Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним та визнання права власності. В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що 15 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу автомобиля марки CHEVROLET, модель NIVA 21230, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ (УНІВЕРСАЛ), рік випуску 2006, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN-[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований 17.03.2007 року у РЕВ МРВ м. Луганська. На підтвердження укладання угоди було складено відповідну розписку від 15.12.2011 року, яка підтверджує факт передачі позивачем відповідачу коштів за вищевказаний автомобіль у сумі 4000 долларів США, а також на укладення угоди відповідач надав позивачу нотаріально посвідчену довіреність строком на 10 років та передав технічний паспорт і ключи від автомобіля. В розписці від 15.12.2011 року. Відповідач зобовязався перереєструвати автомобіль в Старобільському МРЕВ на позивача за першою вимогою. Не одноразово позивач спілкувався з відповідачем особисто та по телефону, але до цього часу відповідач ухиляється від свого обовязку, позивач зі свого боку виконав всі умови договору купівлі-продажу автомобіля від 15.12.2011 року і вжив всіх необхідних заходів направлених на зобовязання відповідача перереєструвати автомобіль на позивача. Фактично, надана відповідачем довіреність від 15.12.2011 року надає право позивачу від імені відповідача здійснювати цивільно правові угоди та інші дії передбачені довіреністю, але не дає змоги перереєструвати автомобіль на себе. Угода вважається дійсною з моменту передачі речей. Таким чином позивач вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу від 15.12.2011 р. укладений між позивачем та відповідачем підлягає визнанню дійсним, так як між сторонами здійснено реальну угоду купівлі-продажу, про що свідчить розписка про отримання коштів, надана довіреність, факт передачі технічного паспорту та ключів від автомобілю, але всупереч того що відповідач ухилився від нотаріального оформлення купівлі-продажу з позивачем, позивач був позбавлений права оформити право власності на себе. Всупереч досягнутим домовленостям між сторонами, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та на першу вимогу оформити автомобіль за позивачем не здійснив жодної дії. Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також позивачем було з'ясовано, що транспортний засіб перебуває під арештом з 17.04.2012 року, це після того як фактично відбулася угода купівлі-продажу транспортного засобу, а тому не порушує законних прав та інтересів третіх осіб і у свою чергу порушує права позивача, як добросовісного набувача транспортного засобу. У зв'язку з цим, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, та просить суд розглянути справу без його участі. У зв'язку з вищевикладеним, та беручи до уваги, що відповідач цілком визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення, та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved