Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зняття арешту з двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладений на підставі постанови слідчого СВ Управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в Харківській області від 10.08.2010р. В позовній заяві позивач вказав, що 07.05.2010р. він придбав у [PERSON], яка в подальшому змінила своє прізвище на [PERSON], вказану квартиру, а у 2016р. з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна він дізнався, що придбана ним квартира перебуває під арештом з 10.08.2010р. за заявою слідчого СВ УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області. В подальшому ним з'ясовано, що арешт на квартиру накладений в рамках кримінальної справи відносно [PERSON], але при винесенні вироку судом питання щодо скасування арештів накладених на майно під час досудового розслідування не вирішувалось, тому він вимушений звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна. Позивач та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомили, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали, хоча мали таку можливість, оскільки позовну заяву з доданими до неї документами отримали. Представник Харківського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, начальник відділу надала суду заяву про розгляд справи без участі представника, оскільки судове рішення у справі не може вплинути на права та обов'язки відділу. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2010р. позивач [PERSON] придбав у [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах [PERSON], квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підтвердження чого наданий договір купівлі-продажу від 07.05.2010р. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстровано у електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.06.2010р., про що зроблена відмітка на зворотній сторінці договору, та Витяг з Державного реєстру правочинів № 8518264 від 07.05.2010р. (а.с. 5, 6). У 2016р. з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 58748213 [PERSON] дізнався, що придбана ним квартира перебуває під арештом, який зареєстровано 10.08.2010р. Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за заявою про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від 10.08.2010р. СВ УПОЗ ГУ МВС України в Харківській області (а.с. 7, 8). В подальшому позивачем з'ясовано, що арешт на квартиру накладений слідчим СВ УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області в рамках розслідування кримінальної справи, яка розглянута Київським районним судом, за наслідками якої винесений вирок 12.11.2012р. Позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою про скасування арешту з майна, але йому відмовлено, оскільки [PERSON] учасником кримінального провадження не був і його заява повинна розглядатися за правилами установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (а.с. 11). Київським міським судом м. Харкова надана копія вироку від 12.11.2012р. по справі № 2018/1-500/11 відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 190 КК України. Однак у вироку суду питання щодо скасування арештів накладених на майно під час досудового слідства судом не вирішувалось. Також суду надана копія постанови слідчого по ОВС СВ УБОХ ГУ МВС України в Харківській області від 03.08.2010р. про накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно якої арешт накладений в рамках кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] При перегляді вироку суду апеляційним судом Харківської області 27.03.2014р. питання щодо скасування арештів накладених на майно під час досудового слідства також не вирішувалось. Таким чином, наявність обтяження майна позивача обмежує його права щодо вільного користування та розпорядження власним нерухомим майном, а саме: квартирою, що находиться за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 7 ст. 319 ЦК України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та враховуючи те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання.

Outcome: approved