Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А», розташований на земельній ділянці площею 807 кв. м за адресою Запорізька область, м. Оріхів, вул. Героїв АТО (попередня назва вул.. Вержбицького), б. 20, посилаючись на відсутність в нього належних правовстановлюючих документів на це майно, що унеможливлює тримання нотаріального свідоцтва про право власності на нього. До початку розгляду справи позивач змінив підставу своїх вимог та просив визнати право власності на вказане майно за набувальною давністю. Ці вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2004 року позивач придбав на публічних торгах спірний будинок, до цього і після цього відкрито, безспірно, безперервно та правомірно володів цим майном, однак правовстановлюючі документи на нього своєчасно не оформив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, пославшись на факти та норми права, викладені в позовні заяві. Представник відповідача [PERSON] проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд виходить з такого. Судом встановлено, що станом на травень 2004 року спірний будинок обліковувався в органах податкової служби як безхазяйне майно. 27.05.2004 року Товарна біржа «Славута» провела прилюдні торги з реалізації безхазяйного майна, переможцем у яких став позивач. Це підтверджується Протоколом № 3 про проведення прилюдних торгів від 27.05.2004 року, [PERSON] про проведені прилюдні торги від 27.05.2004 року. [PERSON] про фактичне користування домоволодінням від 18.11.2016 року, складеним за участю голови квартального комітету вулиці Героїв АТО (колишньої вулиці Вержбицького) у м. Оріхів Запорізької області, позивач з лютого 20104 року по теперішній час безперервно та відкрито володіє спірним будинком. Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦК України безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338,\~341\~і\~343\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як розяснюється у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Оскільки відкритість, безперервність та добросовісність володіння позивачем спірним будинком протягом останнім 12-ти років підтверджується наданими суду доказами та ніким не оспорюється, позов є таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 335, 344 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved