Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні домоволодінням. В обґрунтування позову зазначає, що позивачу на праві власності належить домоволодіння по [ADDRESS] . З вересня 2019 року відповідач не проживає за зазначеною адресою, на неодноразові прохання виписатися з домоволодіння відповідач не реагує. Витрати по утриманню будинку несе самостійно позивач. Просить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належним йому домоволодінням, розташованим по [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням, розташованим по [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Сусла І.М. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, проти проведення заочного розгляду по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Клопотань суду не подавав. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач в будинку позивача не проживає більше року. Заслухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2009 р., зареєстрованого в реєстрі за №4-4526, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24635061 від 01.12.2009 р.. та копією договору дарування від 29.05.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за №983, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Саварчуком В.М.. З копії Акту від 05.10.2020 р. вбачається, що [PERSON] , 13.03.2004 р. з вересня 2019 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується копією Довідки №1347/02-23 від 09.10.2020 р. та Листом №111/02-20 від 28.01.2021 р.. Реєстрація відповідача в належному позивачеві на праві власності будинку порушує право позивача на користування, володіння та розпорядження будинком, призводить до неможливості оформлювати субсидію на оплату послуг з опалення та електропостачання будинку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Право члена сім`ї власника жилого будинку (квартири), який не є спів\-власником, на користування цим будинком (квартирою) відповідно до ст. 156 ЖК обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право ко\-ристування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квар\-тирі), якщо вона вийшла зі складу сім`ї останнього і перейшла проживати в інше місце. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивач не створював відповідачу перешкод в проживанні в будинку за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що відповідач добровільно виселився з житлового будинку позивача і переїхав проживати до міста Києва, позов про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням слід задовольнити , а [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved