Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом та уточненнями до нього, вказавши, що він з 18 січня 2012 року працював в ТОВ «Компанія «Югтранс» на посаді механіка контрольно-технічного пункту. Наказом №44-а від 01 липня 2014 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Проте в день звільнення відповідач остаточного розрахунку не здійснив, у звязку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 3800 грн., яку він просить суд стягнути з відповідача на його користь, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2014 року по 19 липня 2016 року (день подачі позову) в розмірі 32947,40 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3361,25 грн.. В судове засідання позивач не зявився у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п. 2, 4 Порядку проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18 січня 2012 року працював в ТОВ «Компанія «Югтранс» на посаді механіка контрольно-технічного пункту; наказом №44-а від 01 липня 2014 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем, відповідно до довідки про доходи наданої ТОВ «Компанія «Югтранс», за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року становить 3800 грн. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. За таких підстав, враховуючи що відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того в установлений законом строк після звільнення позивача не провів з ним повного розрахунку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 3800,00 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в межах позовних вимог, за період з 01 липня 2014 року по 19 липня 2016 року в розмірі 32947,40 грн., враховуючи наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого середньоденна заробітна плата становить 64.10 грн. (1218 (розмір мінімальної заробітної плати / 19 (середня кількість робочих днів за останні два місяці роботи) = 64,0 грн.), (64,10 грн. (середньоденна заробітна плата) х 230 робочих дні = 32947,40 грн.), з подальшим утриманням податків та обовязкових платежів; компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3361,25 грн., враховуючи наданий позивачем розрахунок, з яких: за вересень 2013 року 44,9 грн. (50 сума не виплаченої заробітної плати, що підлягає виплаті х 89,8 величина приросту індексу споживчих цін)/100 = 44,9 грн.), за жовтень 2013 року 801,90 грн. (900 сума не виплаченої заробітної плати, що підлягає виплаті х 89,1 величина приросту індексу споживчих цін)/100 = 801,90 грн.), за листопада 2013 року 1197,45 грн. (1350 сума не виплаченої заробітної плати, що підлягає виплаті х 88,70 величина приросту індексу споживчих цін)/100 = 1197,45 грн.), за грудень 2013 року 1317 грн. (1500 сума не виплаченої заробітної плати, що підлягає виплаті х 87,8 величина приросту індексу споживчих цін)/100 = 1317 грн.). За таких підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved