Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Великобурлуцького комунального водопровідно - каналізаційного підприємства (далі КВКП) «Водоканал» в якому просить вимоги відповідача щодо погашення заборгованості в сумі 1 676 грн. 00 коп. відхилити, оскільки вважає, що вказана заборгованість нарахована неправомірно. В обґрунтування позову позивач зазначає, що керівництво КВКП «Водоканал» наполягає на оплаті за водопостачання 8 грн. 90 коп. за м3 та за водовідведення 8 грн. 88 коп. за м3 і наполягає на погашенні заборгованості в сумі 1 676 грн. 00 коп., яка виникла в результаті не виконання позивачем рішення № 134 - VІ від 19 квітня 2011 року VІ сесії VІ скликання Великобурлуцької селищної ради. Позивач зазначає, що між КВКП «Водоканал», як виконавцем та позивачем, як споживачем, 08 вересня 2008 року укладено договір з оплатою водопостачання 2,10 грн. за м3, водовідведення - 1,47 грн. за м3 по особовому рахунку № [NUMBER]. Рішенням № 134 - VІ від 19 квітня 2011 року VІ сесії VІ скликання Великобурлуцької селищної ради встановлено нові тарифи: за водопостачання 8 грн. 90 коп. за м3 та за водовідведення 8 грн. 88 коп. за м3. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 21 листопада 2011 року рішення Великобурлуцької селищної ради № 134 - VІ від 19 квітня 2011 року скасовано. Позивач зазначає, якщо рішення ради про затвердження тарифів відміняється, то необхідно проводити нову процедуру затвердження тарифів. Відповідно п.8 Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань інформування та реалізації державної політики визначено, що під час проведення консультацій з громадськістю орган виконавчої влади і орган місцевого самоврядування подає громадській раді проект відповідних нормативно - правових актів та інформативно - аналітичних матеріалів до них. КВКП «Водоканал» не було надано громадськості інформативно - аналітичних матеріалів по структурі тарифів в повному обсязі. Після скасування рішення Великобурлуцької селищної ради № 134 - VІ від 19 квітня 2011 року інших прийнятих нормативно - правових актів позивачу не відомо. 20 січня 2015 року рішенням № 5 виконкому Великобурлуцької селищної ради встановлено нові тарифи на водопостачання та водовідведення. Між позивачем та КВКП «Водоканал» в січня 2015 року було заключено договір, відповідно до якого [PERSON] сплачує за водопостачання та водовідведення відповідно до вказаного договору. Зважаючи на те, що рішення Великобурлуцької селищної ради № 134 - VІ від 19 квітня 2011 року скасовано, то за надані послуги, які надає відповідач, позивач сплачує відповідно до договору від 08 вересня 2008 року, а тому на думку позивача вимоги КВКП «Водоканал» щодо вказаної заборгованості не підлягають виконанню. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити, відхиливши вимоги відповідача щодо погашення заборгованості в сумі 1 676 грн. 00 коп. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі доручення від 20 листопада 2017 року за вих. № 314 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача з тих підстав, що між позивачем та відповідачем 08 вересня 2008 року було укладено договір про надання населенню послуг по централізованому питному водопостачанню та водовідведенню. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Великобурлуцької селищної ради № 82 від 17 травня 2011 року «Про затвердження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення для населення, бюджетних установ та інших споживачів, які надаються КВКП «Водоканал» тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення були збільшено. Кожного місяця позивач своєчасно отримує квитанції з нарахованою сумою до сплати за надані послуги та розписується за їх отримання. Однак, [PERSON] зазначену суму в квитанціях повністю не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 1 676 грн. 00 коп. КВКП «Водоканал» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 1 676 грн. 00 коп. на даний час не звертався. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що 08 вересня 2008 року між КВКП «Водоканал» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по централізованому питному водопостачанню та водовідведенню з оплатою водопостачання 2,10 грн. за м3, водовідведення - 1,47 грн. за м3 по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 05-06). Постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 21 листопада 2011 року скасовано рішення 6 сесії VI скликання Великобурлуцької селищної ради від 19 квітня 2011 року № 134-VI «Про затвердження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення для населення, бюджетних установ та інших споживачів, які надаються КВКП «Водоканал» (а.