Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить суд встановити факт того, що він припинив шлюбні відносини з відповідачем з квітня 2008 року та розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що подальше спільне шлюбне життя між ним та відповідачкою неможливе, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейні відносини, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин з квітня 2008 року. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 01 серпня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що в книзі реєстрації шлюбів Першого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 193. Від шлюбу дітей немає. Вони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбні відносини з квітня 2008 року. У теперішній час примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду зустрічну позовну заяву про розподіл майна подружжя, у якому просить суд поділити спільне майно, яке було придбане ними під час перебування в шлюбі. Ухвалою суду від 19 лютого 2014 року зустрічні позовні вимоги були об'єднані в одне провадження з первинними позовними вимогами, а ухвалою суду від 20 лютого 2014 року - виділені в окреме провадження. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 1997 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів Першого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 193 (а.с.2). Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище позивача «[PERSON]». Шлюб для позивача є третім, а для відповідачки - другим. Від шлюбу дітей немає. Сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбні відносини. У теперішній час примирення неможливе. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей, що мають істотне значення для справи. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Згідно ч.4 ст.256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду. Враховуючи, що в ході судового розгляду справи, було встановлено, що між сторонами наявний спір щодо поділу майна подружжя, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовні вимоги щодо встановлення факту припинення шлюбних відносин, саме з квітня 2008 року. На підставі ст.ст.105 ч.3, 109 ч.3, 112 ч.2 СК України,

Outcome: partial