Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, третя особа: [PERSON] про зняття арешту з квартири, посилаючись на те, що постановою Соснівського відділу ДВС м. Черкаси від 11.07.2017 року накладено арешт на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Арешт на вказану частину квартири було накладено в зв'язку з стягненням з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку на утримання сина [PERSON] [INFO]. Заборгованості по сплаті аліментів не має. Він звернувся до Соснівського відділу ДВС з заявою про зняття арешту з квартири. Листом від 3.08.2018 року ДВС відмовила в знятті арешту з належної йому на праві власності квартири. Тому вимушений звертатись до суду з даним позовом. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах станом на 1.08.2018 року заборгованість відсутня, є переплата в сумі 18828,30 грн. Просить скасувати арешт, який накладений на належну йому квартиру № 48 по вул. канівська, 7 в м. Черкаси. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили суд в позові відмовити, надали суду відзив, який приєднаний до матеріалів справи. Представник Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ в Черкаській області в судовому засіданні посилалися на те, що відповідно до пленуму ВСУ вони не можуть бути відповідачами по даній справі а повинні бути третіми особами. [PERSON] в судовому засіданні підтримувала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, пояснивши що вона також є співвласником спірної квартири. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).\~\~ В судовому засіданні встановлено, що на виконанні Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження № 51603013 відповідно до виконавчого листа № 2/712/1326/16 виданого 04.07.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно. В рамках виконавчого провадження постановою Соснівського відділу ДВС м. Черкаси від 11.07.2017 року накладено арешт на належну [PERSON] на праві власності квартиру [ADDRESS]. Арешт на вказану частину квартири було накладено в зв'язку з стягненням з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку на утримання сина [PERSON] [INFO]. Позивач в судовому засіданні стверджував, що у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Позивач звертався звернувся до Соснівського відділу ДВС з заявою про зняття арешту з квартири. Листом від 03.08.2018 року Соснівський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області повідомив про те, що оскільки на виконанні в Соснівському ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження № 51603013 з виконання виконавчого листа № 2/712/1326/16 від 04.07.2016 року виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21.06.2006 року і до повноліття дитини, а саме: до 03.08.2024 року, то вважають протягом часу на який присуджено стягнення аліментів можливе виникнення обставин, що призведуть до звільнення, зміни місця роботи тощо [PERSON] Факт працевлаштування [PERSON] не є підставою для скасування арешту і не може вважатися забезпеченням виконання рішення в інший спосіб. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів боржника може бути знятий за рішенням суду. відмовила в знятті арешту з належної йому на праві власності квартири. У відповідності до ч. 1\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. За приписами ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно ч.\~4\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~підставами для\~зняття виконавцем\~арешту з\~усього майна\~(коштів)\~боржника або\~його частини\~є: 1)\~отримання виконавцем\~документального підтвердження,\~що рахунок\~боржника має\~спеціальний режим\~використання та/або\~звернення стягнення\~на такі\~кошти заборонено\~законом; 2)\~надходження на\~рахунок органу\~державної виконавчої\~служби,\~рахунок приватного\~виконавця суми\~коштів,\~стягнених з\~боржника (у\~тому числі\~від реалізації\~майна боржника),\~необхідної для\~задоволення вимог\~усіх стягувачів,\~стягнення виконавчого\~збору,\~витрат виконавчого\~провадження та\~штрафів,\~накладених на\~боржника; 3)\~отримання виконавцем\~документів,\~що підтверджують\~про повний\~розрахунок за\~придбане майно\~на електронних\~торгах; 4)\~наявність письмового\~висновку експерта,\~субєкта оціночної\~діяльності -\~субєкта господарювання\~щодо неможливості\~чи недоцільності\~реалізації арештованого\~майна боржника\~у звязку\~із значним\~ступенем його\~зношення,\~пошкодженням; 5)\~відсутність у\~строк до\~10\~робочих днів\~з дня\~отримання повідомлення\~виконавця,\~зазначеного у\~частині\~шостій\~статті 61\~цього Закону,\~письмової заяви\~стягувача про\~його бажання\~залишити за\~собою нереалізоване\~майно; 6)\~отримання виконавцем\~судового рішення\~про скасування\~заходів забезпечення\~позову; 7)\~погашення заборгованості\~із сплати\~періодичних платежів,\~якщо виконання\~рішення може\~бути забезпечено\~в інший\~спосіб,\~ніж звернення\~стягнення на\~майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Частинами першою, другою та четвертою\~ст. 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. В судовому засіданні зясовано, що позивач не згоден з діями державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області стосовно відмови у знятті арешту, однак з скаргою на дії державного виконавця до суду не звертався. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки її діями не було завдано позивачу ніякої матеріальної чи моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи той факт, що позивачем порушений порядок звернення до суду відповідно до цивільно-процесуального кодексу, а тому суд приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Outcome: dismissed