Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Златодар» про стягнення заборгованості по розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював в державному підприємстві «Златодар» з 01 лютого 2012 року. 26 березня 2014 року він написав заяву про звільнення з займаної посади за угодою сторін. Однак адміністрація підприємства до даного часу не провела з ним розрахунок по заробітній платі при звільненні. Вказує, що на неодноразові звернення до адміністрації підприємства з ним не проведено розрахунок заробітної плати та інших розрахункових сум при звільненні, що є порушенням трудового законодавства. Просить суд стягнути з ДП «Златодар» на його користь заборгованість по розрахунку при звільненні у сумі 18709, 60 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 26 березня 2014 року і по день ухвалення рішення по справі з розрахунку 125,10 грн. середньоденного заробітку на кількість календарних днів за період затримки виплати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату при звільненні у сумі 18709, 60 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судом рішення по справі з розрахунку 125,10 грн. середньоденного заробітку на кількість календарних днів за період затримки виплати. Представник відповідача ДП «Златодар» за довіреністю Євтушенко В.В. позовні вимоги визнав частково, заперечував проти стягнення з ДП «Златодар» середнього заробітку за час затримки невиплати заробітної плати в разі стягнення середньоденного заробітку помноженого на кількість календарних днів затримки виплати, оскільки вважає, що потрібно стягувати за робочі дні. Заслухавши сторони, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку, вважаючи, що ДП «Златодар» не виконує в добровільному порядку вимоги трудового законодавства, чим порушує його законні права та інтереси. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді в.о. головного інженера Державного підприємтсва «Златодар» з 01 лютого 2012 року по 26 березня 2014 року, після чого звільнився за угодою сторін. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог ст. 116 КЗпП України позивачу [PERSON] не було виплачено заробітну плату, яка складає 18709, 59 грн., що підтверджено довідкою ДП «Златодар» № 362 від 27.05.2014 року. На підставі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. З матеріалів справи вбачається, що за два останні місяці, які передували дню звільнення позивача [PERSON] його середній місячний заробіток становив 5129 грн. 08 коп. (січень 2014 р. 1108, 50 грн. + лютий 2014 р. 4020, 58 грн. : 41 робочий день за два місяці), з чого випливає що середньоденний заробіток становить 125, 10 грн. Суд вважає, що середній заробіток повинен розраховуватися за кількість робочих днів за період затримки розрахунку, затримка розрахунку становить 144 робочих дні, а тому на користь позивача належить стягнути 18014 грн. 40 коп. середнього місячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто по день ухвалення рішення (125, 10 грн. х 144 р.д.) Відповідно до довідки Державного підприємства «Златодар» № 363 від 27.05.2014 року середньоденний заробіток [PERSON] складає 125, 10 грн. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки у порушення вимог трудового законодавтсва ДП «Златодар» не виплатило [PERSON] заробітну плату в день звільнення. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що стягнення заробітної плати за один місяць підлягає до негайного виконання. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] був звільнений від оплати судового збору у розмірі 367 грн. 24 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial