Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 31208,66 грн внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Черрі\~E5» р.н. [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 серпня 2015 року на 7 км + 300 м автодороги південний підїзд до м. Чернігова в с. Іванівка Чернігівського району Чернігівської області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідача [PERSON], як особу яка керувала гужовою повозкою, згідно постанови судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.09.2015 року, визнано винуватим у вчиненні ДТП і він відповідно до положень ст.1166 ЦК України повинен повністю відшкодувати завдано матеріальну шкоду, зокрема вартість відновлювального ремонту, яка становить 31208,66 грн, однак відповідач у добровільному порядку завданий збиток не відшкодовує. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити - стягнути з відповідача лише завдану матеріальну шкоду. Сторона відповідача у судовому засіданні позов визначала частково, згодні сплатити завдану матеріальну шкоду в розмірі близько 5-10 тис. грн, оскільки вважають, що позивач не довів суду сплату за ремонт автомобіля предявленої суми витрат. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши усі обставини справи, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно постанови судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.09.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-2, 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді громадських робіт на строк 30 годин, зокрема за те, що 20 серпня 2015 року\~ об 18 год. 05 хв. він на 7 км.+300 м а/д Південний підїзд до м. Чернігова у с. Іванівка Чернігівського району, керував гужовим транспортом\~ та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, в якості учасника, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим\~порушив пункти 2.10 (а), 7.8 Правил дорожнього руху України. При цьому керуючи гужовим транспортом\~ та під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в наслідок чого на гужову повозку здійснив наїзд автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Своїми діями [PERSON]\~ порушив пункти 2.10(а), 7,4, 7.7, 7.8 Правил дорожнього руху України. /а.с.5, додаток/ Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії СХТ №058136. /а.с.7/ Як вбачається з довідки ВДАІ з обслуговування Чернігівського району Чернігівської області від 20.08.15 року автомобіль позивача отримав наступні механічні пошкодження: розбита права передня блок фара; лобове скло справа; деформовано капот; деформоване праве переднє крило; деформовано передній бампер; деформовано праві передні та задні двері; деформовано праву передню стійку. /а.с.20/ Згідно наряду замовлення №ПЛ-К-0286 ФОП [PERSON] здійснював відновлювальний ремонт автомобіля позивача в період з 10.09 по 21.09.2015 року і вартість роботи склала 10624,80 грн, вартість запасних частин, деталей і матеріалів, які були використані у процесі виконання робіт становить 20583,86 грн, а всього 31208,66 грн. [PERSON] кошти сплачено [PERSON], що підтверджується штампом про оплату та довідкою ФОП [PERSON] №2 від 22.01.16 р. /а.с.6, 39/ Провівши аналіз вказаних вище документів, суд дійшов висновку, що отримані автомобілем позивача механічні пошкодження і проведені на їх усунення відновлювальні роботи та використані для цього матеріали узгоджується між собою, а тому підстав вважати, що позивачем завищено вартість витрат, не має. Сторона відповідача під час судового розгляду не скористалася правом спростувати позицію позивача. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно приписів ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 22 Постанови №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід мати на увазі, що для цілей обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів у пункті 1.5 статті 1\~Закону № 1961-IVнаведено визначення транспортних засобів. У зв'язку із цим якщо шкоди завдано з вини особи, діяльність якої пов'язана з використанням іншого транспортного засобу (наприклад, гужової повозки, велосипеда) або механізму, що не належить до транспортних засобів (сільськогосподарські збиральні машини, косарки тощо), цивільно-правова відповідальність якої не підлягає обовязковому страхуванню, шкода відшкодовується за загальними правилами, визначеними\~ЦК. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Оскільки судом встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, порушенні ПДР та відповідно в пошкодженні транспортного засобу позивача, і між неправомірними діями відповідача та завданою шкодою є прямий причинний звязок, то з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження його автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач поніс витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу майнового характеру в розмірі 487,20 грн, які підлягають стягненню на його користь з відповідача, при цьому судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру (стягнення моральної шкоди) відшкодуванню та поверненню не підлягає, оскільки мала місце відмова від позову в цій частині і провадження було закрите за ухвалою суду. На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.16, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: approved