Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив змінити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2012 з 25% від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що із позивачем мають сина 2011 року народження, на утримання якого сплачує аліменти. Зазначає, що його сімейний стан змінився, він одружився вдруге 04.10.2013 та [INFO] від шлюбу народилась донька [PERSON] . Крім того, погіршився його стан здоров`я, із-за цього він не може працевлаштуватися на роботу з хорошою зарплатою. Проживає у будинку своїх батьків. Разом із його родиною проживає син дружини від попереднього шлюбу. Відповідач надала суду відзив, в якому зазначила, що позивач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в 2013 році звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про нього як про батька дитини з актового запису про батьківство. В січні 2014 року позивач звернувся до опікунської ради про встановлення порядку участі у вихованні дитини. Рішенням опікунської ради визначений порядок зустрічей, але з спілкуватися з дитиною позивач припинив у листопаді 2017 року. У листопаді 2015 позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та зміну способу стягнення на 400 грн щомісячно, в обґрунтування посилався на зміну матеріального та сімейного стану, але рішенням суду у задоволенні позову відмовлено. Синові поставлений діагноз хронічного тиреоідиту, дифузний зоб, кіста правої долі щитоподібної залози. Син постійно перебуває на медичних препаратах в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що спричиняє дане захворювання. Зауважила на тому, що працює медичною сестрою та отримує мінімальну заробітну плату, вихованням та лікуванням сина займається самостійно. Розмір аліментів, які сплачує позивач становить 1051 грн щомісячно, яких не вистачає на придбання одягу, взуття, предметів гігієни, іграшок, книжок, спортивного знаряддя, виховання, лікування та харчування дитини. Всі інші витрати несе вона самостійно. Просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гостішева В.В. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в ньому. Просила задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, суду пояснила, що самостійно виховує дитину, забезпечує їй належний рівень життя. Відповідач не надав доказів того, що його матеріальний стан змінився, довідка про те, що він отримав один місяць 2000 грн доходу не свідчить про зміну матеріального стану. Стан здоров`я також не змінився, оскільки зазначений діагноз йому поставлений ще у 2000 році, доказів, що він погіршився позивач не надав. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2010 з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 25 % від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Станом на 01.03.2020 позивач мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 1538,57 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем. З цього ж розрахунку вбачається, що розмір аліментів, який позивач сплачує щомісячно у період з квітня 2019 по лютий 2020 становить приблизно1090 грн. Ухвалою суду від 23.08.2013 позовна заяв [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини залишена без розгляду. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 19.03.2014 [PERSON] визначили порядок участі у вихованні дитини. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2015 [PERSON] відмовлено у зміні розміру та способу сплати аліментів. З характеристик дитини, наданих навчальним закладом вбачається, що вихованням дитини займається мати, бабуся та дідусь, батько не відвідував навчальний заклад, поведінкою сина не цікавиться. [PERSON] має діагноз ЕХО-ознаки хронічного тиреоідиту, диффузного зобу. Позивачем надані довідки від 16.03.2020 про те, що він знаходиться на «Д»- обліку у ЛОР лікаря. Крім того надана довідка про те, що позивач у 2000 році проходив лікування в лор відділенні Кіровоградської обласної лікарні. На даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу має дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивачем надані довідки про доходи, з яких вбачається, що з 01.09.2018 по 28.02.2019 працював сторожем та отримав доход 24807 грн та в липні 2020, працюючи механіком у ФОП отримав 2361,50 грн. Відповідач суду повідомила, що працює медичною сестрою в лікарні та має мінімальну заробітну плату, нерухомого та рухомого майна немає, інших доходів немає. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків чи дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки аліменти - це кошти, спрямовані саме на утримання дитини, розмір яких повинен бути достатнім для цього, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, діти сторін будуть захищеними та будуть отримувати належне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов, які мають бути доведені в суді належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач, зазначає, що підставами для зменшення розміру аліментів є народження дитини в іншому шлюбі, зміна матеріального стану та стану здоров`я. Позивач надав довідки, що має діагноз хронічний 2-х сторонній перфоративний середній отіт та перебуває на Д обліку у ЛОР лікаря. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 2000 року має зазначені проблеми із здоров`ям. Зазначені довідки та копії чеків на придбання медичних препаратів та приладдя не доводять те, що він немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Доказів того, що стан здоров`я позивача погіршився настільки, що призводить до неможливості працевлаштуватися та належним чином приймати участь у утриманні своєї дитини, суду не надано. Син позивача має захворювання щитовидної залози та потребує постійного лікування та обстеження, на що необхідні значні кошти. З моменту присудження аліментів на дитину син підріс і витрати на її утримання значно збільшилися, а матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина, не поліпшилося. Зміна сімейного стану та народження дитини у позивача в іншому шлюбі, не можу бути самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки всі діти, незалежно від того, в яких стосунках та з ким знаходились батьки на момент їх народження, мають рівні права на гідне утримання, яке забезпечить їм гармонійний та повноцінний розвиток. Не можливо за рахунок забезпечення однієї дитини, погрішити матеріальне забезпечення іншої дитини, яка не проживає з платником аліментів. Наявність у дружини позивача дитини від іншого шлюбу, яка проживає разом із позивачем, взагалі не може бути прийнята судом до уваги, оскільки у цієї дитини є батьки, які зобов`язані її утримувати. Утримання цієї дитини позивачем, це його добровільний вчинок та тільки підтверджує те, що матеріальний стан позивача, надає йому можливість це робити. Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, розмір яких він просить зменшити, щоб можливо було зробити висновок суду про його погіршення. Пояснення представника позивача про те, що останній працевлаштувався на нову роботу та отримав лише зарплату за один місяць, не є підтвердженням погіршення його матеріального стану. За таких обставин суд позбавлений можливості оцінити матеріальне становище позивача та дійти об`єктивного висновку про його зміни, в разі їх наявності. Враховуючи вищевикладене, та насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дитини не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище останнього, а обставини, наведені ним, щодо обґрунтування заявлених вимог не свідчать про необхідність зміни присуджених аліментів в сторону їх зменшення, а тому у задоволенні позову відмовляє. Судові витрати лишити по фактично понесеними позивачем. На підставі ст. 192 СК України,

Outcome: dismissed