Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та та зняття його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.1974 року на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. Після одруження його доньки з відповідачем, позивач зареєстрував відповідача в даному будинку. Відповідач не проживає в згаданому будинку з 2008 року у зв'язку з тим, що він розійшовся з донькою позивача. Самостійно в добровільному порядку з реєстрації відповідач не знявся, в зв'язку з чим позивач не може розпоряджатися належним йому майном у повному обсязі тому змушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Виходячи з положення ст. 71 ЖК України та роз'яснень наданих у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу», право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається протягом шести місяців або інших строків передбачених законом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.05.1974 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1356. Крім позивача у вказаному будинку з 2008 року зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS]. Відповідно до довідки голови квартального комітету мікрорайону «Лівобережний» м. Токмака від 22.07.2014 року [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2008 року. Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] впродовж кількох років підтвердили також свідки [PERSON]- зять позивача та [PERSON]- донька позивача. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Космічна, буд.16 більше п'яти років, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання про часткове задоволення позову, суд виходить з того, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК). Вимагаючи в позові зняти відповідача з реєстраційного обліку, позивач не зазначив, що Токмацьким районним відділом УДМС України в Запорізькій області порушені його права і є підстави для покладення на цей відділ такого обов'язку. Крім того, зазначений відділ не залучений до справи у якості відповідача, отже не може бути зобов'язаний рішенням суду до вчинення будь-яких дій. На підставі викладеного,

Outcome: partial