Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт матері позивача - [PERSON], посвідчений Костянтинівською сільською радою 18 травня 2015 року на користь [PERSON]. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, по суті заявлених вимог позивач пояснив, що вважає вказаний вище заповіт таким, що підлягає скасуванню, оскільки він був посвідчений не по місцю проживання заповідача - Костянтинівською сільською радою, в той час як [PERSON] проживала у [ADDRESS] а тому, на думку позивача, слід було звертатись із питанням посвідчення заповіту до нотаріальної контори. Крім цього, позивач пояснив, що заповідач не могла самостійно прочитати текст заповіту, так як внаслідок відсутності освіти погано читала, а тому під час укладення заповіту мали бути залучені свідки. Відповідач [PERSON] заявлені до нього позовні вимоги не визнав в повному обсязі, по суті пояснив, що заповідач є його мачухою. На момент посвідчення заповіту вона проживала із сім'єю відповідача - у [ADDRESS], через взаємовідносини, що склались у неї із дружиною позивача, а тому заповіт було посвідчено саме Костянтинівською сільською радою. Також, відповідач заперечив, що [PERSON] не могла прочитати самостійно текст заповіту, так як була писемною, працювала на залізниці, а тому вимоги [PERSON] вважає безпідставними. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Сарненської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, повідомлений про час проведення судового засідання відповідно до закону. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Костянтинівської сільської ради Сарненського району [PERSON], у судовому засіданні заперечила вимоги [PERSON], пояснивши, що нею особисто було посвідчено заповіт [PERSON] на користь відповідача. На момент посвідчення заповіту заповідач дійсно проживала у [ADDRESS] із сім'єю відповідача. Зі слів представника третьої особи - посвідчення заповіту входить до кола її повноважень. Крім цього, [PERSON] вважає, що підстав для залучення свідків під час посвідчення заповіту не було, оскільки заповідач самостійно підписувала заповіт. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Із наданої копії свідоцтва про смерть виданого [INFO], судом встановлено, що [PERSON] померла цього числа у віці 72 років. За життя [PERSON] на праві власності мала 1/2 частину квартири [ADDRESS] що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 січня 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданих позивачем. Вказане майно входить до складу спадщини після смерті [PERSON], згідно із вимогами ст.1218 ЦК України, якою передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України - заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 26 січня 2011 року посвідчено заповіт, яким [PERSON] усе своє майно , де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і все те, що належатиме їй на момент смерті заповіла сину - [PERSON]. Пізніше, 8 травня 2015 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження стосовно усього належного їй майна, на користь [PERSON]. Однак, позивач вважає, що заповіт, посвідчений Костянтинівською сільською радою Сарненського району на користь [PERSON] слід визнати недійсним. Статтею 1257 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Крім цього, суд може визнати заповіт недійсним за позовом заінтересованої особи, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Із змісту заповіту від 8 травня 2015 року, що оспорюється позивачем, встановлено, що даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Костянтинівської сільської ради [PERSON] Згідно із ст.1251 ЦК України - якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на те посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Таким чином, заповіт від 8 травня 2015 року посвідчений секретарем сільської ради в межах її повноважень. Чинним законодавством передбачено, що заповіт має відповідати загальним вимогам до його форми, а саме : заповіт має бути складений у письмовій формі із зазначенням часу та місця його складення, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (ст.1247 ЦК України). Заповіт від 8 травня 2015 року, посвідчений Костянтинівською сільською радою, відповідає вказаним вимогам. Однак, в обгрутнування недійсності вказаного заповіту позивач посилався на ті обставини, що заповідач не могла особисто ознайомитись із змістом документа. Згідно із ч.2 ст.1247 ЦК України - якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується з урахуванням вимог ч.4 ст.207 цього Кодексу, якою встановлено, що якщо фізична особа у зв'язку із хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Текст заповіту підписано особисто заповідачем, що підтвердила представник Костянтинівської сільської ради. Судом не приймаються до уваги пояснення позивача стосовно того, що [PERSON] не могла особисто читати та писати, що, на його думку, доводиться заповітом від 26 січня 2011 року, який посвідчено на користь позивача, із змісту якого вбачається, що заповіт посвідчено в присутності свідків, оскільки у цьому заповіті відсутня причина того - чому на той момент заповідач не може самостійно прочитати текст заповіту. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено наявність спадкового майна у [PERSON], доведено час відкриття спадщини та наявність спадкоємців за заповітом. Однак, на доведення обставин, викладених у позовній заяві, позивачем, у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України доказів надано не було. Так, позивачем не надано жодного доказу проживання спадкодавця у м.Сарни на момент посвідчення заповіту на користь відповідача, а також не підтверджено відсутність у [PERSON] освіти, або наявності у неї певного захворювання, внаслідок чого остання не могла самостійно читати та підписувати текст заповіту. Крім цього, стороною не надано доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Враховуючи наведене вище, позов [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 1247, 1251, 1257 ЦК України,

Outcome: dismissed