Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання права власності на рухоме майно та скасування арешту. Позов мотивований тим, що у вересні 2011 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки «PEUGOT Expert», 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], за 64 000,00 грн. На підтвердження укладення між позивачем та [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля продавець 15.09.2011 року власноручно надала розписку про те, що продала позивачу зазначений автомобіль та отримала від нього в рахунок цього 64 000,00 гривень. При цьому сторони домовились, що через кілька днів відповідач оформить договір купівлі-продажу автомобіля. Проте в подальшому [PERSON] зобов'язання не виконала, видавши на ім'я позивача довіреності, якими надала йому повноваження керувати та розпоряджатися на його розсуд транспортним засобом «PEUGOT Expert», реєстраційний номер [NUMBER]. Проте позивачу стало відомо, що на належний йому автомобіль накладено арешт і він перебуває в розшуку відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Дубенського Міського управління юстиції про розшук транспортних засобів від 03.09.2014 року, що і стало підставою звернення позивача до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В судове засідання представник ПАТ «УкрСиббанк» не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 15.09.2011 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки «PEUGOT Expert», 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], за 64 000,00 грн. На підтвердження укладення між позивачем та [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON] 15.09.2011 року власноручно надала розписку про те, що продала позивачу зазначений автомобіль та отримала від нього в рахунок цього 64 000,00 гривень. При цьому сторони домовились, що через кілька днів відповідач оформить договір купівлі-продажу автомобіля. Проте в подальшому [PERSON] зобов'язання не виконала і видала на ім'я позивача довіреність. Зокрема, 15.09.2011 року [PERSON] видала на ім'я [PERSON] довіреність з правом розпорядження автомобілем «PEUGOT Expert», реєстраційний номер [NUMBER], посвідчену приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою І.А. строком на 5 років. Однак в цей строк позивач не встиг переоформити автомобіль, тому 05.09.2016 року [PERSON] видала на ім'я [PERSON], довіреність з правом розпорядження автомобілем «PEUGOT Expert», реєстраційний номер [NUMBER], посвідчену приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Пришко О.О. строком на 1 рік. Відповідно до змісту довіреностей позивачу надано усі права щодо користування та розпорядження цим транспортним засобом. Постановою державного виконавця відділу ДВС Дубенського Міського управління юстиції від 14.03.2014 року ВП №42472537 було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. Постановою державного виконавця відділу ДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції №7541 від 03.09.2014 ВП №42472537 було оголошено в розшук майно боржника [PERSON], зокрема транспортного засобу «PEUGOT Expert», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved