Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що є самотнім, непрацездатним чоловіком похилого віку, страждає на ряд хронічних захворювань, що підтверджується випискою з медичної картки, потребує постійного лікування, не має іншої, ніж відповідач, яка є його донькою, близької людини, яка може допомагати йому та підтримувати матеріально. Єдиним його доходом є пенсія у розмірі 1900 грн., яку він повністю витрачає на оплату комунальних послуг, придбання ліків. Донька [PERSON] є працездатною особою, проте не надає йому жодної допомоги, хоча має таку можливість, в звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на своє утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно. До суду позивач надав заяву в якій просив розглянути справу у свою відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. [PERSON] до суду не зявилась, проте надіслала заперечення на позов в яких зазначила, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності. Після смерті матері позивач пропонувала батькові продати нерухомість у м. Харкові та переїхати жити до неї у м. Одеса, щоб дало змогу піклуватися про нього, проте позивач відмовився від цього. [PERSON] вказує, що відповідач є його єдиною близькою людиною, яка повинна надавати йому допомогу, проте замовчує про існування працездатного сина, до якого жодної вимоги не предявляє. До того ж батька не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги, так як він мешкає у трикімнатній квартирі, 1/4 частину якої придбав у відповідача за 6000 доларів США, тобто має певні накопичення. Дану квартиру він міг би продати і придбати меншу за площею, а на різницю у вартості гідно жити. Крім того, це надасть можливість економити на комунальних послугах. Він є власником гаражу № 60 в гаражному кооперативі «Перемога», який здає в оренду та отримує орендну плату, крім того отримує грошову допомогу від Харківського обласного благодійного єврейського фонду, як вязень німецької окупації. Хвороби, на які посилається позивач, є такими, що відповідають його віку, разом з тим доказів постійних, систематичних витрат на лікування останнім не надано. Отже, батько здатен самостійно забезпечити себе належними умовами життя і не є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач просила врахувати, що вона не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, єдиним джерелом доходу в її сімї є заробітна плата чоловіка, яка складає 3300 грн. на місяць. Дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: той факт, що позивач є батьком відповідача, непрацездатною (за віком) особою, мешкає один у трикімнатній квартирі [ADDRESS], разом з тим має сина [PERSON], [INFO], сторонами не заперечується, отже не підлягає доказуванню, як і той факт, що пенсія позивача станом на квітень 2017 року складала 1900 грн. (а.с. 5, 6). З вказаних підстав твердження [PERSON], що єдиною близькою людиною, яка може надавати йому допомогу, є відповідач, а іншої немає не відповідає дійсності. Розмір пенсії позивача є таким, що перевищує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність, який на момент подання позову складає 1312 грн., а з грудня цього року буде складати 1373 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.08.2017, тобто укладеного за пять днів до звернення [PERSON] до суду з вказаним позовом, останній придбав за 154398,00 грн., що еквівалентно на момент укладення договору 6000 доларів США, 1/4 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 43-46). Крім того, 10.08.2017 [PERSON] в якості дару прийняв у власність 1/4 частину гаражу № 60 у м. Харкові по вул. Світлій, 29-Б в автогаражному кооперативі «Перемога», ставши власником даної нерухомості в цілому (а.с. 39-41, 47-49). Вказані вище обставини, а також ті факти, що [PERSON], будучи пенсіонером та отримуючи пенсію в розмірі 1900 грн. здатен оплатити комунальні послуги одним платежем на суму 2274,03 грн. (а.с. 7) дають суду привід вважати не безпідставними твердження відповідача про наявність у позивача додаткового, крім пенсії, доходу, певних накопичень, а також можливості покращити умови життя власними силами шляхом реалізації наявної нерухомості. Додана позивачем виписка з медичної карти амбулаторного хворого підтверджує наявність певного діагнозу, проте не витрати останнього на лікування (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні донька, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. З погляду на досліджені докази суд не вважає доведеним факт потреби [PERSON] у матеріальній допомозі, отже позов не може бути задоволений.

Outcome: dismissed