Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.02.2000 року він уклав шлюб з [PERSON] В період шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2014 року. Цим же рішенням в такому ж розмірі стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . [INFO] . На виконання даного рішення Калинівським районним судом Вінницької області 12.01.2015 року видано виконавчий лист, на підставі якого Калинівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження № 46132632. З моменту набрання рішенням суду законної сили [PERSON] сплачував [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . З грудня 2017 року дочка [PERSON] перестала проживати з матір`ю [PERSON] та почала проживати з бабою та дідом [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . В подальшому дочка [PERSON] стала проживати без реєстрації в м. Калинівка [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та братом [PERSON] Так, [PERSON] не лише неналежно виконує свій обов`язок щодо утримання сина [PERSON] , але й взагалі не бере участь в утриманні доньки [PERSON] , хоча навіть під час стягнення аліментів з [PERSON] обов`язок утримання дитини є спільним і рівним. За таких обставин, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] вже не має законних підстав і підлягає припиненню за рішенням суду та [PERSON] має бути звільнений від стягнення заборгованості, що виникла з 01.12.2017 року, а з дня пред`явлення цього позову з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дочки. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Піпко А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково. Просить припинити стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання дочки [PERSON] не з грудня 2017 року, а з 14.05.2018 року, тобто з того часу, коли дочка почала проживати разом з батьком [PERSON] , а також з цієї дати припинити нарахування заборгованості по несплачених аліментах. В інших частинах позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~ статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, 19.02.2000 року позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] В період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2014 року. Цим же рішенням в такому ж розмірі стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , який на даний час досяг повноліття. На виконання даного рішення Калинівським районним судом Вінницької області 12.01.2015 року видано виконавчий лист, на підставі якого Калинівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження. З моменту набрання рішенням суду законної сили [PERSON] сплачував [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . З грудня 2017 року дочка [PERSON] перестала проживати з матір`ю [PERSON] та почала проживати з бабою та дідом [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . В подальшому дочка [PERSON] стала проживати без реєстрації в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та братом [PERSON] , а саме з 14.05.2018 року, що не заперечується\~ сторонами в судовому засіданні. Також дані обставини підтверджуються показами в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] донька сторін [PERSON] . досягла 14 років та згідно ч. 3 ст. 160 CK України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати аліментів, за наявності обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Обставинами, що мають істотне значення в даному випадку є те, що з 14 травня 2018 року донька [PERSON] не проживає разом з відповідачкою [PERSON] , а проживає з позивачем [PERSON] , тому з цього часу по набрання рішенням суду у даній справі законної сили позивач [PERSON] підлягає звільненню від обов`язку сплати заборгованості по аліментам з одночасним припиненням їх стягнення. Що спростовує доводи позивача [PERSON] та його представника адвоката Піпко А.М., що дочка [PERSON] \~ не проживає з відповідачкою [PERSON] з грудня 2017 року. Враховуючи те, що неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (Правова позиція ВСУ від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17). Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення [NUMBER] від 18.04.2018 року позивачка є інвалідом II групи. Тому в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення судового збору з відповідачки [PERSON] слід відмовити, оскільки остання є інвалідом\~ II групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] , то судовий збір в сумі 704,80 грн., слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved