Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 22.08.2014 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Спортивна, б. 51-а, м. Ізмаїл Одеської області. Ухвалою суду від 03.11.2015р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 03.11.2015р. на задоволення заяви первісного позивача залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, з урахуванням уточнених позовних вимог, якими просить суд визнати за нею як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 22.08.2014 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Спортивна, б. 51-а, м. Ізмаїл Одеської області. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що існує спір між спадкоємцями. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали позовні вимоги [PERSON] та не заперечували проти їх задоволення, про що до суду були надані також і письмові заяви. Третя особа у судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №614 від 15.07.2010р. [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частка житлового будинку по вул. Спортивна, б. 51 в м. Ізмаїлі Одеської області, що підтверджується, також, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на будинок. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 388127 від 26.08.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 22.08.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Спортивна, б. 51-а, м. Ізмаїл Одеської області. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39591244 від 11.02.2015 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 458556 від 29.11.1974 року(а.с. 36); син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 449006 від 17.11.1983 року(а.с. 9); син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ХГ №719906 (а.с.61). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач спадщину прийняла фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено прибудинковою книгою (а.с. 38-40). Згідно із ч.1, ч.5 ст.1273 спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. 5. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Як встановлено судом, інші спадкоємці за законом - [PERSON], [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, що також було підтверджено їх представниками у судовому засіданні. Крім того, у матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] до нотаріуса, в якій остання зазначає, що вона не є родичем померлого [PERSON], на спадщину не претендує. У нотаріальному порядку позивач не змогла оформити своє право на спадщину за законом, у звязку з тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність спору між спадкоємцями. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved