Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що 23.02.2014 року за договором позики він надав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 36000 грн. на термін до 25.04.2014 року, що підтверджується письмовою розпискою відповідача, написаною ним власноручно. 02.04.2014 р. він отримав від відповідача 3000 грн. в рахунок погашення частини боргу. Термін повернення суми боргу, передбачений договором позики, закінчився 25.04.2014 року, проте відповідач до теперішнього часу суму боргу йому не повернув, тобто зобов'язання за договором позики не виконав. На його пропозиції про добровільну сплату боргу відповідач відповідає відмовою. Отже на сьогодні вчасно неповернутою залишилася сума боргу в розмірі 33000 грн. Сума боргу яку він вимагає стягнути з відповідача становить 48120,68 грн. із якої: - 33000,00 грн. неповернута сума боргу; - 12251,04 грн. індекс інфляції; - 2869,64 грн. 3% річних. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 48120 грн. 68 коп., а також відшкодувати його за рахунок відповідача сплачений судовий збір. Позивач в ході судового розгляду підтримав заявлені вимоги. Відповідач судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Заперечень до позову не представив. Тому за згоди позивача справу розглянуто у відсутність відповідача за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За умовами положення ч.2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання його частин може доводиться письмовими доказами, засобами ауді- відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Виходячи з цих положень закону та письмової розписки від 23.02.2014 року суд вважає, що 23.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, шляхом складання боргової розписки, написаної відповідачем власноруч. Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлюється договором. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Щодо строку виконання зобовязань за цими договорами. Як вбачається з письмовї розписки відповіача від 23.02.2014 року останній зобовязався борг повернути 25.04.2014 року. Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно умов договору [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 36000,00 грн., на строк до 25.04.2014 року. Згідно з твердженнями позивача, 02.04.2014 р. він отримав від відповідача 3000 грн. в рахунок погашення частини боргу, що також відображено у борговій розписцівід 23.02.2014 року. Таким чином, неповернутою залишилася сума боргу в розмірі 33000,00 грн., оскільки оригінал боргової розписки знаходиться у позивача. Отже, відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за договором позики, залишок боргу не повертає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до вказаних вище норм закону відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму грошових коштів, отриманих ним у борг, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, в межах заявлених ним позовних вимог: за період з 25.02.2014 р. по 01.03.2017 року. Сума заборгованості з урахуванням встановленого в Україні індексу інфляції за вказаний період становить: 103,8x101,0x100,4x100,8x102,9x102,4x101,9x103,0x103,1x105,3x110,8x114.0х102.2х100,4x99,0x99,2х102,3x98,7х102,0х100,7х100,9x99,6х101,0x103,5х100,1х99.8x99.9x99,7x101,8x102,8x101,8x100,9x101,1x101,0) / 100 - 33 000 = 12 251,04 грн. Також з відповідача слід стягнути на користь позивача три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором позики. Ця сума за сумою основного боргу за цим договором позики у розмірі 33000,00 грн. станом на 21.03.17 р. відповідно складає 2869,64 грн. (33000,00 х 3% х 1058 /365/100= 2869,64 грн.). Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача\~\~суму боргу за договором позики у розмірі 48120,68 грн. з якої: - 33000,00 грн. неповернута сума боргу; - 12251,04 грн. індекс інфляції; - 2869,64 грн. 3% річних. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved