Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Каховської міської ради, Каховського міського голови [PERSON] (треті особи Комунальне підприємство «Каховська керуюча компанія», первинна профспілкова організація КП «Каховська керуюча компанія») про: скасування розпорядження міського голови [PERSON] від 15 вересня 2017 року № 205-к «Про звільнення [PERSON]Ю.» як незаконне; поновлення позивача на посаді директора КП «Каховська керуюча компанія»; стягнення з виконкому Каховської міської ради, Каховського міського голови [PERSON] на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 вересня 2017 року до часу набрання рішенням законної сили з розрахунку 15368 грн. 36 коп. середньомісячної заробітної плати (698,56 грн. середньоденної заробітної плати); відшкодування з виконкому Каховської міської ради завданої моральної шкоди у розмірі 25000 грн.. 06 серпня 2018 року позивач до початку розгляду справи по суті звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, згідно яких просив залучити в якості співвідповідача КП «Каховська міська рада» та просив скасувати розпорядження міського голови [PERSON] від 15 вересня 2017 року № 205-к «Про звільнення [PERSON]Ю.» як незаконне; поновити його на посаді директора КП «Каховська керуюча компанія»; стягнути солідарно з Каховського міського голови [PERSON] та КП «Каховська керуюча компанія» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 вересня 2017 року до часу набрання рішенням законної сили з розрахунку 15368 грн. 36 коп. середньомісячної заробітної плати (698,56 грн. середньоденної заробітної плати); відшкодувати з виконкому Каховської міської ради завдану моральну шкоду у розмірі 25000 грн.. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] з 2016 року займав посаду директора КП «Каховська керуюча компанія» на підставі розпорядження Каховського міського голови від 16 травня 2016 року № 117-к. 05 вересня та 15 вересня 2017 року розпорядженнями міського голови позивачу оголошено догану, що стало підставою для видання розпорядження 15 вересня 2017 року про звільнення позивача з посади. Позивач вважає, що його звільнено із порушенням вимог Кодексу законів про працю, а саме за п. 3 ст. 40 КЗпП може бути звільнена особа лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, але жодного проступку після вручення 15 вересня 2017 року розпорядження № 203-к про догану не вчинював, таким чином, на думку позивача, його було двічі притягнуто до відповідальності за один проступок, що є недопустимим згідно діючого законодавства. В обґрунтування визначеного у позові розміру моральної шкоди, [PERSON] зазначено, що після звільнення він був вимушений звернутись до лікарні, оскільки стан здоровя погіршився, відбувся нервовий зрив, оскільки постійно перебував у стресі. Лікування триває до сьогодні, вимушений постійно придбавати ліки. Крім того, у звязку із оголошеними доганами та наступним після цього звільненням втратив віру в себе, авторитет серед колег та друзів знизився, порушився сон та звичайний розпорядок дня. Постійно приймає заспокійливе. Звільнення із посиланням на п. 3 ст. 40 КЗпП України негативно впливає на професійний імідж та викликає сумніви потенційних роботодавців у професійній кваліфікації, що позбавляє можливості у 32-річному віці з бездоганним 11-річним безперервним трудовим стажем на сьогодні знайти роботу за фахом. На підставі зазначено, [PERSON] оцінив розмір моральної шкоди у сумі 25000 грн.. Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року, за клопотанням позивача, залучено до участі у справі в якості співвідповідача КП «Каховська керуюча компанія». Представник КП «Каховська керуюча компанія» в судовому засіданні зазначив, що фактично спір щодо законності звільнення вирішений, оскільки наявні рішення апеляційних судів, в яких встановлено незаконність застосування до [PERSON], як директора КП «Каховська керуюча компанія», дисциплінарних стягнень на підставі яких його було звільнено, тому комунальне підприємство не заперечує щодо його поновлення. Разом з тим, КП «ККК» заперечує щодо стягнення з комунального підприємства середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки комунальне підприємство не приймало та звільняло позивача з посади директора. Вина комунального підприємства відсутня в цих питаннях, а тому відсутні і підстави для стягнення з підприємства середнього заробітку. Також, на думку представника комунального підприємства, позивачем належним чином не обґрунтовано розмір, визначеної в позові моральної шкоди, не надано до суду жодного документу, який може підтвердити такий розмір, а тому, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заробітної плати із комунального підприємства та моральної шкоди з будь-кого. Представник виконкому Каховської міської ради до суду не зявився, надав до суду заперечення, в яких просив проводити судове засідання за відсутності представника виконкому Каховської міської ради. У відзиві наданому до суду 13 серпня 2018 року (іншим учасникам цивільного провадження в порядку ст. 178 ЦПК України відзив представником відповідача не надсилався, оскільки відсутні докази такого вручення або надіслання) зазначено, що позивачем необґрунтовано зазначено про стягнення заробітної плати із виконкому Каховської міської ради, оскільки оплата праці директора КП «ККК» здійснюється за рахунок бюджету комунального підприємства, виконком Каховської міської ради немає відношення до оплати праці директора комунального підприємства, а тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку з виконавчого комітету. На думку представника позивача, розрахунок середнього заробітку проведено із порушенням Постанови КМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», а тому такі довідки не можуть бути прийняті як докази обрахованого середнього заробітку позивача за останні два місяця роботи. Також представник виконкому КМР вважає необґрунтованим визначений в позовній заяві розмір моральної шкоди, оскільки позивачем жодним документом такий розмір шкоди не підтверджений, наданні до суду копії квитанцій не є підтвердженням розміру моральної шкоди. Питання ознайомлення учасників цивільного провадження із відзивом виконкому Каховської міської ради узгоджено, шляхом надання позивачу та представнику КП «ККК», за їх згодою, часу для ознайомлення із відзивом виконкому. Каховський міський голова [PERSON] повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, до суду не зявився, відзив на позов не надав. (зазначення у відзиві а.с. 65-77, що представник виконкому є представником міського голови судом не приймається, оскільки, згідно наданої до суду довіреності [PERSON] є представником лише Виконавчого комітету Каховської міської ради (а.с. 85). Голова Первинної профспілкової організації КП «ККК» звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника профспілкової організації, заперечень на позов представником не надано. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідачів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON] з 2016 року займав посаду директора КП «Каховська керуюча компанія» на підставі розпорядження Каховського міського голови від 16 травня 2016 року № 117-к. Розпорядженням про призначення позивача на посаду директора міським головою було видано на підставі укладеного між виконавчим комітетом Каховської міської ради в особі голови [PERSON] та [PERSON] контракту № 4 від 16 травня 2016 року. 05 вересня 2017 року розпорядженням міського голови за № 200-к [PERSON] оголошено догану, у звязку з невиконанням окремих доручень міського голови, систематичне невиконання посадових обовязків, передбачених контрактом з директором КП «Каховська керуюча компанія» в частині систематичного невиконання керівником ([PERSON]Ю.) без поважних причин обовязків, покладених на нього контрактом, та систематичного, протягом трьох місяців, без поважних причин неперерахування до міського бюджету встановленої міською радою частини надходжень від оренди комунального майна, що призводить до зростання у підприємства заборгованості з цього виду видатків перед міським бюджетом. 15 вересня 2017 року розпорядженням міського голови № 203-к оголошено догану директору КП «Каховська керуюча компанія» [PERSON], у звязку з неналежним виконанням директором комунального підприємства своїх обовязків щодо управління підприємством та розпорядженням його майном, неефективне використання і збереження закріпленого за підприємством комунального майна, в частині невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього контрактом. 15 вересня 2017 року міський голова надав доручення відділу організаційно-кадрової роботи, інформаційної політики та взаємодії з громадськістю підготувати розпорядження про звільнення директора КП «ККК» [PERSON] у звязку з оголошеними доганами з 18 вересня 2017 року. Розпорядженням міського голови від 15 вересня 2017 року № 205-к [PERSON] звільнено з посади директора КП «ККК» у звязку з оголошеними доганами (п. 3 ст. 40 КЗпП України) з 18 вересня 2017 року. Розпорядження отримано позивачем 18 вересня 2017 року. Спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України. Відповідно до ст. 147 та ст. 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як встановлено матеріалами справи, розпорядженнями міського голови від 05 вересня 2017 року та від 15 вересня 2017 року позивачу оголошено догану. В розпорядженні міського голови від 15 вересня 2017 року № 205-к зазначено, що директор КП «ККК» підлягає звільненню з посади, саме у звязку з оголошеними доганами, при цьому в розпорядженні міський голова послався на п. 3 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За змістом зазначеного пункту ст. 40 КЗпП України вбачається, що при звільненні працівника на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання вказаних обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які і коли проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнень. Такий висновок узгоджується із позицією висвітленою в постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», а саме в п. 22, 23 постанови зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як встановлено матеріалами справи, після накладення 15 вересня 2017 року дисциплінарного стягнення на позивача, іншого проступку на роботі він не вчиняв. До такого висновку суд прийшов саме на підставі змісту розпорядження міського голови про звільнення, згідно якого позивача звільнено у звязку з оголошеними доганами, а не у звязку з вчиненням іншого винного проступку після оголошення доган. За таких даних, міський голова звільняючи позивача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України порушив, як ініціатор звільнення, порядок застосування такого пункту ст. 40 КЗпП України, що є неприпустимим, оскільки відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, що в свою чергу вимагає від власника або уповноваженого ним органу (в даному випадку міського голови, як представника власника виконкому Каховської міської ради) правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Крім того, позивачем оскаржено дисциплінарні стягнення накладені розпорядженням міського голови від 05 вересня 2017 року та від 15 вересня 2017 року, результатом оскарження є скасування розпоряджень міського голови про оголошення [PERSON] доган. Судові рішення набрали законної сили 11 травня 2018 року. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги [PERSON] про скасування розпорядження міського голови від 15 вересня 2017 року № 205-к та поновлення позивача на посаді директора КП «ККК» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, судом прийнято до уваги позицію відповідачів щодо поновлення, а саме відповідачі не заперечували проти поновлення позивача на посаді, оскільки фактично підстави звільнення позивача скасовані судовими рішеннями про скасування розпоряджень міського голови про оголошення позивачу доган. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу солідарно з Каховського міського голови [PERSON] та КП «Каховська керуюча компанія», слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами КП «Каховська керуюча компанія» є юридичною особою, яка має зведений самостійний баланс, свій розрахунковий рахунок, веде закінчений бухгалтерський облік та статистичну звітність. (п. п. 3.1, 3.3 Статуту КП «Каховська керуюча компанія») Крім того, підприємство самостійно визначає фонд заробітної плати, структуру управління, встановлює штат працівників. (п. 4.1 Статуту Підприємства). Між позивачем та виконкомом Каховської міської ради, як Органом управління майном, в особі міського голови [PERSON] укладено контракт № 4 від 16 травня 2016 року. В розділі ІІІ Контракту встановлено, що за виконання обовязків, передбачених цим контрактом, Керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених Керівнику посадового окладу в розмірі 8700 грн. від фактично відпрацьованого часу. З 01 грудня 2016 року посадовий оклад складає 9600 грн.. З урахуванням зазначених норм трудового законодавства та умов Контракту укладеного між позивачем та виконкомом Каховської міської ради, середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен стягуватись саме з КП «Каховська керуюча компанія», як підприємства яке нараховувало та сплачувало позивачу заробітну плату за рахунок частки доходу підприємства. Судом не приймається до уваги посилання представника відповідача КП «Каховська керуюча компанія» на відсутність підстав для стягнення з підприємства середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вини з боку підприємства щодо звільнення позивача немає, про таке звільнення підприємство рішення не приймало та жодним чином не приймала участі у прийнятті такого рішення, оскільки статтею 4 Закону України «Про оплату праці» визначено, що джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності, а тому і середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен стягуватись з КП «Каховська керуюча компанія», оскільки підприємство хоча і належить територіальній громаді м. Каховки та підпорядковується виконавчому комітету Каховської міської ради, однак є госпрозрахунковим підприємством, тобто здійснює свою діяльність на принципах розрахунку, власного комерційного ризику. Таким чином, саме КП «Каховська керуюча компанія» повинна виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно п. 3 та 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов'язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов'язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об'єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов'язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Судом середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується із врахуванням вимог зазначеного Порядку та розміру посадового окладу встановленого з 01 грудня 2016 року. Період вимушеного прогулу розраховується з дати звільнення, тобто з 18 вересня 2017 року та до дати судового рішення, тобто 14 серпня 2018 року. Щодо позовних вимог в частині стягнення з виконкому Каховської міської ради моральної шкоди у розмірі 25000 грн., слід зазначити наступне. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 76, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в підтвердження розміру моральної шкоди надано лише копії чеків з аптеки про купівлю певних ліків, однак в підтвердження необхідності купувати такі ліки рецептів лікарів не надано, що позбавляє суд можливості встановити приналежність та необхідність такого лікування позивачу. Крім зазначених чеків, позивачем до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру моральної шкоди. У суду не виникає сумніву, що неправомірне звільнення позивача призвело до моральних страждань позивача, хвилювання позивача за своє майбутнє та певних змін організації життя, однак, як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Перна проти Італії» від 25 липня 2001 року, «Білуха проти України» від 09 лютого 2007 року, в окремих випадках визнання судом порушення права саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Отже, вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п'ята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 18, 430 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків. Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 15 липня 2015 року в справі № 6-435цс15).

Outcome: partial