Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER] № 5142/2017/722023, укладений 24.11.2017 року у територіальному сервісному центрі №5152 РСЦ МВС в Одеській області між [PERSON], яка діяла за довіреністю від імені [PERSON], та [PERSON], визнати право власності на автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER] за [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Одеса, 6 ст. Люстдорфської дороги, вул. 16 лінія, буд. 36а, витребувати майно автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER], з незаконного володіння [PERSON] [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] та повернути законному власнику [PERSON] [INFO], який мешкає за адресою: м. Одеса, 6 ст. Люстдорфської дороги, вул. 16 лінія, буд.36а. Позов обґрунтовано тим, що з серпня 2016 року по 06.04.2018 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Оскільки [PERSON] працює за контрактами укладеними з іноземними судновласниками, у звязку з чим понад шість місяців на рік перебуває у закордонних відрядженнях, позивачем 26.04.2017 року була видана довіреність [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Позивач зазначає, що до укладення шлюбу між ним та [PERSON], 06.08.2013 року, було набуто майно автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER]. 23.11.2017 року між ним та відповідачкою [PERSON] стався конфлікт, після якого позивач дізнався про зникнення його автомобілю «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER] зі станції технічного обслуговування (куди було особисто поміщено позивачем) та зникнення реєстраційного свідоцтва на зазначений автомобіль. По даному факту 25.11.2017 року він звернувся із заявою до органів поліції, про що було внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 12017160490006036 за ст.289 ч.3 КК України. 06.12.2017 року позивач дізнався про укладення договору 5142/2017/722023 від 24.11.2017 року у ТСЦ №5152 РСЦ МВС в Одеській області купівлі продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER] між відповідачами [PERSON] та [PERSON] Позивач наголошує, що 24.11.2017 року відповідач [PERSON], зловживаючи своїми правами за наданою позивачем довіреністю, без відома та згоди довірителя, уклала договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER] із відповідачем [PERSON], яка є її близькою подругою. Крім того, свої доводи позивач обґрунтовує тим, що спірний транспортний засіб марки «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], чорного кольору (попередній номерний знак [NUMBER]), є речовим доказом в кримінальному провадженні №12013110080010373 від 30.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та був переданий на зберігання [PERSON]. Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває. Даний факт було достовірно відомо [PERSON], який позивачем був повідомлений їй та [PERSON] було ознайомлено з листом слідчого про відповідальне зберігання [PERSON] речового доказу - автомобіля до вирішення питань кримінального провадження в Святошинському УП ГУНП в м. Києві. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER], [PERSON], яка хоча і діяла за довіреністю від нього, укладений із відповідачкою [PERSON], у порушення правил ст.203 ЦК України, оскільки була відсутнє волевиявлення учасника правочину на відчуження рухомого майна. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, додатково пояснивши суду, що позивач працює моряком за контрактами укладеними з іноземними судновласниками. З відповідачкою [PERSON] перебував у шлюбі півтора роки, з яких майже девять місяців працював у морі. 23.11.2017 року повернувшись з чергового відрядження між позивачем і [PERSON] відбулася сварка, після якої позивач прийняв рішення про припинення шлюбних відносин з [PERSON], про що повідомив останню. 24.11.2017 року [PERSON] скориставшись наданою на її імя довіреністю від 26.04.2017 року без згоди власника розпорядилася належним на праві власності [PERSON] автомобілем «BENTLEY CONTINENTAL GT», уклавши договір купівлі-продажу з [PERSON]. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала проти позову, вказувала що спірна угода вчинена за повноважень наданих довіреністю від 26 квітня 2017 р. посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], тобто вона мала повний обсяг цивільної дієздатності та повноважень на вчинення спірної угоди купівлі продажу транспортного засобу. Сторони спірного договору відповідачі, мали реальний намір на настання правових наслідків, обумовлених правочином. Також [PERSON] зазначала, що її не було відомо, що спірний автомобіль є речовим доказом по справі та позивач повинен був вчинити усіх дій щоб не допустити вибуття автомобіля з його володіння, зокрема вчинити таке обмеження у довіреності від 26 квітня 2017 року. 05.11.2018 року [PERSON] подала до канцелярії суду письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, зазначивши, що грошові кошти відповідачем [PERSON] по угоді з продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT»,номерний знак ВН 9350НО їй не передавалися, тому в теперішньому часі та у майбутньому вона не буде мати будь-яких претензій до [PERSON] та не буде звертатися із позовною заявою до [PERSON] з приводу даної угоди. Просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити, справу розглянути без її участю та без участі її представника. Представник [PERSON] в судовому засіданні звертав увагу суду, що відсутні правові підстави для застосування положень ст. 388 ЦК України, оскільки відповідачка [PERSON] є добросовісним набувачем, а майно не вибуло з володіння позивача проти його волі. Належним [PERSON] майном розпорядилася його дружина [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 26.04.2017 року згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] зокрема розпоряджатися, будувати, здавати в експлуатацію та експлуатувати все його майно, з чого б воно не складалося, яке знаходиться не території України та за її межами, яке належить йому тепер та буде належати у майбутньому, а саме укладати та підписувати всі дозволені законом правочини…, продавати… з правом реєстрації та зняття з реєстраційного обліку…». Таким чином видавши 26.04.2017 року довіреність на імя [PERSON] позивач фактично надав необхідну письмову згоду на розпорядження всім можливим належним йому майном, у тому числі рухомим. Користуючись правами наданими їй за довіреністю, [PERSON] 24.11.2017 року уклала [PERSON] купівлі-продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER], відповідно до якого від імені [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність вказаний автомобіль. В день вчинення правочину довіреність діяла в повному обсязі та скасована не була. Таким чином сторона відповідачки [PERSON]Ю вважає, що оспорю вальний позивачем [PERSON] купівлі-продажу транспортного засобу відповідає правилам статті 203 ЦК України. Відповідач [PERSON] 13.07. 2018 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності у звязку з вихованням малолітньої дитини, у заяві зазначила що позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. 29.10.2018 року [PERSON] подала до канцелярії суду письмову заяву вхідний номер 48633 в якій вказується, що вона визнає та підтримує в повному обсязі позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на рухоме майно та витребування майна із чужого незаконного володіння. Крім того зазначає, що грошові кошти відповідачу [PERSON] по угоді з продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], нею не надавалися, тому будь-який майнових претензій до [PERSON] в теперішньому часі та у майбутньому вона мати не буде, звертатися до суду з позовом до [PERSON] з приводу даної угоди не буде. Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні 18.07.2018 року проти позову заперечували та стосовно укладання правочину, порядку розрахунків та інших обставин правочину, по суті пояснити не зміг. Суд, вислухавши представників позивача, представників відповідачів, відповідачку [PERSON] дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2016 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що Київським районним у м. Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №1574. До укладення шлюбу, а саме 06.08.2013 року позивачем було набуто майно автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER]. В судовому засіданні представників позивача пояснювали, що до виникнення спірної ситуації між позивачем та відповідачкою [PERSON], 23 листопада 2017 року, одразу після приїзду [PERSON] з закордонного відрядження, між подружжям [PERSON] виник конфлікт, що призвело до бажання позивача розірвати шлюб с відповідачкою. Представники позивача переконанні що відповідач [PERSON], будучи незадоволеною припиненням сімейних відносин з позивачем, вирішила незаконно заволодіти та розпорядитися майном позивача, а саме автомобілем «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER]. Відповідачка [PERSON] приймаючи участь в судових засіданнях 31.05.2017 року, 11.06.2018 року підтвердила що дійсно 23.11.2017 року між нею та чоловіком відбулася сварка, однак ще раніше вони вирішили продати спірний автомобіль, тому скориставшись довіреністю виданою [PERSON] на її імя ще 26.04.2017 року, вона 24.11.2017 року розпорядилася автомобілем «BENTLEY CONTINENTAL GT», продавши його [PERSON] за 200\~000 гривень. Матеріалами справи підтверджується, що 24.11.2017 року у ТСЦ №5152 РСЦ МВС в Одеській області між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір № 5142/2017/722023 купівлі продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], чорного кольору, номерний знак [NUMBER]. Згідно умов, ціна договору складала 200\~000 грн. 25.11.2017 року [PERSON] звернувся до Суворовського ВП ГУНП в м. Одесі із заявою про викрадення його особистого майна автомобілю «BENTLEY CONTINENTAL GT», чорного кольору, р.н. [NUMBER], шасі № SCBCE63W44C020888 з станції ТО, про що були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 12017160490006036 за ознаками ст.289 ч.3 КК України, що підтверджується копією заяви [PERSON] та витягу з ЄРДР. Згідно довідки слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві від 7.12.2017 року за № 6947/125/54/08-2017 яка видана [PERSON], про те що, належний йому автомобіль марки «BENTLEY CONTINENTAL GT», чорного кольору, р.