Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, по якому після уточнень просив: - визнати за ним право власності на 3/50 часток домоволодіння № 70, кв. 5 по вул. Верхня Биківська в м. Кіровограді в порядку набувальної давності після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проживає за адресою: [INFO] з 2001 року. Власниками даного домоволодіння є: на 3/50 частки [PERSON], [INFO], яка померла 15.04.2014 року; на 3/50 частки [PERSON], [INFO], яка померла 22 травня 1993 року, на 3/50 частки [PERSON], [INFO]. За вказаною адресою він проживає за згодою вказаних співвласників, сплачує за комунальні послуги та доглядає за ним. Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався та не оформляв спадкові права. Оскільки він добросовісно володіє часткою домоволодіння, яка становить 3/50 більше десяти років, за даний час, будь-хто не предявив йому вимоги про звільнення домоволодіння та не оспорив правомірність його володіння, вважає, що має всі правові підстави для визнання за ним права власності на 3/50 частки зазначеного володіння за набувальною давністю. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, обставини викладені в позові підтримала. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно довідки № 153 від 03.10.2015 року [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO] без реєстрації з бабусею [PERSON] з 2001 року та веде спільне господарство (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.1979 року, посвідченого державним нотаріусом третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори про те що, після смерті [PERSON], померлого 05.02.1979 року, є в рівних частках кожний: донька [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON], спадкове майно складається із 9/50 частин домоволодіння з надвірними будівлями, яке знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Чапаєва, 72 (а.с. 9-10). [PERSON] померла 15 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). [PERSON] померла 22 травня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12). Згідно архівної довідки № 111980 від 08.10.2014 року право власності на будинок за адресою: м. Кіровоград, вул. Верхня Биківська, 70 за архівними даними книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» належало: -[PERSON] 9/50 ч. (приватна спільна часткова), на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.1987 р. № 2-767; -[PERSON] 11/50 ч. (приватна спільна часткова), на підставі рішення суду від 14.10.1974 р.; -[PERSON] 3/50 ч. (приватна спільна часткова), на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.11.1979 р. № 2-2276; -[PERSON] 3/50 ч. (приватна спільна часткова), на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.11.1979 р. № 2-2276; -[PERSON] 3/50 ч. (приватна спільна часткова), на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.11.1979 р. № 2-2276; -[PERSON] 2/25 ч. (приватна спільна часткова), на підставі договору дарування від 26.06.2002 р. № 2524; -[PERSON] 9/200 ч. (приватна спільна часткова), на підставі договору дарування від 08.10.2002 р. № 3068; -[PERSON] 9/200 ч. (приватна спільна часткова), на підставі договору дарування від 13.09.2007 р. № 2626; -[PERSON] 4/25 ч. (приватна спільна часткова), на підставі договору дарування від 18.03.2008 р. № 954 (а.с. 13). Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно - через пять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Тобто, виходячи зі змісту вищевказаної норми закону, особами, що мають право на придбання права власності на майно за набувальною давністю, мають бути незаконними добросовісними володільцями цього майна протягом установленого законом строку. Володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі. Отже, умовами набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне заволодіння чужим майном та володіння чужим майном протягом певного строку. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Пункт 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 звертає увагу, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). У п. 6 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається: у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред'явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Враховуючи викладене, суд вважає, оскільки позивач добросовісно володіє часткою домоволодіння , яка становить 3/50 частин квартири № 5, що по вул. Верхня Биківська, 70 в м. Кіровограді більше десяти років, за вказаний період ніхто не предявив вимоги про звільнення домоволодіння, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Outcome: approved