Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 19 червня 2014 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого він передав відповідачці грошову позику в розмірі 10 000 доларів США 00 центів, із зобов'язанням повернути. Позика була надана для особистих потреб відповідачки. Грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США були передані 19 червня 2014 року в момент підписання розписки. Відповідно до офіційного курсу валют НБУ на 23 квітня 2015 року 1 долар США дорівнює 22,54 українським гривням. Таким чином, заборгованість відповідачки перед ним на 23 червня 2015 року складає 225 400 грн. Станом на теперішній час, сума позики відповідачкою не повернута. 18 березня 2015 року ним на адресу відповідачки рекомендованим листом була направлена вимога про повернення грошових коштів, яку остання отримала, однак грошова сума повернута не була. 07 квітня 2015 року він був змушений звернутись звернутись з вимогою до відповідачки повторно. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 225 400 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 2 254 грн та 18 грн. 80 коп. - витрат, пов'язаних з поштовими відправленнями. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про перебування даної цивільної справи в провадженні суду особисто повідомлена належним чином, про час та місце слухання справи повідомлена нелжним чином шляхом отримання рекомендованого листа та телеграми, крім того, в матеріалах цивільної справи міститься заява останньої від 16.10.2015 року про те, що вона визнає борг в розмірі 10 000 доларів США та не відмовляється його повернути, однак через фінансові труднощі не має можливості на даний час повернути боргу, у зв'язку з чим просить слухати справу у її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини даної справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході судового розгляду встановлено, що 19 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачці грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, а відповідачка зобов'язалась їх повернути. Факт одержання відповідачкою грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною останньою в момент передачі їй суми позики. Оригінал даної розписки досліджувався судом та приєднаний до матеріалів справи. У вищевказаній розписці зазначено, що [PERSON], проживаюча за адресою: [ADDRESS] посвідчення водія [NUMBER], яке видано ДАІ МВС УМВС м. Києва 19.06.2002 р., взяла у [PERSON] суму в розмірі 10 000 доларів США, яку зобов'язалась повернути. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, відповідачка свої зобов'язання за договором позики не виконала, борг не повернула, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, а саме частиною першою вказаної статті передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В ході судового розгляду достовірно встановлено, що відповідачка дійсно отримала у позивача грошові кошти в борг, що підтверджується відповідною розпискою, написаною відповідачкою, підпис на розписці виконаний особисто відповідачкою, що не заперечується останньою у її заяві про визнання боргу, яка міститься в матеріалах даної справи. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору позики не виконала, грошові кошти, отримані в борг у позивача не повертає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Також, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 2 254 грн. 00 коп.

Outcome: approved