Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому уточнив, в якому зазначив, що 28 жовтня 2003 року був прийнятий на роботу до ВАТ «Сумське машинобудівне науково-дослідне об'єднання ім.. М.В. Фрунзе», яке згодом з 01 вересня 2015 року перейменоване у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». Позивач з 18 квітня 2017 року працював ковалем штампувальником по день звільнення, а саме 27 червня 2018 року. 20 червня 2018 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником умов колективного договору. Заборгованість по заробітній платі станом на 01 липня 2018 року становила 68472,78 грн. Відповідачем при звільненні з посади заробітна плата не виплачена. Просив стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на його користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку на загальну суму 21200 гривень, а також 10000 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок невиплати заробітної плати. В судове засідання позивач не з'явився, в своїй заяві просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] 27.09.2017 р. було звільнено з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 5655/вк від 20.06.2018 р., що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6). На день звільнення з роботи 27.06. 2018 р., ПАТ «Сумське НВО» розрахунок з позивачем із заробітної плати не здійснило. На підставі ст. 116 КЗпП України відповідач зобов'язаний був в день звільнення виплатити всі кошти, що належать позивачу. Проте до теперішнього часу розрахунок не переведений. Згідно ст. 117 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки вдень фактичного розрахунку. Як вбачається з наданих позивачем розрахункових листів заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 68472 гривень 78 копійок.( арк.с.8-9). Як зазначає позивач, в своєму розрахунку розміру середньоденного заробітку, за два останні місяці( квітень та травень) він працював повністю, робочих днів було 40, в квітні він мав заробіток 6945 гривень, а в травні 7428 гривень, отже сума заробітку становила 14373 грн.-середньоденний заробіток становить 359,33 грн. Затримка становить 59 днів х 359,33 =21200,47 грн. Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року у відповідача було витребувано довідку про розмір заробітної плати [PERSON] за два останні місяці перед звільненням та розрахунок його середньомісячного заробітку. Вказана ухвала суду відповідачем не виконана. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку розміру його середньоденного заробітку. Враховуючи викладене, з ПАТ «Сумське НВО» необхідно стягнути на користь [PERSON] 68472 гривень 78 копійок невиплаченої заробітної плати та 21200 гривень 47 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, суд зазначає, що позивачем в порушення ст.80 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, саме в такому розмірі, а тому, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 1000 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн.80 коп.

Outcome: approved