Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим померла його матір [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про її смерть виданого 20 грудня 2016 року Сімферопольською міською клінічною лікарнею. Звернувшись до Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області з проханням видати свідоцтво про смерть її матері, отримав відмову, оскільки згідно ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року всі документи, які видані органами окупованої території вважаються недійсними, включаючи і документи про факт смерті. Тому, просить суд встановити факт смерті його матері [PERSON], даний факт йому необхідно встановити для оформлення спадщини після смерті матері. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи до суду не з'явися, проте надіслав до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження виданого Перовською сільською радою Сімферопольського району Кримської області 28 листопада 1977 року [NUMBER] матір'ю заявника є [PERSON] (а.с.4); згідно медичного свідоцтва про смерть [NUMBER] від 20 грудня 2016 року виданого Сімферопольською міською клінічною лікарнею - [PERSON], [INFO] померла в м.Сімферополь республіки Крим [INFO] від раку підшлункової залози (а.с.5); згідно письмової відповіді Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області від 10 червня 2017 року вих. №1551/14.7-26, заявнику у видачі свідоцтва про смерть його матері було відмовлено, та рекомендовано звернутись до суду (а.с.2). Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що медичне свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20 грудня 2016 року яке було видане Сімферопольською міською клінічною лікарнею, тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] який є громадянином України, зареєструвати факт смерті та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані зі смертю матері. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть фізичної особи у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації смерті фізичної особи. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті фізичної особи. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті своєї матері, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту смерті його матері, оскільки реєстрація смерті не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved