Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з врахуванням уточнення позовних вимог просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на 3/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Першотравнева, 18, в с.Поліське Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали у житловому будинку по вул.Першотравнева, 18, в с.Поліське Старовижівського району Волинської області. За життя батьки не виготовляли правовстановлюючі документи на житловий будинок і господарські споруди та не оформляли право власності на вказане нерухоме майно. 25 жовтня 2016 року помер [PERSON] За життя він склав заповіт на імя [PERSON], який був посвідчений 17 квітня 2015 року Поліською сільською радою Старовижівського району Волинської області. Зазначає, що після смерті батька звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом та дізнався, що заповіт померлого [PERSON] не був скасований. Крім [PERSON]М спадщину після смерті [PERSON] прийняла відповідач - [PERSON] за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини, а також дружина - [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 16 грудня 2016 року померла [PERSON] За життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла позивачу. Позивач прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 травня 2018 року заповіт на імя [PERSON], який був посвідчений 17 квітня 2015 року секретарем виконавчого комітету Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області, зареєстрований за актовим записом №8 визнано недійсним. Вважає, що за таких підстав має право на 3/4 частки у даному спадковому майні. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] до початку розгляду справи по суті подала зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2016 року помер батько позивача і відповідача [PERSON], а 16 грудня 2016 року померла мати позивача і відповідача [PERSON] За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 17 квітня 2015 року Поліською сільською радою Старовижівського району Волинської області, за яким все належне йому майно заповів позивачу [PERSON], а [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла відповідачу [PERSON] Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Першотравнева, 18, в с.Поліське Старовижівського району Волинської області, який спадкодавець побудував разом у шлюбі із спадкодавцем [PERSON] Зазначає, що її мати [PERSON] не прийняла належним чином обовязкову частку в спадщині після смерті [PERSON], оскільки в кінці 2014 року переїхала проживати в [INFO] до свого сина відповідача [PERSON], де і проживала до своєї смерті. Зазначає, що прийняла спадщину за заповітом після спадкодавця [PERSON] шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Крім того із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] звернувся відповідач [PERSON] Вважає, що за таких підстав має право на 1/2 частки у даному спадковому майні. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 24 липня 2017 року прийнято зустрічний позов та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Оскільки позовна заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, відповідно до пункту 9 частини 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду, кожен зокрема, заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, первісний позов просять задовольнити, з врахуванням уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду, кожен зокрема, заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позову з врахуванням уточнених позовних вимог не заперечують. Крім того [PERSON] просила залишити без розгляду її зустрічну позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення первісного позову з врахуванням уточнених позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. З матеріалів справи та наданих в судове засідання нотаріусом для огляду спадкових справ № 36/2017, заведеної після смерті [PERSON] та № 41/2017, заведеної після смерті [PERSON], (аркуш справи 32) встановлені наступні обставини. [PERSON] помер 25 жовтня 2016 року (аркуш справи 9). Спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] шляхом подання заяв про прийняття спадщини, а також дружина спадкодавця - [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 травня 2018 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним заповіт складений на ім'я [PERSON], який був посвідчений 17 квітня 2015 року секретарем виконавчого комітету Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області, зареєстрований за актовим записом №8. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині та які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Спадкодавець [PERSON] померла 16 грудня 2016 року (аркуш справи 12). Заповіт, складений [PERSON] на користь позивача [PERSON], посвідчений секретарем Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області 16 листопада 2016 року (аркуш справи 11), не змінений та не відмінений. Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса у визначений законом строк, позивач за первісним позовом прийняв спадщину. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині та які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Розмір частки у спадковому будинку, що визначена позивачем за первісним позовом, не оспорюється сторонами. Таким чином\~судом встановлено,\~що позивач за первісним позовом в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Першотравнева, 18, в с.Поліське Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 21). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 20 квітня 2017 року № 341 (аркуш справи 18) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Першотравнева, 18, в с.Поліське Старовижівського району Волинської області. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 18 по вул.Першотравнева в с.Поліське Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 15-20). Відповідачі первісний позов визнають повністю, що підтверджується поданими до суду відповідними заявами (аркуш справи 96-98). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавців (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Першотравнева, 18, в с.Поліське Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті батьків. Згідно з частиною 3 статті 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. З огляду на викладене, враховуючи заяву позивача за зустрічним позовом [PERSON] про залишення позову без розгляду (аркуш справи 97), а також ту обставину, що розгляд справи по суті не розпочато, суд прийшов до висновку про наявність всіх законних підстав для задоволення даної заяви.

Outcome: approved