Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області про розірвання договору оренди землі площею 5,22 га розташованої в межах Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 06 травня 2011 року. Свої вимоги мотивував тим, що його дружина [PERSON], яка померла 05 травня 2012 року, за життя уклала 06 травня 2011 року з відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки площею 5,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Договір укладений строком на 48 років та зареєстрований у відділі Держкомзему Арбузинського району про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 червня 2011 року за № 482038044000007. Згідно умов укладеного договору відповідач зобов'язався щорічно, не пізніше 01 грудня кожного року, сплачувати орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки та сільськогосподарською продукцією. Посилаючись на те, що відповідач орендну плату сплачує не в повному обсязі за 2012-2015 роки, позивач просив достроково розірвати договір оренди земельної ділянки. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та вказав, що 15% податку повинен сплачувати відповідач за свій рахунок, оскільки таку сплату податку за рахунок орендодавця не передбачено договором оренди. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що твердження позивача не заслуговує на увагу, оскільки відповідачем виконуються умови договору в повному обсязі та належним чином. Представник відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом частини першої статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до статей 24 та 25 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення останнім орендної плати, а орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Відповідно до п. 37 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання на підставі рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором (а.с.13). Такі ж положення викладено у ст. 32 Закону. Так, 06 травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір оренди землі, належній [PERSON] площею 5,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області строком на 48 років. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему Арбузинського району про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 червня 2011 року за № 482038044000007 (а.с. 13). Відповідно до п.п. 9, 10, 11 укладеного договору відповідач зобов'язався щорічно, не пізніше 01 грудня кожного року, сплачувати орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, з урахуванням індексів інфляції та сільськогосподарською продукцією, що оформляється відповідними актами. Відповідно до п.17 договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється у пяти денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання -передачі. 06 травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] підписані Акт прийому передачі спірної земельної ділянки та Акт встановлення меж цієї ж земельної ділянки (а.с. 14). За умовами договору оренди сторони узгодили строк дії договору, розмір орендної плати за землю і порядок припинення дії договору. Розмір орендної плати переглядається за домовленістю сторін у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок індексації… (пункт 12 договору). Як видно із матеріалів справи, [PERSON], дружина позивача, померла, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після її смерті, виданого 09 листопада 2012 року, [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 5,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та належала померлій (а.с. 6, 7). Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 квітня 2013 року (а.с. 38) вказана земельна ділянка належить позивачу на праві власності. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Тобто, розірвання договору оренди вимагає систематичність невиконання користувачем обов'язку щодо сплати орендної плати. Матеріалами справи підтверджується, що позивач своєчасно отримував орендну плату у 2012-2015 роках, що підтверджується розписками [PERSON] (а.с. 31-34) Так, відповідно до витягу з технічної документації (а.с. 8-10) нормативна грошова оцінка земельної ділянки [PERSON] за 2012, 2013, 2014 роки становить 94137 грн. 78 коп. За 2015 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки [PERSON] становить 117\~583 грн. 97 коп. (а.с. 11) За 2012 рік 94137,78 х 3% коефіцієнт індексації земельної ділянки = 2824,13- 15% податок, що становить 423,62 грн. та до виплати становить 2400 грн. 50 коп. За 2013 рік 94137,78 х 3% коефіцієнт індексації земельної ділянки = 2824,13- 15% податок, що становить 423,62 грн. та до виплати становить 2400 грн. 50 коп. За 2014 рік 94137,78 х 3% коефіцієнт індексації земельної ділянки = 2824,13- 15% податок, що становить 423,62 грн. та до виплати становить 2400 грн. 50 коп. За 2015 рік 117\~583,97 х 3% коефіцієнт індексації земельної ділянки = 3527, 52- 15% податок, що становить 529,13 грн. та до виплати становить 2998 грн. 39 коп. В судовому засіданні позивач підтвердив, що дійсно отримав за оренду землі кошти за 2012-2014 роки по 2403 грн. 22 коп., а за 2015 рік 1500 грн. та сільськогосподарської продукції на 1500 грн. Вказане підтримав і представник відповідача. Отже, відповідач за 2012-2015 роки сплатив позивачу орендну плату відповідно до умов договору, з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земельних ділянок (ріллі) за мінусом 15 % податку на доходи фізичних осіб, оскільки сплата такого податку за фізичну особу є обов'язком орендаря, як податкового агента, відповідно до п.167.1 ст. 167 та п.п. 170.1.1-170.1.2 Податкового Кодексу України. Дії відповідача узгоджуються і з вимогами Податкового кодексу України, нормами якого на орендаря покладено обов'язок ведення звітності по нарахованій та виплаченій орендній платі та стягнення податків при вчиненні зазначених дій. Відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар - ст. 170 Податкового кодексу України. Дохід від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення оподатковується податковим агентом під час виплати за його рахунок; особою відповідальною за нарахування утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів є податковий агент, тобто відповідач у даній справі. Як видно, докази, які б підтверджували систематичну несплату відповідачем орендної плати, позивачем суду не надано, а тому і доводи останнього про наявність вини відповідача у невиплаті орендної плати є безпідставними, відповідачем права позивача не порушені і підстави для дострокового розірвання договорів оренди, в зв'язку з невиплатою орендної плати, відсутні. Послання позивача на ту обставину, що відповідач, як орендар, повинен сплачувати податковий податок за свій рахунок, є помилковим. В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили, що з письмовими вимогами щодо перегляду орендної плати до відповідача не звертався. [PERSON] протягом дії договору оренди належно виконувала договірні зобов'язання, а тому суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави, зазначені позивачем, для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки. Іншого позивачем не доведено, хоча відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача сплаченого судового збору задоволенню не підлягають

Outcome: dismissed