Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій вказав, що 27.12.1994 р. ним було отримано державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю. В державному акті на право приватної власності на землю допущено помилку, а саме замість прізвища « [PERSON] », як записано в паспорті заявника, зазначено прізвище « [PERSON] ». Заявник звернувся до Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області з заявою про виправлення державного акту, про що йому було відмовлено. На підставі викладеного заявник просив суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданого 27 грудня 1994 року. Заявник надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої\~особи Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи не надав. В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим 22.03.2000 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, заявником є « [PERSON] », [INFO] . З копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 27 грудня 1994 року на підставі рішення Кілійської районної Ради народних депутатів від 3 березня 1994 року № 339-ХХІ-19, вбачається, що « [PERSON] » передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,30 га, розташовану на території Кілійської міської ради народних депутатів, для ведення селянського /фермерського/ господарства. Як вбачається з відповіді Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 170/138-19 від 28.02.2019 року на заяву [PERSON] , у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved