Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області та згідно до погосподарської книги № 4 особовий рахунок 335 житловий будинок № 17 по вулиці О. Рудика в с. Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області відносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15 квітня 1991 року склад двору слідуючий: [PERSON] та позивач [PERSON]. Отже позивач являється власнком 1/2 частини будинку, однак за відсутності правовстановлюючіх документів як на будинок так і на земельну ділянку, на якій знаходиться даний будинок не має змоги оформити своє право. 25.02.2012 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.05.2012 року серія 1-АМ № 239756 . Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями розташованого по вулиці О. Рудика, 17 в селі Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, та земельна ділянка (пай) площею 2.21 гектарів, розташована на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю І-ВН № 014715, виданого головою [PERSON] сільської ради 28.12.2001 року. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, вчасно звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю отримав відмову нотаріуса в оформленні спадщини. Тому [PERSON] змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на 5/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по с.Четвертинівка, вул.О.Рудика, 17, Тростянецького району Вінницької області та визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,21га, розташованої на території [PERSON] сільської ради. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, не заперечують проти визнання права власності на частину житлового будинку та частину земельної ділянки за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши надану спадкову справу щодо майна померлої [PERSON], визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих\~ відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2\~ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ №239756, виданого 17.05.2012 року та зареєстрованого виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 25.02.2012 року(а.с.11). Родинний звязок позивача з померлою [PERSON] підтверджено копією свідоцтва про народження позивача серії І-АМ №019846 від 15.01.1997 року, де в графі мати значиться [PERSON](а.с.8). В подальшому мати змінила прізвище на [PERSON] в звязку з одруженням(а.с.10). Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради встановлено, що згідно погосподарської книги №4 особовий рахунок 335, житловий будинок по вул.О.Рудика в с.Четвертинівка Тростянецького району відносився до групи колгоспних дворів, головою якого була [PERSON], членами [PERSON] Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тобто позивач [PERSON] має право на 1/2 частину даного житлового будинку з погосподарськими спорудами, однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити дане право іншим шляхом. Згідно відповіді №617 від 22.08.2016 року КП «Тульчинське МБТІ» повідомляє, що згідно архівних даних, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, с. Четвертинівка, вул.О.Рудика, 17 зареєстровано за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 424 від 17.04.1991 року виданого згідно рішення виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів № 19 від 20.02.1986 року та рішення Тростянецької районної ради народних депутатів від 27.02.1986 року № 57, проте вищевказані документи втрачені. З оглянутої спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що спадкоємцем до майна померлої по заповіту являється відповідач по справі [PERSON], який вчасно звернувся до нотконтори з відповідною заявою. Згідно наданого заповіту від 17.01.2000 року мати [PERSON] дійсно заповіла житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] Крім відповідача, спадкоємцем за законом щодо майна померлої являється позивач [PERSON], який вчасно звернувся до нотаріальної контори, даний факт також підтверджено відповіддю Тростянецької нотаріальної контори в якій зазначено, що [PERSON] являється спадкоємцем 1/4 частини спадкового майна після смерті [PERSON]О.(а.с.28). Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.04.2016 року, яке залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06.07.2016 року в позові [PERSON] про усунення від права на спадкування після смерті матері [PERSON] [PERSON] відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили, а отже відповідно до ст.61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Тобто на даний час позивач [PERSON] дійсно має право на 1/4 частину після смерті матері [PERSON] До складу спадкового майна входить 1/2 частини житлового будинку по вул.О.Рудика с.Четвертинівка Тростянецького району та земельна ділянка площею 2,21га, розташована на території [PERSON] сільської ради. Згідно технічного паспорту, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований вул.О.Рудика с.Четвертинівка, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 76,9кв.м., житловою площею 39,4кв.м., допоміжною площею 37,5кв.м.(а.с.18-20). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вул.О.Рудика,17, с.Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до\~ст.\~ 9 Конституції України \~є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини\~у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін в одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН № 014715 від 28.12.2001 року [PERSON] належала земельна ділянка (пай) площею 2.21 гектарів, розташована на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області(а.с.24). З відповіді на адвокатський запит виданої відділом Держгеокадастру у Тростянецькому районі вбачається, що по [PERSON] сільській раді середній розмір земельної частки (паю) складає 2.61 ум. кад. га і середня грошова оцінка якого станом на 01.01.2016 року становить 17 611,66 грн(а.с.26). Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності ма земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, дослідивши матеріали справи, Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що встановлені в судовому засіданні факти дають підстави вважати, що позивач\~\~правомірно набув право на 1/2 частину житлового будинку з погосподарськими спорудами як член колгоспного двору, та на 1/4 частину в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], тому у відповідності до\~\~ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 5/8 частин житлового будинку з погосподарськими спорудами та 1/4 частину земельної ділянки, розташованої на території [PERSON] сільської ради. На підставі наведеного та

Outcome: approved