Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та Фермерського господарства «Майя-Агро» про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна та визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, посилаючись на те, що 26 вересня 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» провело прилюдні торги з реалізації належного на той час йому нерухомого майна: нежитлової будівлі, розташованої по пров. Леніна, 10д, м. Ульяновка Кіровоградської області, переможцем яких, було обявлено ФГ «Майя-Агро». Позивач зазначив, що результати таких торгів, акт про їх проведення та видане на підставі торгів свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів є недійсними у звязку з допущеними при їх проведенні порушеннями законодавства. Зазначив, що про відкриття виконавчого провадження №31805302 під час якого проводились спірні торги та про винесені державним виконавцем Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області у цьому провадженні постанови взагалі не знав, оскільки не отримував їх копії, також його не було повідомлено про оцінку арештованого майна, проведену експертом [PERSON] та про результати прилюдних торгів. Позивач вказує, що він дізнався про дане виконавче провадження лише 26 лютого 2016 року при ознайомленні його представника з таким провадженням, та не мав змоги надати свої заперечення щодо результатів визначення вартості чи оцінки його майна, у звязку з чим, просить визнати недійсними результати прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна нежитлової будівлі, розташованої по пров. Леніна, 10д, м. Ульяновка Кіровоградської області, проведені ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 26.09.2012 року; визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна нежитлової будівлі, розташованої по пров. Леніна, 10д, м. Ульяновка Кіровоградської області; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 10.12.2012 року нежитлової будівлі, розташованої по пров. Леніна, 10д, м. Ульяновка Кіровоградської області, видане ФГ «Майя-Агро» приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1732. Представник [PERSON] районного відділу ДВС подав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що виконавче провадження №31805302 було проведено з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», боржника було належним чином повідомлено про винесені постанови під час проведення виконавчого провадження. Вказав, що виконавець не зобовязаний направляти на адресу боржника постанови про арешт коштів чи майна боржника із забороною на їх відчуження та про призначення субєкта оцінювальної діяльності рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення, а тому [PERSON] такі документи направлялись простою кореспонденцією. Представник відповідача зазначив, що виконавче провадження №31805302 було знищено 01.02.2016 року, однак в журналі вихідної кореспонденції відділу під порядковим №711 вбачається, що на адресу [PERSON] направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження, під порядковим №846 постанова про арешт майна, під порядковим №1134 попередження про проведення виконавчих дій, під порядковим №1530 копія акту опису й арешту майна, під порядковим №2240 повідомлення про вартість арештованого майна, під порядковим №3519 постанова про закінчення виконавчого провадження. Крім того, направлення на адресу [PERSON] попередження про проведення виконавчих дій, копії акту опису й арешту майна, повідомлення про вартість арештованого майна, також підтверджується збереженими в сканованому вигляді фіскальними чеками та рекомендованим повідомленням. Також представник відповідача зазначив у запереченні, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна [PERSON] було проведено відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68/5 (далі Тимчасове положення). Звернув увагу на те, що для задоволення позовних вимог позивача, мають бути встановлені факти порушення Тимчасового положення, та встановлено чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, і в чому ці порушення виражаються і чим обґрунтовуються, тоді як позивачем не зазначено чим саме порушено його права. Окрім того, сам факт неналежного повідомлення боржника про результати визначення вартості чи оцінки майна та недотримання вимог щодо строків подання документів для проведення реалізації майна боржника та за відсутності факту подання подальшого заперечення позивачем проти результатів оцінки не вплинуло на результати торгів, і не можуть бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Дії ж державного виконавця могли бути оскаржені позивачем, однак не були оскаржені, і таких доказів позивачем не надано. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів щодо неналежного повідомлення про проведення прилюдних торгів, у звязку з чим представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник ФГ «Майя-Агро» також подав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що виконавче провадження №31805302 було проведено з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», боржника було належним чином повідомлено про винесені постанови під час проведення виконавчого провадження. Вказав, що виконавець не зобовязаний направляти на адресу боржника постанови про арешт коштів чи майна боржника із забороною на їх відчуження та про призначення субєкта оцінювальної діяльності рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення, а тому [PERSON] такі документи направлялись простою кореспонденцією. Також представник відповідача зазначив у запереченні, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна [PERSON] було проведено відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення. Звернув увагу на те, що для задоволення позовних вимог позивача, мають бути встановлені факти порушення Тимчасового положення, та встановлено чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, і в чому ці порушення виражаються і чим обґрунтовуються, тоді як позивачем не зазначено чим саме порушено його права. Окрім того, сам факт неналежного повідомлення боржника про результати визначення вартості чи оцінки майна та недотримання вимог щодо строків подання документів для проведення реалізації майна боржника та за відсутності факту подання подальшого заперечення позивачем проти результатів оцінки не вплинуло на результати торгів, і не можуть бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Дії ж державного виконавця могли бути оскаржені позивачем, однак не були оскаржені, і таких доказів позивачем не надано. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів щодо неналежного повідомлення про проведення прилюдних торгів. У звязку з наведеним та заявляючи про застосування позовної давності представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що позивач дізнався про оспорювані прилюдні торги лише після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження 26 лютого 2016 року у відділі ДВС Ульяновського РУЮ, у звязку з чим строк позовної давності не порушено. Зазначив, що право позивача було порушено, оскільки прилюдні торги відбулися за відсутності позивача, тоді як позивач не знав про проведення таких. Позивача не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, та про інші процесуальні рішення, винесені під час виконавчого провадження, що порушує його право на володіння своїм майном. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник ФГ «Майя-Агро» в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених в запереченні, вказав про відсутність підстав для його задоволення, оскільки позивач не надав докази про неповідомлення його про процесуальні рішення винесені державним виконавцем у виконавчому провадженні. Таке твердження випливає лише зі слів позивача та його представників, тоді як докази надані суду підтверджують факт належного сповіщення позивача про виконавче провадження, і про таке виконавче провадження позивач зобовязаний був знати та мав таку можливість. Зазначив, що дії державного виконавця на стадії виконавчого провадження, наявність чи відсутність належного повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження та інших рішень, не впливає на його (позивача) права та не порушує їх. Під час організації проведення прилюдних торгів позивач не брав у цьому участі, своїх заяв не подавав і не приймав участі у їх проведенні, а тому повідомлення чи неповідомлення позивача про результати таких торгів, також не можуть порушувати права позивача. Також просив застосувати позовну давність у даному спорі, так як позивач повинен був і міг знати про існування виконавчого провадження та про прилюдні торги. Представник відповідача [PERSON] районного відділу ДВС в судовому засіданні пояснив, що виконавче провадження №31805302 проводилось на підставі виконавчого листа №2а/1570/788/2011, виданого 11.05.2011 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду про стягнення з [PERSON] на користь держави заборгованості по орендній платі за землю в сумі 116517 грн. 58 коп. 01 лютого 2016 року це виконавче провадження було знищено, а тому представник позивача не міг ознайомитись з цим провадженням 26 лютого 2016 року. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» зняте з обліку 07.07.2014 року, стан субєкта припинено. Треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Своїх заперечень щодо позову чи заяв про відкладення розгляду справи суду не подавали. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів . Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 22.03.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Ульяновського РУЮ було відкрито виконавче провадження №31805302 про примусове виконання виконавчого листа №2а/1570/788/2011, виданого 11.05.2011 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду про стягнення з [PERSON] на користь держави заборгованості по орендній платі за землю в сумі 116517 грн. 58 коп., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2012 року, пунктом 4 резолютивної частини якої, визначено копію постанови направити сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, яка видала документ (а.с. 27 Т.1). 28.03.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Ульяновського РУЮ винесено постанову у виконавчому провадженні №31805302 про арешт мана боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON], та пунктом 3 резолютивної частини визначено копію постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам, що підтверджується копією такої постанови (а.с. 30 Т.1). Постановою державного виконавця відділу ДВС Ульяновського РУЮ від 06.06.2012 року було призначено експерта [PERSON] для надання письмового висновку, звіту про оцінку арештованого майна [PERSON], а саме: будівлі Ульяновського цукрового заводу, розташованого по пров. Леніна, 10д, м. Ульяновка Кіровоградської області, що підтверджується копією такої постанови (а.с. 31 Т.1). Як вбачається з копії протоколу №20/151/12/А-1, 26.09.2012 року було проведено прилюдні торги нежитлової будівлі, розташованої по пров. Леніна, 10д, м. Ульяновка Кіровоградської області, учасниками яких були [PERSON] та ФГ «Майя-Агро», та останнє являється переможцем цих торгів (а.с. 67-68 Т.2). 28.09.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Ульяновського РУЮ складено акт про проведені публічні торги, на підставі чого приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] посвідчено свідоцтво про право власності ФГ «Майя-Агро» нежитлової будівлі, розташованої по пров. Леніна, 10д, м. Ульяновка Кіровоградської області (а.с. 60-61, 69-70 Т.2). 02.10.2012 року у звязку зі стягненням з [PERSON] на користь держави заборгованості по орендній платі за землю в сумі 116517 грн. 58 коп., виконавче провадження було закінчено, про що постановлено відповідну постанову, пунктом 3 якої, визначено копію постанови направити сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ (а.с. 32 Т.1). Під час відкриття провадження в даній справі ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2016 року з відділу ДВС Ульяновського РУЮ витребовувались матеріали виконавчого провадження №31805302, на що до суду надійшов акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, згідно якого таке виконавче провадження знищене, що також підтверджено представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні. Порядок знищення виконавчих проваджень передбачено наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», загальний строк зберігання яких встановлено в три роки (п.9.9). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 124 Конституції України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин, визначались Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N606-XIV (далі - Закон України «Про виконавче провадження»). Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 85 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Разом із тим аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» й Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за №865/4158 (далі Інструкція №74/5 від 15 грудня 1999 року) свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-116 цс12, оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо (ст.ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач в позові мотивує свої вимоги порушенням державним виконавцем вимог законодавства щодо належного повідомлення його про проведені виконавчі дії при здійсненні виконавчого провадження, тоді як незаконність таких дій не підтверджена жодним доказом, окрім того, як вбачається з копії ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року залишено без розгляду адміністративний позов [PERSON] до відділу ДВС Ульяновського РУЮ про визнання незаконними дій державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, а саме: не надіслання [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням постанови про відкриття виконавчого провадження, не надіслання [PERSON] копії постанови про арешт коштів чи майна боржника, не надіслання [PERSON] копії постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності та неповідомлення [PERSON] про результати оцінки арештованого майна. Суд позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність порушень з боку державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження №31805302, які могли стосуватись правил проведення спірних прилюдних торгів, оскільки таке виконавче провадження знищено, що також позбавляє суд можливості перевірити дотримання правил проведення прилюдних торгів [PERSON] підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», яке в свою чергу припинило свою діяльність та зняте з обліку 07.07.2014 року. В той час позивачем не надано жодних доказів на підтвердження таких порушень. І навпаки, відомості зазначені в резолютивних частинах цих постанов, копії яких досліджені при судовому розгляді, вказують на те, що державний виконавець постановляв направляти такі копії [PERSON] Крім того, як вбачається з копій журналу реєстрації вихідної кореспонденції відділу ДВС Ульяновського РУЮ за порядковими номерами 711 від 22.03.2012 року, 846 від 29.03.2012 року, 1134 від 07.05.2012 року, 1530 від 23.05.2012 року, 1739 від 06.06.2012 року, 2240 від 16.07.2012 року, 3519 від 19.10.2012 року, наявна інформація про направлення [PERSON] у виконавчому провадженні №31805302 відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику, постанови про арешт майна, попередження про проведення виконавчих дій, копії акту опису й арешту майна, постанови про призначення експерта, повідомлення про вартість арештованого майна, постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с. 36-42 Т.2). Надані в якості доказів представником [PERSON] районного відділу ДВС копії фіскальних чеків та повідомлення про вручення рекомендованого листа, які здійсненні зі сканованих копій, суд не бере до уваги, оскільки такі оригінали були знищені при знищені самого виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх вимог зазначених в позовній заяві та про відсутність належних доказів про те, що він дізнався про виконавче провадження лише при ознайомлені його представника з цим провадженням лише 26 лютого 2016 року, що спростовується актом про знищення цього виконавчого провадження 01 лютого 2016 року та поясненнями представника відділу виконавчої служби. Окрім того, позивач міг знати про існування такого провадження відносно нього, оскільки таке провадження здійснювалось на виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду про стягнення з нього заборгованості в сумі 116517 грн. 58 коп., винесеного при проведенні судового процесу в якому [PERSON] брав участь в якості відповідача. Звідси, знаючи про заборгованість, міг також знати про можливе примусове виконання цього рішення в примусовому порядку. Суду не надано доказів добровільного виконання такого рішення. Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги наявний спір, зважаючи на неможливість перевірити доводи позивача щодо порушених прав при здійсненні виконавчого провадження та при проведенні прилюдних торгів, враховуючи, що в разі задоволення позовних вимог суд, достовірно не впевнившись в таких доводах, може порушити право нового власника спірного майна, в задоволенні позову слід відмовити у звязку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed