Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай), виділення земельної ділянки в натурі, в ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 15,87 умовних кадастрових гектара середнього розміру пая члена колективного сільськогосподарського підприємства «Дворічанський», обґрунтовуючи свої уточненні позовні вимоги тим, що з 01 вересня 1993 року по 20 квітня 1996 року він працював у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дворічанський» Дворічанського району Харківської області. 15 листопада 1994 року КСП «Дворічанський» був наданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000408 на загальну площу 4654, 9 га, в додатку 1 до цього Державного акту [PERSON] був включений до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства під №277, однак сертифікат на земельну частку (пай) він так і не отримав. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» позивач має право на земельну частку (пай), оскільки на момент видачі державного акту він працював та був членом КСП «Дворічанський». В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, в якій підтримав уточненні позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву в якій не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог. Представник третьої особи головний спеціаліст юрисконсульт відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області [PERSON] до суду не зявився, надавши заяву, в якій не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до трудової книжки серії БТ-І №2314342 від 17 травня 1978 року, [PERSON] у період часу з 01 вересня 1993 року по 20 квітня 1996 року та з 15 травня 1996 року по 22 серпня 1997 року працював в КСП «Дворічанський» Дворічанського району Харків якої області. Згідно довідки відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №29-20.17-0.7-1179/2-16 від 29 квітня 2016 року, колективному сільськогосподарському підприємству «Дворічанський» 15 листопада 1994 року був наданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000408 на загальну площу 4654, 9 га. Розпорядженням Дворічанської районної державної адміністрації від 15 серпня 1997 року №274 в КСП «Дворічанський» було проведено розпаювання земель між членами підприємства. Згідно довідки відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №29-20.17-0.7-1313/2-16 від 23 травня 2016 року, [PERSON] включений до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства під №277 згідно додатка 1 до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дворічанський» серії ХР-09-00-000408. Вартість земельної частки (паю) на той період складала 42\~379 (сорок дві тисячі триста сімдесят девять) грн. Відповідно до довідки відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №29-20.17-0.4-1685/2-16 від 15 липня 2016 року, середній розмір земельного паю по КСП «Дворічанський» становить 15, 87 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в т.ч. рілля 10,73; сіножаті 0, 24; пасовища 4,90. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільскогосподарськими підприємствами і організаціями» № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п.п. 4,5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95, розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до ч. 3 ст. 1 вищезазначеного Закону, право особи па земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповвідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач та відповідач, який не заперечував проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 129 Конституції України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» від 08.08.1995р. №720/95, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved