Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. У заяві зазначив, що його батьки [PERSON] 12.08.1960 року народження, уродженець [INFO] Харківської області та мати [PERSON], уродженка с.Централь Новохаперського району Вороніжської області, уклали шлюб 24.11.1979 року в Петрівській Сільській Раді Балаклійського району Харківської області. 02.06.2009 року шлюб між батьками було розірвано в Ізюмському ВРАЦС, після розірвання шлюбу батьки стали мешкати окремо. На цей час мати мешкає в м.Харків, а позивач мешкає в м.Ізюм, в квартирі, що належить його батькам в рівних частках. Батько [PERSON] систематично зловживав спиртними напоями, вів асоціальний стан життя, останній час не працював. Так в лютому 2015 року після тривалого запою він зник, і по цей час ні заявнику, ні членам його сім`ї, або родичам (котрі мешкають виключно в Харківській області) не відомо місце його знаходження та перебування. В 2015 року буквально після зникнення батька, [PERSON] звернувся до Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області, та йому була надана відповідь підписана Т.в.о. начальника Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області підполковником поліції [PERSON], де вказано, що дана установа надає інформацію, щодо громадянина [PERSON] Олександровича, [INFO], мешкає за адресою м.Ізюм [ADDRESS], який з 26.02.2015 року за обліками Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області значиться як особа, втративша зв`язок з родичами. Після батька залишилась частка в житловій квартирі, котру необхідно оформити, так як ростуть борги, а в подальшому розпорядитися по своєму наміру. Для подальшого оформлення, розпорядження володіння вищевказаним майном, [PERSON] необхідно оголосити батька померлим, отримати свідоцтво про його смерть та таке інше. Згідно ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Заінтересовані особи: представник Ізюмської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, клопотань або заперечень не надали. Суд, перевіривши матеріали справи, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, вважає можливим ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Довідкою т.в.о. начальника Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] підтверджено, що громадянин [PERSON] з 26.02.2015 року за обліками Ізюмського ВП значиться як особа, втартивша зв`язок з родичами.(а.с.13) Свідок [PERSON] у судовому засідання підтвердила обставини викладені у заяві, пояснила що вона колишня дружина [PERSON], та з 2015 року будь- якої інформації щодо нього не має. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON] померлим, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше трьох років. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів зазначених у заяві. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] судом у точності не може бути встановлено, [PERSON] необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved