Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 26 квітня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 50 000 гривень. Відповідач зобов'язався повернути указані грошові кошти у строк, передбачений договором. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем було надано позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 50 000 гривень, що на момент позики відповідало 6250 дол. США, а також встановлено кінцевий термін повернення 2 роки з моменту позики , а саме 26 квітня 2015 року. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Проте, відповідач в порушення вищевказаних норм матеріального закону, та прийнятих по договору зобов'язань, у строки обумовлені договором та розпискою позику не повернув. У зв'язку з чим, на момент звернення до суду з вказаним позовом, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої складає 6250 дол. США, що по курсу Національного Банку України на день звернення до суду становить 154988 гривень 78 коп. В розписці передбачено, що відповідач зобов'язується виплачувати проценти за користування коштами в сумі 2500 гривень щомісячно, не пізніше 26 числа поточного місяця. Останній платіж по процентам відповідачкою було проведено в листопаді 2014 року, недоплачені проценти за 5 місяців в суммі 12500 гривень, якщо вважати що кінцевий строк виплати процентів 26 квітня 2015 року. В силу ст.ст. 11, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, в розумінні ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З метою досудового врегулювання даного спору, він неодноразово звертався до відповідача з вимогами добровільно повернути грошові кошти, проте законні вимоги останнього відповідачем було проігноровано. Відтак, змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просить стягнути з [PERSON] на його користь: -154988 (сто п'ятдесят чотири тисячі девять вісімдесят вісім) гривень основного боргу; -12500 (дванадцять тисяч п'ятсот) гривень процентів; -1549 (одна тисяча п'ятсот сорок девять ) гривень 90 копійок судового сбору. В ході судового розгляду справи позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених в ньому підстав та уточнили, вказавши, що в зв'язку з тим, що на момент подачі позову курс долара США становив 2479.8204 за 100 американських доларів а на 22.12.2016 року становить 2642.9366 за 100 американських доларів США сума основного боргу складає 165184 гривеь. Крім того, згідно розписки від 26 квітня 2013 року відповідач повинна була платити по 2500 гривень щомісячно 2 роки, а всього 24 міс. X 2500 гр- 60000 гривень. Всього відповідачем було сплачено позивачу 30 000 гривень. В розписці також було вказано, що за кожен прострочений день відповідач зобов'язується платити позивачу 100 гривень. Станом на 26 грудня 2016 року починаючи з 26 квітня 2015 року(останній день розрахунку) прострочено 610 днів , всього на суму 610 X 100 гр.- 61000 гривень. В результаті неповернення відповідачем боргу він зазнав моральної шкоди, яка виразилася в психічних розладах, порушення звичайного способу життя, проблемах на роботі, в сімейних відносинах Позивач сам став боржником для інших осіб і для того щоб повернути борг вимушений був виїхати за кордон на заробітки грошей, що спричинило йому незручності в житті та погіршення здоров'я від тяжкої праці. Моральну шкоду оцінює в 15000 гривень. Просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]: -165184(сто шістдесят п'ять тисяч сто вісімдесят чотири) гривень боргу по розписці. -30000(тридцять тисяч) гривень процентів. -61000(шістдесят одну тисячу) гривень пені. -15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди. -2712 (дві тисячі сімсот дванадцять) гривень судового збору. [PERSON] пояснив, що відповідачка 3 роки переховується, хотіла позичити гривні, яких в нього не було, і він поміняв 6 000 доларів та позичив їй гривні, а саме 50 тисяч, що відповідало курсу на той час, а ще 250 доларів США в нього на той час не було, тому він добавив гривні зі своєї зарплати. Долари були у його дочки. З 26.04.2013 р. по січень 2014 р. відповідачка щомісячно платила по 2 500 грн., після цього стала уникати зустрічі і не платить. Він звертався з заявою в міліцію. В 2013 році йому повернули 20000 грн. і 30 000 грн. повернули через його брата [PERSON]. Тому уточнив, що відсотки заборгувала не 30 000 грн., а лише 10 000 грн. Моральна шкода виражається в тому, що за 3 роки він посивів, нервувався, не може повернути гроші дочці, змушений був їхати на заробітки, щоб заробити гроші для дочки, виникали сварки в сім'ї. Він мав з відповідачкою розмову, що буде повертати гроші по курсу долара, який буде на момент повернення. Гроші відповідачка повертала через його брата [PERSON], всі питання щодо умов позики та повернення боргу вирішувала з ним. Представник позивача [PERSON] пояснив, що пеню він рахував до моменту подачі позову до 28.12.2016 р. 24.05 2015 року відповідачка заплатила йому ще 30 000 грн., з яких 12 500 грн. він відрахував на погашення заборгованості по сплаті процентів за період з 26.11.2014 р. по 24.06.2015 р. , а залишок в сумі 17 500 грн. відніс на погашення заборгованості по пені, яку порахував наступним чином: 7 місяців по 30 днів =200 днів х 100 грн.=20 000 грн., тобто для повного погашення пені не вистачило ще 2 500 грн. Після закінчення строку договору з квітня до червня, він рахував лише пеню на відсотки по 100 грн. за день. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, [PERSON] пояснила, що вона позичила 50 000 грн. безпосередньо у [PERSON], а розписку він сказав писати на ім'я його брата [PERSON], який навіть не був присутнім при цьому. Визнає 50 000 грн. основного боргу. Кошти вона платила протягом 17 місяців, платила по 2 500 грн. щомісяця, а 5 місяців по 3 000 грн. Гроші вона позичила в 2013 році. Перестала платити з листопада 2014 року. 24.06.2015 р. вона повернула ще 30 000 грн. [PERSON] і взяла в нього розписку. Всього вона сплатила [PERSON] 86 000 грн., позивач намагався зустрітись з нею в м. Вінниці, для того щоб вона повернула розписку, це говорив брат позивача [PERSON]. Вона зараз не працює і згодна виплачувати по 1 000 грн. щомісячно. Моральну шкоду не визнає. Позивач часто в 23-30 дзвонив та погрожував, 2 рази, приїжджав з товаришом і побив її чоловіка. Вона мала згідно розписки протягом 2 років платити відсотки, а через 2 роки повернути борг. Коли платила по 3 000 грн., то змін в розписку не вносила та розписок в [PERSON] не брала. Прострочку до червня 2015 року вона погасила навіть наперід, тепер вона не згодна платити по 100 грн., а кожен день з прострочення боргу, тому що немає такої змоги. В заставу вона передала лише документи, а не саму квартиру. Гроші вона позичала разом з бувшим чоловіком на покупку хати. При написанні розписки курс доллара був 8 грн., вона мала віддати через 2 роки 50 000 грн., по тому курсу, що був на 2013 р., а не ту суму яка буде еквівалентна 6 000 доларів через 2 роки, Суму в доларах їй не пропонували, а пропонували в гривнях і менше ніж 50 000 грн. [PERSON] позичати не хотів. Вона думала, що має повернути 50 000 грн., а не по курсу долара, вона за долари не запитувала і їй не пропонували позику в дол. США, вона не обговорювала питання повернення коштів в разі зміни курсу НБУ, в розписці вона написала про долари під диктовку, оскільки їй терміново були потрібні кошти на придбання будинку. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до розписки від 26.04.2013 р. [PERSON] взяла в борг в [PERSON] 50\~000 грн. строком на 2 роки, зобовязується виплачувати проценти за користування коштами в сумі 2\~500 грн. щомісячно, не пізніше 26 числа поточного місяця. За прострочений день (кожний), зобовязується платити 100 грн., залишає в залог документи на квартиру, яка належить їй згідно технічного паспорта, свідоцтва на право власності. Позичена нею сума грошей дорівнює 6\~250 доларів США, яку вона зобовязується повернути. (а.с. 6). За змістом частини першої ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ст.. 1047 ЦК України). Проте свідок [PERSON] показав, що відповідачка приймала метал в себе вдома, а потім здавала йому в м. Вінницю. Вона в нього просила на розвиток бізнесу грошей. В нього на той час грошей не було і він взяв під свою відповідальність їх в свого брата - [PERSON] 50 000 грн., тому розписку їй сказав написати на ім'я брата. Тіло кредиту відповідачка мала повернути в кінці строку, проценти щомісячно, а пеню за кожен день прострочки по 100 грн., вона запропонувала сама. Кошти на погашення даного боргу в сумі 30 000 грн. одноразово дав її чоловік 24.06.2015 р., про що він, ([PERSON]І.) написав розписку, що кошти прийняв в рахунок погашення процентів. В 2013-2014 р.р. Світлана щомісячно йому сплачувала по 2 500 грн. та кілька разів по 3 000 грн., останній платіж вона провела в листопаді 2014 року, а 24.06.2015 р. вона виплатила ще 30 000 грн. Він неодноразово їздив до неї додому, намагався зустрітись і перерахувати борг та вияснити обставини, коли і як вона погасить решту боргу, але вона уникала зустрічі і не відповідала на телефонні дзвінки. Він спочатку шукав її сам, а потів брав з собою брата, так як гроші було його. За період з 26.04.2013 р. по 26.11.2014 р. відповідачка заплатила йому 47 500 грн., а в червні 2015 року проплатила ще 30 000 грн., тобто вони до 26.04.2015 р. відрахували з 30.000 грн. на погашення боргу за проценти, 12 500 зарахували на погашення процентів, а решту боргу суми він став нараховувати як пеню по 100 грн. за кожен день прострочки. Його заінтересованості в цій позиці не було, він їй допомагав я добрий знайомий. Згідно ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Таким чином при вирішенні спору суд зобов»язаний з»ясувати чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача і які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Як вбачається з показань свідка пояснень відповідачки та не заперечується позивачем договір позики фактично було укладено між [PERSON], який приймав участь у справі як свідок та відповідачкою, і саме між ними визначались умови договору щодо предмету договору, строків повернення боргу, плати за користування грошовими коштами, наслідків невиконання зобовязань. Тобто відповідачка фактично позичала грошові кошти та брала на себе зобовязання щодо виконання умов договору перед свідком [PERSON], отже договору позики між сторонами фактично не було. Заміна позивача у цивільній справі чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена. Пояснення свідка щодо отримання даних грошових коштів у позивача не свідчить про отримання відповідачем даної позики у позивача. Правовідносини щодо позики грошових коштів свідка у позивача не є предметом даного позову. Відмова в задоволенні позову позивача [PERSON] не перешкоджає зверненню з таким позовом свідка [PERSON]

Outcome: dismissed