Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що з відповідачкою було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якої 09.02.2014 року [PERSON] взяла у [PERSON] в позику гроші в розмірі 4 450,00 грн. до 09 березня 2014 року. У вищевказаний строк вона в порушення своїх зобов'язань позику не повернула. На прохання в добровільному порядку повернути грошові кошти відповідачка ніяк не відреагувала. Тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав, в якому просить стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 4 450,00 грн., компенсаційну плату у розмірі 3% річних у сумі 36,21 грн., інфляційні втрати у сумі 426,50 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідачки, яка була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання та від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивач не заперечує проти такого розгляду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 09.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла в борг у [PERSON] суму в розмірі 4 450,00 грн., терміном на один місяць, до 09 березня 2014 року. Вказаний договір сторонами був оформлений письмово у вигляді розписки відповідачки, в якій зазначені сума грошових коштів взятих нею у борг та строк повернення (а.с. 5). До теперішнього часу відповідачка не виконала свого зобов'язання щодо повернення боргу позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України розписка позичальника є документом, що підтверджує факт укладення договору позики. Нормою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, суд погоджується з розрахунком 3% річних від простроченої суми зобов'язання за договором позики за період з 11.03.2014р. по 17.06.2014р., що становить 36 грн. 21 коп. /а.с.4-5/. Суд погоджується з розрахунком інфляції, сукупний індекс якої 1,096 за період з 11.03.2014р. по 17.06.2014р., сума інфляційних нарахувань становить 426,50 грн.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 61 ЦПК України судом не встановлено. Відповідачка, всупереч процесуального обов'язку, передбаченому ст. 60 ЦПК України, не надала суду ніяких заперечень та доказів того, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству або не відповідають дійсності чи порушують його права, правильність розрахунку відповідачем також не оспорюється. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову та задоволення його у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені /а.с.1/.

Outcome: approved