Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі однієї тисячі гривень кожного місяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 грудня 2016 року. Свої вимоги мотивував тим, що 04 березня 2008 року Полтавським районним судом Полтавської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що починаючи з 09 грудня 2016 року донька [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Заборгованості по аліментам він не має. За таких обставин, оскільки донька фактично проживає з ним, перебуває на його вихованні та утриманні, вважає, що відповідач втратила право на отримання аліментів на утримання дитини. Крім цього, вказує на те, що відповідач з того часу, як дитина почала проживати з ним, тобто з 09 грудня 2016 року, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає і за матеріальне забезпечення доньки вона не турбується. Оскільки відповідач не працює і не має офіційного стабільного заробітку, вважав, що аліменти повинні бути стягнуті в твердій грошовій сумі. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні повідомила про те, що відповідач погоджується з розміром аліментів в сумі 500 гривень щомісячно на утримання дитини, але не визнає позовні вимоги щодо стягнення аліментів за період до моменту подання позовної заяви до суду. Тобто, представник відповідача визнала частково позовні вимоги. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №031512 (а.с.6). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04 березня 2008 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20). Шлюб між сторонами розірваний рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2013 року (а.с.8, 9) Починаючи з 09 грудня 2016 року [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Заборгованості по аліментам відсутня, що підтверджується наявними у справі доказами та не заперечувалось у судовому засіданні сторонами. Згідно із положеннями ч.2 ст.179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. З аналізу положень статей 179, 180 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на імя одержувача аліментів. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на даний час дитина [PERSON], проживає разом із позивачем [PERSON], за адресою: с.Калашники Полтавського району Полтавської області, вул.Центральна,14, що підтверджується довідками виконавчого комітету Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області №95 від 01 березня 2017 року, №617 від 20 жовтня 2017 року та №38 від 23 січня 2017 року (а.с.10-12). За заявою [PERSON] постановою від 15 листопада 2017 року Головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області виконавчий лист №2-314/2008 року від 04 березня 2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої донька [PERSON], [INFO] повернуто стягувачу (а.с.38-40). Відповідно до розяснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 1 статті 273 СК України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. За викладених обставин, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що на даний час дитина [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, оскільки змінилися сімейні обставини платника та одержувача аліментів, приймаючи до уваги думку представника відповідача, яка підтвердила факт проживання дитини разом із батьком та не заперечує проти часткового задоволення позову, суд вважає, що наявні підстави для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, у звязку із чим позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі однієї тисячі гривень кожного місяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 грудня 2016 року, суд виходить з наступного. \~\~\~\~ Як вже встановлено, між сторонами шлюб розірваний, малолітня [PERSON] проживає зі своїм батьком - позивачем по справі, та перебуває на його утриманні, оскільки сторони проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Частиною 1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Така ж правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі за №6-113цс13. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи утриманців у неї немає, і вона спроможна платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, обєктивно оцінюючи матеріальну спроможність сторін, суд вважає вимоги позивача про стягнення на його користь аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі 1000 грн. належно обґрунтованими, а тому, з урахуванням матеріального становища сторін, проживання з позивачем доньки, вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації. При цьому, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь останнього аліментів на утримання дитини за період з 09 грудня 2016 року не можуть судом бути задоволені. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При цьому відповідно до ч.2 вказаної статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Суд приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів в підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів за період з 09 грудня 2016 року, а саме вчинення позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які він не міг отримати у звязку з ухиленням останньої від їх сплати, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial