overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою в обґрунтування якої вказав, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки [NUMBER], площею 13,8612 га, яка знаходиться на території Талівської сільської ради. Згідно заповіту вона усе своє майно заповіла батьку позивача [PERSON], який прийняв спадщину фактично, оскільки мешкав разом з померлою, таким чином вступив в управління спадковим майном, та помер [INFO] року. Заповіту він не залишив, позивач або інші спадкоємці до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертались, на час смерті спадкодавця позивач проживав разом з ним, тобто фактично прийняв спадщину, тому просив суд встановити факт його проживання разом зі своїм батьком [PERSON], на чай його смерті [INFO] року та прийняття ним спадщини, та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області у судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій просив суд, справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Вивчив матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вказані позивачем обставини, згідно ст.61 ЦПК України, суд вважає достовірними, не підлягаючими доказуванню бо вони визнані сторонами. Ці обставини також підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 (ред. 2003р.) ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, враховуючи, що під час судового розгляду обставини вказані позивачем знайшли своє підтвердження, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання позивача разом зі своїм батьком [PERSON], на чай його смерті [INFO] року та факт прийняття ним спадщини, після смерті батька, та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку, як спадкоємцем першої черги, який фактично прийняв спадщину у вигляді спірної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою в обґрунтування якої вказав, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Заповіту на випадок своєї смерті мати не залишила, але її чоловік, батько позивача [PERSON], спадщину прийняв фактично, оскільки продовжував мешкати у вказаному будинку. Він помер [INFO] року, заповіту не залишив, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки зазначеного житлового будинку, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину у вигляді ? часток житлового будинку, а у видачі свідоцтва про право на спадщини у вигляді ? частки зазначеного житлового будинку йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право на спадщину, тому позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач не з'явилась, але надала заяву в якій просила суд, справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Станично-Луганської селищної ради Луганської області у судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій просив суд, справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Вивчив матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вказані позивачем обставини, згідно ст.61 ЦПК України, суд вважає достовірними, не підлягаючими доказуванню бо вони визнані сторонами. Ці обставини також підтверджуються долученими до справи письмовими доказами. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 (ред. 2003р.) ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, враховуючи, що під час судового розгляду обставини вказані позивачем знайшли своє підтвердження, суд вважає за можливе визнати за ним, як спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину право власності на спадщину у вигляді ? части спірного житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 01.06.2001р. він з відповідачкою зареєстрував шлюб, але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з грудня 2016 року стали проживати окремо, тому позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, але відповідачка не бажає добровільно через органи РАЦС розірвати шлюб, у звязку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, справу просила розглянути без її участі. Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, позивач на примирення не згоден і відповідачка проти позову не заперечує. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи, що відповідачка в заяві не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища, вважає, що вона надалі бажає іменуватися прізвищем «Козир». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 03.07.1982р. він з відповідачем уклав шлюб, але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо і позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи, що відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ч.1 ст.113 СК України, щодо відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, вважає, що остання надалі бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 05.10.1996р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, за час якого 06.08.2011р. у них народився син [PERSON], але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, через що між ними виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони протягом семи років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб та визначити місце проживання сина біля відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити (а.с.7). Відповідач в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу просила змінити її прізвище на дошлюбне «Ремінна», а справу розглянути без її участі (а.с.17). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивач на примирення не згоден і відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховує приписи ч.1 ст.113 СК України, ч.8 ст.294 ЦПК України, та бажання відповідача після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, а тому прізвище відповідача «Благодир» підлягає відновленню на дошлюбне «Ремінна». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 11.03.2017р. він зареєстрував шлюб з відповідачем, до реєстрації шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають біля відповідача. Враховуючи на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.18). Відповідач в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити незмінним її прізвище, а справу розглянути без її участі (а.с.17). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо, діти проживають біля відповідача, позивач на примирення не згоден і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України, ч.8 ст.294 ЦПК України, та побажання відповідача щодо залишення після розірвання шлюбу її прізвища незмінним, вважає занеобхідне залишити прізвище відповідача незмінним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 13.11.1992р. він з відповідачем зареєстрував шлюб, під час подружнього життя якого з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, останнім часом між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з липня 2019 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.29). Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином (а.с.27, 33), про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~з`ясувавши обставини\~справи,\~вважає,\~що заява\~підлягає задоволенню,\~оскільки в\~судовому засіданні\~встановлено,\~що подружжя\~ [PERSON] \~і [PERSON] \~припинили сімейні\~відносини,\~проживають окремо і позивач на примирення не згоден. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи, що відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ч.1 ст.113 СК України, щодо відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, вважає, що остання надалі бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 15.06.2018р. він з відповідачем зареєстрував шлюб, але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними виникли непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, з огляду на що позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо і позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу не змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу вона надалі іменується цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 20.07.1996р. він з відповідачкою зареєстрував шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого з квітня 2017 року вони стали проживати окремо, діти проживають біля відповідачки. З огляду на зазначене позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, та приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, діти проживають біля відповідачки та позивач на примирення не згоден. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи, що відповідачка не надала суду письмове заперечення проти позову та не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища, суд вважає, що відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Бадюл». Суд розяснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей зобовязаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 23.12.2014р. він зареєстрував шлюб з відповідачем, за час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з березня 2019 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, син проживає біля відповідача. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.21). Відповідач в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити незмінним її прізвище, а справу розглянути без її участі (а.с.17). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо, син проживає біля відповідача, позивач на примирення не згоден і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України, ч.8 ст.294 ЦПК України, та побажання відповідача щодо залишення після розірвання шлюбу її прізвища незмінним, вважає за необхідне залишити прізвище відповідача незмінним. На підставі викладеного,

Outcome: approved