Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якому посилався на те, що з 10 травня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час спільного шлюбу [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. На теперішній час фактично сімейні відносини припинені у зв'язку з відсутністю порозуміння між ними та різними поглядами на подальше сімейне життя. Збереження шлюбу з відповідачем та примирення вважає неможливим, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. У зв'язку з цим просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, також просив не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 10 травня 2008 року [PERSON], [INFO], перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 10 травня 2008 року, актовий запис № 155. Під час спільного шлюбу [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 18 вересня 2008 року, актовий запис № 1190. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв'язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім'ї неможливі, і шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У той же час, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. У справі, яка є предметом розгляду, спір з приводу проживання дитини між сторонами відсутній, такі узгодили, що дитина залишається проживати із матір'ю, тому вимоги в цій частині задоволенні не підлягають, що за своїм змістом відповідає положенням статті 160 СК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 160 СК України,

Outcome: partial