Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідачів: відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області, третя особа [PERSON] , про відшкодування збитків, завданих незаконними діями суб`єкта владних повноважень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 29.05.2017 року у цивільній справі № 539/3615/16-ц з нього стягнуто на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в розмірі 10751 грн. та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 3618 грн., всього 14369 грн. Згідно виконавчого листа Лубенським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження. Позивач по мірі можливості здійснював виплати у виконавчому провадженні. 19.09.2018 року у позивача в кафе « [INFO] », що розташоване по [ADDRESS] , невідомі особи вилучили належне йому майно на суму 66477 грн., незважаючи на те, що залишок боргу по виконавчому провадженню складав менше 8000 грн. У результаті вилучення вищевказаного майна кафе « [INFO] » фактично закрилося й позивач був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність. Пізніше він дізнався, що майно було вилучено в межах вказаного виконавчого провадження. Протокол опису позивачеві вручено не було. Пізніше позивач дізнався, що у виконавчому провадженні була винесена постанова про арешт його майна, 19.09.2018 року майно було вилучено і виставлене на електронні торги. На прохання позивача вручити йому всі процесуальні документи йому було відмовлено. Вважаючи, що діями державного виконавця грубо порушені його права, позивач оскаржив їх до суду. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 08.11.2018 року визнані неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управлінь юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича щодо винесення постанов про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, вилучення майна 19.09.2018 року, реалізацію вилученого майна на електронних торгах за виконавчим провадженням № 54054193. Крім того, ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 15 січня 2019 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 54054193 від 04.12.2018 року. Отже, позивач вважає, що неправомірними діями старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. йому завдані матеріальні збитки в сумі 78187,00 грн. та моральна шкода, яка він оцінює на суму 50000,00 грн. В обґрунтування моральної шкоди позивач посилається на те, що переніс душевні і моральні страждання, нервові стреси у зв`язку з тим, що повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Унаслідок незаконних дій відповідача він зазнав довготривалих страждань, наслідком яких стало погіршення самопочуття, фізичного та духовного стану. Вважає, що були порушені його життєвий уклад, плани на майбутнє, оскільки він припинив здійснювати підприємницьку діяльність, залишився без роботи. Позивач просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) 66477 грн. на відшкодування майнової шкоди, 11710 грн. недотриманого доходу та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Ухвалою суду від 15.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 12.06.2019 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. 11.06.2019 року представник відповідача, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що в жодному судовому рішенні, на які посилається позивач, не було зобов`язано ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області вчинити дії щодо повернення рухомого майна, яке було описано постановою від 19.09.2018. Крім цього, електронні торги, під час яких було реалізовано рухоме майно, не визнавалися судами недійсними, а тому обґрунтування позивача щодо бездіяльності ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області стосовно неповернення майна є безпідставними. Крім того, позивачем надані документи, що підтверджують факт придбання ним лише частини вилученого майна, а на іншу частину майна відсутні будь-які розрахункові документи щодо їх придбання. Не надано документів, що б підтверджували дійсну оціночну вартість рухомого майна, а тому розрахунки позивача щодо вартості майна не є обгрунтуваними та не можуть братися до уваги. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що після вилучення майна державним виконавцем у нього не залишилося іншого ліквідного рухомого майна, яке б надавало йому можливість повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність. Крім цього, з позовної заяви не вбачається чи можливе було продовження підприємницької діяльності саме без вилучених предметів та чи були останні системо утворюючими основними засобами у діяльності позивача. 