Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 19.06.2019 він звільнився з ТОВ «СМНВО» у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою в АТ «Сумське НВО» (ч.5 ст. 36 КЗпП України). На день звільнення з роботи ТОВ «Сумське НВО» нарахувало заборгованість з заробітної плати у сумі 28487,13 грн., але виплатити її відмовилося. Крім того, оскільки з дня його звільнення відповідач не сплатив йому заробітну плату, тому позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 28487,13 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача - ТОВ «СМНВО» надіслав відзив на позов з приводу позовної заяви та зазначив, що заборгованість товариства перед позивачем на день підписання письмових пояснень складає 16792,97 грн. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та 19.06.2019 був звільнений з займаної посади у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою в ПАТ «Сумське НВО» (а.с.7-9). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки про заробітну плату, виданої ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,- станом на 27.01.2020 сума заборгованості перед [PERSON] (після утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору) складає 16792,97 грн. З моменту звільнення проводились виплати заробітної плати. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно до розрахункових листів та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ №100 заробітна плата [PERSON] за два останні місяці, що передували звільненню становить: квітень 2019 - 5584,91 грн., за травень 2019 - 5246,05 грн., що в сумі складає 10830,96 грн. (5246,05 грн. + 5584,91 грн.). Позивач [PERSON] звільнився у червні 2019 року, а отже фактично відпрацьовані дні слід брати за травень 2019 (21 р.д.) та квітень 2019 (21 р.д.), що загалом складає 42 р.д. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 10830,96 грн./42 р.д. = 257,88 грн. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 20.06.2019 по 24.02.2020 включно становить 172 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 44355 грн. 36 коп. (257,88 грн. *172 днів) Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 16792 грн. 97 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 44355 грн. 36 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «СМНВО» необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial