Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: м. Марїнка, вул. Каштанова, будинок 18, Марїнського району Донецької області. В обґрунтування позову зазначив, що вищевказане житло йому належить на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом видане державним нотаріусом від 07.06.2013 року. Відповідач в будинку ніколи не проживав, був зареєстрований за його проханням для отримання закордонного паспорту, проте залишається зареєстрованим у будинку, участі в утриманні якого не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивача додаткові фінансові витрати та обмежує його законні права як власника будинка щодо вільного розпорядження майном. За власною ініціативою відповідач з реєстраційного обліку не знімається. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач надав на електронну адресу суду заяву про визнання позовних вимог, судове засідання просив провести за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником будинку 18 по вул. Каштанова в м. Марїнка Донецької області є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.06.2013 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 427. (а.с. 12) Згідно відповіді Військово-цивільної адміністрації м. Марїнка та с. Побєда [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 05 січня 2018 року. (а.с. 6-8) Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від\~12\~квітня 1985\~року №\~2\~«Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.71\~ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. До суду відповідач надав заяву про визнання позовних вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст.71 ЖК України, ст.ст.391,405 ЦК України, Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» та

Outcome: approved