Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи вимоги тим, що 13.12.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передав у власність відповідачу 2600 (дві тисячі шістсот) грн. Відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти до 29.12.2013 року, про що було складено розписку. На теперішній час відповідач не бажає повернути зазначені кошти, тому він змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, просили стягнути з відповідача на свою користь позивача грошові кошти у сумі 2600 грн. та 1800 відсотків за час прострочення суми боргу. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не з'явився. Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро РВ УДМС України в Миколаївській області від 15.05.2014 року відповідач зареєстрований по [ADDRESS]. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися відповідачу за адресою його місцем проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Однак відповідач свідомо ухилявся від явки до суду, адже йому відомо про розгляд даної справи в суді. Крім того, відповідно до ст. 77 ЦПК України відповідач, як учасник процесу, несе обов'язок повідомляти суд про причини своїх неявок. Однак відповідач причини своїх неявок суду не повідомляв, тому наявні підстави вважати, що він не з'являвся в судові засідання без поважних причин. Заява про розгляд справи у його відсутність не надходила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Із оригіналу розписки, наданої позивачем, вбачається, що [PERSON] 13.12.2013 року взяв у борг 2600 (дві тисячі шістсот) грн. у [PERSON], в якій зобов'язався повернути зазначені кошти до 29.12.2013 року, також зазначив, що за кожні сім днів прострочки повернення боргу, тобто після 29.12.2013 року він буде сплачувати 100 (сто) грн. Таким чином судом встановлено, що дійсно між сторонами був укладений договір позики в простій письмовій формі, але відповідач борг не повертає, на день розгляду справи сума основного боргу за договором позики в перерахунку на гривню складає 2600 (дві тисячі шістсот) грн. та відсотки за період з 30.12.2013 року по 28.04.2014 рік. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позивачальникові) грошові кошти, а позчальники зобов'язуються повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей., визначених родовими ознаками. Суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Тому, на підставі вищевикладеного, з відповідач на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики, яка складає 2600 (дві шістсот) грн. та відсотки в сумі 1800 (одну тисчу вісімсот) грн., оскільки факт укладення між сторонами договору позики в простій письмовій формі знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути, документально підтверджені, всі судові витрати понесені, ним при звернені до суду.

Outcome: approved