Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Великодобронська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що він є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з індексним номером 77090601. Зазначає, що в даному будинку окрім інших членів сім`ї, також зареєстрований - колишній чоловік доньки [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] . Дане підтверджується довідкою Великодобронської сільської гади Ужгородського району №2032 від 12.08.2020 року. Вказує, що шлюб між донькою [PERSON] та зятем [PERSON] був укладений 15.11.1997 про що виконкомом Великодобронської сільської ради Ужгородського району було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 17.1 1.1997, актовий запис №30, а 2002 року [PERSON] став проживати окремо, що підтверджує довідкою Великодобронської сільської ради Ужгородського району №2032 від 12.08.2020 року. Оскільки [PERSON] матеріально домоволодіння не утримує, комунальні послуги не оплачує, не проживає в даному будинку більше 18 років, має інше постійне місце проживання просить суд задовольнити позовні вимоги, та, винести рішення, яким визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог. Так, з уточненої позовної заяви вбачається, що просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги та винести рішення, яким визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, представник позивача Герич А.Й. надав суду клопотання в якому просить суд задовольнити позов та провести розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, у визначений судом строку відзиву не подав. А тому суд проводить розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Представник Великодобронської сільської ради в судове засідання не з`явився. Однак Великодобронський сільський голова Ужгородського району Надь Ф. надав суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу без участі представника Великодобронської сільської ради. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з індексним номером 77090601 [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] від 15.11.1997 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб. Із наявної в матеріалах справи довідки №2032 від 12.08.2020 року, виданою Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області про те, що склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] складається з дружини - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] , внучки - [PERSON] , [INFO] , бувшого зятя - [PERSON] , [INFO] . В примітках якої зазначено, що [PERSON] , 1976 року народження зареєстрований але фактично не проживає з 2002 року по даний час. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 23.02.2021 року за №336, з якого вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2002 року та Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 18.03.2021 року за №368, з якого вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2002 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Однак, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача [PERSON] за вказаною вище адресою порушує права [PERSON] як законного власника свого майна щодо користування та розпорядження вказаним будинком, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Тому, що стосується позовної вимоги про примусове зняття з реєстрації відповідача, то така вимога не підлягає задоволенню, так як підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, якого на час звернення позивача до суду ще не було, а відтак, позивач не звертався із відповідним рішенням суду до відповідного органу із заявою про зняття відповідача з реєстрації і не отримував відмову у проведенні таких дій, що свідчить про відсутність предмету спору в цій частині. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: partial