Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 липня 2014 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №306. Від спільного життя вони мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним. Причиною звернення з позовом до суду є те, що стосунки з відповідачкою розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час вони проживають окремо. Фактично їх сімя розпалась. Два роки тому, відповідачка виїхала до міста Першотравенська на постійне місце проживання та залишила йому сина. Примирення та збереження шлюбу не можливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] надав заву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 05 липня 2014 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №306. Від спільного життя сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалась і її відновлення не можливо. Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть більше двох років, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має наміру зберігати шлюб, так як не підтримує з відповідачкою шлюбні відносини більше двох років. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають його на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved