Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, відповідно до якого просив: - визначити суму матеріальної і моральної шкоди; - визнати за ним право володіння частиною майна в квартирі, яку отримала його мати, а саме кімнатою 16м2; \~ \~ \~ \~- зобовязати квартиронаймачів [PERSON] та [PERSON] зареєструвати його за адресою: [ADDRESS]; \~ \~ \~ \~- прийняти рішення про примусовий обмін приміщення (квартири) за адресою: [ADDRESS] на приміщення в різних будинках (квартирах); - зобовязати відповідачів відшкодувати йому матеріальну і моральну шкоду солідарно. Під час розгляду справи 10.11.2015 року померла [PERSON], що була відповідачем у даній справі (а.с. 79). Ухвалою суду від 22.03.2016 року справу було зупинено до встановлення правонаступників після смерті [PERSON], яка померла 22.03.2016 року (а.с. 89). Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44640881 від 02.08.2016 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44640885 від 02.08.2016 року правонаступників після смерті [PERSON], яка померла 22.03.2016 року не встановлено, за їх відсутності відповідач предявив вимоги до осіб, які проживають у спірному житловому приміщенні квартира № 108, що розташована в м. Кіровограді по пров. Ковалівському, 13 (а.с. 121, 122, 123, 131). Ухвалою суду від 31.08.2016 року на задоволення клопотання позивача замінено відповідача [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] (а.с. 133). На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] отримала від держави житло в м. Кіровограді за адресою: [ADDRESS]. 04.06.2012 року рішенням суду позивачу відмовлено в користуванні кімнатою 16 м2 за вище вказаною адресою. Матеріальну і моральну шкоду обґрунтовує тим, що його сестра [PERSON] знищила його майно, залишила в літній одежі та погрожувала вбити його, в звязку з цим він має статус бездомного, без реєстрації, мешкає в гаражі. Вважає, що розмір матеріальної шкоди становить 40\~000грн., оскільки в цю суму оцінює речі, які не має можливості забрати із квартири в якій мешкають відповідачі, а моральної 60\~000грн. (а.с.11-16, 32-33). Крім того, зазначив, що [PERSON] на підставі угоди від 10.10.2011 року зобовязаний був захищати права позивача. Проте, протягом строку цієї угоди відповідачем заподіяно йому майнову та моральну шкоду, що підтверджується рішеннями Верховного Суду України і Європейського суду з прав людини, оскільки ним не здійснено на належному рівні його права та інтереси. Ухвалою суду від 26.12.2016 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: КП «ЖЕО № 1» КМР» та Кіровоградська міська рада про визнання права власності, відшкодування матеріальної і морально шкоди в частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди [PERSON] [PERSON] [PERSON] - закрито. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та письмових поясненнях (а.с. 32-33). Відповідачі в судове засідання не зявились про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не відомо. 31.08.2016 року до розгляду у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: КП «ЖЕО № 1» КМР» та Кіровоградську міську раду (а.с. 134). Представник третіх осіб в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомленні належним чином, про причини неявки суду не відомо. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи № 2-5260/11, н/п 2/1109/635/2012, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що ордером №1034 від 08.07.1976 року виданого на імя [PERSON] надано право на \~зайняття 3 кімнат загальною площею 36,83 кв.м в квартирі [ADDRESS], ордер видано на підставі рішення виконкому міської Ради депутатів трудящих від 01.06.1976 року № 869. Відповідно до ордеру до складу сім»ї входили [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] дочка. 27.09.1989 року з \~квартири був виписаний позивач, що підтверджується картками ф.16 та ф.17 по квартирі №108, житлового будинку №13 по провулку Ковалевському \~у м. Кіровограді. (а.с.114, цивільна справа № 2-5260/11, н/п 2/1109/635/2012). 16.07.1996 року [PERSON] померла та 24.07.2008 року помер [PERSON] (а.с. 8, 106, цивільна справа № 2-5260/11, н/п 2/1109/635/2012). В квартирі залишилась проживати [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON]\~(а.с.112, цивільна справа № 2-5260/11, н/п 2/1109/635/2012) Згідно даних паспорта позивача 3.06.1994 року він прописався у гуртожитку цукрозаводу в м. Мала Виска та 10.09.2011 року знятий з реєстрації у звязку із знищенням гуртожитку(а.с.5,143, цивільна справа № 2-5260/11, н/п 2/1109/635/2012). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2012 року у задоволенні позову [PERSON]\~\~відмовлено в повному обсязі, з підстав того, що за приписами ч. 2 ст. 107 ЖК України \~та \~п. 11 роз'яснень \~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від \~12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Трудовою книжкою позивача та пропискою у паспорті підтверджено, що він одночасно був прописаним та працював у м. Мала Виска Маловисківського району Кіровоградської області. Таким чином, за вищенаведеної норми закону позивач втратив право користування спірною квартирою №108, розташованої \~у будинку 13 по провулку Ковалевському у м. Кіровограді, відтак суд у задоволенні позову відмовив в повному обсязі. Проживання позивача час від часу у зазначеній квартирі, а в подальшому і постійне його проживання не створило для нього \~жодних правових наслідків.(а.с. 148-150,цивільна справа № 2-5260/11, н/п 2/1109/635/2012). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 05.09.2012 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2012 року залишено без змін (а.с. 206-208, цивільна справа № 2-5260/11, н/п 2/1109/635/2012) За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сини, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Обставини за яких просить позивач вселити його не змінились, нових обставин за яких позивач мав би право на вселення не має, тому підстави для задоволення вимоги про визнати за ним право володіння частиною майна в квартирі, яку отримала його мати, а саме кімнатою 16м2, відсутні. Таким чином, відсутні і підстави зобовязання відповідачів [PERSON] та [PERSON] зареєструвати його за адресою: [ADDRESS] та примусити їх обміняти приміщення (квартири) за адресою: [ADDRESS] на приміщення в різних будинках (квартирах), як за відсутності правових підстав, так і недоведеності перед судом. Щодо вимог про відшкодування з відповідачів [PERSON] 40000 грн. за відсутність можливості доступу до майна зображеного на фотознімках (а.с. 11-16), то на обґрунтування даної вимоги позивач посилався на заяву адресовану до начальника Кіровського районного відділу міліції у 2012 році (а.с. 18-19). На питання суду щодо наслідків розгляду цієї заяви вказав, що цим питанням займався [PERSON], а він не знає, про наслідки розгляду. Перед судом не доведено, що позивач має перешкоди в отриманні належного йому майна, не надано докази знищення цього майна, та як наслідок відсутня оцінка його вартості. У зазначеній вимозі суд відмовляє за недоведеності. Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки протиправні дії відповідачів не доведені, підстав відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000грн. не має, тим паче, що цю шкоду він повязує із померлою людиною. Відтак у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. На підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю наявного права у позивача на користування спірним житловим приміщенням, наявності перешкод в отриманні належного йому майна, майна, доказів його пошкодження, або знищення та вартості. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням цієї норми та того, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачеві не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed