Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] та виділити йому кімнату (4) 9,00 кв.м., а нежитлові приміщення: кухня (2) площею 9,30 кв.м., ванна кімната (5) площею 2,5 кв.м., туалет (6) площею 1,4 кв.м., коридор (1) площею 11,5 кв.м. залишити в спільному користуванні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 29.09.1990 року він разом з відповідачем [PERSON] , перебували у шлюбі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] являються доньками позивача та відповідачки [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло 27.10.1999 року Бюро приватизації державного житлового фонду квартира [ADDRESS] належить на праві сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За час перебування у шлюбі вказане житло використовувалось ними за взаємною згодою, без фактичного поділу чи визначення порядку користування. На даний час позивач не має можливості володіти та користуватися квартирою оскільки відповідачка [PERSON] чинить перешкоди у користуванні, а саме не надає доступу до належної йому частини квартири, змінила замки у вхідних дверях. Іншого житла позивач не має, тому просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою, а також виділити йому кімнату (4) площею 9,00 кв.м. В позасудовому порядку вирішити це питання не має можливості, тому позивач і змушений звернутися до суду з даним позовом. Від позивача [PERSON] до суду надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 19.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовну заяву визнали частково, так як вважають що не чинили перешкоди у користуванні майна, та не заперечують проти задоволення позовної заяви в частині виділення позивачу кімнати (4) площею 9,00 кв.м. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача виходячи з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.368, ч. 1-2 ст.369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може -належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Стаття 358 ЦК України визначила, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Виходячи зі змісту положеньст.358 ЦК України, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Матеріалами справи встановлено, що сторонам по справі на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] площею 64,2 кв.м. Право власності зареєстровано в КПП «Інвентаризатор» в книзі 34 номер запису 3753 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 8). Зідно технічного паспорта в квартирі наявні наступні кімнати: коридор (1) площею 11,5 кв.м., кухня (2) площею 9,3 кв.м., житлова кімната (3) площею 17,1 кв.м., житлова кімната (4) площею 9,0 кв.м., ванна (5) площею 2,5 кв.м., туалет (6) площею 1, 4 кв.м., житлова кімната (7) площею 11,9 кв.м., лоджія ( 8) площею 1,5 кв.м. Позивач просить суд виділити йому житлову кімнату (4) площею 9,00 кв.м., а нежитлові приміщення кухня, ванна кімната, туалет, коридор залишити в спільному користування сіпввласників квартири. Власник майна, відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю. Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що відповідачі перешкоджають у праві користування квартирою, не надають ключі від вхідних дверей, іншого житла не має, крім того не має можливості здійснити реєстрацію в квартирі та не надають доступу до майна позивача, яке знаходиться в квартирі. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою та виділити йому житлову кімнату (4) площею 9,00 кв.м., а нежитлові приміщення кухня, ванна кімната, туалет, коридор залишити в спільному користування сіпввласників квартири. На підставі викладеного і

Outcome: approved