21.06.2019 позивачем надана відповідь на відзив, у якій він вказав, що не погоджуюся із викладеним у відзиві твердженні, що в судових рішеннях, на які я посилаюся, не було зобов`язано відповідача вчинити дії щодо повернення рухомого майна, яке було описано постановою від 19.09.2018 року, а електронні торги, під час яких було реалізовано рухоме майно, не визнавалося судами недійсними, оскільки ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 08.11.2018 року зобов`язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича зупинити реалізацію вилученого у [PERSON] 19.09.2018 року майна на електронних торгах, зобов`язано скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) від 19.09.2018 року за виконавчим провадженням № 54054193. Тобто у відзиві відповідача вільно трактується (перекручується) судове рішення, в якому чітко вказано, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, вилучення майна 19.09.2018 року, реалізацію вилученого майна на електронних торгах неправомірні, зупинено реалізацію майна на електронних торгах, а постанова про арешт і опис майна від 19.09.2019 року скасована. Ухвалою суду від 26.08.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 26.10.2020. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні тексту позовної заяви та відповіді на відзив. Представник відповідача, Головного управління Державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області, та третя особа в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд під час судового розгляду справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України. Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 29.05.2017 року e цивільній справі № 539/3615/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в розмірі 10751 грн. та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 3618 грн., всього 14369 грн. Місцевим судом було видано виконавчий лист №539/3615/16-ц. Постановою державного виконавця від 02.06.2017 року було відкрито виконавчі провадження. За період з липня 2017 року по серпень 2018 року боржником сплачено коштів по виконавчому провадженню на загальну суму 6300 грн. У ході проведення примусових виконавчих дій, 17.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 15896,756 грн. Крім того, 26.10.2017 року державним виконавцем згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та акту вилучення готівки від 26.10.2017 року у боржника було вилучено 500 грн. готівки в касі належного йому кафе. У подальшому, 23.04.2018 року у відповідності до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» вказане виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Полтавській області, де 25.04.2018 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Сторонами не заперечується, що позивач здійснював підприємницьку діяльність в кафе « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2018 року державним виконавцем за результатом перевірки майнового стану боржника винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме 3 холодильники, чотири скляні столи, дивани для сидіння в кількості 8 штук, морозильна камера, машина для приготування кави, монітор, система відеонагляду, пристрій для приготування сосисок, телевізор з плоским екраном, вішалка для одягу та кондиціонер. Указане рухоме майно в той же день було вивезено та передано згідно акту представнику ПП «Караван», якого визначено відповідальним зберігачем. 26.09.2018 року державним виконавцем для визначення вартості описаного та арештованого майна призначено суб`єкта оціночної діяльності ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», яке 27.09.2018 року виготовило акт про №612 про незалежну оцінку майна, згідно якого його вартість становить 37378 грн. Оцінене майно - пристрій для приготування сосисок вартістю 2085 грн., система відеонагляду вартістю 3440 грн., монітор вартістю 315 грн., машина для приготування кави вартістю 15120 грн., телевізор марки Самсунг вартістю 3087 грн., дивани для сидіння у кількості 8 штук на загальну суму 8820 та 4 скляні столи на загальну суму 4511 грн., а всього на суму 37378 грн. було направлено на адресу Полтавської філії ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України згідно заяви на реалізацію арештованого майна. При цьому неоціненним залишилося інше майно, а саме: 3 холодильника, морозильна камера, вішалка для одягу, алюмінієвий стіл та кондиціонер, яке було описано та арештовано 19.09.2018 року. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 листопада 2018 року скаргу [PERSON] на дії державного виконавця задоволено частково: визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. щодо винесення постанови про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, вилучення майна від 19 вересня 2018 року, реалізації вилученого майна на електронних торгах за виконавчим провадженням № 54054193; зобов`язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. зупинити реалізацію вилученого майна у [PERSON] на електронних торгах згідно постанови про арешт та опис майна від 19 вересня 2018 року; скасовано постанову про опис та арешт майна (коштів) від 19 вересня 2018 року за виконавчим провадженням №54054193; вимоги скарги щодо повернення майна, яке було вилучено 19.09.2018 року залишено без розгляду; стягнуто з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області судовий збір у розмірі 704 грн. 50 коп. на користь держави. Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.02.2019 вказана ухвала залишена без змін. З вказаної постанови від 04.02.2019 вбачається, що виконання судового рішення про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] 14369 грн., останнім було сплачено 6800 грн. (з врахуванням вилучених 500 грн.), а залишок боргу з врахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становив 9000-10000 грн. Частиною 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. У порушення вказаної норми, державним виконавцем було накладено арешт на майно, оцінена вартість якого становить 37378 грн., що в декілька разів перевищує залишок боргу як по виконавчому провадженню, так і з урахуванням витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення. При цьому, звертає на себе увагу той факт, що арештувавши та описавши все рухоме майно, яке знаходилось на той час в приміщенні кафе, державним виконавцем не все речі були передані для здійснення оцінки їх вартості. Так, при проведенні оцінки майна державним виконавцем було включено лише частину описаного та арештованого майна, а решта - 3 холодильники, морозильна камера, алюмінієвий стіл та вішалка фактично залишилися не оціненими. Жодних обґрунтувань часткової оцінки майна виконавчою службою не було надано. У результаті вилучення вищевказаного майна позивач вимушений був закрити кафе «Транзит». Крім того, ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 15 січня 2019 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 54054193 від 04.12.2018 року. Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної пікою, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана, фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республік Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. За статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. На підставі викладеного, шкода, завдана позивачеві незаконними діями посадової особи органу державної виконавчої служби при здійсненні ним своїх повноважень, підлягає відшкодуванню. Отже, неправомірними діями старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] позивачеві завдані матеріальна та моральна шкода. У позивача незаконно 19.09.2018 року було вилучено з приміщення кафе « [INFO] » в с. Вільшанка Лубенського району належні мені малогабаритні дивани 8 штук вартістю 2250 грн. за 1 шт., на суму 18000 грн., столи обідні скляні 4 шт. вартістю 1800 грн. за 1 шт. на суму 7200 грн., вішалку для одягу вартістю 1600 грн., систему відеоспостереження вартістю 9577 грн., монітор вартістю 1500 грн., телевізор марки Самсунг діагональ 40 вартістю 5000 грн., кофейний апарат вартістю 20000 грн. та гриль роликовий для приготування хот догів вартістю 3600 грн., всього майна на суму 66477 грн. Вилученням вищевказаного майна, яке до цього часу не повернуто позивачеві, йому завдані матеріальні збитки на суму 66477 грн. У зв`язку з вилученням майна, яке призначалося для приготування їжі, напоїв, обслуговування клієнтів кафе, позивач був позбавлений можливості використовувати кафе « [INFO] » за цільовим призначенням і вимушений був його закрити, а з 01.01.2019 року припинити підприємницьку діяльність, що підтверджується ліквідаційною декларацією від 15.02.2019 року. Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, позивач отримав дохід в сумі 17565,70 грн. фактично за 9 місяців, так як після вилучення майна не працював. Сума щомісячного доходу 17565,70:9 міс. = 1951,70 грн. Тобто позивач мав реальні підстави розраховувати на отримання доходу з жовтня 2018 року по березень 2019 року ( 6 місяців) в сумі 1951,70 х 6 = 11710 грн., який не отримав в зв`язку з неправомірними діями державного виконавця (упущена вигода). Крім того, незаконними діями державного виконавця позивачеві завдана значна моральна шкода, так як позивач переніс душевні і моральні страждання, нервові стреси. Позивач повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Внаслідок незаконних дій відповідача позивач зазнав довготривалих страждань, наслідком яких стало погіршення самопочуття, фізичного та духовного стану. Були порушені життєвий уклад позивача, його плани на майбутнє, він вимушений був припинити підприємницьку діяльність, залишився без роботи. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з принципів розумності та справедливості, завдану діями державного виконавця моральну шкоду суд оцінює в розмірі 15000,00 грн., що підлягає стягненню на користь позивача. Ураховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3842,00 грн. відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial