Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до гаражного кооперативу «Вимпел» про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно. Зазначав, що [INFO] помер його батько - [PERSON] Останнім було складено заповіт на його користь. Предметом заповіту є гаражний бокс [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вимпел», площею 25,70 кв.м. по вул. Сирецькій, 39 у м. Києві. 5 червня 2015 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом йому було відмовлено, оскільки гараж за вказаною адресою належить на праві власності не його батьку, а іншій особі. Гаражним кооперативом «Вимпел» його було повідомлено про те, що при видачі довідки від 12 грудня 2003 року № 70 для оформлення права власності на гараж [PERSON], було допущено помилку та невірно зазначено номер гаражного боксу «[NUMBER]», замість «[NUMBER]». Посилаючись на зазначені обставини, просив встановити факт того, що свідоцтво про право власності від 24 лютого 2004 року та технічний паспорт від 28 січня 2004 року на гаражний бокс [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вимпел», площею 25,70 кв.м. по вул. Сирецькій, 39 у м. Києві відноситься до гаражного боксу № [NUMBER] та визнати за ним право власності на гаражний бокс № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вимпел», площею 25,70 кв.м. по вул. Сирецькій, 39 у м. Києві в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача ГК «Вимпел» у судовому засідання не заперечував щодо задоволення позову. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили до суду заперечення по справі, в яких просять слухати справу у відсутність їх представників та вказав, що спір у даній справі стосується права власності на майно приватної власності, користування яким не залежить від дій Київської міської ради. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що батько [PERSON] є батьком [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право власності на гаражний бокс [PERSON] на праві власності належав гаражний бокс [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вимпел», площею 25,70 кв.м. по вул. Сирецькій, 39 у м. Києві (а.с. 16). За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого він заповів, зокрема, гаражний бокс [NUMBER] в ГБК «Вимпел» [PERSON] 05 червня 2015 року позивач, у строки передбачені ЦК України, подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тімонову Є.І. заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] 04 березня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна гаражний бокс [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вимпел», площею 25,70 кв.м. по вул. Сирецькій, 39 у м. Києві належить на праві власності іншій особі, а не [PERSON] (а.с. 17). Згідно з довідкою гаражного кооперативу «Вимпел» від 25 лютого 2016 року при видачі [PERSON] довідки від 12 грудня 2003 року № 70 для оформлення права власності на гаражний бокс було допущено помилку та невірно зазначено номер гаражного боксу - «[NUMBER]», замість номеру - «[NUMBER]». [PERSON], є власником гаражного боксу № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вимпел», площею 25,70 кв.м. по вул. Сирецькій, 39 у м. Києві (а.с. 69). У ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Ураховуючи те, що для оформлення права власності на гаражний бокс [PERSON] було видано документ, в якому було допущено помилку у зазначенні номеру гаражного боксу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту того, що свідоцтво про право власності від 24 лютого 2004 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та технічний паспорт від 28 січня 2004 року, видані [PERSON] на гаражний бокс [NUMBER] в ГК «Вимпел», площею, 25,70 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 39 відносяться до гаражного боксу № [NUMBER]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України) Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірний гаражний бокс, питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення права на спадщину у спадкоємця, яке пов'язується з її прийняттям, як майного права зумовляює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не дійсним його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки відповідно до заповіту [PERSON] заповів [PERSON], крім іншого, гаражний бокс, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за [PERSON] права власності на гаражний бокс № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Вимпел», площею 25,70 кв.м. по вул. Сирецькій, 39 у м. Києві в порядку спадкування за заповітом. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved