Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 08.05.1982р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою, від шлюбу неповнолітніх дітей немає, подружні відносини між ними припинені, з 2002 року проживають окремо, на примирення позивач не згоден, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Оскільки відповідачка не бажає добровільно розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом (а.с.2). Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.12). Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в с.Йосипівка, Савранського району, Одеської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] на ст.Очхамурі, Кобулетського району, Аджарської АРСР, уклали шлюб 08.05.1982р., про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1982 року травня місяця 8 числа зроблено запис за №4; після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові-[PERSON], дружині-[PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Луполовською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області 08.05.1982р. (а.с.6). Неповнолітніх дітей у подружжя [PERSON] немає. Як вбачається з позовної заяви позивач і відповідачка припинили сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, на примирення позивач не згоден, подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має для нього істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Судом прийнято до уваги, що згідно ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Між тим, відповідно до положень ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, законодавством передбачено безпосереднє право подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу у разі, якщо відповідач проти цього заперечує. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи наведені положення закону, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved