Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Луцької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.10.2010 року йому виділено у власність 45/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . 30.08.2011 року його право власності зареєстровано в КП «Волинське ОБТІ». Інша частина будинку - 55/100 належить його колишній дружині - відповідачу у справі [PERSON] Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 400 кв.м., виділеній рішенням виконкому Луцької міської ради депутатів трудящих № 766 від 07.06.1954 року. Періодично між співвласниками будинку виникають непорозуміння з приводу порядку користування земельною ділянкою. Посилаючись на приписи ст.120 ЗК України, просить встановити порядок користування земельною ділянкою, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідно до варіанту поділу земельної ділянки площею 0, 0400 га в частках 45/100 до 55/100 частин земельної ділянки відповідно до розподілу будинковолодіння та схеми в додатку № 3 до висновку № 854/5 судової земельно-технічної експертизи від 27.01.2020 року, проведеної судовим експертом Серединським Олександром Анатолійовичем . Крім того, просить стягнути з відповідачів 1 100, 00 грн. судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи та 2 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] подано письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з передчасністю даного позову та відсутністю предмету спору. В письмових поясненнях зазначає, що земельна ділянка, про встановлення порядку користування якою просить позивач, не сформована, кадастровий номер їй не присвоювався, не визначено площі та меж вказаної земельної ділянки, жодними документами не підтверджено і функціональне призначення землі, на вказану земельну ділянку відсутня будь-яка технічна документація, відповідно встановлення будь-яких прав на вказану земельну ділянку станом на сьогоднішній день не є можливим. Окрім того, для реалізації прав суб`єктів спільної часткової власності на житловий будинок, будівлю або споруду на отримання у власність (користування) частки у праві на земельну ділянку, на якій розміщено набутий у власність об`єкт нерухомості, земельна ділянка має набути ознак об`єкта права власності (користування). Представник Луцької міської ради в письмовій заяві у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.10.2010 року у справі № 2-71/2010 позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 45/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] - 55/100. Зазначене право зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягами про державну реєстрацію прав серії СЕВ № 287696 від 30.08.2011 року та ССУ № 400398 від 29.03.2011 року. Зазначений житловий будинок знаходиться на присадибній земельній ділянці площею 414 кв.м., виділеній у користування та зареєстрованій за землекористувачем домоволодіння [ADDRESS] згідно рішення виконкому Луцької міської ради депутатів трудящих № 766 від 07.06.1954 року (а.с.а.с.24, 26). З матеріалів інвентаризаційної справи № 19563 на домоволодіння [ADDRESS] вбачається попередня його нумерація за [ADDRESS]. На замовлення гр. [PERSON] та гр.. [PERSON] ТзОВ «Госпрозрахунковий центр науково-технічних послуг+» виготовлено технічний звіт про виконані топографо-геодезичні вишукування для розроблення технічної документації із землеустрою за адресою: [ADDRESS] , в процесі чого виконано тахеометричну зйомку, складено топографічний план в М1:500, підземні комунікації погоджені з їх власниками (ПАТ «Укртелеком», ДКП «Луцьктепло», ПАТ «Волиньгаз», ПрАТ «Волиньобленерго», КП «Луцькводоканал») та 01.02.2019 року внесено Службою містобудівного кадастру в електронну карту міста за № 113. Оскільки між сторонами добровільно не було досягнуто порядку користування земельною ділянкою, за клопотанням представника позивача призначено у справі судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи є технічна можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою розміром 0, 04 га, яка розташована по [ADDRESS] і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, між 2 співвласниками житлового будинку [ADDRESS] відповідно до належних їм часток: 45/100 та 55/100? Визначити варіанти порядку користування земельною ділянкою, вказаною в п.1 даного клопотання, між 2 співвласниками житлового будинку відповідно до належних їм часток: 45/100 та 55/100. Відповідно до висновку № 854/5, складеного 27.01.2020 року судовим експертом Товариства «Волинь-Експерт» Серединським О.А . (свідоцтво № 168 від 28.01.2000 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи запропоновано один варіант встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток власників квартир та вимог нормативно-правових актів, який викладено у висновку та зображено на схемі в додатку № 3 до висновку. Як вбачається з запропонованого експертом варіанту поділу земельної ділянки I співвласнику ( [PERSON] ) виділити земельну ділянку загальною площею 0,0167 га (45/100 частки земельної ділянкт); II співвласнику ( [PERSON] ) виділити земельну ділянку площею 0,0204 га (55/100 частки земельної ділянки); в спільному користуванні I-го і II-го співвласника залишити 0,0029 га. Експертне дослідження було проведено методом співставлення результатів обстеження з вимогами діючих нормативних документів в будівництві. Обстеження здійснювалось зовнішнім візуальним оглядом з проведенням замірів. Результати обстеження зіставлено з технічною документацією на житловий будинок: технічним звітом про виконані топографо-геодезичні вишукування для розроблення технічної документації із землеустрою земельної ділянки по [ADDRESS] , виконаним ТзОВ «ГЦНТП+» станом на 2019 року та інвентаризаційною справою на будинковолодіння [ADDRESS] Волинського ОБТІ . Наданий суду експертний висновок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки він відповідає вимогам, передбаченим ст. 102 ЦПК України, не викликає сумніву в його правильності, узгоджується з іншими матеріалами справи. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено судам, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити не можливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Абзацом 2 п. 18-1 вказаної постанови Пленуму також передбачено, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. За змістом частини 1 статті 377ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до частини четвертої статті 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип пропорційності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Таким чином, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між цими власниками. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Беручи до уваги вищевикладене, а також той факт, що запропонований експертом варіант поділу враховує інтереси співвласників у здійсненні ними свого права власності щодо будинковолодіння і відповідатиме їхнім, як власникам, інтересам, при цьому зваживши на те, що вказаним варіантом в повній мірі врахований порядок користування, який склався між сторонами з урахуванням площі і конфігурації земельної ділянки; врахована можливість нормального користування кожною із сторін власним будинком, а також відсутність відхилення від ідеальних часток у будинку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] відповідно до варіанту поділу земельної ділянки площею 0, 0400 га в частках 45/100 до 55/100 частин земельної ділянки відповідно до розподілу будинковолодіння та схеми в додатку № 3 до висновку № 854/5 судової земельно-технічної експертизи від 27.01.2020 року, проведеної судовим експертом Серединським Олександром Анатолійовичем . В позові до Луцької міської ради слід відмовити, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав зі сторони вказаного відповідача при визначенні порядку користування земельною ділянкою. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в позові до відповідача - Луцької міської ради відмовлено, за позивачем залишаються 50% понесених ним судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю I групи, з відповідача - [PERSON] слід стягнути в дохід держави 384, 20 грн. судового збору, решту 384, 20 грн. судового збору віднести на рахунок держави відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України відповідача [PERSON] в користь позивача підлягають стягненню половина судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, а саме, 1 050, 00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 11.06.2019р., укладений між [PERSON] та адвокатом Кобилинською Є.І., ордер на надання правової допомоги серії ВЛ № 000.043996 від 11.06.2.19 року, акт прийому-передачі наданих правових послуг № 15 від 11.06.2019 року, квитанцію № 15 від 11.06.2019 р. З огляду на співмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу в сумі 2 500, 00 грн., а тому, до стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача підлягає 1 250, 00 грн.

Outcome: partial