Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Гарантія» та просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 5\~345, 98 грн., суму пені за невчасне виконання зобовязань у розмірі 1\~902, 87 грн., а також суму судового збору у розмірі 243, 60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 червня 2014 року о 17 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Балківській, 120/1 в м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого здійснив наїзд на зупинений попереду автомобіль [NUMBER], [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті даного ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2014 року. Також позивач зазначає, що автомобіль [NUMBER] був застрахований [PERSON] «Гарантія» згідно полісу №АС/1876763 від 08 липня 2013 року. Згідно аварійних сертифікатів №34-07/14 та №37-07/14 від 10 липня 2014 року сума страхового відшкодування складає 5\~345, 98 грн., яка не сплачена [PERSON] «Гарантія» на користь [PERSON], як власника пошкодженого транспортного засобу «Daewoo Sens» д/н [NUMBER], з бортовим причіпом «ПВ 01Б» д/н [NUMBER]. У звязку з несплатою вищевказаної суми, утворилась пеня за період з 25 липня 2014 року по 22 липня 2015 року в розмірі 1\~902, 87 грн., яку він також просить стягнути з [PERSON] «Гарантія». Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи у заочному порядку. Також уточнив в судовому засіданні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2\~436, 00 грн. Представник відповідача [PERSON] «Гарантія» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 12 червня 2014 року о 17 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Балківській, 120/1 в м. Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого здійснив наїзд на зупинений попереду автомобіль [NUMBER], [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті даного ДТП автомобіль [NUMBER] отримав механічні ушкодження у вигляді деформації заднього бамперу, а бортовий причіп «ПВ 01Б» д/н [NUMBER] отримав ушкодження у вигляді деформації правого борту, переднього борту, причіпного обладнання, а також задньої правої фари, що підтверджується відповідними довідками ДАІ виданими [PERSON] 12 червня 2014 року. Власником автомобіля [NUMBER], [NUMBER] є [PERSON], про що свідчать відповідні свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів ВНС 192630 та САК 149413. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2014 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль Ford», д/н [NUMBER] був застрахований [PERSON] «Гарантія» згідно полісу №АС/1876763 від 08 липня 2013 року. Згідно аварійних сертифікатів №34-07/14 та №37-07/14 від 10 липня 2014 року сума страхового відшкодування складає 5\~345, 98 грн. 15 червня 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] «Гарантія» з відповідним повідомленням про ДТП, а 25 липня 2014 року [PERSON], як власник пошкодженого автомобіля та причіпу, звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем на користь [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Оскільки відповідно до статті 3\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194\~ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, а сам [PERSON] не надавав згоди на самостійне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування саме до [PERSON] «Гарантія» є обґрунтованими. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з [PERSON] «Гарантія» на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 5\~345, 98 грн. Отже, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] «Гарантія» повинно було в термін не пізніше 90 днів від 25 липня 2014 року (з дня звернення [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування), тобто до 23 жовтня 2014 року, сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] «Гарантія» суми пені за період 24 жовтня 2014 року по 22 липня 2015 року. Щодо вимог позивача про стягнення суми пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, то суд виходить з наступного. Облікова ставка НБУ за період з 24 жовтня 2014 року по 12 листопада 2014 року становить 9, 5 % річних (подвійна облікова ставка 19 %), за період з 13 листопада 2014 року по 03 березня 2015 року становить 14 % річних (подвійна облікова ставка 28 %), за період з 04 березня 2015 по 22 липня 2015 року становить 30 % річних (подвійна облікова ставка 60 %). Так, сума пені за період з 24 жовтня 2014 року по 22 липня 2015 року становить 1\~655, 19 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] «Гарантія» на користь позивача. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Крім того, судом встановлено, що у звязку зі зверненням до суду з дійсним позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] «Гарантія» на користь позивача. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з вищевикладеної норми, а також з того, що представник позивача був присутній у одному судовому засіданні, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] «Гарантія» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 551, 20 грн. (1 378, 00 грн. * 40% * 1 годину). У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] пілягають задоволенню частково.

Outcome: partial