Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» виконати в натурі зобов'язання за договором №КР/6/234 від 13.02.2014р., а саме: передати йому право власності на квартиру [NUMBER] площею 41,09 м.кв., розташовану на 18 поверсі будинку за будівельною адресою [ADDRESS]), стягнути з відповідача 184270,46 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2012р. між [PERSON] та ТОВ «Капітал Ріелті» було укладено договір №КР/7/068 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого продавець ТОВ «Капітал Ріелті» продавало покупцеві майнові права на об'єкт нерухомості, а саме: квартиру будівельний номер [NUMBER] площею 36,5 кв.м. на 10-му поверсі будинку за будівельною адресою [ADDRESS] На виконання своїх зобов'язань за договором покупець сплатив обумовлену договором ціну, що підтверджується квитанціями про оплату №248 від 20.11.2012р. на суму 191250,00 грн. та №255 від 27.11.2012р. на суму 46 000,00 грн., всього 237250,00 грн. 13.02.2014 р. сторони дійшли згоди про заміну об'єкту інвестування, розірвали договір №КР/7/068 від 14.11.2012р, та уклали новий договір №КР/6/234 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого продавець ТОВ «Капітал Ріелті» продавало покупцеві майнові права на об'єкт нерухомості, а саме квартиру будівельний номер [NUMBER] площею 41,09 кв.м. на 18-му поверсі будинку за будівельною адресою [ADDRESS] При цьому, кошти, що були раніше сплачені покупцем за договором №КР/7/068 від 14.11.2012р. в сумі 237250,00 грн. були зараховані в оплату 36,5 кв.м.. по новому договору №КР/6/234 від 13.02.2014р., по ціні, що діяла в момент оплати у 2012 році, а решту площі об'єкту інвестування в розмірі 4,59 кв.м., покупець зобов'язався доплатити по ціні 8300,00 грн. за кв.м., що було визначено умовами п.п. 4.1 - 4.3 Договору, та п.п. 1-3 Додаткової угоди №1 від 12.02.2014р. до договору №КР/7/068 від 14.11.2012р. На виконання зобов'язань за Договором №КР/6/234 від 13.02.2014р. щодо оплати різниці збільшеної площі об'єкту інвестування покупець здійснив доплату в розмірі 38097,00 грн. Таким чином, обов'язки покупця щодо оплати були виконані належним чином в повному обсязі відповідно до умов договору. В подальшому, відповідно до умов додаткової угоди від 07.07.2014р. до договору №КР/6/234 обов'язки сторони продавця за договором були передані ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД», а згідно з додатковою угодою від 24.10.2015р. до договору №КР/6/234 права і обов'язки покупця переведені на [PERSON] В підтвердження виконання всіх зобов'язань стороною покупця, щодо оплати за договором, відповідачем було видано позивачу довідку №616 від 22.08.2016р. «про фінансування 100% майнових прав об'єкта нерухомості по Договору №КР/6/234 купівлі продажу майнових прав від 13 лютого 2014 року» та запевнено, що об'єкт буде введений в експлуатацію до кінця 2016 року і покупця поінформують додатково про необхідність оформлення акту приймання-передачі квартири після здійснення виготовлення технічного паспорту на квартиру, замовлення на виготовлення якого здійснив відповідач. Відповідач свої зобов'язання у встановлений договором строк не виконав, будинок за будівельною адресою вул. Лохвицька, 6 (попередня поштова адреса б-р Ярослава Гашека, 22) будівництвом не закінчив, в експлуатацію не ввів, право власності на окрему ізольовану однокімнатну квартиру [NUMBER] площею 41,09 кв.м. покупцю не передав. Посилаючись на ст. ст. 1048, 1054, 1057 ЦК України, позивач нарахував відповідачу проценти на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 01.10.2014р. до 11.06.2018р. в розмірі 184270,46 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Додатково зазначив, що по даний час умови договору відповідачем не виконані. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки представника відповідача суд не повідомлено, відзив на позов відповідач не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 28.09.2018 року в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно частини першої пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частини другої статті 509 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Нормою статті627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що 14.11.2012 р. між ТОВ «Капітал Ріелті» та [PERSON] було укладено договір № КР/7/068 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого ТОВ «Капітал Ріелті» продає покупцеві майнові права на об'єкт нерухомості, а саме: квартиру будівельний номер [NUMBER], загальною площею 36,5 кв.м. на 10-му поверсі будинку за будівельною адресою [ADDRESS] (а.с. 10-16). Орієнтовна загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості в день укладання цього договору складає 237250,00грн. (п.4.2. договору). Пунктом 4.3.1. визначений порядок розрахунків за договором, згідно якого покупець вносить в касу підприємства або перераховує на розрахунковий рахунок 84,40% від вартості майнових прав в наступному порядку: 160000,00 грн. в тому числі ПДВ 20% - 26 666,66 грн. по 20 листопада 2012 року. 40250,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 6708,33 грн. по 27.11.2012року. Решту квадратних метрів, а саме 5,69 кв. м. покупець оплачує 30 березня 2013 року включно по поточній ціні, яка буде діяти на момент такої оплати. 12.02.2014 р. між ТОВ «Капітал Ріелті» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору №КР/7/068 купівлі-продажу майнових прав від 14.11.2012 року, за умовами якого сторони за ініціативою покупця розривають з 12 лютого 2014 року договір купівлі-продажу майнових прав №КР/7/068 від 14 листопада 2012 року для складання нового Договору КР/6/234 від 13 лютого 2014 р., а саме на 1-но кімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 41,09 кв.м., поверх 18, по [ADDRESS] з доплатою метрів 8300 грн/м.кв. (а.с. 17). Відповідно пунктів 2, 3 Додаткової угоди №1 до договору №КР/7/068 купівлі-продажу майнових прав від 12.02.2014р., на момент підписання заяви про розірвання Договору та зміну об'єкту нерухомості сума у розмірі 237250,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 39541,70 коп. зараховується на Договір КР/6/234 від 13 лютого 2014 р. купівлі-продажу майнових прав, а саме на 1-но кімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 41,09 кв.м., поверх 18, по [ADDRESS]) по ціні квадратного метру, що була встановлена продавцем на день оплати, закріплено 36,5 кв.м. Різницю квадратних метрів, а саме 4,59 кв.м. Покупець вносить доплату на різницю квадратних метрів за поточною ціною 8300 грн/м.кв. по введення в експлуатацію. 13.02.2014 р. між ТОВ «Капітал Ріелті» та [PERSON] було укладено договір № КР/6/234 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого продавець ТОВ «Капітал Ріелті» продає покупцеві майнові права на об'єкт нерухомості, а саме: квартиру будівельний номер [NUMBER], загальною площею 41,09 кв.м. на 18-му поверсі будинку за будівельною адресою [ADDRESS] (а.с. 18-24). Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору № КР/6/234 купівлі-продажу майнових прав від 13.02.2014р., майнові права на об'єкт нерухомості за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на об'єкт нерухомості. Акт підписується сторонами після введення об'єкту нерухомості в експлуатацію. Право власності на майнові права переходить від продавця до покупця після підписання Акту прийому-передачі майнових прав на об'єкт нерухомості, для підписання якого та отримання інших документів покупець має з'явитися до продавця протягом 3-х днів з моменту отримання відповідного повідомлення. 07.07.2014 р. між ТОВ «Капітал Ріелті», [PERSON] та ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» було укладено додаткову угоду про заміну сторони у зобов'язанні до Договору купівлі-продажу майнових прав № КР/6/234, за умовами якого сторону продавця ТОВ «Капітал Ріелті» за договором №КР/6/234 купівлі-продажу майнових прав укладеного 13.02.2014р. між ТОВ «Капітал Ріелті» та [PERSON] замінено на ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» (а.с. 25-26). Пунктом 5.3.1.2. договору № КР/6/234 купівлі продажу майнових прав від 13.02.2014 року визначено, що покупець має право уступити (відступити) право вимоги та свої зобов'язання на об'єкт нерухомості на користь третьої особи. Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 24.10.2015р. між ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД», [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду про переведення прав та обов'язків за Договором № КР/6/234 від 13.02.2014р. купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» погодився, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв на себе права і обов'язки, що належать покупцю, і стає покупцем за основним договором, укладеним між покупцем та продавцем (а.с.27). Відповідно до довідки про фінансування 100% майнових прав Об'єкта нерухомості по Договору №КР/6/234 купівлі продажу майнових прав від 13.02.2014 р., виданої ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» 22.08.2016 р. за вих. № 616, [PERSON] відповідно до умов Договору сплатив продавцю грошові кошти у розмірі 275 347,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 45 891,17 грн., що складає 100 відсотків вартості майнових прав об'єкта нерухомості за будівельною адресою: [ADDRESS] (а.с. 29). Як встановлено судом, покупцем договірні зобов'язання в частині здійснення розрахунків виконано в повному обсязі, укладений між сторонами договір є чинним, в установленому законодавством порядку сторонами не оспорювався. Договір - це домовленість щодо встановлення, зміни або припинення зобов'язання як правовідношення. Предметом договору є зобов'язання, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном, як особливим об'єктом згідно із ст. 190 Кодексу вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Майнові права визначаються як суб'єктивні права учасників цивільних правовідносин, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей та обміну речей, робіт, послуг. Майнові права виникають з юридичних фактів, передбачених ЦК України, іншими актами законодавства. За будь-якими договором про передавання речі боржник має передати річ, а кредитор має право вимоги передавання такої речі, яке є майновим. За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 ЦК України). Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України). До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (стаття 182 частина перша ЦК України). Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. За змістом статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права особа (фізична або юридична), яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як об'єкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Вирішуючи питання про законність набуття права власності на об'єкти нерухомого майна, за положенням статті 376 ЦК України треба враховувати те, що право власності на нерухоме майно може бути визнано за особою лише за умови, що таке будівництво не є самочинним у розумінні статті 376 ЦК України та статті 38 Закону України «Про містобудівну діяльність». Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-135цс14 від 05.11.2014 р. Відповідно до частини 2 статті 656 ЦК України, майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. Цивільним кодексом не заборонено здійснювати купівлю-продаж майнових прав на об'єкти житлового будівництва, що дає достатні підстави вважати таке їх відчуження правомірним, та таким, що не суперечить частині 3 статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність». Операція купівлі-продажу майнових прав або права вимоги, що виникають у забудовника за договором генерального будівельного підряду не є інвестуванням будівництва, а є операцією з придбання майнового права. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» виникли відносини на підставі Договору №КР/6/234 купівлі-продажу майнових прав від 13.02.2014 року, предметом договірного зобов'язання за цим договором є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів та передавання майна. Матеріальними об'єктами договірних зобов'язань є наприкінці майно і гроші, що їх сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договором, з урахуванням інтересу кожної із сторін та відповідної мети договору. За умовами вищезазначеного договору, його сторони [PERSON] та ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» визначили, що виключно позивач має майнове право на отримання в майбутньому після закінчення будівництва житлового будинку в [ADDRESS], конкретного житла (об'єкту нерухомості) у вигляді квартири, як цілісного майнового об'єкту капітального будівництва, а саме: квартири [NUMBER], загальною площею 41,09 кв.м. на 18-му поверсі. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 зазначеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є як визнання права, так і примусове виконання обов'язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). При цьому особа є вільною у виборі способу захисту свого права, а суд розглядає справи в межах позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON]. правомірно пред'явлено вимоги до ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» про зобов'язання передати у власність позивача майнові права на об'єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] (вул. Лохвицька, 6) в Дніпровському районі міста Києва, на підставі договору №КР/6/234 купівлі-продажу майнових прав від 13.02.2014р., оскільки в межах даного спору доведено факт порушення з боку відповідача ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» договірних зобов'язань в частині передачі покупцю майнових прав на об'єкт нерухомості, що є предметом договору, при цьому суд враховує, що на даний час запланований термін будівництва та здачі об'єкту капітального будівництва в експлуатацію, який погоджений сторонами у п.2.5 Договору - 3 квартал 2014 року, сплинув, додаткових угод, які передбачали зміну умов договору, в тому числі в частині визначення інших строків здачі будинку в експлуатацію, між сторонами не укладено, ці обставини не спростовано відповідачем ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД», який не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог і підтвердження належного виконання зі свого боку договірних зобов'язань. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині вимог до ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» про зобов'язання виконання умов договору є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивної заяви в частині стягнення з ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 184270,46грн., суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині виходячи з наступного. З огляду на вищевказану норму ст. 509 ЦК України, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Позивачем при посиланні на ст. 536 ЦК України не враховано те, що законодавцем наведено вичерпний перелік того, чим встановлюється розмір процентів за користування чужими грошима, і аналогія закону в такому переліку відсутня. Окрім того, зазначені позивачем ст.ст. 1048, 1054, 1057 ЦК України регулюють лише відносини, які виникають з договору позики та кредитні зобов'язання. Предметом договору № КР/6/234 купівлі-продажу майнових прав від 13.02.2014 року є саме майнові права на об'єкт нерухомості, власником яких є [PERSON], при цьому умовами даного правочину не передбачена відповідальність відповідача у виді сплати неустойки та/або іншої відповідальності за невиконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, оскільки спірні правовідносини виникли у процесі виконання договору, вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial