Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступне. 19 липня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до якої входить земельна ділянка, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №063558, площею 6,5004 га, яка розташована на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. За життя, 05 грудня 2006 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження яким все своє майно заповіла його брату [PERSON], який проживає в Російській Федерації, і він був впевнений що той спадщину прийняв. Проте виявилося, що той спадщину не прийняв. В лютому 20016 року [PERSON], перебуваючи на території України, через свою знайому [PERSON], передав йому заповіт, державний акт на землю і повідомив що він спадщину не прийняв і не має такого бажання. Вважає, що спадщину має прийняти його брат, тобто він. Зважаючи на таку інформацію він звернувся із заявою про прийняття спадщини до Близнюківської державної нотаріальної контори і через деякий час отримав письмову відповідь про те, що пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання такої заяви. Вважаючи причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною та маючи намір отримати зазначену спадщину, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про її прийняття. Сторони, про час та місце розгляду справи, були повідомлені своєчасно та належним чином. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області у судове засідання не зявився. Надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують(а.с.33). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглядається за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є громадянином України який народився 21 червня 1952 року в с. Олександрівка Близнюківського району Харківської області. Його матірю була [PERSON], що підтверджено фотокопіями сторінок паспортів та свідоцтва про народження(а.с.10,14,15). Факт родинних відносин, а саме те що [PERSON] є сином [PERSON] підтверджено також рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року(а.с.8,9). Сином [PERSON]А також є [PERSON] на підтвердження чого надано фотокопію свідоцтва про народження(а.с.24). Із фотокопії свідоцтва про смерть (повторного) та довідки Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 30.08.2016 вбачається, що [PERSON] померла 19 липня 2014 року в с. Олександрівка Близнюківського району Харківської області(а.с.7,16). Із реєстраційних відміток у паспортах вбачається, що [PERSON] був і є зареєстрований в [INFO], а [PERSON] - в с. Олександрівка цього ж району. Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). За заповітом від 05 грудня 2006 року все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те що на день її смерті буде їй належати за законом, в тому числі і земельну ділянку відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №063558, площею 6,5004 га, [PERSON] заповіла своєму синові - [PERSON] (а.с.11). Наявність у власності [PERSON] вказаної в позові земельної ділянки підтверджено фотокопією цього Державного акту на право власності на земельну ділянку та листом Відділу Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області(а.с.12,13). Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 24 березня 2016 року [PERSON] Близнюківською державною нотаріальною конторою Харківської області відмовлено в оформлені спадщини з посиланням на те, що пропущено визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини(а.с.6) Крім того нотаріальною конторою суд повідомлено листом, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Отже з приводу прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори крім позивача ніхто не звертався. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Цей строк [PERSON] був пропущений. Із позовної заяви [PERSON], пояснень у судовому засіданні його представника [PERSON], пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] було відомо, що за життя все своє майно його мати [PERSON] заповіла її другому сину, а його рідному брату - [PERSON], який проживає в Російській Федерації, а тому у нього і були підстави вважати, що той прийняв спадщину. Разом із тим свідки також повідомили що тільки у лютому 2016 року [PERSON], тимчасово перебуваючи на території України, через [PERSON] передав своєму брату заповіт матері та документи на землю і повідомив, що спадщину приймати він не бажає і вважає що вона має належати позивачу. Крім того, тільки 19 липня 2016 року [PERSON] нотаріально посвідчив свою заяву про відмову від спадщини матері на користь свого брата [PERSON], яку надіслав поштою(а.с.25,26). За загальними положеннями законодавства про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України).\~\~ Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України).\~\~ Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини\~з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~\~цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищенаведене свідчить що у спадкоємця [PERSON] були обєктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини оскільки лише у лютому 2016 року він через третіх осіб дізнався про відмову від прийняття спадщини свого брата [PERSON], а відповідну письмову заяву від нього отримав лише в червні 2016 року. З такими доводами позивача погодився і відповідач, визнавши позов. Зазначені причини в їх сукупності слід визнати поважними для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При поданні позову судовий збір сплачено. Клопотання про стягнення на свою користь понесених витрат по сплаті судового збору позивачем не заявлене.

Outcome: approved