Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Третя особа: Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, в якій просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з нею, в спосіб знаходження дитини за місцем проживання позивача в недільний день із суботи 18.00 год. до неділі 18.00 год., а також 10 днів під час зимових канікул і 10 днів під час літніх канікул для поїздки в курортну місцевість на відпочинок для оздоровлення дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.06.2012. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.10.2014 шлюб між сторонами розірвано. Позивачу відомо про наявність рішення Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2013 про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання спільної дитини в розмірі 300 грн, але весь час після розірвання шлюбу позивач добровільно передає дитині гроші, речі та продукти. До травня 2019 року позивач передавав відповідачу допомогу без будь-якого підтвердження, а з червня 2019 почав надсилати кошти через відділення банку. Розмір грошової допомоги, який позивач сплачує на утримання дитини становить близько 1000 грн. на місяць. Дочка [PERSON] проживає разом з матір`ю та навчається в першому класі КЗ «Пісочинський ліцей» Пісочинської селищної ради. З травня 2019 відповідач раптово та безпричинно припинила спілкування дитини з позивачем, переховує дитину, на телефонні дзвінки не відповідає. Звернувшись до Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради з проханням визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини [PERSON] , однак на час звернення до суду дане питання не вирішено. [PERSON] вважає, що для своєї участі у вихованні дитини він має всі умови, зокрема, проживає в ізольованій квартирі де дочці відведена відокремлена кімната, має вихідний день неділю та може в цей день займатись вихованням дитини. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки з 29.07.2013 позивач дитину не бачив, вона його не знає та не впізнає. Зауважила, що виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів пред`явлено 15.07.2014 до Жовтневого ВДВС, який в подальшому перенаправлений до Дзержинського ВДВС для виконання за місцем роботи боржника. [PERSON] повідомила, що ніколи не отримувала від [PERSON] аліментів на дитину до того часу поки не почала збирати документи на позбавлення позивача батьківських прав з приводу чого 03.06.2019 звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області. За висновком органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним. Позивач має хронічну схильність до алкоголю та поводиться агресивно. Крім того, за результатами обстеження дитини, психолог ГО «Центр «Ресурс-Професіонал» дійшов висновку, що дитина є вразливою, у нових незвичайних умовах відчуває невпевненість та почуття страху, що може викликати порушення психоемоційного стану. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2020 року відкрито провадження у справі. Суд вирішив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2020 року витребувано з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради письмовий висновок щодо способу участі позивача [PERSON] у вихованні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року виключено з числа третіх осіб Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, посилався на обставини викладені в мотивувальній частині позову. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилалась на підстави викладені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої\~особи у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 01.06.2012 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.10.2014. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.10.2013 кримінальне провадження у відношенні [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2013 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист №635/11137/13-ц про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 28.07.2014 закрито виконавче провадження №44121152 з примусового виконання виконавчого листа №635/11137/13-ц виданого 19.02.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2013 і до досягнення останньою повноліття, у зв`язку з направленням за належністю до Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ. Як вбачається зі змісту довідки в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Глушко А. за. № 41318/19.6-35 від 13 березня 2020 року, виконавчий лист № 635/11137/13-ц, виданий 19.02.2014 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття вважається втраченим у зв`язку з тим, що державний виконавець відділу Ковтун Андрій Анатолійовичі, в провадженні якого перебував вищевказаний виконавчий лист, звільнений 02.10.2018 згідно наказу Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актуальна назва на даний час - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків). Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 635/11137/13-ц виданого 19.02.2014 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття відсутнє в\~акті прийому\~передачі виконавчих проваджень від 25 вересня 2018 року. \~ \~ \~ \~На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2020 видано 01.04.2020 дублікат виконавчого листа №635/11137/13-ц. 19 січня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . 21 листопада 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . \~ \~ \~ \~Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чуріною Г.В. від 25.05.2020 відкрито виконавче провадження №62152628 за дублікатом виконавчого листа №635/11137/13-ц. Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району від 12.12.2019 №21/10-19 затверджено висновок, в якому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] . Відповідно до висновку психологічного обстеження [PERSON] від 29.05.2020, наданого ГО «Центр-Ресурс-Професіонал», дитина потребує обережного ставлення, обмеження нової травмуючої психіку інформації, є ознаки віддалених наслідків ранньої травматизації. Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району від 09.07.2020 №15/43-20 затверджено висновок про визначення способу участі у вихованні дитини [PERSON] її батьком [PERSON] .З висновку убачається наступне. Стосунки у родині дружні, дівчинка дуже прив`язана до матері та вітчима, батька не пам`ятає. 12.12.2019 органом опіки та піклування Пісочинської селищної ради було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , з огляду нате, що в ході з`ясування всіх обставин справи в цій сім`ї було виявлено свідоме та систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] . Щодо запропонованої членами Комісії зустрічі батька з донькою, обидва батьки висловились, що на той час вважають зустріч недоцільною, та такою, що може травмувати дитину, адже дитина не знає батька. З огляду на докази, які були надані сторонами разом з їх заявами по суті справи, слід звернути увагу, що позивач посилався на обставини створення перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною, сплату щомісячних платежів на утримання дитини в добровільному порядку, відсутність виконавчого провадження стосовно судового рішення про стягнення аліментів. Однак позивачем не було надано доказів створення перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з його дитиною, що є однією із обов`язкових обставин, які підлягають встановленню при визначенні способів спілкування з дитиною одним із батьків, який проживає окремо від дитини. При цьому [PERSON] не надав доказів, які б характеризували ставлення батька до виконання своїх обов`язків перед дитиною, прихильність дитини до батька, довідку про працевлаштування, довідку про доходи батька, характеристику з місця роботи, обстеження умов проживання батька, сертифікати про проходження наркологічного та психіатричного оглядів. Станом на дату затвердження цього висновку, [PERSON] не звертався до органу опіки та піклування щодо визначення йому способу участі в вихованні дитини та спілкуванні з нею, не цікавився її життям, здоров`ям, захопленнями та умовами проживання. Крім того, вводить суд в оману, вказуючи у позовній заяві, що «з травня раптово та безпричинно моя колишня дружина припинила моє спілкування з неповнолітньою донькою [PERSON] ». На запитання членів Комісії, у травні якого року це сталося, [PERSON] , що це було, коли дитині не виповнилося 2-х років. При цьому, [PERSON] не надав жодних доказів, які б підтверджували факти перешкоджання з боку [PERSON] його участі в житті дитини та спілкуванні з нею. Позивач не довів свого відповідального ставлення до батьківства. Таким чином, доводи [PERSON] , які вік викладає в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. На засіданні Комісії 07.07.2020 року [PERSON] особисто погодився, що його несподівана поява в житті дитини буде травматичною, адже дитина вважає батьком свого вітчима [PERSON] , який виховує та утримує її з маленького віку, тому згодний на короткочасні зустрічі з дитиною в присутності матері, без залишення дитини на ніч за місцем свого проживання. Орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини [PERSON] , її прихильність до матері та вітчима, вважає, що перш ніж визначати спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні дитини з батьком шляхом встановлення графіку зустрічей, потрібно провести попередню психологічну підготовку дитини, поступово формувати в неї сприйняття позивача в якості батька та сприяти налагодженню між ними емоційної прив`язаності. Будь-які зустрічі батька з донькою можливі за обов`язковою участю матері та психолога або іншого спеціаліста з сімейної медіації. Після налагодження довірливих стосунків батька з дитиною можливо розглянути питання про встановлення стабільного графіку зустрічей, який враховуватиме бажання та інтереси дитини. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2012 року, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.10.2014. Від шлюбу\~сторони мають\~доньку [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом, і даний факт визнано позивачем та відповідачем, після припинення відносин між сторонами дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] . З наданих сторонами доказів вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу. \~За висновком виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району перш ніж визначати спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні дитини з батьком шляхом встановлення графіку зустрічей, потрібно провести попередню психологічну підготовку дитини, поступово формувати в неї сприйняття позивача в якості батька та сприяти налагодженню між ними емоційної прив`язаності. Будь-які зустрічі батька з донькою можливі за обов`язковою участю матері та психолога або іншого спеціаліста з сімейної медіації. Після налагодження довірливих стосунків батька з дитиною можливо розглянути питання про встановлення стабільного графіку зустрічей, який враховуватиме бажання та інтереси дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно\~ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до\~ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.ст.150,\~151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України\~встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно\~ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно\~ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити\~Конституції України\~(стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2\~ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правих норм, суд приходить до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, а тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку. Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12,\~13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відтак,\~з урахуванням\~змісту позовних\~вимог,\~а також\~враховуючи висновок виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району від 09.07.2020 №15/43-20, наданий на виконання\~ст.19 СК України, суд вважає можливим визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні доньки [PERSON] , [INFO] , а саме шляхом зустрічей з дитиною за місцем її проживання (перебування), щотижня протягом однієї години у вихідний день у присутності матері [PERSON] та психолога або іншого спеціаліста з сімейної медіації. Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини, суд керується виключно інтересами дитини. Так, під час судового розгляду встановлено, що між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, дитина повноцінно не сприймає позивача, як батька, відтак, визначення проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Викладена правова\~позиція відповідає\~висновку Верховного\~суду зазначеному\~в постанові\~від 23.06.2020\~у справі\~№ 754/9026/16-ц. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо проведення зустрічей з дитиною без присутності матері за місцем проживання позивача, а також щодо проведення спільного відпочинку, відвідування протягом 10 днів під час літніх та зимових канікул. При цьому, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд вважає необхідним зауважити, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров`я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними. Також, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд не приймає до уваги інші надані сторонами докази, оскільки вони не спростовують висновків суду. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового розгляду в розмірі 420,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial