Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.03.2005 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління\~ юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №8. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Позивач вказує, що сторони разом не\~проживають з лютого 2017 року, наміру зберегти сім`ю сторони не мають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в сім`ї постійно виникали сварки. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] ; стягнути з відповідача судові витрати. 20 липня 2017 року за клопотанням відповідача судом постановлено ухвалу та сторонам було надано строк на примирення терміном на 6 місяців по 20 січня 2018 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, на примирення не згодний, пояснив, що не бажає проживати однією сім`єю з відповідачем. Через сварки з відповідачем призвався на службу в Збройні сили України, де знаходиться і в даний час. Відповідач в\~ судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить шлюб із позивачем не розривати, вважає що ще можливо зберегти шлюб, пояснила, що ніяких сварок з позивачем у неї не виникали, про що позивач сам собі надумав. Позивач до служби зловживав алкогольними напоями та перебував на її утриманні, однак в даний час, проходить службу та відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, тоді як вона потребує лікування. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у\~ відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 19 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 6). Від спільного проживання сторони дітей\~ не мають. Як вбачається з копії витягу з наказу командира військової частини пп [NUMBER] від 17.03.2017 року №60, позивач з 17 березня 2017 року призначений на посаду курсанта навчальної роти 718 окремого навчального автомобільного батальону 169 навчального гвардійського центру Сухопутних військ ЗСУ (а.с. 23). Згідно з довідки лікарсько-консультативної комісії Голованівської ЦРЛ №351 від 05.07.2017 року та довідки Голованівської ЦРЛ від 05.07.2017 року, відповідач потребує постійного та довготривалого лікування, має діагноз: варикозна хвороба нижніх кінцівок справа ІІ ст., зліва ІІІ ст., ХВН ІІ-ІІІ гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг; потребує постійного прийому гіпотензивних ліків та антикоагулянтів (а.с. 27-28). Відповідно довідки Голованівської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 30.06.2017 року, відповідач 30.06.2017 року перебувала на амбулаторному прийомі у лікаря хірурга, який визначив діагноз: варикозна хвороба нижніх кінцівок; потребує оперативного втручання, консервативного лікування на протязі року (а.с. 29). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з лютого 2017 року. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. Наданий судом сторонам строк на примирення не зберіг сім`ю, оскільки позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Твердження відповідача на те, що позивач не надає їй матеріальної допомоги та на стан її здоров`я, як на підставу своїх заперечень, не може впливати на розірвання шлюбу, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач не надала суду заяву про заміну\~ їй прізвища на дошлюбне, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 640 грн., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (а.с. 1), що підлягає відшкодуванню. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved