Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за письмовою розпискою. З позовної заяви вбачається, що 21.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 10 000 гривень, строком повернення за першої вимогою. [PERSON] зобов'язання за договорами не виконала, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про дату, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом надання оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №23 (1516) від 01.04.2014р. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. В судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. 21.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 10 000 гривень гривень, строком повернення за першої вимогою (а.с.7). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовної заяви за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, є підстави вважати, що боргова розписка, складена між сторонами 21.07.2009 р. є формою вираження договору позики, згідно якого позикодавець фактично передає позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та проценти, які визначені умовами договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Договором позики визначено порядок повернення позики за вимогою [PERSON] з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до відповідачки 14.08.2010 року з вимогою про повернення боргу, яка нею не була виконана. За таких підстав, суд вважає за можливе стягнути з неї на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 10 000 грн. в рахунок повернення суми грошової позики. Відповідно ст. ст.625 ЦПК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховую те, що відповідачка своєчасно не повернула позивачу суму боргу за договором позики від 21.07.2009 р., суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, в розмірі 1930 грн. (10 000 грн. +1930грн. = 11930 грн.) Відповідно до ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути також судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved