Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

\~ \~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 30% прожиткового\~мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~27 лютого 2017 року і до досягнення нею повноліття. На\~даний час\~він не\~має можливості сплачувати аліменти в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів доходів,\~оскільки в\~нього змінився сімейний та матеріальний стан,\~так як на його утриманні перебувають\~дружина,\~яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку та\~їхня спільна\~дитина \~донька [PERSON] , [INFO] . На даний час він офіційно не працює, перебуває в центрі зайнятості на обліку як безробітний, ніяких інших доходів немає. Посилаючись на викладене, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за вказаним судовим рішенням на користь відповідача на утримання дитини з розміру 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. 26 листопада 2021 року на електронну адресу суду представником позивача адвокатом Клюєвою І.С. подано клопотання, яким остання просила проводити судове засідання без участі сторони позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. У відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що проти задоволення позову заперечує, оскільки вважає, що факт повторного одруження позивача і народження в новому шлюбі дитина, а також той факт, що останній офіційно не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості не є істотними та достатніми обставинами для зменшення розміру стягнутих з нього заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року на її користь аліментів на утримання їхньої спільної доньки [PERSON] , [INFO] , тому просила відмовити у задоволені позовних вимог. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 11 лютого 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (копія) серії [NUMBER] від 11.02.2016 року (зворот а.с.4), який рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2017 року було розірвано (копія) (а.с.36). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження (копії) серії [NUMBER] від 07.06.2006 року (а.с.4). Після розірвання шлюбу малолітня дитина проживає разом з матір`ю. Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.02.2017 року і до досягнення нею повноліття (а.с.5). На час ухвалення заочного рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, останній працював у Виробничому підрозділі «Пасажирське вагонне депо станції Миколаїв» Філії «Пасажирська компанія АТ «Українська залізниця», з якого звільнився 27.07.2021 року за згодою сторін, про що свідчить запис у трудовій книжці (копія) (а.с.10-11). За період роботи в Виробничому підрозділі «Пасажирське вагонне депо станції Миколаїв» Філії «Пасажирська компанія АТ «Українська залізниця» з травня 2017 року по липень 2021 року, позивачем [PERSON] отримано дохід у загальному розмірі 573886,09 грн, в тому числі сплачено аліменти на утримання дитини за вказаний період у розмірі 116336,64 грн (а.с.51, 52). З 11 серпня 2021 року позивач [PERSON] взятий на облік як безробітний у Миколаївському міському центрі зайнятості, де перебуває по теперішній час, що підтверджується довідкою №02-632 від 16.11.2021 року (а.с.54). За час перебування на обліку, за період з 11 серпня 2021 року по 31 жовтня 2021 року позивач [PERSON] отримав дохід у розмірі 18216,47 грн, з яких: за серпень 2021 року 4665,19 грн; за вересень 2021 року 6664,57 грн; за жовтень 2021 року 6886,71 грн (зворот а.с.51). Інших доходів не отримував, підприємницької діяльності не здійснював, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5, ОК-7) (а.с.47-50). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] 12 лютого 2020 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка дошлюбне прізвище змінила на « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про шлюб (копія) серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12.02.2020 року (а.с.6). В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 22.04.2020 року (а.с.7). Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 19 листопада 2021 року, який складений головою ОСББ «Дніпро» Яценко С.Г. в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] проживає по [ADDRESS] та в склад його сім`ї входять: дружина [PERSON] , 1991 року народження, яка перебуває у декретній відпустці та малолітня дитина [PERSON] , 2020 року народження, які перебувають на його утриманні, що також підтверджується листом-заявою від 17.11.2021 року (а.с.56, зворот а.с.56). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 р. та ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.27 цієї Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач [PERSON] посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка не працює через народження спільної малолітньої доньки [PERSON] , та вони перебувають на його утриманні. Також позивач зазначив, що на даний час не працевлаштований та перебуває на обліку як безробітний. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Як роз`яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вирішуючи питання зміни розміру аліментів, суд має оцінювати, чи відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або отримувача аліментів, а також наявність інших обставин, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України). Частино 2 ст.78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що після ухвалення заочного рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у позивача, як платника аліментів, змінився сімейний стан. Так, позивач одружився, у шлюбі народилась дитина, в зв`язку з чим дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Судом також враховується, що на час стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , дохід позивача, як платника аліментів на одну особу, становив в середньому 11600 грн, а на даний час позивач не працює, має двох членів сім`ї на своєму утриманні, в зв`язку з чим така зміна сімейного стану вплинула на погіршення його майновий стану. В свою чергу, суд також бере до уваги, що позивач не довів підстави зменшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням, саме до 1/8 частки від всіх видів заробітку (доходів), оскільки посилання на тимчасове безробіття не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною та здоровою особою. Той факт, що платник аліментів офіційно не працевлаштований (хоча і є працездатним) і має на утриманні другу дитину від іншого шлюбу та непрацездатну дружину, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї іншої дитини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Таким чином, проаналізувавши зазначені положення закону та встановлені обставини справи, давши їм належну оцінку, суд приходить висновку, що створення позивачем нової сім`ї, народження доньки та перебування на його утримані доньки і дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вказує на зміну його матеріального та сімейного стану, що відповідно до вимог ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів з 1/4 частки усіх видів заробітку до 1/6 частки, що буде сприяти належному забезпеченню обох дітей, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлені судом обставини дають можливість позивачу належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі на утримання доньки від першого шлюбу до досягнення нею повноліття. Також слід зазначити, що відповідно до вимог\~ст.192 СК України, в разі поліпшення матеріального стану позивача, а саме зменшення кількості утриманців в його сім`ї, відповідачка також не позбавлена права на звернення до суду з метою збільшення розміру аліментів. Відповідно\~до вимог\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~ [PERSON] на користь\~позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 454 грн.

Outcome: partial