/1654775 передбачена франшиза в сумі 1000 грн., тому її слід стягнути на користь позивача із [PERSON] Також з останнього слід стягнути і решту суми заподіяної шкоди, що не охоплюється страховою виплатою, а саме 45668,48 грн., а всього 46668,48 грн., оскільки відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача-2, що поліс АІ/1654775, на який посилається позивач, був не дійсним, тому що втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Голос України» №47 (6301) від 16.03.2016 року, оскільки відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки відсутнє рішення суду про визнання недійсним поліса АІ/1654775, то договір обовязкового страхування цивільно-правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ /1654775, укладений між [PERSON] та ПрАТ «Київський страховий дім» на період з 09.07.2015 року по 09.07.2016 року є дійсним. Відповідно до даного договору Віідповідач-2 мав добровільно сплатити позивачу кошти, передбачені вищевказаним договором, однак цього вчасно не зробив, що стало підставою для стягнення їх в судовому порядку із застосуванням штрафних санкцій. Факт звернення позивача до суду для захисту своїх прав не перешкоджав Відповідачу-2 в добровільному порядку розрахуватись з ним. Щодо відшкодування Відповідачем-2 моральної шкоди Позивачу в розмірі 5000,00 грн., то вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Зокрема, відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Тобто моральна шкода у розмірі 5 відсотків має обраховуватись від розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, а не з підстав, на які посилається Позивач. Обов'язок доказування відповідно до статті 60 ЦПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. Оскільки позивачем не доведено у суді факту отримання тілесних ушкоджень чи іншого ушкодження здоровя внаслідок ДТП, то відповідно з Відповідача-2 не може бути стягнута моральна шкода у розмірі 5000 грн. на його користь. Судові витрати стягнути з відповідачів відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, пропорційно до суми задоволеного позову.

Outcome: partial