Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств та [PERSON] [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики від 24.01.2008 р. у розмірі 550000,00 грн., посилаючись на невиконання відповідачами своїх зобовязань за цим договором щодо повернення суми позики у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Крім того, позивач подав адресовану суду свою письмову заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, вказуючи, що, по-перше, на його неодноразові звернення до відповідачів щодо повернення суми позики за згаданим договором, відповідачі, посилаючись на тяжкі економічні процеси в Україні, просили його відстрочити строк погашення позики та він йшов відповідачам на зустріч, але лише тепер зрозумів, що відповідачі не мають наміру розраховуватися з ним, тому звернувся до суду з даним позовом; і, по-друге, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав в своїх рішеннях про те, що на позови щодо захисту права власності строки позовної давності не розповсюджуються, а грошові кошти, які є предметом цього позову, є його власністю. Позивач просив розглянути справу за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштова накладна № R0444182 від 14.12.2016 р. про отримання ним судової повістки. Відповідач [PERSON] [PERSON] також не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 24 січня 2008 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств було укладено договір фінансової позики, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON], в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязався надати позичальнику [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств грошові кошти в розмірі 550000,00 грн., а останній зобовязався прийняти позику і повернути таку ж суму грошових коштів позикодавцю у визначений цим договором строк. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 цього договору, строк, на який надається позика позичальнику, складає 5-ть календарних місяців з моменту фактичної передачі йому позикодавцем останньої суми грошових коштів. При цьому, позикодавець зобовязується передати позичальнику грошові кошти в сумі, зазначеній в п. 1.1 даного договору, траншами в період з моменту укладення даного договору (з 24.01.2008 р.) та до 01.06.2008 р. Позика надається позичальнику позикодавцем готівкою, що підтверджується актами приймання-передачі готівкових коштів. Згідно з п. 2.5, 2.6 цього договору, сторони встановили наступний порядок повернення позики : до 01.09.2008 р. позичальник повертає позикодавцю грошові кошти в розмірі 137500,00 грн.; до 01.10.2008 р. позичальник повертає позикодавцю грошові кошти в розмірі 137500,00 грн.; та до 01.11.2008 р. позичальник повертає позикодавцю грошові кошти в розмірі 275000,00 грн. При цьому, факт повернення грошових коштів позикодавцю позичальником, у відповідності до п. 2.5 договору, підтверджується відповідними актами приймання-передачі грошових коштів. За приписами ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач у повному обсязі та своєчасно виконав свої зобовязання за вказаним договором щодо передачі [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств суми позики у розмірі 550000,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі грошових коштів від 24.01.2008 р. (на суму 30000,00 грн.), від 25.01.2008 р. (на суму 35000,00 грн.), від 26.01.2008 р. (на суму 30000,00 грн.), від 30.01.2008 р. (на суму 25000,00 грн.), від 01.02.2008 р. (на суму 10000,00 грн.), від 04.03.3008 р. (на суму 50000,00 грн.), від 18.03.2008 р. (на суму 50000,00 грн.), від 08.04.2008 р. (на суму 50000,00 грн.), від 22.04.2008 р. (на суму 50000,00 грн.), від 25.04.2008 р. ( на суму 60000,00 грн.), від 03.05.2008 р. ( на суму 50000,00 грн.), від 06.05.2008 р. ( на суму 50000,00 грн.), від 19.05.2008 р. (на суму 60000,00 грн.). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Проте відповідач [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств до теперішнього часу не виконав свої грошові зобовязання перед позивачем за вищевказаним договором щодо повернення суми позики у розмірі 550000,00 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств підлягають задоволенню. Також суд бере до уваги доводи позивача стосовно того, що на його неодноразові звернення до [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств щодо повернення суми позики за згаданим договором позики, керівництво цього підприємства, посилаючись на тяжкі економічні процеси в Україні, просило його відстрочити строк погашення позики та він йшов відповідачу на зустріч, а коли зрозумів, що відповідач не має наміру розраховуватися з ним, звернувся до суду з даним позовом, - тому суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом. Більш того, до суду не надходило заяв відповідачів про застосування позовної давності у даній справі. Вирішуючи позовні вимоги позивача до [PERSON] [PERSON], суд виходить з наступного. Надана позивачем позика [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств за згаданим договором фінансової позики від 24.01.2008 року забезпечена гарантією відповідача [PERSON] [PERSON], про що між останнім і позивачем було укладено договір гарантії від 24.01.2008 р. Відповідно до ст. 560 562, 563, 568 ЦК України, гарант відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником; гарантія діє протягом строку, на який вона видана; у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого гарантією, гарант зобовязаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії предявляється у письмовій формі, та до цієї вимоги додаються документи, вказані в гарантії; у вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобовязання, забезпеченого гарантією; кредитор може предявити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано; зобовязання гаранта перед кредитором припиняється у разі закінчення строку дії гарантії. Пунктом 2.2. вказаного договору гарантії від 24.01.2008 р. передбачено, що розмір виконання зобовязання, забезпеченого гарантією, складає 500,00 грн. У відповідності до п. 2.4. цього договору гарантії, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого гарантією, гарант зобовязаний сплатити кредиторові за його вимогою грошову суму протягом 50-ти днів, починаючи з дня порушення боржником зобовязання відповідно до умов гарантії. При цьому, вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії предявляється у письмовій формі, та до цієї вимоги додаються документи, вказані в гарантії. Згідно з п. п. 2.7., 3.3., 4.1., 4.2. цього договору кредитор може предявити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у цьому договорі; гарантія встановлюється з моменту підписання цього договору і на строк до 30.06.2008 р. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження направлення ним [PERSON] [PERSON], вимоги, передбаченої згаданим договором гарантії, в порядку та строки, встановлені цим договором. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що на дату звернення позивача до суду з даним позовом зобовязання гаранта [PERSON] [PERSON] за договором гарантії від 24.01.2008 р. вважаються такими, що припинені, отже позовні вимоги позивача до [PERSON] [PERSON] задоволенню не підлягають. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд стягує з [PERSON] «Ізмаїльський центральний ринок» Ізмаїльської районної спілки споживчих товариств на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 5500,00 грн., повязані із сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial