Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частини житлового будинку. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником 13/20 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої 7/20 частки вказаного житлового будинку є [PERSON] . Відтак вказаний житловий будинок є спільною частковою власністю сторін із визначенням часток кожного співвласника. Рішенням виконкому Гайворонської міської ради від 07.05.2019 року, частині домоволодіння по [ADDRESS] , що належить позивачу, присвоєно окремий номер - « [ADDRESS] . Даний житловий будинок вже давно фактично розділений між співвласниками на два окремих домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожного з них окремо всіма комунікаціями. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,140 га., частками по факту користування позивачем 0,0910 га. та 0,0490 га. відповідачкою відповідно. Земельна ділянка знаходиться у комунальній власності Гайворонської міської ради. Позивач має право на виділ у натурі своєї частки, яка дорівнює 13/20 зі спільної часткової власності на підставі висновку КП «Благовіщенське МБТІ» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в окремі одиниці. В грудні 2019 року позивач звертався до відповідача з пропозицією присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та укладення письмового договору про виділ у натурі часток з нерухомого спільного майна в окремі одиниці із самостійними адресами. Проте відповідач ухиляється від оформлення кадастрового номеру земельної ділянки та укладення договору про виділ у натурі часток з нерухомого спільного майна чим позбавляє позивача можливості належним чином розпорядитись своєю власністю. Просить суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 13/20 частки житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. метрів з відповідними надвірними будівлями та спорудами шляхом його виділу в натурі, виділити в натурі у власність [PERSON] належну йому 13/20 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення житлового будинку згідно технічного паспорта на житловий будинок під літерою «А» загальною площею 51,63 кв. метрів, житловою площею 34,70 кв. метрів, що складається з: приміщення 1-1 площею 1,94 кв. метрів; приміщення 1-2 площею 6,82 кв. мерів; приміщення 1-3 площею 3,87 кв. метрів, приміщення 1-4 площею 15,9 кв. метрів; приміщення 1-5 площею 12,44 кв. метрів; приміщення 1-6 площею 6,36 кв. метрів; приміщення 1-7 площею 4,3 кв. метри та надвірні споруди: літня кухня «Б», прибудова «б», прибудова «б1», погріб під будівлею «Б1», убиральня «В», навіс «Н», хвіртка №2, колонка №3, ворота №4, огорожа №5, огорожа №6 за адресою: [ADDRESS] та судові витрати зі сплати судового збору та пов`язаних з розглядом справи стягнути з відповідача. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та участі позивача, уточнив позовні вимоги, просить суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 13/20 частки житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. метрів з відповідними надвірними будівлями та спорудами шляхом його виділу в натурі, виділити в натурі у власність [PERSON] належну йому 13/20 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення житлового будинку згідно технічного паспорта на житловий будинок під літерою «А» загальною площею 51,63 кв. метрів, житловою площею 34,70кв. метрів, що складається з: приміщення 1-1 площею 1,94 кв. метрів; приміщення 1-2 площею 6,82 кв. мерів; приміщення 1-3 площею 3,87 кв. метрів, приміщення 1-4 площею 15,9 кв. метрів; приміщення 1-5 площею 12,44 кв. метрів; приміщення 1-6 площею 6,36 кв. метрів; приміщення 1-7 площею 4,3 кв. метри та надвірні споруди: літня кухня «Б», прибудова «б», прибудова «б1», погріб під будівлею «Б1», убиральня «В», навіс «Н», хвіртка №2, колонка №3, ворота №4, огорожа №5, огорожа №6 за адресою: [ADDRESS] , припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 7/20 частки житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 74,55 кв. метрів з відповідними надвірними будівлями та спорудами шляхом його виділу в натурі, виділити в натурі у власність [PERSON] належну їй 7/20 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення житлового будинку згідно технічного паспорта на житловий будинок під літерою «А» загальною площею 22,92 кв. метрів, житловою площею 11,44 кв. метрів, що складається з: приміщення 1-8 площею 7,2 кв. метрів; приміщення 1-9 площею 11,4 кв. метрів; та надвірні споруди: прибудова гаража «Ж» площею 13,2 кв. метрів, огорожа №1, за адресою: [ADDRESS] та судові витрати залишити за позивачем по фактично понесеним, уточнені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, уточнені позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 13/20 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 11.06.2008 року, право приватної власності на який зареєстровано в Ульяновському КМБТІ 18.06.2008 року (а.с. 11), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с. 12) та копією архівної довідки КП БМБТІ № 74 від 18.02.2019 року (а.с. 16). Власником іншої 7/20 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією архівної довідки КП БМБТІ № 74 від 18.02.2019 року (а.с. 17) та копією свідоцтва про право власності на спадщину за законом (а.с. 90). Відтак вказаний житловий будинок є спільною частковою власністю сторін із визначенням часток кожного співвласника. Рішенням виконкому Гайворонської міської ради від 07.05.2019 року, частині домоволодіння по [ADDRESS] , що належить позивачу, присвоєно окремий номер - « [ADDRESS] (а.с. 18). Житловий будинок по [ADDRESS] , розділений між співвласниками на два окремих домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожного з них окремо всіма комунікаціями, що підтверджується копіями технічного паспорта позивача та відповідача на будинок (а.с. 13-15, 85-89) та не заперечується сторонами. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,140 га., частками по факту користування позивачем 0,0910 га. та 0,0490 га. відповідачем відповідно, що підтверджується копією план-схемою земельної ділянки по [ADDRESS] складеної землевпорядником Гайворонської міської ради та інформацією Гайворонської міської ради від 03.07.2019 року, земельна ділянка знаходиться у комунальній власності Гайворонської міської ради (а.с. 23-24). Позивач має право на виділ у натурі своєї частки, яка дорівнює 13/20 зі спільної часткової власності на підставі висновку КП «Благовіщенське МБТІ» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в окремі одиниці (а.с. 25). Сторони погодилися з виділом часток в натурі, так як даний будинок вже давно розділений між співвласниками на два окремих житлових приміщення з обладнаними окремими входами та підведеними до кожного з них окремо всіма комунікаціями. Спірне домоволодіння зареєстровано за двома співвласниками. Тому, в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві просить суд провести поділ будинку між власниками і як правову підставу позову зазначає ст.364 ЦК України. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України-Право спільної власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст.367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст.364 ЦК. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 ст.183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивачі та відповідач і є суб`єктами спільної часткової власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Майно учасників спільної часткової власності за наявності спору між ними ділиться в натурі, коли це можливо без не розмірної шкоди для його призначення. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділу натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N55(1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. За умовами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі слід, залишити по фактично понесеним, враховуючи заяву позивача.

Outcome: approved