Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В підтвердження позову позивач посилається на те, що 13 червня 2018 року о 19 год. 10 хв. в смт Вільшани по вул. Центральній, 73 Дергачівського району , Харківської області , внаслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] та виїхав на зустрічну смугу руху для обгону, не переконавшись, що вона вільна, допустив зіткнення з автомобілем MAZDA-3 реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] під керуванням його доньки - [PERSON] , в результаті чого власнику автомобіля було завдано майнову шкоду у розмірі 239 647 гривень, що підтверджується висновком №28С від 25.06.2018 експертного авто-товарознавчого дослідження автомобіля. На даний час автомобіль не відновлено. Також сплачена вартість експертного авто-товарознавчого дослідження 2000 гривень, що підтверджується квитанцією серія ААВ № 336349 від 14.06.2018 про сплату оцінки пошкоджень транспортного засобу, договором №256/18 від 14.06.2018 та актом прийому-передачі робіт за договором №256/18 від 14.06.2018. Страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Мега Гарант», яка страхувала цивільно-правову відповідальність [PERSON] , було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 99 300 гривень, що підтверджується виписками з карткового рахунку від 20.11.2018. Страхове відшкодування було сплачене на картковий рахунок власника автомобіля [PERSON] . Таким чином, загальна вартість майнової шкоди склала 142 347 гривень. Отже, факт ДТП, яке мало місце 13.06.2018 о 19 год. 10 хв. у смт Вільшани по вул. Центральній, 73 Харківської області; факт участі у даному ДТП автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; факт заподіяння у даній ДТП автомобілю MAZDA-3 реєстраційний номер [NUMBER] механічних пошкоджень; факт порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху і вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпроАП доказуванню не підлягає, так як це встановлено постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 25 червня 2018 року. Робота позивача пов`язана з установкою складної побутової техніки на території України, що пов`язано з частими відрядженнями, після ДТП така можливість зникла. Також раніше позивач зі своєю сім`єю дуже часто на вихідних виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Крім того, на тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, адже позивач постійно проживає у м. Богодухові, Харківської області, а офіс фірми позивача розташований по [ADDRESS] . Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них позивач взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди визначити важко, але позивач має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу і його родині, та витрати, пов`язані з відновленням позивача психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з ним та членами його родини. Розмір позивача душевних страждань і страждань родини позивача, позивач оцінює в 30 250 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося позивачу перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Таким чином, своїми діями [PERSON] завдав позивачу матеріальної шкоди у розмірі 142 347 гривень та моральної шкоди у розмірі 30 250 гривень, а всього позивачу було завдано шкоди на загальну суму 172 597 гривень. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами стягнути з нього 140 347 грн., відшкодування матеріальної шкоди та 30 250 грн. моральної шкоди, крім того просить стягнути вартість проведення експертних досліджень у сумі 2 000 грн. та накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно. Позивач звернувся до суду, відповідно до сайту судова влада 23.11.2018. У позовній заяві зазначена ціна позову у розмірі 172 597 грн. У позовній заяві заявлено 2 вимоги майнового характеру (стягнення матеріальної шкоди) та 1 вимога немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди). Разом із тим, позивачем до позовної заяви не надано квитанцію на підтвердження сплати судового збору. У зв`язку з чим, враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру, необхідно сплатити судовий збір за позовні вимоги майнового характеру та немайнового. На порушення вимог статті 175 ЦПК України, позивачем у позовній заяві не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Позивачем до позовної заяви додані копії документів, які належним чином не посвідчені. Зі змісту позовної заяви вбачається, що власником автомобіля є позивач, разом з тим до матеріалів справи не надано доказ цього, а саме копію технічного паспорту на автомобіль MAZDA-3, реєстраційний номер [NUMBER] та вказується на те, що автомобілем керувала громадянка [PERSON] , тобто не відомо чиї саме права було порушено та хто має право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надати строк для усунення недоліків, але всупереч цьому було винесено ухвалу від 15.02.2019 року про відкриття провадження. В позовній заяві позивач вказує, що транспортний засіб не відновлено. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майно на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стосовно того, щоб відремонтувати автомобіль - відповідач пропонував водію, за участі якої трапилося ДТП. Позивач посилається на сплачену вартість експертного авто-товарознавчого дослідження, яке було проведено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, так як відповідача не було повідомлено про дане дослідження, крім того, в даному досліджені пораховані деталі, які не були пошкоджені в момент ДТП, а саме: фара п л - вартістю 14 544, 86 грн., фара п пр. вартістю 14 613, 86 грн., протитуманні фари - 9 227, 32 (не відомо, чи були зовсім в наявності) сопло фари - 12 722 грн. та ін. (запасні частини), а також фарбування правої двері автомобіля, яка була пошкоджена до ДТП - 1 744, 80 грн. Що стосується висновків авто-товарознавчого дослідження № 28с від 25.07.2018 його не можна взяти до уваги, оскільки показник матеріальної шкоди визначений з урахуванням податку на додану вартість. При визначенні коефіцієнта втрати товарної вартості спеціаліст виходив з вартості ремонтно-відновлюваних робіт та вартості необхідних для ремонту матеріалів саме з урахуванням НДС. Зі змісту дослідження зробити висновок про те, який показник матеріальної шкоди без НДС не можливе. Крім того, в висновку експерта вказано, що огляд авто проводився 20.06.2018 в присутності власника - [PERSON] і в той же час надано протокол від 25.07.2018 про огляд транспортного засобу, тобто не відомо коли, де, та за яких обставин проводився огляд та ким. На сьогоднішній день автомобіль відновлено, але позивачем не надано інформації стосовно реальних збитків та введено суд в оману стосовно цього. Відповідно інформації з інтернет мережі - автомобіль було виставлено на продаж і крім того не позивачем, а особою, яка уже у [PERSON] придбала авто (про що стало відомо з телефонної розмови з продавцем авто). З приводу позовних вимог позивача про стягнення коштів у відшкодування моральної шкоди, вважає вимоги безпідставні та необґрунтовані, так як: моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із зниженням чи пошкодженням її майна. Позивачем необґрунтовано суму морального відшкодування в розмірі 30 250 грн. та, які саме страждання довелось перенести позивачу та яке саме відношення він має до транспортного засобу. Крім того, в позовній заяві умисно, вказано невірну інформацію щодо реєстрації та місця проживання відповідача, з метою розглянути справу у суді без відома відповідача. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що при подачі позову до суду сплатив судовий збір у відповідності до діючого законодавства. В позовній заяві було зазначено, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися, таким чином позивачем виконані вимоги п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Позивач вказав, які оригінали письмових доказів знаходяться у нього, а також вказав місце знаходження оригіналів доказів, які зберігаються у інших місцях. Всі копії, які були додані до позовної заяви засвідчені належним чином, та відповідають діючому законодавству. Твердження відповідача, про те, що йому не повідомлялось про проведення огляду автомобіля MAZDA-3, реєстраційний номер [NUMBER] не відповідає дійсності, оскільки 15.06.2018 о 16:43:11 йому було відправлено електронне повідомлення №000358 з наступним текстом: - «Прошу Вас прибути 20.06.2018 10-00 огляд пошкодженого автомобіля MAZDA-3, реєстраційний номер [NUMBER] адресою Харків Шевченко 67 СТО ХОНДА. У разі неявки огляд буде проведено без Вас [PERSON] [NUMBER] ». Судовим експертом в своєму висновку № 28С від 25.06.2018 експертного авто-товарознавчого дослідження автомобіля повністю відображені пошкодження автомобіля MAZDA-3, реєстраційний номер [NUMBER] . Виявлені пошкодження зафіксовані у фото таблиці до висновку. Посилання відповідача, що завдана [PERSON] шкода порахована з урахуванням податку на додану вартість, що на його думку суперечить законодавству, але при цьому не посилається на нормативну базу. При проведенні експертних досліджень експерт посилався на протокол огляду технічного засобу від 20.06.2018 (л. 1, 2, 3 експертного висновку №28С від 25.07.2018) чому відповідач у заперечені вказує протокол від 25.07.2018 про огляд транспортного засобу позивачу не зрозуміло. Відповідач вважає, що моральна шкода завдана [PERSON] є безпідставною та необґрунтованою і в той же час, він зазначає, що моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна. В своєму позові позивач обґрунтовує заподіяну моральну шкоду. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу автомобіля MAZDA-3, реєстраційний номер [NUMBER] власником вказано [PERSON] , а [PERSON] , як особа яка має право керувати вказаним транспортним засобом. Вважає, що в матеріалах справи є виключний об`єм даних та документів, які свідчать про те, що [PERSON] завдав позивачу матеріальної та моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не визнав, а в частині моральної шкоди визнав частково. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила відмовити в частині стягнення матеріальної шкоди, а в частині стягнення моральної шкоди задовольнити позов частково. Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що 13 червня 2018 року о 19 год. 10 хв. у смт Вільшани на вул. Центральній, в районі розташування будинку №73 Дергачівського району, Харківської області, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] . Останній виїхав на зустрічну смугу руху для обгону, не переконавшись, що вона вільна та допустив зіткнення з автомобілем MAZDA-3 реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] під керуванням доньки позивача [PERSON] . В результаті ДТП власнику автомобіля було завдано майнову шкоду у розмірі 239 647 гривень. Розмір завданої матеріальної шкоди позивач підтверджує висновком №28С від 25.06.2018 експертного авто-товарознавчого дослідження автомобіля. Позивачем також сплачена вартість експертного авто-товарознавчого дослідження в розмірі 2000 гривень, що підтверджується квитанцією серії ААВ № 336349 від 14.06.2018 про сплату оцінки пошкоджень транспортного засобу, договором №256/18 від 14.06.2018 та актом прийому-передачі робіт за договором №256/18 від 14.06.2018. Страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Мега Гарант», яка страхувала цивільно-правову відповідальність [PERSON] , було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 99 300 гривень, що підтверджується виписками з карткового рахунку від 20.11.2018. Страхове відшкодування було сплачене на картковий рахунок власника автомобіля [PERSON] . Згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 25 червня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпроАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 10). За ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13 травня 2019 року у справі було призначено повторну судову авто-товарознавчу експертизу. Згідно висновку експерта за результатами авто-товарознавчої експертизи №2776 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 15.05.2020 - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda 3» р.н. [NUMBER] , в результаті ДТП (13.06.2018), приймається в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження та складає: 239 656, 50 грн. (а.с. 149-156). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно п. 5 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦКК України, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, підлягає задоволенню частково, а саме стягненню в розмірі 140 356, 50 грн. (239 656, 50 грн. - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda 3» р.н. [NUMBER] , в результаті ДТП (13.06.2018), згідно висновку експерта за результатами авто-товарознавчої експертизи № 2776 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 15.05.2020) - 99 300 грн. (сума сплаченого страхового відшкодування за завдану майнову шкоду Страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Мега Гарант», яка страхувала цивільно-правову відповідальність [PERSON] ) та вартість проведеного експертного дослідження в сумі 2000 грн., що підтверджується квитанцією серії ААВ № 336349 від 14.06.2018 про сплату оцінки пошкоджень транспортного засобу, договором №256/18 від 14.06.2018 та актом прийому-передачі робіт за договором №256/18 від 14.06.2018. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров`я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи. Це ті страждання, які позивач зазнав внаслідок дій відповідача та які полягають у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї. Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди позивачу, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача [PERSON] 10000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: partial