Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів, у розмірі, ? частки від всіх видів заробітку, щомісячно, та до досягнення ним 23 - х років. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач на даний час навчається на 4-му курсі в ВПУ-3 м. Мукачево, у зв'язку з чим не має можливості працевлаштуватися, так як вчиться на денній формі навчання, а матеріальної допомоги з боку матері йому не вистачає. В судове засідання позивач не з'явився, натомість подав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 30). Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся через засоби масової інформації (а.с. 29), про причину неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.05.1997 року Мукачівським міським відділом реєстрації громадянського стану батьком позивача є відповідач (а.с. 4). Згідно з даними довідки від 09.10.2015 року №768 позивач навчається в ВПУ-3 м. Мукачево на денній формі навчання за спеціальністю: конструювання, виробництво та технічне обслуговування виробів електротехніки. Термін навчання з 23.02.2015 по 08.02.2017 року (а.с. 3). Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд виходить також з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням того, що позивач навчається, у зв'язку з чим зазнає матеріальних витрат, пов'язаних із здобуттям освіти, перебуваючи при цьому на повному утриманні матері, а також враховуючи те, що у суду не має відомостей щодо обмеження відповідача у працездатності, або наявності інших аліментних зобов'язань, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання позивача у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, тобто у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача. При цьому, суд приймає до уваги також і приписи частини другої названої вище статті Сімейного кодексу України, згідно з якою, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з урахуванням ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved