Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначив, що 19 червня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру №23 у житловому будинку №161 по вул. Поштовій ( стара назва: вул. Горького) у м. Запоріжжя. Факт родинних відносин позивача з матір'ю підтверджується його свідоцтвом про народження, де в графі «мати» зазначена [PERSON]. Заповіту мати не залишала. Спадщину за законом, відкриту після смерті матері, позивач прийняв, звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса [PERSON], в зв»язку з чим була відкрита спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 59915317. Однак, при оформленні спадщини з'ясувалось, що у позивача, як спадкоємця, відсутній оригінал правовстановлюючого документу, підтверджуючий право власності матері на спадкову квартиру №23 у житловому будинку №161 по вул. Поштовій м. Запоріжжя, в зв'язку з чим 10.01.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачу була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до листа№13561 від 29.11.2016 року, виданого TOB «ЗМБТІ», вбачається, що право власності на квартиру №23 у житловому будинку №161 по вул. Поштовій ( стара назва: вул. Горького) у м. Запоріжжі належить на праві приватної власності гр. [PERSON] на підставі Свідоцтва №669 про право власності на житло, виданого Жовтневою районною радою 30.03.1998 року. Рішенням Запорізької міської ради від 19.02.2016 року за №67 та розпорядженням Запорізького міського голови від 20.02.2016 року №83р вулицю Горького перейменовано на вулицю Поштову. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] (стара назва вул. Горького) у м. Запоріжжі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала на підставах, зазначених у позові. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Нотаріус у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причина неявки суду не відома. Сторони не заперечують слухати справу у відсутності нотаріуса. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 19 червня 2016 року померла мати позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.06.2016 р. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру №23 у житловому будинку №161 по вул. Поштовій ( стара назва: вул. Горького) у м. Запоріжжя. Факт родинних відносин позивача з матір'ю підтверджується його свідоцтвом про народження, де в графі «мати» зазначена [PERSON]. Заповіту мати не залишала. Спадщину за законом, відкриту після смерті матері, позивач прийняв, звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса [PERSON], в зв»язку з чим була відкрита спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 59915317. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, І проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього І майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Однак, при оформленні спадщини з'ясувалось, що у позивача, як спадкоємця, відсутній оригінал правовстановлюючого документу, підтверджуючий право власності матері на спадкову квартиру №23 у житловому будинку №161 по вул. Поштовій м. Запоріжжя, в зв'язку з чим 10.01.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачу була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа№13561 від 29.11.2016 року, виданого TOB «ЗМБТІ» вбачається, що право власності на квартиру №23 у житловому будинку №161 по вул. Поштовій ( стара назва: вул. Горького) у м. Запоріжжі належить на праві приватної власності гр. [PERSON] на підставі Свідоцтва №669 про право власності на житло, виданого Жовтневою районною радою 30.03.1998 року. Рішенням Запорізької міської ради від 19.02.2016 року за №67 та розпорядженням Запорізького міського голови від 20.02.2016 року №83р вулицю Горького перейменовано на вулицю Поштову. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Обставини, вказані в позовній заяві підтверджуються доданими до позовної заяви письмовими доказами.

Outcome: approved