Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, про визначення після розірвання шлюбу місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 10.11.2018 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від цих шлюбних відносин сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] .. Відносини між подружжям не склались, з червня 2019 року дружина виїхала до свого попереднього місця проживання (сел. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області), на теперішній час мешкає там. За твердженням позивача, шлюб з відповідачкою фактично розпався і існує лише формально, подальше спільне проживання [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам їх обох та їхньої малолітньої дитини. Після фактичного припинення шлюбних відносин сторони домовились між собою про визначення місця проживання сина [PERSON] разом з батьком, навіть уклали про це письмовий договір, однак нотаріуси відмовили їм у посвідчення такого договору. Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, а також після розірвання шлюбу визначити місце проживання спільної дитини колишнього подружжя - малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, за загальним правилом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позов пред`явлено до фізичної особи - [PERSON] , позивачем зазначено адресу місця проживання відповідачки: [ADDRESS] Згідно із ч.2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітній діти. Зі змісту наданих позивачем документів, вбачається, що малолітній [PERSON] зареєстрований та фактично мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). За таких обставин справа за позовом [PERSON] до [PERSON] віднесена до територіальної юрисдикції (підсудності) Краснолиманського міського суду Донецької області. Під час судового розгляду цивільної справи [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І. вважав за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , таке рішення відповідатиме інтересам дитини. Орган опіки та піклування Старомлинівської сільської ради, залучений судом для участі у справі як третя особа, не направив для участі в розгляді справи належним чином уповноваженого представника, просив здійснювати розгляд справи без участі такого представника, листом від 28.04.2021 № 571-02 повідомив суд про неможливість підготувати висновок щодо доцільності чи недоцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком. За повідомленням Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 04.02.2021 № 109-02 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» сел.. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО. Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Краснолиманським міським судом Донецької області на офіційному вебсайті «Судова влада України» було розміщено оголошення про виклик до суду [PERSON] на 21.05.2021 об 11 год. 30 хв.. [PERSON] за викликом до суду не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заяви (клопотання) щодо необхідності відкладення розгляду справи від неї не надходили; відповідачка не подала до суду відзиву на позов. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, враховує наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та за згодою позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи в порядку гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , з`ясувавши думку з приводу заявлених позовних вимог представника органу опіки та піклування Лиманської міської ради, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, з 11.08.2004 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.7-8,15). Відповідачка [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а. с. 10-12). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою 10.11.2018 (актовий запис № 261), що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.11.2018 Лиманським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.17). [PERSON] надала до суду письмову заяву від 24.12.2020, в якій підтвердила, що між нею та позивачем були припинені шлюбні стосунки, вона та позивач не проживають разом, не ведуть спільного господарства (а. с. 9). Малолітній [PERSON] народився [INFO] у м. Лиман Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] , виданого 25.09.2020 Лиманським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.18). Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 28.10.2020 № 3247 [PERSON] має зареєстроване місце проживання (з 28.10.2020) разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Вугледарський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді листом від 01.04.2021 № 100/02-08 повідомив позивача про те, що [PERSON] має статус «одинока мати», виховувала трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зловживає алкогольними напоями, зовсім не виконує свої материнські зобов`язання стосовно виховання дітей, забезпечення належних умов їхнього утриманні і піклування про них (а.с.43-44); 03.11.2020 [PERSON] повідомлено про перебування його малолітнього сина [PERSON] у складних життєвих обставинах (а.с.45). Малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідує Дошкільний навчальний заклад № 2 Лиманської міської ради з 25.01.2021 і дотепер (довідка від 19.03.2021 № 2, а.с.46). Позивач [PERSON] з 12.03.2021 працює слюсарем в СП «Лиманське моторвагонне депо» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», отримує регулярний дохід у виді заробітної плати (а.с.47). Органом опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області 05.04.2021 було обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що дитина фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із батьком [PERSON] , малолітній [PERSON] має окреме місце для відпочинку, куточок для ігор, у дитини в достатній кількості є одяг та взуття, засоби особистої гігієни, в кімнатах є достатньо меблів, є побутова техніка, є запас продуктів харчування, стосунки в родині добрі, є порозуміння, умови проживання [PERSON] задовільні (а.с.51). За твердженням позивача, [PERSON] та [PERSON] погодили між собою, що після розірвання шлюбу їхній малолітній син [PERSON] залишиться проживати з батьком. Водночас надану позивачем копію договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини разом з батьком (а.с.13-14) суд не сприймає як доказ при розгляді цивільної справи, оскільки зазначений договір не містить дати його складання та підписання сторонами. Орган опіки та піклування Старомлинівської сільської ради листом від 28.04.2021 № 571-02 повідомив суд про неможливість підготувати висновок щодо доцільності чи недоцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком, оскільки [PERSON] на теперішній час фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , місце проживання відповідачки є невідомим (а.с.64,65,66). Згідно з висновком органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області від 06.05.2021 № 17 є доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] , таке рішення відповідатиме інтересам дитини (а. с. 67,68). Вирішуючи заявлені позивачем вимоги щодо розірвання шлюбу по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 104, 105 Сімейного кодексу (СК) України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч.1 ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин забороняється законом. Згідно з правовою позицією, висловленою у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням висловленої позивачем позиції щодо неможливості збереження шлюбних відносин з відповідачкою, заяви відповідачки від 24.12.2020, в якій остання повідомила про фактичне припинення стосунків подружжя з червня 2019 року, наявного в матеріалах справи документального підтвердження різних адрес проживання позивача та відповідачки, нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини позивача та перебування через це дитини у складних життєвих обставинах, суд дійшов висновку, що подружжя фактично припинило спільне проживання, подальше спільне проживання фактично порушуватиме інтереси позивача та малолітньої дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки при реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » і в поданій нею заяві від 24.12.2020 наполягає на своєму праві після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « [PERSON] », позивач не висловлює заперечень проти цього, то після розірвання шлюбу прізвища колишнього подружжя слід залишити без змін (« [PERSON] » та « [PERSON] »). З приводу заявлених позивачем вимог про вимог щодо визначення місце проживання спільної дитини колишнього подружжя суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час розгляду цивільної справи встановлено, що шлюбні відносини між батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , припинились, батьки мають різні зареєстровані адреси проживання ( [PERSON] - у сел. Керменчик Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON] - у м. Лиман Донецької області), [PERSON] на час вирішення спору судом виповнилося повних 2 роки, він ще не досягнув віку, з якого дитина може висловлювати свою думку з приводу проживання з одним із батьків. Батько дитини - [PERSON] є працевлаштованим, має джерело регулярних доходів у виді заробітної плати, за місцем проживання батьком створені задовільні умови для проживання дитини, що зафіксовано органом опіки та піклування в акті від 05.04.2021. Натомість мати дитини - [PERSON] (як вбачається з повідомлення Вугледарського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 01.04.2021 № 100/02-08) самоусунулась від виконання обов`язків щодо утримання та виховання дитини, зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця проживання, через це [PERSON] та інші двоє дітей відповідачки опинились у складних життєвих обставинах. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області від 06.05.2021 № 17 є доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] .. Відтак, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами визначити місце проживання спільної дитини колишнього подружжя - малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Отже, заявлені [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, про визначення після розірвання шлюбу місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом (за вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу) було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція ТВБВ № 10004/0150 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»; а.с.6). Відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Згідно з ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як її законні представники без спеціальних на те повноважень. Зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що малолітній [PERSON] опинився у складних життєвих умовах, саме для захисту прав та інтересів малолітнього батько звертався до суду із вимогою про визначення місця проживання дитини. Відтак, [PERSON] звільнений від сплати судового збору за другою вимогою немайнового характеру. Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому вираженні (на час звернення до суду з позовом - 28.12.2020) становило 840,80 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.141 ЦПК України). Отже, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати щодо сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.; також суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн..

Outcome: approved