Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Бросківська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області, про встановлення факту, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №457068, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-11-17 від 27.12.2001 року, на земельну ділянку площею 2,94 га, розташовану на території Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення селянського (фермерського) господарства, виданий на ім'я [PERSON] належав [PERSON], а також що останній приходиться йому батьком. Також просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [INFO] року батька [PERSON], та складається із зазначеної земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що неможливо довести факт родинних відносин між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов та обставини позову визнали у повному обсязі. Наслідки визнання позову їм роз'яснені відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. В останнє судове засідання не з'явилися, звернувшись із заявами про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON], а також третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Бросківська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області, будучи своєчасно та належним повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, звернувшись із заявами про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності (а.с.33, 44). Вислухавши пояснення сторін, допитавши відповідачів як свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пп.1, 6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Вивченням свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Бросківським бюро ЗАГС 30.05.1955 року, судом встановлено, що батьком [PERSON] зазначений «[PERSON]», матір'ю - «[PERSON]» (а.с.5). Допитані у судовому засіданні відповідачі як свідки пояснили, що [PERSON], [INFO], приходиться померлому [INFO] року [PERSON] рідним сином. Розбіжності у написані прізвища спадкодавця та позивача виникли у зв'язку з різним перекладом. Дані обставини стали на заваді позивачу у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що Державний акт належав померлому [INFO] року [PERSON], а також що останній приходиться позивачу [PERSON] батьком. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №457068, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-11-17 від 27.12.2001 року, належала земельна ділянка площею 2,94 га, розташована на території Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.6, 63, 93). За змістом витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №37301958 від 06.05.2014 року та спадкової справи №277/2013 від 12.06.2013 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений виконкомом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 10.06.2009 року за №27, яким земельну ділянку площею 2,94 га, розташовану на території Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №457068, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-11-17 від 27.12.2001 року, заповів [PERSON] (а.с.15, 16, 64-93). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 12.03.2013 року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.8). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 12.06.2013 року [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.66). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України немає. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 06.05.2014 року за №1009/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки неможливо довести факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а.с.13, 84). Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту права на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивач не має, а також ту обставину, що відповідачі безумовно визнали позов і їх визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved