Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09 жовтня 2018 року вони зареєстрували шлюб у Ладижинському міському відділі державної реєстраціїактів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис №131. Позивач вказує на те, що між ними з відповідачем відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, спільні життєві інтереси. Примирення між ним та відповідачем неможливе. Майнового спору немає. У зв`язку з наведеним, просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] . Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Судовий розгляд справи призначено на 17 листопада 2020 року. 17 листопада 2020 року судове засідання відкладено на 11 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Позивач, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом ч.3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09 жовтня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Ладижинському міському відділі державної реєстраціїактів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №131, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2018 року Ладижинським міським відділом державної реєстраціїактів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.3). Також судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім`я фактично розпалася, шлюб між сторонами носить формальний характер. Задовольняючи позов [PERSON] про розірвання шлюбу, суд враховує, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Примушування до збереження сім`ї є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, їх шлюб носить суто формальний характер, а тому збереження сім`ї є неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнала позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2020 року позивача звільнено від сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. у зв`язку з відбуванням ним на даний час покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)». Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved