Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 19.02.1971 року згідно договору купівлі-продажу він набув право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Слобода, провулок Миколаївський,14. В подальшому він добудував гараж «Г» та сарай «Д». Земельна ділянка, на якій знаходяться дані споруди належить йому на праві власності. З метою оформлення цього нерухомого майна він звернувся до архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, однак отримав відповідь про відсутність повноважень зазначеного органу в проведенні таких дій. Просив визнати за ним право власності на зазначені вище господарські будівлі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник третьої особи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі. В наданих до суду письмових поясненнях повідомив, що відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо продовження терміну прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» внесено зміни, відповідно до яких органи державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10\~робочих днів\~з дня\~подання заяви\~власниками (користувачами)\~земельних ділянок,\~на яких\~розміщені обєкти\~будівництва,\~що за\~класом наслідків\~(відповідальності)\~належать до\~обєктів з\~незначними наслідками\~(СС1),\~збудовані на\~земельній ділянці\~відповідного цільового\~призначення без\~дозвільного документа\~на виконання\~будівельних робіт,\~за результатами\~технічного обстеження\~приймає в\~експлуатацію: збудовані\~у період\~з 5\~серпня 1992\~року до\~9\~квітня 2015\~року індивідуальні\~(садибні)\~житлові будинки,\~садові,\~дачні будинки\~загальною площею\~до 300\~квадратних метрів,\~а також\~господарські (присадибні)\~будівлі і\~споруди загальною\~площею до\~300\~квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення. Порядок прийняття в експлуатацію таких обєктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв.м. включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 кв.м. включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті. Однак на даний час не прийнято Порядок прийняття в експлуатацію таких обєктів і проведення технічного обстеження. Вважав, що врегулювання питань, порушених позивачем можливе лише в судовому порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що 19.02.1971 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу посвідчений [PERSON] сільською радою, згідно з яким позивач купив житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Слобода, провулок Миколаївський,14. (а.с.6-8). На протязі 2009-2010 років [PERSON] самочинно, без отримання дозволу в органах держбудконтролю, на земельній ділянці, на якій розташований житловий будинок та яка належить йому на праві власності, добудував наступні споруди та будівлі: гараж - за планом літер «Г» площею 24,7 кв. м. та сарай літер «Д» площею 35,0 кв.м., що вбачається з витягу з рішення виконкому [PERSON] сільської ради «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність та користування», технічної документації із землеустрою, технічного паспорта на будинок (а.с.9-18). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданих 15.11.2017 року Буринською міською радою позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1500 га з кадастровим номером 5920986000:01:000:1711, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельні ділянки площею 0,1803 з кадастровим номером 5920986000:01:000:1712 та площею 0,2603 з кадастровим номером 5920986000:01:000:1713 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою Сумська область, Буринський район, с.Слобода, провулок Миколаївський,14 (а.с.13-15). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкції та інженерних мереж житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою Сумська область, Буринський район, с.Слобода, провулок Миколаївський,14, встановлена їх відповідність вимогам надійної і безпечної експлуатації (56-63). Позивач звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області із заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованих будівель, однак отримав відмову через відсутність правових підстав на вчинення таких дій інспекцією на ці будівлі (а.с.20). Як вбачається з положень ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 11 та 12 Постанови №6\~від 30\~березня 2012\~року «Про\~практику застосування\~судами статті\~376\~Цивільного кодексу\~України (про\~правовий режим\~самочинного будівництва)» відповідно до пункту 4 статті 26, статті 27 Закону №\~3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт. У справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зміст зазначених правових норм та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, у звязку з чим його цивільний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved