Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 22.02.2004р. він придбав житловий глиновальковий будинок з надвірними будівлями, що по [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що вказаний будинок був побудований у 1947 році, він вирішив його зруйнувати та на його місці побудувати новий, тому звернувся до міської ради про надання дозволу на будівництво, який він отримав 28.01.2005 року. У 2008 році [PERSON] закінчив будівництво даного житлового будинку та виготовив технічний паспорт на нього. Також, 12.01.2017 року [PERSON] приватизував земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою. Однак, 24.01.2017 року отримав лист-розяснення відділу Державної реєстрації КП «ІРБТІ» про неможливість реєстрації права власності на вказаний будинок, оскільки ним належним чином не оформлено початок будівництва і його закінчення. Таким чином змушений звертатися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Ящук Т. І. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення даного позову. Вислухавши пояснення позивача його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за таких підставах. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 лютого 2004 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий глиновалькований будинок жилою площею 28,0 кв.м, загальною площею 46,8 кв.м, А-1, шлакоблочний хлів, дерев'яну вбиральню В, кам'яний погріб Д, штахетну загорожу, шлакоблочний гараж, що знаходиться в [ADDRESS], та розміщений на земельній ділянці 923 кв.м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане КП «Ізяславське РБТІ» від 25.02.2004 року, реєстраційний номер 4808886, [PERSON] являється власникам домоволодіння по [ADDRESS], форма власності - приватна, частка - 1/1. Рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області від 28.01.2005 року № 15, [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку на місці старого з прибудовою, сараю та гаража по [ADDRESS]. З метою поліпшення житлових умов позивачем було зруйновано вказаний будинок, та на його місці збудовано новий. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний житловий будинок № [ADDRESS], нерухоме майно складається з наступного: житловий будинок літ. «А-1», прибудовами «а.а-1», сарай «Б», вбиральня «В», гараж «Г». На підставі рішення сімнадцятої сесії Ізяславськогої міської ради сьомого скликання від 11.11.2016 року № 4, було перейменовано назву [ADDRESS] на «[ADDRESS]». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 січня 2017 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,096 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що по [ADDRESS]. Для реєстрації права власності на збудовані об'єкти нерухомого майна позивач звернулася до Державного реєстратора відділу державної реєстрації КП «ІРБТІ» у Хмельницькій області, на що отримав лист роз'яснення № 47-р від 24.01.2017 року про неможливість реєстрації права власності на вказаний будинок, оскільки у [PERSON] відсутній документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, та рекомендовано звернутись для вирішення даного питання до суду. Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження № 16/17-26 від 25.04.2017 року встановлено, що при будівництві житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] всі необхідні будівельні роботи виконанні в повному об'ємі, технічний стан їх несучих та огороджувальних конструкцій розцінюється як добрий. Будівництво вказаного будинку з надвірними будівлями виконано з дотриманням будівельних, пожежних, санітарних та технічних норм і правил без порушення нормативних документів, діючих в галузі будівництва та не порушують прав добросусідства. Згідно довідки сектору містобудування, архітектури та будівництва Ізяславської районної державної адміністрації № 01-27/22 від 06.03.2017 року, житловий будинок, що по [ADDRESS], який збудований без дозволу на виконання будівельних робіт, відповідає вимогам державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до п. 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно ч. 2 вищевказаної статті ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Крім того, ч. 3. ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за позивачем, оскільки він являється власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, а також відсутністю істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості. На підставі викладеного та

Outcome: approved