Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання квартири спільним майном подружжя та визнання права власності, вказуючи, що 17 вересня 1994 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. В період шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS] в м . Черкаси. 7 червня 2007 року шлюб між ними розірвано, але оскільки розірвання шлюбу між ними було необдуманим кроком, вони продовжували проживати разом як подружжя та 27 листопада 2007 року \\ через 5 місяців \\ повторно уклали шлюб. На теперішній час їхні стосунки погіршилися, ним подано позовну заяву про розірвання шлюбу до суду. Правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у відповідачки, а саме , договір купівлі - продажу на квартиру та технічний паспорт. У квартиру він не може потрапити , оскільки там проживають квартиранти. На його прохання надати копії правовстановлюючих документів на квартиру йому відмовили. Згідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.69 СК України чоловік та дружина мають право на розподіл майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ст.22 КпШС України \\ 1969 року \\ майно , нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має ріні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст.70 СК України у випадку розподілу майна, яка є спільною сумісною власністю подружжя частки майна чоловіка та жінки являються рівними. Просив суд визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя його та [PERSON] та визнати за ним право власності на 1\\2 частини квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов не визнала . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали, суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. За обставинами справи , вбачається , що 17 вересня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 7 червня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, але оскільки розірвання шлюбу між ними було необдуманим кроком, вони продовжували проживати разом як подружжя та 27 листопада 2007 року \\ через 5 місяців \\ вони повторно уклали шлюб. На теперішній час стосунки сторін погіршилися, позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу до суду. В період шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] в м . Черкаси. Згідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.69 СК України чоловік та дружина мають право на розподіл майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ст.22 КпШС України \\ 1969 року \\ майно , нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має ріні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст.70 СК України у випадку розподілу майна, яка є спільною сумісною власністю подружжя частки майна чоловіка та жінки являються рівними. 17 квітня 2001 року сторони придбали квартиру [ADDRESS] , чому підтвердження договір купівлі - продажу квартири від 17.04.2001 року, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори. Посилання представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] на те , що вищевказана квартира придбана є особистою приватною власністю [PERSON], так як придбана за кошти, які належали їй особисто, подаровані її бабусею і мамою, суд не може визнати беззаперечним доказом , який спростовує позовні вимоги позивача [PERSON], оскільки встановлено та підтверджено документально , що дійсно квартира [ADDRESS] придбана сторонами в період шлюбу. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу ). Відповідно до ч.2 ст.60 СК України вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки в судовому засіданні встановлено , що квартира [ADDRESS] придбана сторонами в період шлюбу, вона має бути визнана об'єктом спільної сумісної власності подружжя та за позивачем має бути визнано право власності на 1\\2 частини вказаної квартири. За відповідачкою [PERSON] має бути визнано право власності на іншу 1\\2 частини вказаної квартири. У зв'язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] та у відповідності до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 875 гривень підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача. На підставі ст..ст.11,60, 213-215,88 ЦПК України ,

Outcome: approved