Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати у відповідача [PERSON] належний йому автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер кузова 4 [NUMBER] , VIN: [NUMBER], та визнати за ним право власності на даний транспортний засіб. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 2013 року мав у власності автомобіль TOYOTA CAMRY, проте в кінці травня 2014 року невідома особа у місті Луганську незаконно заволоділа його транспортним засобом, з приводу чого за його заявою від 23.05.2018 року Станично-Луганським ВП ГУНП в Луганській області 24.05.2018 року відкрито кримінальне провадження № 12018130570000272. 16.06.2018 року співробітниками УПП в Одеській області даний автомобіль виявлено, затримано та поміщено на майданчик тимчасового тримання. 30.06.2018 року постановою старшого слідчого СВ Сватівського ВП ГУНП в Луганській області автомобіль передано йому на відповідальне зберігання. Проте, згідно довідки територіального сервісного центру № 4441 Регіонального сервісного центру в Луганській області МВС України від 23.06.2018 року, автомобіль з 03.10.2017 року зареєстровано за [PERSON] , що є порушенням його права власності, оскільки договору купівлі-продажу він ні з ким не укладав та нікого не уповноважував на відчуження транспортного засобу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що на сьогоднішній день автомобіль TOYOTA CAMRY знаходиться у нього, проте він не може розпорядитися ним на свій розсуд (продати, подарувати, тощо). Договір комісії від 21.02.2017 року на продаж автомобіля він не підписував та довіреності [PERSON] на підпис даного договору не надавав. Про хід досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12018130570000272 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом йому не відомо. Представник відповідача [PERSON] адвокат Стельникович С.А. позовних вимог не визнав. Суду пояснив, що [PERSON] 03.10.2017 року придбала автомобіль TOYOTA CAMRY у [PERSON] Перед цим авто було перевірене та перешкод для купівлі-продажу виявлено не було. Позивач жодного договору купівлі-продажу транспортного засобу та договору комісії недійсними не визнавав, право власності [PERSON] на авто не оспорював. На даний час автомобіль перебуває у володінні позивача, а тому не може бути витребуваний у відповідача як з чужого незаконного володіння, яке у встановленому законом порядку не доведене, оскільки факт незаконного заволодіння транспортним засобом не доведений - вирок у кримінальному провадженні № 12018130570000272 відсутній. Крім того, представник відповідача вважає, що строк позовної давності для звернення до суду у позивача закінчився, оскільки автомобіль TOYOTA CAMRY вибув з володіння позивача в травні 2014 року, а [PERSON] звернувся до суду лише 27.03.2019 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засіданні не прибула, судова повістка повернулася до суду не врученою через надані невірні дані її адреси. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, місце його реєстрації, проживання або перебування суду не надано. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 02.08.2013 року був власником автомобіля TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер кузова 4 [NUMBER] , VIN: [NUMBER], що підтверджується копією довідки територіального сервісного центру № 4441 Регіонального сервісного центру в Луганській області МВС України № 31/12/4441-4963 від 16.11.2018 року (а.с.6). В кінці травня 2014 року даний автомобіль зник. За заявою позивача від 23.05.2018 року Станично-Луганським ВП ГУНП в Луганській області 24.05.2018 року відкрито кримінальне провадження № 12018130570000272 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань - а.с.8). Згідно довідки територіального сервісного центру № 4441 Регіонального сервісного центру в Луганській області МВС України № 31/12/4441-2062 від 23.06.2018 року (а.с.5), право власності на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова 4 [NUMBER] , VIN: [NUMBER], 21.02.2017 року за договором купівлі-продажу зареєстровано в територіальному сервісному центрі 6341 РСЦ МВС України в Харківській області за [PERSON] , видано номерний знак [NUMBER] . 12.05.2017 року в територіальному сервісному центрі 1843 РСЦ МВС України в Житомирській області автомобіль знято з реєстрації, видано транзитний номер [NUMBER] . 10.08.2017 року в територіальному сервісному центрі 1843 РСЦ МВС України в Житомирській області право власності на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER], VIN: [NUMBER], за договором купівлі-продажу зареєстровано за [PERSON] , видано номерний знак [NUMBER] . 03.10.2017 року в територіальному сервісному центрі 3246 РСЦ МВС України в Київській області право власності на даний автомобіль за договором купівлі-продажу зареєстровано за [PERSON] , видано номерний знак [NUMBER] . 30.06.2018 року постановою старшого слідчого СВ Сватівського ВП ГУНП в Луганській області про визнання предмету речовим доказом автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 12018130570000272 та передано [PERSON] на відповідальне зберігання (копія постанови - а.с.7). Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що належний йому на праві власності автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер кузова 4 [NUMBER] , VIN: [NUMBER], був викрадений у нього в кінці травня 2014 року, проте доказів цього суду не надав. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2018 року про відкриття кримінального провадження № 12018130570000272 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом не є належним доказом незаконного заволодіння майном, оскільки результатів досудового розслідування кримінального провадження № 12018130570000272 суду не надано. Договорів купівлі-продажу транспортного засобу, укладених 21.02.2017 року із [PERSON] , 10.08.2017 року із [PERSON] та 03.10.2017 року із [PERSON] , позивач не оскаржує, право власності [PERSON] не оспорює, автомобіль TOYOTA CAMRY на даний час перебуває у його володінні, а тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимогпро витребування майна з незаконного володіння відсутні, оскільки позовні вимоги позивачем не доведені. В задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності суд відмовляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення свого права відповідачем [PERSON] лише у 2018 році, а саме з довідки територіального сервісного центру № 4441 Регіонального сервісного центру в Луганській області МВС України № 31/12/4441-2062 від 23.06.2018 року, наданої слідчому, про реєстрацію права власності на автомобіль. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed