Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є рідним дядьком [PERSON] , [INFO] . Батьками дівчини являються [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкуються, свідомо не виконують та нехтують своїми батьківськими обов`язками, мають незадовільні умови життя для маленької дитини Крім того, батьки дівчини е заперечують проти позбавлення їх батьківських прав. Про що написали заяви. Вважає, що за викладених обставин задоволення позову буде відповідати інтересам дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі. Розгляд цивільної справи проводиться заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без участі представника та підтримали вимоги позову про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] . Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , (а.с.5). Батьки дитини надали заяви про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно їх дитини [PERSON] , заяви посвідчені секретарем Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області 17.10.2018 (а.с.6,7). Відповідно до наданих Мошоринською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області характеристик на відповідачів (а.с.9,10) встановлено, що на них надходили усні скарги від жителів села про зловживання алкоголем та неналежне виховання своєї малолітньої доньки. Дана родина перебуває на обліку як сім`я, що потрапила в складні життєві умови. Відповідно до акту обстеження умов проживання відповідачів встановлено, що в одноповерховому глиняному будинку в [ADDRESS] . Умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам: у будинку холодно, брудно, меблі поламані, розкидані речі, брудна білизна, брудний одяг, відсутній запас продуктів харчування, миючих засобів. Стосунки в сім`ї незадовільні. Мати хвора, не здатна до самообслуговування. Батько зловживає алкоголем, між батьками існують конфлікти. Для повноцінного проживання та розвитку неповнолітньої дитини відповідні умови не створені (а.с.11). [PERSON] тимчасово влаштована на проживання до дядька [PERSON] , жителя [ADDRESS] (а.с.8). Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області, в особі органу опіки та піклування,на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Знам`янський райдержадміністрації, надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідачі не виконують свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своєї дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не турбуються, не забезпечують необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, відмовилися від батьківських прав на дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved