Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] . У свою чергу [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2019 року вказані справи об`єднані в одне провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та за час вказаного шлюбу придбали квартиру [ADDRESS] . Оскільки майно набуте в період шлюбу, то за правилами норм, що діяли на той час, вказана квартира належала батькам позивача на праві спільної сумісної власності в рівних частках. [INFO] [PERSON] помер, а тому відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири, яка належала [PERSON] . Позивач наполягає, що він постійно проживав зі своєю матір`ю на час смерті свого батька, тому він та його матір [PERSON] успадкували 1/2 частину вказаної вище квартири в рівних частках, тобто по 1/4 квартири кожен. Таким чином позивач наполягає, що ним після смерті батька було успадковано 1/4 частину квартири, а його матері належала 3/4 частини вказаної квартири. [INFO] [PERSON] померла та відповідно до норм чинного законодавства відкрилася спадщина на її майно, а саме: на 3/4 частини зазначеної квартири та на земельну ділянку, площею 2.7421 га, що розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. [PERSON] стверджує, що він постійно проживав разом із своєю матір`ю та фактично спадщину прийняв, однак у оформленні його спадкових прав нотаріусом було відмовлено у зв`язку із наявністю спору із відповідачем щодо належності йому спадкового майна, а тому вважаючи свої права порушеними позивач просив суд визнати за ним 3/4 частини вказаної квартири та вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті його матері. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а також на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті якої відкрилася спадщина на майно останньої. Оскільки за свого життя її мати та вітчим [PERSON] , який помер [INFO] , розподіл вказаної квартири не проводили, а після смерті останнього відповідач [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, то розподіл вказаної квартири, а також земельної ділянки має відбуватися в рівних частках між спадкоємцями першої черги. Оскільки відповідач не визнає права позивача на вказану вище частку в спадковому майні, [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. У судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак надали до суду заяви, відповідно до яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог один одного заперечували та наполягали на задоволенні саме своїх позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Як вбачається із свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 02.098.1997 року) [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 29.06.2017 року) [PERSON] померла [INFO] . Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 17.12.1985 року), батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (серії [NUMBER] від 12.11.1987 року). Згідно з даними свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 19.08.1970 року) матір`ю [PERSON] є [PERSON] , яка, як встановлено вище, змінила своє прізвище на Іскра внаслідок укладення шлюбу. У свою чергу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] внаслідок укладення шлюбу, що стверджується свідоцтвом про одруження (серії [NUMBER] від 19.05.2000 року). Таким чином встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті їх спільної матері [PERSON] . А позивач [PERSON] є спадкоємцем відповідних прав, які належали також і його батьку [PERSON] . Заперечуючи доводи [PERSON] , [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] наполягала, що останній спадщину після смерті свого батька [PERSON] не приймав та у вказаній квартирі фактично не проживав, а сама частка його батька у спірній квартирі не виділялася, розподіл між власниками не проводився, а такий розподіл вже після смерті власників квартири є неможливим. Окрім того [PERSON] наполягала, що вказана квартира була придбана [PERSON] за особисті кошти, а сама [PERSON] допомагала їй у придбанні такої квартири. Тож наведені у позові [PERSON] відомості про наявність у його батька [PERSON] майнових прав на 1/2 частину квартири не відповідають дійсності. Разом із тим вказані доводи [PERSON] спростовуються наступними обставинами. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.11.2018 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] . Вказане рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку та постановою апеляційного суду Черкаської області від 23.01.2019 року залишено без змін. Із змісту вказаного рішення суду вбачається, що судом при розгляді матеріалів справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] , встановлено, що відповідач визнала факт користування спадковим майном позивачем по справі, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що після смерті [PERSON] позивач та [PERSON] вступили в управління та володіння спадковим майном та відповідно спадщина була прийнята ними в рівних частках, а тому [PERSON] та його мати [PERSON] фактично успадкували 1/2 частину квартири, яка належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, та відповідно має бути розподілена між спадкоємцями в рівних частках тобто по 1/4 частині квартири кожному. У вказаному судовому рішенні зазначено, що враховуючи обставини, які встановлені судом стосовно належності вказаної квартири в рівних частках обом членам подружжя, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належала на праві власності 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Таким чином суд визнав за [PERSON] , в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . При розгляді матеріалів даної справи суд зважає, що обставини, які мають значення для розгляду даної справи встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, а тому на підставі норм ст. 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають. Отже право власності на 1/4 квартири [ADDRESS] , визнано за [PERSON] на підставі рішення суду, що набрало законної сили, а тому вказана обставина додатковому доказуванню не підлягає. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним 3/4 частини квартири, а також усієї земельної ділянки, яка належала [PERSON] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як встановлено судом вище, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті їх матері [PERSON] , першої черги. Таким чином при розподілу спадкового майна спадкоємці однієї черги мають рівні права щодо розподілу спадщини та отримання рівних часток у ній. Нормами ч. 1 ст. 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Отже спадкове майно між спадкоємцями однієї черги має бути поділено порівну. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 07.08.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської нотаріальної контори Сахно В.І., зареєстрованого в реєстрі за №3886, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Вказаним вище рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.11.2018 року за [PERSON] визнано 1/4 частину вказаної квартири, частки якої у розмірі 1/2 батькові [PERSON] , [PERSON] . Отже після смерті [PERSON] залишилася не успадкована частка квартири у розмірі 3/4. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №111039518 від 18.01.2018 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,7421 га, яка розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Суд зважає, що факт належності вказаної земельної ділянки померлій [PERSON] не заперечується та не оспорюється жодною із сторін. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином вказане спадкове майно має бути розподілено порівну між спадкоємцями однієї черги. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з копії спадкової справи №89/2017, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини. Окрім того вказаним вище рішенням суду від 22.11.2018 року було доведено, що [PERSON] після смерті своєї матері продовжував користуватися її майном, а тому, в розумінні ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті своєї матері прийняв. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] , а тому мають право на отримання спадщини у рівних частках. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги сторін задоволені частково, а судовий збір останніми сплачений в мінімальному розмірі, тому суд приходить до висновку про залишення судових витрат за сторонами та відсутність підстав для стягнення їх на користь один одного. На підставі зазначеного та

Outcome: partial