с.21-26). Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 17 травня 2011 року за № 82 затверджено тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення та дане рішення набуло чинності з 01 травня 2011 року (а.с.68), відповідно до якого позивачу і було здійснення нарахування за надання відповідачем послуг. 15 лютого 2015 року між КВКП «Водоканал» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 94-95). Відповідно до витягу з особового рахунку № [NUMBER] за період з 01 червня 2011 року по 01 грудня 2017 року заборгованість [PERSON], проживаючого за адресою: [ADDRESS] станом на 01 грудня 2017 року становить 1 473 грн. 68 коп. Способи захисту прав споживачів визначені у Законі України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до п.5 ст.19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п.п.1,2,3 вказаної статті відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Згідно п.6 ч.2 ст.22 Закону України «Про житлово комунальні послуги» виробник зобов'язаний надавати в установленому порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Відповідно до діючого законодавства КВКП «Водоканал» кожного місяця направляв на адресу [PERSON] квитанції на оплату наданих послуг за питне водопостачання та водовідведення протягом 2011 - 2017 років (особистий рахунок [NUMBER]), а [PERSON] кожного місяці отримував квитанції з зазначенням суми платежу за надані відповідачем послуги, що підтверджено квитанціями, які містяться в матеріалах справи (а.с.07-20, 42-53) та встановлено в судовому засіданні. Згідно п.2.1 Договору про надання послуг по централізованому питному водопостачанню та водовідведенню від 08 вересня 2008 року виконавець надає споживачу послуги по забезпеченню питною водою з комунального водопроводу, яка подається цілодобово безперебійно або за графіком, затвердженим в установленому порядку, крім випадків планово - попереджувальних та профілактичних робіт. Якість питної води відповідає п.1.5.2, п.1.5.3 діючого Державного стандарту 2874-83 «Вода питна. Гігієнічні вимоги і контроль за якістю». Відповідно до п.2.2 вказаного Договору виконавець надає споживачу послуги по водовідведенню цілодобово, крім випадків планово - попереджувальних та профілактичних робіт. Отже, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено пояснення позивача, відповідач не порушував умови вказані в Договорі та надає [PERSON] послуги як то передбачено у вищевказаному договорі з забезпечення питною водою та водовідведення та надає необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу з направлення відповідної квитанції. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Таким чином, ефективним способом захисту прав споживача є саме усунення обмеження права споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Тому той спосіб захисту, який обрав позивач, а саме визнати неправомірними дії Великобурлуцького комунального водопровідно - каналізаційного підприємства «Водоканал» щодо стягнення незаконно нарахованої заборгованості, є неналежним, оскільки не передбачений ні вказаним договором, ні Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач не довів суду, що відповідач порушив його права. Разом з тим, ці докази не підтверджують, що відповідачем обмежується право позивача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені можливі способи такого захисту. Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту його прав та інтересів у вигляді «визнання неправомірними дій Великобурлуцького комунального водопровідно - каналізаційного підприємства «Водоканал» щодо стягнення незаконно нарахованої заборгованості», не відповідає передбаченим частиною 2 статті 16 ЦК України способам захисту майнових прав та інтересів, не передбачений ні самим договором, а ні законом, тому підстави для задоволення таких позовних вимог - відсутні. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Оскарження дій КВКП «Водоканал» щодо нарахування плати за надані послуги, які є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Таким чином, при пред'явленні вказаного позову до КВКП «Водоканал» є неналежним способом захисту права, виходячи зі змісту ст.16 ЦК України. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання позивача на неправомірність нарахування відповідачем заборгованості може бути враховано судом у разі пред'явлення до нього позову про стягнення певної суми (збитків), однак такі позовні вимоги КВКП «Водоканал» до [PERSON] у даному провадженні не розглядаються. Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору, а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: dismissed