Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Департаменту міського господарства Одеської міської ради, за участю третьої особи - Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Наталі», уточнивши який просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні підвальним приміщенням площею 13,5 кв.м в будинку [ADDRESS] шляхом зобов'язання останнього надати йому ключі від зазначеного підвального приміщення; визнати розпорядження органу приватизації № 214657 від 25 березня 2010 року недійсним, визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 25 березня 2010 року [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації № 214657 від 25 березня 2010 року. Свій позов обґрунтовує тим, що він, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] До 01.09.2010 року будинок [ADDRESS] перебував на балансі підприємства ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а з вересня місяця 2010 року переданий на баланс Об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків «НАТАЛІ». В даному будинку знаходиться підвальне приміщення, яке співвласники будинку прибрали від будівельного сміття та використовували для власних потреб, а саме влаштували там полиці для збереження склянок для консервації, тощо. За користування частиною підвального приміщення позивач щомісяця сплачував комунальні платежі у розмірі 30 гривень. Разом з тим, у вересні 2015 року відповідач [PERSON] змінив замок на вхідних дверях підвалу, чим став чинити перешкоди у користуванні підвальним приміщенням іншим власниками квартир вказаного вище багатоквартирного будинку, в тому числі особисто позивачу. Як з'ясувалося пізніше, дане підвальне приміщення було виділено відповідачу водію - [PERSON] для поліпшення умов проживання згідно до виписки з протоколу №6 від 18.07.2007 року. Між тим, підвали є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. При передачі безоплатно в порядку приватизації підвалу загальною площею 13,5 кв.м [PERSON] вимоги діючого законодавства додержано не було, а тому розпорядження органу приватизації від 25.03.2010 року та свідоцтво про право власності на житло, видане на його підставі є незаконними та підлягають визнанню недійсними. Посилаюсь на викладене позивач звернувся з наступним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримував з підстав викладених у позові та додатково пояснював суду, що підвальне приміщення площею 13,5 кв.м, є допоміжним приміщенням цього будинку і в ньому прокладені усі комунікації необхідні для обслуговування квартир. Мешканці будинку, які мали в цьому потребу користувалися цим приміщенням і навіть не знали, що підвал приватизований відповідачем разом з квартирою відповідача, яка знаходиться зовсім в ін. шій парадній їхнього будинку. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги свого довірителя підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила суд постановити рішення, яким задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, вказуючи, що у 2004 році [PERSON] від підприємства «ПІВДЕНЬЗАХІДШЛЯХБУД» отримав квартиру №5 у будинку [ADDRESS] загальною площею 22,1 кв.м. У зв'язку з тим, що квартира в якій проживав [PERSON] дуже мала, у 2007 році [PERSON] звернувся до керівництва підприємства в якому працював з заявою про покращення умов проживання та виділення йому підвального приміщення площею 13,5 кв.м у будинку [ADDRESS] Рішенням адміністрації та профспілки Одеського філіалу ВАТ «ПІВДЕНЬЗАХІДШЛЯХБУД» від 18.07.2007 року, яке підписане директором підприємства, [PERSON] виділили підвальне приміщення площею 13,5 кв.м у вказаному вище будинку для користування. [PERSON] скористався своїм правом на безоплатну передачу у власність приміщення, яке на момент приватизації було в його користуванні. Розпорядженням органу приватизації № 214657 від 25.03.2010 року після розрахунків та розгляду документів, які були надані з зазначеного питання було прийнято рішення про передачу вказаного приміщення загальною площею 35,6 кв.м у приватну власність. Згідно вказаного розпорядження [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житло від 25.03.2010, яке було зареєстроване в Одеському МБТІ та РОН 29.04.2010 року та є власником приміщень: однокімнатної квартири площею - 22,1 кв.м та підвального приміщення площею - 13,5 кв.м, що складає загальну площу 35,6 кв.м за що кожного місяця він сплачує квартплату. З моменту виділення, а саме з літа 2007 року у [PERSON] почалися нерозуміння з сусідами, які ніяк не хотіли звільняти підвальне приміщення від своїх речей, що потім і привело до судового процесу. Також представником відповідача була надана письмова заява про застосування строків позовної давності в якій вона, зазначила, що приватизація спірної квартири мала місце у 2010 році, про що позивач знав та сам підтвердив факт, а позов поданий у квітні 2015 року, тобто після спливу більше п'яти років. Просила також врахувати, що позивач знав про виділення у користування підвального приміщення ще раніше і це підтверджується тим, що [PERSON] перестав вносити плату за вказаний підвал з травня 2007 року. Відповідач - представник Департаменту міського господарства Одеської міської радив судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник Департаменту міського господарства та КП «Міське агентство з приватизації житла» надіслав до суду листа,в якому зазначив, що позов [PERSON] не визнають, оскільки приватизація квартири була здійсненна на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення «Про передачу квартир (будинків) у власність громадян. Третя особа - представник ОСББ «Наталі» в судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 липня 2011 року департаментом міського господарства Одеської міської Ради, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] До 01 вересня 2010 року будинок [ADDRESS] перебував на балансі підприємства «Південьзахідшляхбуд», а з вересня 2010 року був переданий на баланс ОСББ «Наталі». Як вбачається з виписки з протоколу № 6 від 18 липня 2007 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Одеського філіалу ВАТ «Південьзахідшляхбуд», на засіданні розглядалася заява водія [PERSON] про виділ підвального приміщення площею 13,5 кв.м за адресою [ADDRESS]. За вказаним питанням прийнято рішення, що для покращення умов проживання, виділити [PERSON] мешкаю чому за адресою: [ADDRESS] підвальне приміщення площею 13,5 кв.м в будинку за адресою: [ADDRESS]. З розпорядження органу приватизації №214657 від 25.03.2010 року виданого першим заступником начальника УЖКГ та ПЕК вбачається, що від наймача [PERSON] надійшла заява на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] задоволено і передано вказану квартиру в приватну власність [PERSON], який мешкає у однокімнатній квартирі загальною площею 35,5 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Житлово-Комунального господарства та Паливно-Енергетичного комплексу Одеської міської ради від 25.03.2010 року, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3-28127, квартира [ADDRESS], загальною площею 35,6 кв.м, належить на праві приватної власності [PERSON]. Свідоцтво зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 29.04.2010 року за номером: 1364 в книзі: 743пр - 138. Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56 громадянином до органу приватизації подаються:оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;копію документа, що посвідчує особу;технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку;довідка про склад сім'ї та займані приміщення;копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.За неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників.Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3. В ході розгляду справи КП «Міське агентство з приватизації житла» надало до суду копії та ксерокопії архівної справи на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], а саме: заява на приватизацію [PERSON], довідка про склад сімї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення; лист ВАТ «Південьзахідшляхбуд» з проханням приватизувати квартиру [PERSON]; виписка з протоколу № 6 від 18.07.2007 року ВАТ «Південь захід шляхбуд»; ордер № 5 від 19.12.2004 року [PERSON] Такими чином з врахуванням вимог Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, документи які мають бути надані для приватизації квартир є ордер, довідка про склад сімї та площу на квартиру, технічних паспорт на квартиру, а надання будь-яких інших документів для приватизації законом не передбачено. Як вбачається з ордеру № 5 виданого ВАТ «Південьзахідшляхбуд» 19.12.2004 року виданого [PERSON] на право зайняття 1 кімнатної квартири загальною жилою площею в квартирі (окремій) [ADDRESS]. Ордер видано на підставі рішення Адміністрації ВАТ «Південьшляхбуд» 18.12.2004 року № 05/1. Відповідно до ч.1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Квартира - це частина житлового будинку призначена для проживання однієї, або кількох осіб. До підсобних (допоміжних) приміщень квартири належать ті приміщення, які забезпечують господарсько-побутові потреби осіб, які в ній проживають (це кухня, ванна кімната, санвузол, квартирний коридор, вбудовані у квартирі шафи, складові). Відповідно до вимог Закону «Про приватизацію» для приватизації користувачу квартири необхідно надати технічний паспорт на квартиру, яку він має намір приватизувати. З технічного паспорту на приватизовану квартиру [ADDRESS], складеного КП «Міське агентство з приватизації житла», вбачається, що до складу зазначеної квартири входять: жила кімната площею 12,4 кв.м, кухня площею 3,3 кв.м, вбиральня площею 2,5 кв.м, коридор 3,9 площею кв.м, підсобне приміщення площею 13,5 кв.м Загальна площа квартири 35,6 кв.м. В судому засіданні учасниками процесу не оспорювалося, що спірне підвальне приміщення площею 13,5 квадратних метрів у житловому будинку [ADDRESS] належної [PERSON] , тобто фактично розміщено під іншою квартирою. В судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили той факт, що нежитлове приміщення підвалу та квартира відповідача знаходяться у різних парадних, і до 2015 року підвалом користувалися мешканці будинку, у томі числі і сторони по справі. З 2015 року [PERSON] заборонив користування спірним приміщенням, у зв'язку з чим і виник спір. З цих підстав суд приходить до висновку, що спірне підвальне приміщення площею 13,5 квадратних метрів, у будинку [ADDRESS] та відповідно при приватизації цієї квартири, помилково увійшло до складу квартири відповідача, так як квартиру № 5 та підвальне приміщення площею 13,5 кв.м, що знаходиться у іншій парадній цього ж будинку під іншою квартирою, неможливо вважати ізольованим приміщенням. З цих підстав суд приходить до висновку, що при виготовленні технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] інженером КП «ОМБТІ та РОН» у 2010 році помилково до складу допоміжних (підсобних) приміщень квартири відповідача було включено підсобне (допоміжне) приміщення будинку, а саме нежитлове приміщення підвалу площею 13,5 кв.м, що спричинило незаконну приватизацію цього приміщення [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», - «допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення)». Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. За приписами ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно офіціального тлумачення, що дане в рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 року у справі за конституційним зверненням громадян про офіційне тлумачення положень п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій. З огляду на вищезазначені факти та норми права, суд вважає що спірне приміщення, площею 13,5 квадратних метрів, розташоване в підвалі будинку [ADDRESS] має статус підсобного, відтак є приміщенням загального користування і право спільної сумісної власності у сенсі ч.2 ст.382 ЦК України та п.2 ст.10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» на це приміщення виникло і у позивача, і у інших співвласників будинку. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В контексті даної правової норми власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони і не були пов'язані з порушенням права володіння. Згідно зі статтею 21 ЦК України, суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Даною статтею визначені умови та порядок захисту цивільних прав та інтересів, порушені виданням незаконного правового акту органом державної влади, органом місцевого самоврядування. Статтею 16 УК України визначений спосіб захисту цивільних прав, яким може бути і визнання правочину недійсним. В ході судового розгляду позивач та його представник підтверджували, що предметом заявленого ними позову є визнання приватизації недійсною, усунення перешкод в користуванні власністю, однак не заперечували, що не претендують на користування всією квартирою належною відповідачу на праві власністю, а бажають разом з іншими мешканцями будинку, користуватися підсобним підвальним приміщенням площею 13,5 кв.м. З цих підстав суд вважає,що порушені права підлягають захисту, а розпорядження органу приватизації № 214657 від 25.03.2010 року та Свідоцтво про право власності на житло від 25.030.2010 року, видані Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської Ради мають бути визнані частково недійсними, в частині включення до складу даної квартири спірного підвального приміщення площею 13,5 квадратних метрів. Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно зі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином суд вважає, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Враховуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог до [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, оскільки позивач є співвласником підвального приміщення площею 13, 5 кв.м., у будинку [ADDRESS] і з вини відповідача [PERSON], він позбавлений права користування цим приміщенням і зазначені обставини є доведеними, виходячи з пояснень позивача, представника відповідача, письмових заперечень самого [PERSON] свідків що допитані в судовому засіданні. З зазначених вище підстав суд задовольняє позов в частині усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням площею 13,5 кв.м, шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу в користуванні спірним підвальним приміщенням, зобов'язавши [PERSON] надати [PERSON] ключі від дверей вказаного підвального приміщення. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] про необхідність застосування строків позовної даності, тому що порушення права власності [PERSON] на підсобне приміщення загального користування, що розташоване у підвалі вказаного будинку, триває до сьогоднішнього дня, і позивач до наступного часу не законно позбавлений можливості користуватися цим приміщенням. З цих підстав суд вважає, що позивач може звертатися до суду з таким позовом до припинення порушення його прав. На підставі викладеного та

Outcome: partial