Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані донька - [PERSON], онуки - [PERSON] та [PERSON], зять - [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з березня 2016 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 22.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1280. Згідно довідки № 1395 про склад сім'ї, виданої КП «ЖЕО №3» Кіровоградської міської ради від 10.04.2017 року, в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані донька - [PERSON], зять - [PERSON], онуки - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до акту від 10.04.2017 року складеного завідуючим будинку та підписаного сусідами, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 01.03.2016 року по 10.04.2017 року на день складання акту не проживає. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а також стягнуто на користь [PERSON] з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Факт відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] без поважних причин підтвердили в судовому засіданні наступні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які мешкають по сусідству з позивачем в одному будинку. Зі слів свідків встановлено, що в березні 2016 року відповідач зібрав речі та виїхав із вище зазначеної квартири. Після цього він з'явився біля будинку за вказаною адресою, але там не проживає. Як зазначає [PERSON] відповідач проживає в [ADDRESS] у жінки яка їй не відома, але точна адреса їй не відома. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки не проживає за адресою реєстрації більше одного року, а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] Григоровича судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі ст.ст.316,321,391, ч. 2 ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved