Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування своєю власністю, а саме - житловим будинком, який розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ломоносова, буд. 60; позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Ломоносова, буд. 60, шляхом зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку за зазначеною адресою на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 29.01.2000 року. 11.08.2006 року в даному будинку за проханням колишньої дружини він зареєстрував відповідача, який з часу його реєстрації в будинку ніколи не проживав, комунальні послуги не сплачував, не ніс інших витрат по утриманню вказаного будинку. Відсутність відповідача тривалий час за зазначеною адресою підтверджується поясненнями сусідів та актами. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажає, тому він змушений звертатися до суду. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, \~дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та \~відповідні їм правовідносини. Спірний житловий будинок, жилою площею 20,2 кв.м., за адресою: м. Лозова харківської області, вул. Ломоносова, буд. 60 належить [PERSON], позивачу по справі, на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2000 року (а.с.8). В довідці КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області від 02.03.2017 року зазначено, що за вищевказаною адресою по теперішній час зареєстровані [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі (а.с.7), що також підтверджується копією домової книги (а.с.9-11). Із актів про не проживання особи від 01.12.2015 року, від 12.12.2016 року, від 15.01.2017 року та письмових заяв сусідів вбачається, що гр. [PERSON] за адресою: м. Лозова, вул. Ломоносова, буд. 60 фактично не проживає з 11.08.2006 року (а.с.12,13,14,15,16,17). Статтями 10, 57, 60, 179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється \~на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести \~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Конституція України ( ст. 47)\~ проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), захищає право на повагу до приватного життя. Складовою права на приватне життя є недоторканість житла. В протоколі 1 до Конвенції про захист прав людина та основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно Постанови\~ Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на\~підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Згідно із ч.3 ст. 347 ЦУК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про визнання особи померлою. Отже, не зняття з реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою порушує право власності позивача та створює перешкоди у розпорядженні його майном. З огляду на вищевикладене, суд вважає уточнений позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved