Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації про визнання способу участі батька у вихованні дітей, які проживають окремо від нього, мотивуючи тим, що в період шлюбу укладеного з відповідачем в них народилася доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка за домовленістю між сторонами проживає разом зі своєю матір'ю. Остання перешкоджає йому реалізовувати свої батьківські права та виконувати обов'язки, він позбавлений можливості спілкуватися з дітьми, приймати участь у їх вихованні, тривалий час не бачиться з ними з вини відповідача. Оскільки вони не могли домовитись мирно у способі його участі у вихованні доньок, останній реалізував передбачене законом право, так як, відповідно до законодавства України батьки мають однакові права та обов'язки щодо своєї дитини. Тому він просив суд визначити способи участі його як батька у вихованні своєї дитини - [PERSON], [PERSON] шляхом встановлення періодів спілкування з дітьми у відсутності відповідачки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідачка вимоги позивача визнала, не заперечувала проти визначеної позивачем системи побачень. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст. 141,157,159 СК України , ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дитина проживає за домовленістю сторін разом зі своєю матір'ю за її місцем проживання. Сторони не могли знайти порозуміння щодо участі батька у вихованні дітей. При цьому в судовому засіданні сторони вказали, що не заперечують щодо визначення періоду спілкування з дітьми, а саме: протягом 24 годин в один день однієї неділі та спільного відпочинку один раз на рік на протязі одного місяця в дитячому оздоровчому закладі України. Суд також встановив, що спілкування з батьком не перешкоджає їх нормальному вихованню. В свою чергу, батьки належно ставляться до виконання своїх обов'язків. Такі обставини визнані сторонами у справі і додатковому доказуванню у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягають. Інших істотних обставин, які б мали суттєве значення у справі, судом встановлено не було. Аналіз вищенаведених норм законодавства України щодо даних правовідносин та встановлених судом обставин дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони у справі, які є батьками малолітньої дитини мають ріні права та обов'язки щодо свого сина. Отже, позов позивача є обґрунтованим, його права, передбачені ст.141 СК України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» обмеженими бути не можуть. В даному випадку, враховуючи, що сторони не можуть дістатися порозуміння щодо способів участі батька у вихованні дитини, право позивача підлягає судовому захисту і такі способи участі у вихованні відповідно до ч.2 ст.159 СК України мають бути встановлені судом. Разом з тим, враховуючи всі обставини, прямо вказані у ст.159 СК України, зокрема, вік дитини, особисту прихильність дітей до матері, а також приймаючи до уваги інші суттєві обставини справи, суд може погодитись з визначеним позивачем часом побачень з дитиною. На підставі викладеного,

Outcome: approved