Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно. В обґрунтування заяви заявник зазначав, що в серпні 1990 року [PERSON] приїхав до м. Харкова та зареєструвався за адресою: [ADDRESS] для навчання у Харківському державному університету. 24 серпня 1990 року став на військовий облік у МВС м. Харкова дільниця № 24 та перебував на обліку до 09 вересня 1995 року, 21 березня 2000 року отримав довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру у Комінтернівській податковій інспекції м. Харкова, 22.03.2007 року заявник отримав посвідку на постійне проживання за місцем прописки за адресою: [ADDRESS]. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. В судове засідання заявник не з»явився, направив до суду свого представника, яка підтримала заяву в повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України встановлені випадки у яких суд розглядає справи про встановлення певних юридичних фактів. Згідно вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З відомостей із картки прописки вбачається, що [PERSON], [INFO] (українець) прибув до м. Харкова в серпні 1990 року для навчання у Харківському державному університеті. Зареєструвався та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). 24 серпня 1990 року [PERSON] став на військовий облік у МВС м. Харкова, дільниця № 25 та перебував на обліку до 09 вересня 1995 року (а.с. 9). Крім того, з матеріалі справи вбачається, що 05 квітня 2000 року [PERSON] отримав довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру у Державній податковій інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова (а.с. 7). 22 березня 2007 року [PERSON] отримав посвідку на постійне проживання серії [NUMBER] за місцем прописки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадяни на колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. З огляду на вищезазначене, факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року включно знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved