Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Рівненського міського суду від 22 січня 2002 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] із частки від заробітку на тверду грошову суму в розмірі 100 грн щомісячно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2002 року у справі № 2-1061/2002р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яке набрало законної сили 01 лютого 2002 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 18 січня 2002 року і до їх повноліття. Вказує на те, що з листопада 2008 року він ніде не працює та не має можливості працевлаштуватися, однак виконавча служба нараховує йому аліменти, виходячи із середньостатистичної заробітної плати по Рівненському району. Згідно довідки-розрахунку від 06 червня 2016 року його заборгованість по аліментах становить 68030,68 грн. Оскільки такий розмір аліментів він сплатити неспроможний через погіршення матеріального стану, тому і просить суд зменшити розмір аліментів, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі у 100 грн. При цьому також посилається на те, що визначення аліментів у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру, встановленого частиною другою статті 182 СК України (30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), надасть можливість відповідачу отримувати державну допомогу на дитину. Позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд судовий розгляд провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову. Справу просить розглядати у її відсутність. Ухвалою суду від 09 вересня 2016 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2002 року у справі № 2-1061/2002р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яке набрало законної сили 01 лютого 2002 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 18 січня 2002 року і до їх повноліття. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із ним. Аналізуючи положення частини першої статті 192 СК України, суд приходить до висновку, що зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувала аліментів, як підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів, мають виникнути після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Як встановлено статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, а саме погіршення матеріального стану, [PERSON] надав суду довідку-розрахунок державного виконавця № 5954 від 06 червня 2016 року, з якої слідує, що з листопада 2008 року по травень 2016 року аліменти ним не сплачувалися взагалі і заборгованість по аліментах становить 68030,68 грн. Також позивачем надано копію двох аркушів його трудової книжки, з яких слідує, що він з 26 травня по 15 вересня 2008 року працював на приватному підприємстві «Прод-Логістика» на посаді комплектувальника та звільнився з роботи за власним бажанням, а з 02 жовтня по 03 грудня 2008 року працював на посаді вантажника Рівненського підрозділу ТзОВ «ТД Міжрегіональні ресурси» і також звільнився з роботи за власним бажанням, та копію пенсійного посвідчення на імя [PERSON] [INFO]. Суд визнає, що надані позивачем докази жодним чином не доводять тих обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів та передбачені частиною першою статті 192 СК України, а свідчать лише про його ухилення від сплати аліментів та офіційне працевлаштування в окремі періоди 2008 року. Наведене свідчить про те, що підстави для зменшення розміру аліментів, відсутні. Що стосується посилань позивача на можливість отримання відповідачем, при умові зменшення розміру аліментів, державної допомоги на дитину, то вони, на переконання суду, не заслуговують на увагу. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Згідно пункту 1 цього Порядку, він визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога). Пунктом 2 Порядку встановлено, зокрема, що тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Наведене свідчить про те, що зменшення розміру аліментів принципово жодним чином не впливає на можливості отримання відповідачем державних соціальних гарантій.

Outcome: dismissed