н. [NUMBER], шасі № SCBCE63W44C020888 є речовим доказом в кримінальному провадженні № 12113110080010373 від 30.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та переданий йому на зберігання. Також, згідно вказаної довідки, досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває. В судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2017 року позивачем видано довіреність відповідачці [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом [PERSON], якою уповноважив її розпоряджатися, будувати, здавати в експлуатацію все його майно, з чого б воно не складалося, яке знаходиться на території України так і за її межами, яке належить йому тепер та буде належати у майбутньому, а саме: укладати та підписувати всі дозволені законом правочини, купувати, продавати приймати у подарунок будь-яке майно, обмінювати будови та будь-яке інше майно, у випадку продажу чи обміну майна отримати гроші та сплатити податки та збори за нього …вносити та знімати гроші, перераховувати гроші і сплатити податки та збори за нього … вносити та знімати гроші, переховувати гроші на інші рахунки та здійснювати будь-які передбачені законом операції з рахунками. Бути його представником в усіх установах, організаціях та підприємствах не залежно від їх форми власності та підпорядкування по всім питанням що його стосуватимуться …Бути представником в будь-яких банківських установах України з правом відкриття та закриття рахунків…Вести його судові справи в усіх судових закладах України будь-якої ланки, з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, у тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову… а також виконувати всі інші дії, повязані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на девять років з правом передовіри повноважень тертім особам. Відповідно до ч.1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є право відношення в якому одна сторона ( представник ) зобовязана або має право вчити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору,закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 244 ЦК України представництво яке ґрунтується на законі може здійснюватися за довіреністю. Частиною 2 ст. 203 ЦК України передбачено,що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Ст. 215 ЦК України передбачено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 та ч.3 ст. 203 ЦК України.Ч.3 Ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може буди визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязанні з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст..238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Особа, від імені якої діє представник, може уповноважити представника на здійснення лише тих правочинів, що не виходять за межі правоздатності та дієздатності цієї особи. В контексті даної норми представництво має здійснюватися за волевиявленням особи, від імені якої діє представник, а повноваження представника за будь-яких умов не можуть виходити за межі правоздатності особи від імені якої діє представник. Судом встановлено, що спірний автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню в розумінні положень ст. 98 КПК України ( в редакції 1960 року) та на виконання вимог ч. 6 п. 1 ст. 100 КП України переданий на відповідальне зберігання позивачу. В судовому засіданні 31 травня 2018 року відповідачка [PERSON] розповіла суду, що її чоловік [PERSON] за час шлюбу хотів подарувати їй цей автомобіль, однак ні міг цього зробити оскільки транспортний засіб є речовим доказом у кримінальній справі. З цих підстав суд приходить до висновку, що спірний автомобіль в розглядає мий період є обєктом цивільних прав з обмеженою оборотоздатністю. Згідно ст. 178 ЦК України об'єкти\~цивільних прав\~можуть вільно\~відчужуватися або\~переходити від\~однієї особи\~до іншої\~в порядку\~правонаступництва чи\~спадкування або\~іншим чином,\~якщо вони\~не вилучені\~з цивільного\~обороту,\~або не\~обмежені в\~обороті,\~або не\~є невід'ємними\~від фізичної\~чи юридичної\~особи. Види об'єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об'єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об'єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об'єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом. Таким чином,\~відповідачка [PERSON]\~вчинила спірний\~правочин щодо\~обєкту цивільних\~справ,\~будь \~яке відчуження\~яких,\~прямо заборонено\~ч.\~1\~ст.\~178\~ЦК України\~та відповідно\~до ст.ст.,\~202,\~655,\~656\~ЦК України спірний автомобіль не може бути предметом спірного договору, що обумовлює його недійсність. Проаналізувавши вище викладені документи, суд приходить до висновку, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобілю сторони хоча перебували у шлюбі, але припинили подружні відносини, спірний автомобіль куплений позивачем до шлюбу, позивач не укладав жодних правочинів щодо належного йому автомобілю і не надавав письмової згоди на відчуження конкретно автомобілю марки «BENTLEY CONTINENTAL GT», чорного кольору, р.н. [NUMBER], шасі № SCBCE63W44C020888, автомобіль є цінним майном, який вибув з володіння власника поза її волею. Стаття 215 ЦК України встановляє загальне правило проте, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент йог вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину передбачених ст. 203 ЦК України. Суд приймаючи рішення про задоволення позову також враховує, згідно довідки розрахунку ринкової вартості автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT 6.0і», 2004 року виготовлення, кузов № [NUMBER], виконаний ФОП «[PERSON]О.» від 21.02.2018 року, відповідно до якого зроблений висновок що, ринкова вартість автомобілю [NUMBER] на дату оцінки складає 1360871.95 (один мільйон триста шістдесят тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 95 копійок. Тобто оспорюванний правочин, вчинено за ціною, значно меншою ніж ринкова вартість зазначеного автомобіля, зокрема в 6,8 разів меншою.В судовому засіданні відповідачка не оспорювала, що позивач взагалі не надавав повноважень щодо продажу вказаного автомобіля та зокрема повноважень щодо продажу за ціною, значно меншою ніж ринкова вартість. Згідно письмової заяви [PERSON] поданої до канцелярії суду 29.10.2018 року вибачається, що [PERSON] була обізнана, що позивач не знав про укладання спірного договору. На момент укладання спірного договору позивач був в м. Одесі, однак укладання спірного договору відбулося без участі позивача та його повідомлення. В подальшому, позивач не схвалив оспорюванний правочин та звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину щодо належного йому майна. Суд також приймає до уваги, що під час укладання спірного договору позивач та [PERSON] припинили спільне сумісне мешкання, а сама [PERSON] зазначені обставини не оспорювала. За такого, спірний договір, укладено [PERSON] як представником в порушення та без дотримання вимог ст. 202, ч. 2 ст. 203, 215, 216, ч. 1 ст. 241, 177, 178, 179, 655, 656 ЦК України та за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, що є підставою для визнання спірного правочину недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязані повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину,а в разу неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Зі змісту заяв відповідачки [PERSON] та [PERSON] випливає, що переоформлення ТЗ [PERSON] відбулося без передачі грошових коштів вказаних у договорі купівлі-продажу ТЗ, тому за правилами ст.216 ЦК України суд застосовуючи реституцію має прийняти рішення про визнання права власності за [PERSON] на вказаний автомобіль, зобовязати відповідачку [PERSON] повернути позивачу рухоме майно, не присуджуючи до стягнення на користь [PERSON] грошові кошти вказані у договорі купівлі-продажу ТЗ у розмірі - 200\~000 гривень, оскільки ці гроші власник майна та його дружина [PERSON] не отримували. Враховуючи вищевикладене у мотивувальній частині рішення, суд також приходить до висновку, що для відновлення майнових прав позивача на автомобіль необхідно визнати за ним права власності на нього. Згідно зі ст. 392 ЦК України, «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Відповідно до наданих суду письмових заяв відповідачів [PERSON] та [PERSON] право власності позивача на автомобіль на цей час не оспорюється і визнається відповідачами. Однак при перереєстрації автомобіля у сервісному центрі № [NUMBER] МВС в Одеській області на [PERSON] свідоцтво про реєстрацію ТЗ на імя [PERSON] було знищено, тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на рухоме майно за правилами ст. 392 ЦК України. Судом встановлено, що автомобіль вибув з володіння позивача поза його волею, він має право на витребування його з володіння у добросовісного набувача [PERSON]. Відповідно до\~п.\~3\~частини першої\~ст.\~388\~ЦК України,\~«1.\~Якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~лише у\~разі,\~якщо майно: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом». Витребування автомобілю з володіння [PERSON] можливо шляхом: визнання за позивачем права власності на автомобіль та зобов'язання [PERSON] передати йому автомобіль. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд вважає встановленим факт того, що набувач за договором [PERSON] знала про те, що [PERSON] не мала права на відчуження спірного майна та угода вчинена з метою заволодіння майном без згоди на то позивача та поза його відома. Як встановлено судом, [PERSON] мала намір реалізувати спірне майно та з цією метою видана довіреність на третю особу щодо розпорядження автомобілем, що було підтверджено [PERSON] в судовому засіданні. За такого, можливо застосування положень ст. 387 ЦК України шляхом витребування спірного автомобіля з незаконного володіння [PERSON]. У відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2 000 гривень. На підставі\~вищенаведеного та\~

Outcome: approved