Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 419 100,00 грн. заборгованості за договором позики(розпискою) від 15.06.2015 року; 28 661,41 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості; стягнення 4 477,62 грн. витрат по оплаті судового збору, мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 15.06.2015 року відповідач позичив в позивача грошові кошти в розмірі 15 000 дол.США строком до 15.09.2015 року. Однак, відповідач у визначений в розписці термін кошти так і не повернув, а тому просив стягнути суму заборгованості, 3 % річних від простроченої суми боргу та витрати по оплаті судового збору. 18.05.2018 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, оскільки, частина грошових коштів була сплачена позивачу шляхом перерахування на кортковий рахунок позивача в ПАТ КБ ПриватБанк, а саме 13.01.2017 року 10 870,00 грн., 16.01.2017 року 4 300,00 грн., що становить 15 170,00 грн.А тому, вважає, що позов слід задоволити частково, з врахуванням уже виплачених відповідачем коштів (а.с.34-37). 24.05.2018 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики(розпискою) від 15.06.2015 року в розмірі 403 930,00 грн. та 3% річних за період з 16.09.2015 року по 27.12.2017 року в розмірі 28 229,56 грн. (а.с.41). Позивач, представник позивача в судове засідання не зявились, представник позивача попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги задоволити (а.с.43). Відповідач в судове засідання не зявився, 21.05.2018 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 39). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 15.06.2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 15 000 дол. США грн. строком на три місяці (а.с.42). Згідно дублікатів чеків від 13.01.2017 року та 16.01.2017 року відповідач [PERSON] здійснив переказ коштів [PERSON] в розмірі 10 870,00 грн. та 4 300,00 грн. відповідно (а.с.37). Інших доказів, які б підтверджували виконання відповідачем своїх зобовязаннь згідно договору позики суду не надано. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Представником позивача проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики(розписки) від 15.06.2015 року станом на 27.12.2017 року (100 дол. США 2794,4567грн.), відповідно до якого за відповідачем наявна заборгованість в розмірі: 15 000 х 27,94 = 419 000,00 грн., 419 000,00 грн.-15 170,00 грн.(сума повернутих коштів) = 403 930,00 - основний борг; 28 229,56 грн. - три відсотки річних від простроченої суми за період з 16.09.2015 року по 27.12.2017 року (а.с.41). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену представником позивача суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача суду не представлено. Крім цього, відповідач згідно поданого до суду відзиву визнав позовні вимоги за мінусом виплачених коштів в розмірі 15 170,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених\~позовних\~вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення на загальну суму 432 159,56 грн., то з відповідача слід стягнути на користь позивача 4 321,60 грн. судового збору. - 1% від розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). На підставі вищенаведеного, суд приходи до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 625, 1046, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved