Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ГУ ДМС України в Одеській області., та просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №7 по пров. Кордонному, 33 в м. Одесі, та шляхом зняття ГУ ДМС України в Одеській області відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що він згідно договору купівлі-продажу №20976 від 22 червня 1997 року є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований та проживає. У зазначеній квартирі також зареєстровані його колишня дружина - [PERSON], а також її діти - [PERSON] та [PERSON], котрі там не мешкають. Також позивач вказує, що у звязку з наявністю прописки відповідачів в квартирі йому доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить його в скрутне матеріальне становище. Тому, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою. [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~\~у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. Від відповідачів до суду повернулись поштові повідомлення з відмітками поштового відділення «адресат вибув». Проте, суд згідно вимог ст. 74 ЦПК України надсилав судові повістки за місцем реєстрації відповідачів, яким згідно відповіді адресного бюро є: [ADDRESS]. Представник ГУ ДМС України в Одеській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №20976 від 22 червня 1997 року, укладеного між [PERSON] та позивачем. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У даній квартирі позивач зареєстрований та постійно мешкає, що вбачається з відповідної довідки-виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію №1807 від 11 серпня 2016 року. Також судом встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані також колишня дружина позивача - [PERSON], а також її діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачі не мешкають за вказаною адресою починаючи з вересня місяця 2014 року, про що свідчить відповідний акт Дільниці №9 КП «ЖКС «Фонтанський» від 15 серпня 2016 року. Посилання позивача, в тому числі, на ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставними, оскільки [PERSON] вищевказана квартира належить на праві приватної власності, яке підлягає судовому захисту в порядку ст. ст. 316-321 ЦК України. У судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачі не проживають в [INFO] з вересня місяця 2014 року, не приймають участі в оплаті за житлово-комунальні послуги та в утриманні вищевказаної квартири, однак зареєстровані за вказаною адресою. Шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний 09 січня 2015 року. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що наявність прописки відповідачів в квартирі позивача порушує його право, як власника, вільно розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги\~\~[PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved