Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі еквівалентній 1865,43 доларів США, 2047грн. відсотків річних та 11607грн. 46коп. збитків від інфляції. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22 квітня 2008 року позивач передав у борг відповідачці 9643грн. строком до 22 квітня 2009 року, про що був укладений нотаріально посвідчений договір. Згідно договору відповідачка повинна була повернути гроші в еквіваленті 1909,5 доларів США на час повернення. Однак відповідачка повернула лише 150грн. 16 січня 2011 року, 100грн. 20 січня 2013 року та 200грн. 11 січня 2015 року, що відповідно до курсу долара США на відповідну дату склало відповідно 18,86; 12,51 та 12,7 доларів США. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути борг, але вона йому більше нічого не повернула. Просить стягнути заборгованість за курсом Національного банку України на залишок боргу 1865,43 долара США в сумі 47145грн. 81коп., а також три відсотка річних на загальну суму 2047грн., збитки від інфляції на суму 11607грн. 46коп. та судові витрати. Відповідачка у судове засідання викликалась належним чином, але не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що форма договору позики, передбачена ст.1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 2008 року позивач передав у борг відповідачці 9643грн. строком до 22 квітня 2009 року, про що був укладений нотаріально посвідчений договір. Згідно договору відповідачка повинна була повернути гроші в еквіваленті 1909,5 доларів США на час повернення. Факт отримання грошей та умови повернення підтверджується договором серії ВКК № 550442, посвідченим приватним нотаріусом Гнесько В.Г. 22 квітня 2008 року (а.с.4). Форма та зміст договору - розписки між сторонами відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Згідно до вказаного договору (п.4) повернення боргу має здійснюватися в місті Ізмаїл, тому відповідно до ч.8 ст.110 ЦПК України позов може розглядатися за місцем виконання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сума боргу згідно позовних вимог складає, з урахуванням повернутих сум, 1865,43 доларів США (1909,5 - 18,86 - 12,51 - 12,7) У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Станом на 5 серпня 2016 року курс НБУ становить 2480,9076грн. за 100 доларів США, а тому загальна суму боргу складає - 46279грн. 60коп. (1865,43х24,809076) і саме в цьому розмірі підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення суми основного боргу. Відповідно до ст.ст.625, 1050 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку за періодами, з урахуванням повернутих сум 150грн. 16 січня 2011 року, 100грн. 20 січня 2013 року та 200грн. 11 січня 2015 року, відповідачка повинна повернути позивачу 3 відсотка річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 23 квітня 2009 року по 16 січня 2011 року - 502грн., за період з 16 січня 2011 року по 20 січня 2013 року - 573грн., за період з 20 січня 2013 року по 11 січня 2015 року - 557грн. та за період з 11 січня 2015 року по 18 травня 2016 року (згідно до позовних вимог) - 373грн., а разом відсотків річних на суму 2005грн.; а також інфляційне збільшення заборгованості за період з 23 квітня 2009 року по 16 січня 2011 року - 1513грн.26коп., за період з 16 січня 2011 року по 20 січня 2013 року - 432грн.62коп, за період з 20 січня 2013 року по 11 січня 2015 року - 2394грн.20коп. та за період з 11 січня 2015 року по 18 травня 2016 року (згідно до позовних вимог та наданих індексів інфляції)- 4647грн.60коп., а разом збитків від інфляції на суму 8987грн. 68коп. В інший частині вимоги позивача задоволенню не підлягають, бо не підтверджені арифметичними розрахунками. Питання щодо застосування строку позовної давності судом не досліджується, тому що відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а такої заяви до суду не надходило. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial