Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка за свого життя не склала заповіт, а тому після її смерті на підставі ст.,ст.1218,1223 ЦК України відкрилась спадщина за законом, до складу якої серед іншого, ввійшла належна їй за життя 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Позивач наполягає, що його батьки [PERSON] та [PERSON] 16.07.1983 року зареєстрували шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з лютого 2003 року [PERSON] та [PERSON] перестали проживати разом внаслідок того, що [PERSON] змінив своє місце проживання, переїхав та зареєструвався в с. Богодухівка Золотоніського району, Черкаської області, де проживав до 2014 року, а потім в зв`язку з погіршенням стану здоров`я повернувся в м. Золотоношу та знову почав проживати у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] з квітня 2009 року також припинила спільне проживання з [PERSON] і остаточно переїхала у власне будинковолодіння [ADDRESS] , де і зареєструвала своє місце проживання та проживає там разом з своєю сім`єю до цього часу. Позивач [PERSON] , в зв`язку з відсутністю у нього окремого власного житла, з моменту свого народження і до смерті своєї матері [PERSON] , проживав з нею на постійній основі. Після смерті [PERSON] позивач вступив в управління і володіння квартирою [ADDRESS] та до цього часу одноособово володіє та користуюся нею. За таких обставин позивач вважає, що постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він прийняв спадщину після смерті [PERSON] та став єдиним спадкоємцем, який вчинив всі необхідні дії для цього, але вказану обставину позивач змушений довести в судовому порядку, оскільки [PERSON] заперечує його право на спадщину на вказану квартиру, а тому між ними виник спір про право спадкування після їхніх батьків. За таких обставин позивач позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права, тому, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив провести за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не звернулася та надала до суду заяву про визнання позову у якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач заперечень проти позовних вимог не надала, позов визнала, суд вважає за можливе у судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважає\\, що поховні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 12.06.1984 року) [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 27.11.1987 року) [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Із свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 17.06.2009 року) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 263. Таким чином встановлено, що позивач та відповідач є спадкоємцями майна після смерті своєї матері. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так позивач наполягає, що він спадщину після смерті своєї матері прийняв, оскільки вони проживали разом на час відкриття спадщини. Як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , місце реєстрації проживання позивача вказане як квартира [ADDRESS] . Із паспорта серії [NUMBER] , яки був виданий померлій [PERSON] вбачається, що місцем реєстрації проживання останньої було вказано квартира [ADDRESS] . Окрім того, відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству із позивачем та добре знають його батьків: [PERSON] та [PERSON] , а також його сестру [PERSON] , вони всі разом проживали в своїй квартирі [ADDRESS] . Взимку 2003 року [PERSON] переїхав в с.Богодухівка Золотоніського району, а в квартирі № 84 залишилися проживати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після цього на початку весни 2009 року [PERSON] теж виписалася та виїхала з квартири [ADDRESS] , де і проживає до цього часу. Літом 2009 року померла [PERSON] , а після її смерті лише [PERSON] вступив в управління і володіння квартирою [ADDRESS] , бо він і на той час і досі там проживає. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами статей 12 та 13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом із тим при розгляді вказаної справи судом встановлено, що відповідач не заперечує факти, які наведені позивачем вище та визнає позовні вимоги повністю, за таких обставин вказані доводи позивача додатковому доказування не підлягають в силу норм ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог позивача, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для його задоволення, що в свою чергу буде відповідати якнайкращому захисту як прав так і інтересів сторін по справі та не суперечитиме нормам чинного законодавства. Суд переконався, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси як самих учасників по справі так і інших осіб. Таким чином суд вважає, що зазначені вище доводи позивача є доведеними, оскільки фактично відповідачем не оспорюються, а матеріали справи містять належні докази на їх підтвердження. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, зважаючи на те, що позивачем належним чином доведено факт його спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Outcome: approved