Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою посилаючись, що 05 січня 2013 року біля 19 год.40 хв. в місті Кременчуці на вул.Набережна Лейтенанта Дніпрова в районі будинку № 42 в порушення вимог п.11.3 Правил дорожнього руху України [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2121 державний номерний знак [NUMBER] не впоравшись з керуванням виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з його автомобілем ВАЗ 21140 державний номерний знак [NUMBER] яким він керував рухаючись в місті Кременчуці по вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова, внаслідок чого його автомобіль злетів з дамби, перекинувся та зазнав механічних пошкоджень. 28 січня 2013 року постановою Кременчуцького районного суду [PERSON] було визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено штраф. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», що підтверджується полісом серії [NUMBER] від 13 грудня 2012 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль ВАЗ 21214 державний реєстраційний номер [NUMBER]. 08 січня 2013 року було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до Кременчуцького міського відділення НАСК «Оранта». 13 лютого 2013 року він подав заяву про страхове відшкодування. 18 травня 2013 року згідно отримано ним від НАСК «Оранта» листа йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланнями на висновок транспортно-трасологічного дослідження №347-13-ТТ від 22 квітня 2013 року, яким встановлено, що з технічної точки зору, пояснень водіїв про механізм утворення всього об'єму пошкодження автомобіля ВАЗ 21140 державний номерний знак [NUMBER] при заявлених обставинах дорожньо-транспортної пригоди в об'ємі представленої слідової інформації не підтверджується відповідністю пошкоджень і механізмом їх утворення, обстановкою місця дорожньо-транспортної пригоди і документами ДАІ, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії. Вважає відмову незаконною, оскільки відповідач НАСК «Оранта» допустив грубі порушення передбаченої процедури врегулювання страхового випадку. Так, ним було оглянуто автомобіль з порушенням строків, висновок транспортно-трасологічної експертизи ним замовлявся та оплачувався, а він є зацікавленою особою, і його копію йому на вимогу його адвоката не надав, що ставить під сумнів його правдивість та відповідність обставинам справи. Просив суд стягнути відповідача ВАТ НАСК «Оранта» завдану йому матеріальну шкоду в оціненому ними розмірі в сумі 27100,42 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 2594,96 грн. згідно доданого розрахунку і з відповідача [PERSON] спричинену йому моральну шкоду в сумі 5000 грн., яка виразилась в тому, що дорожньо-транспортна пригода негативно вплинула на його емоційно-психологічний стан і в тому, що відповідачі не прийняли жодних дій до відшкодування спричиненої йому шкоди, що завдало йому додаткові моральні страждання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позов до ВАТ НАСК «Оранта» підтримали повністю та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві та доповнили, що висновок експертного траспортно-трасологічного дослідження ЕК «Укравтоекспертиза» № 347-13-ТТ від 22 квітня 2013 року виконувався експертом [PERSON], який не мав права на проведення такого дослідження, оскільки не є атестованим експертом за спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження. В позові до [PERSON] відмовилися посилаючись, що останній добровільно відшкодував спричинену моральну шкоду в сумі 5000 грн. Представник відповідача Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що учасники дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та [PERSON] подали неправдиву інформацію про подію, тому позивачу було законно і обґрунтовано відмовлено в виплаті страхового відшкодування, що підтверджується висновками експертного траспортно-трасологічного дослідження ЕК «Укравтоекспертиза» № 347-13-ТТ від 22 квітня 2013 року і висновками судової транспортно-трасологічної експертизи № 717 від 12 вересня 2014 року викладеними в її мотивувальній частині, тому просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що в ході розгляду справи він відшкодував позивачу моральну шкоду в сумі 5000 грн. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, судом встановлено наступне. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Судом встановлено, що згідно постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 січня 2013 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за те, що він 05 січня 2013 року в 19 год.40 хв. в місті Кременчуці на вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова керуючи автомобілем ВАЗ21214 державний номерний знак [NUMBER] виїхав на смугу зустрічного руху і зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21140 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку та якого від удару занесло в кювет та перевернуло на дах, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», що підтверджується полісом серії [NUMBER] від 13 грудня 2012 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль ВАЗ 21214 державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування. Як вбачається зі змісту частини 2 статті 8 Закону України « Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Отже, при настанні страхового випадку правовідносини між сторонами регулюються виключно умовами укладеного між ними договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, як зазначено в п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. Сторонами визнано, що згідно дослідження № ВІ8209ВН-31.01/2 складеного 31 січня 2013 року на замовлення страховика матеріальний збиток згідно умов страхування завданий власникові автомобіля ВАЗ 21140 державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження визначений на підставі протоколу огляду і калькуляції відновлюваного ремонту складає 27100,42 грн. Також сторони не оспорюють, що 08 січня 2013 року [PERSON] і [PERSON] повідомили страховика ВАТ НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду. 23 січня 2013 року представник страховика старший аварійний комісар Бобров А.Ю. склав акт огляду пошкодженого транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21140 державний номерний знак [NUMBER]. 13 лютого 2013 року позивач подав страховику заяву про страхове відшкодування. 18 травня 2013 року відповідач ВАТ НАСК «Оранта» відмовив позивачу в виплаті страхового відшкодування зазначаючи в листі №09-03-09/9989 від 15 травня 2013 року, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди були надані недостовірні відомості про обставини настання події, що має ознаки страхового випадку та не повідомили їх про всі відомі їм обставини дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на висновок транспортно-трасологічного дослідження № 347-13-ТТ від 22 квітня 2013 року, яким встановлено технічну неспроможність заявленої версії дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» саме з зазначених обставин та підстав, і ніяких інших, посилаючись на згаданий висновок просив в задоволенні позову відмовити. Але, досліджуючи зазначений висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження № 347-13-ТТ виготовленого експертом [PERSON] 22 квітня 2013 року про те, що з технічної точки зору, пояснень водіїв про механізм утворення всього об'єму пошкоджень автомобіля ВАЗ 21140 державний номерний знак [NUMBER] при заявлених обставинах дорожньо-транспортної пригоди, в об'ємі наданої слідової інформації не підтверджується відповідністю пошкоджень і механізму їх утворень, обстановкою ДТП і документами ДАІ, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії, судом встановлено, що він виконаний особою, яка не мала права на проведення такого дослідження. Так, експерт авто технік [PERSON], якому було доручено виконання згаданого транспортно-трасологічного дослідження має спеціальну підготовку по спеціальностям: 10.1 «Дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди» та 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» і не є атестованим експертом за спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», що підтверджується карткою атестованого судового експерта наданою позивачем, яка судом перевірена та визнається достовірною. Отже, експерт [PERSON] не мав права проводити транспортно-трасологічне дослідження та підписувати висновок № 347-13-ТТ від 22 квітня 2013 року, на який посилається відповідач ВАТ НАСК «Оранта», як на підставу відмови позивачу в страховому відшкодуванню. З огляду на викладене суд визнає недостовірним зазначений доказ та відхиляє його. Оскільки єдиний доказ на який відповідач ВАТ НАСК «Оранта» посилається, як на підставу відмови в виплаті позивачу страхового відшкодування суд відхиляє, і іншого в судовому засіданні не встановлено, то суд приходить до висновку, що відповідач ВАТ НАСК «Оранта» незаконно відмовив позивачу в виплаті страхового відшкодування та порушив його законні права та інтереси, які повинні бути поновлені, і тому позов задовольняє та стягує з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на його користь страхове відшкодування в сумі визначеній ним та не оспорюваній позивачем в розмірі 27100 грн.42 коп. Призначена за клопотанням позивача судова транспортно-трасологічна експертиза згідно наданого висновку № 717 від 12 вересня 2014 року на поставлені судом питання про відповідність характеру пошкоджень транспортного засобу ВАЗ 21140 державний номерний знак [NUMBER] заявленим обставинам дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 05 січня 2013 року в місті Кременчуці по вул.Набережна Лейтенанта Дніпрова відповіді не надала посилаючись на недостатність наданих матеріалів. Крім цього, судом встановлено, що, оскільки позивачем заява про страхове відшкодування була подана 13 лютого 2013 року, а у відповідності до ч.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування мала бути здійснена не пізніше як через 90 днів, тобто до 15 травня 2013 року, а відповідач ВАТ НАСК «Оранта» її не виплатив, то відповідно до ч.6 ст.36 згаданого Закону, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, необхідно стягнути з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 15 травня 2013 року по 30 січня 2014 року, що становить 171 день в сумі 2594 грн.96 коп., згідно доданого позивачем розрахунку, який судом перевірений та визнаний правильним.

Outcome: approved