Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] вказуючи на те, що після розірвання шлюбу між ними, відповідно до рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2012 року було вирішено про виділення йому у власність в рахунок 1/2 частини спільного майна подружжя : - Телевізор «LG» вартістю 2109 грн., - Холодильник «Снайге» вартістю 1828,80 грн., - Кухонний комбайн «Філіпс» вартістю 381 грн., - Комп'ютерний стіл вартістю 459,20 грн., - Комп'ютер в комплекті вартістю 2007,36 грн., - Принтер вартістю 152,40 грн., - Стілець комп'ютерний вартістю 100,50 грн., - Безперебійник вартістю 407,68 грн., - Декоративну стінку вартістю 1430 грн., - Коврове покриття вартістю 845,12 грн., - Кухонну витяжку вартістю 442 грн., - Декоративну люстру вартістю 636,80 грн., - Стіл-крісло вартістю 250 грн., - Відеокамеру «Кенон» вартістю 758,16 грн., - Електричну плитку вартістю 57,60 грн., - Електричний дриль вартістю 322,96 грн., - Електричну болгарку вартістю 297,14 грн., а усього майна загальною вартістю 12077,44 гривень. Оскільки на даний час побутова техніка знаходиться у [PERSON], яка відмовляється її повертати, тим самим відповідач протиправно позбавила позивача права володіння належними йому речами, а тому, позивач і просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача повернути належне йому вищенавзане майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник-адвокат Ждан В.В. підтримали позов з наведених вище підстав, про що дали відповідні пояснення, та зменшили розмір позовних вимог, унаслідок чого ухвалою суду закрито провадження в частині витребування у відповідача 4-х останніх предметів побуту (згідно переліку), а саме: - Відеокамеру «Кенон» вартістю 758,16 грн., - Електричну плитку вартістю 57,60 грн., - Електричний дриль вартістю 322,96 грн., - Електричну болгарку вартістю 297,14 грн., бо ці речі у добровільному порядку відповідач повернула позивачу. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Фесик І.А. в судовому засіданні зеперечив проти задоволення позову у повному обсязі, про що дав відповідні пояснення про те, що відповідач не утримує у себе вищеназваних речей, що після розподілу позивач міг-би у виконавчому провадженні витребувати ці речі, що минув строк позовної давності вимоги їх (речей) повернення, з цих підстав просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. е засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні дали пояснення про те, що протягом кількох років існує спір між бувшим подружжям Каленюк (сторонами) відносно спільнонажитого майна, що відповідач не повертає присуджену частину майна позивачу, з приводу чого останній звертався як до органів місцевої влади так до органів правопорядку (міліції). Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2012 року було виділено у власність позивачу в рахунок 1/2 частини спільного майна подружжя майно, що зазначено в позовній заяві, отже, це майно є його особистою власністю (а.с.37-39). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] кожен окремо пояснили, що відповідач дотепер не повернула позивачу виділену йому у власність побутову техніку, яка знаходиться в її квартирі за адресою: [ADDRESS], про що останній свідок, як працівник міліції (ДІМ) проводив відповідні перевірки. Також досліджені судом матеріали справи свідчать про те, що відповідач неодноразово звертався до селищної ради та відділення міліції, з приводу допомоги йому в складенні відповідного акту про місцеперебування такого майна, та його витребування у відповідача (а.с.7-8,29-30,31), що свідчить про непорушення ним 3-х річного строку позовної давності. Між тим, вирішення даного спору щодо повернення виділеного майна позивачу, шляхом його витребування у виконавчому провадженні за вищеназваним судовим рішенням, не дало позитивного результату (а.с.37-46). Виходячи з цього суд приходить до висновку, що з 2012 року і дотепер позивач приймав всі міри щодо витребування йому належного майна, але відповідач лише частково його повернула, та не повернула основної маси такого майна, яке виділене йому при розподілі з відповідачкою згідно судового рішення у 2012 році, а тому, суд поноволює порушене право позивача шляхом задоволення даного позову про усунення перешкод для користування майном (порушень прав власника). За таких обставин суд вважає законними та підставними вимоги позивача, що підлягають до задоволення у повному обсязі на підставі ст.387 ЦК України. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved