Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, в якому просив суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , виключити відомості про батька дитини та внести відомості про нього, як батька дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він познайомився в 2011 році в місті Луганську із відповідачкою, а з 2014 року сторони проживали спільно. Шлюб сторони не зареєстрували, оскільки проживали на тимчасово окупованій території в м. Луганську, де [INFO] в у позивача та відповідачки народилася донька - [PERSON] . Батьком дитини, за вказівкою матері, у відповідному акті цивільного стану, зазначено [PERSON] , особа, скоріш за все не існуюча. У липні 2017 року відповідачка переїхала до м. Києва разом із дитиною. Наразі відповідачка мешкає окремо від дитини, веде аморальний спосіб життя. Позивач матеріально утримує доньку, займається її вихованням. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати його батьком, внести відповідні зміни в актовий запис. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Свистула Д.А. позовні вимоги підтримала, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання 18.01.2021, 23.06.2021 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. 07.07.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що сторони з 2014 року спільно проживали у місті Луганську. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] в м. Луганську народилася [PERSON] , її батьки - [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). Враховуючи, що на час народження доньки позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за прізвищем матері, а батько дитини був записаний за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої та другої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). За змістом ст. 126 СК України, заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved