Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.01.2002 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки подружні відносини між ними фактично припинені в травні 2017 року. Основною причиною розпаду сімї є несумісність характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Вважає, що подальше їхнє спільне життя, як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Просив ухвалити рішення, яким шлюб, зареєстрований 24 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №12 між ним [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Позивач в підготовче засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в підготовче засідання не зявилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач позов підтримав, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Шлюб сторін зареєстрований 24.01.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються інваліди 1-ї та 2-ї групи. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved