Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовної заявою та просив стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на його користь 5 394,39 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 січня 2015 року він скориставшись послугами відповідача сплатив на користь ТОВ БК «Славутич» 3018,54 грн., про що отримав квитанцію К35/С/15. До теперішнього часу платіж не отриманий ТОВ БК «Славутич», у зв'язку з чим 27.01.2015 року він звернувся з письмовою заявою на ім'я директора відділення банку, проте ані відповіді, ані грошей він не отримав. 05.02.2015 року він надіслав на адресу відповідача досудову вимогу про повернення коштів, але відповіді не отримав, як і коштів. Посилаючись на ст..1091, 1092 ЦК України, ст..ст.30, 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» звернувся до суду з цією позовною заявою, та просить стягнути суму, яку сплатив 12.01.2015 року 3018,54 грн., 10% пені в сумі 301,85 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., витрати на пошту в розмірі 25 грн., витрати на ксерокопіювання в розмірі 49 грн. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.01.2015 року позивачем сплачено через відділення №0335 ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ БК «Славутич» 3018,54 грн., що підтверджується квитанцією к35/С/15. 27.01.2015 року позивач звернувся до директора відділення №0335 ПАТ КБ «Надра» з заявою про повернення коштів у зв'язку з їх неотриманням отримувачем ТОВ БК «Славутич», яка залишена відповідачем без відповіді. Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 1, 2 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Банк повинен негайно інформувати платника на його вимогу про виконання платіжного доручення. Порядок оформлення та вимоги до змісту повідомлення про виконання банком платіжного доручення встановлюються законом, банківськими правилами або договором між банком і платником. Згідно ст. 1092 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк. Відповідно до ст..30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Згідно ст.32 цього Закону, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Таким чином, вимоги позивача за відсутності доказів виконання переказу про стягнення суми переказу та пені відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та підлягають до задоволення. Разом з цим, не підлягають до задоволення вимоги про стягнення витрат на поштові перекази, оскільки надані чеки не свідчать про надсилання кореспонденції на адресу відповідача. Вимоги позивача про відшкодування витрат на послуги копіювання в сумі 49 грн. не кореспондуються з нормами ст.79 ЦПК України, яка передбачає витрати сторін по справі, тому задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу відповідають нормам ст.84 ЦПК України, проте не доведені позивачем в порядку ст..60 ЦПК України, шляхом подання доказу про сплату на користь адвоката Литвинової М.Ю. 2000 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок відповідача, пропорційно задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial