Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 35214,58 грн. за невиконання договору про надання готельних послуг, 60 грн. банківської комісії, 90 грн. поштові витрати, а також витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог вказував, що 19 грудня 2019 року шляхом використання телефонного зв`язку він подав заявку для бронювання двох номерів у готелі «Квеле Поляна» з 14 по 28 липня 2020 року. На вимогу адміністратора готелю того ж дня здійснив оплату за бронювання номерів в розмірі 34020 грн. (60 грн. комісія банку) на реквізити, що відкриті на ім`я відповідача, надавши адміністрації готелю копію квитанції про оплату шляхом її надсилання через мобільний додаток «Вайбер» за номером вказаним на сайті готелю, а адміністратор підтвердив отримання оплати. Однак через поширення на території України коронавірусної хвороби він змушений був відмовитися від відпочину у зазначеному готелі та 12 червня 2020 року телефонним зв`язком повідомив адміністратора готелю про анулювання бронювання на раніше вказані дати. В свою чергу адміністратор повідомив, що кошти сплачені за бронювання номерів будуть повернуті для нього на картковий рахунок протягом семи днів з дня звернення про анулювання, чого зроблено не було та він звернувся із даною вимогою до директора готелю [PERSON] , який запевнив, що кошти будуть повернуті протягом п`яти робочих днів. А коли кошти йому не повернули, він офіційно пред`явив претензію відповідачу, яка була надіслана двома відправленнями (поштові витрати 90 грн.), котра також не була задоволена, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. При цьому просив стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, котрий з 01 липня по 31 грудня 2020 року становить 681,49 грн. та три проценти річних за цей же період 513,09 грн. Ухвалою судді від 26 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. За положеннями ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи, так як за зареєстрованою адресою місяця проживання адресат відсутній. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що дійсно 19 грудня 2019 року [PERSON] було здійснене замовлення готельних послуг, зокрема, проживання сім`ї з 14 по 28 липня 2020 року у двох номерах готелю « [INFO] » відповідно і бронювання вказаних послуг. При здійсненні бронювання адміністратор готелю повідомив йому в телефонному режимі суму передоплати за надання готельних послуг, а також реквізити, на які необхідно здійснити перерахування коштів Того ж дня, як зазначає позивач, ним на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] сплачено передплату за бронювання в розмірі 34020 грн. (також комісія банку становить 60 грн., про що свідчить дублікат квитанції) та копію квитанції надано адміністратору готелю через мобільний додаток «Вайбер» за номером, вказаним на веб-сайті готелю [NUMBER] , а останнім підтверджено отримання оплати та відповідно бронювання зазначених послуг. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорам за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про туризм» договір на готельне обслуговування укладається як шляхом укладення письмового договору, так і шляхом прийняття готелем заявки на бронювання за допомогою поштового, телеграфного чи іншого зв`язку, що дозволяє достовірно встановити особу, від якої надходить заявка. Основні вимоги щодо користування готелями та аналогічними засобами розміщення усіх форм власності, що здійснюють свою діяльність на території України у сфері надання послуг розміщення (готельних послуг) споживачам, і регулюють відносини між споживачами (фізичними особами, які проживають в готелях або мають намір скористатися готельними послугами) та готелями, виконавцями цих послуг регламентуються Правилами користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказом Державної туристичної адміністрації України № 19 від 16.03.2004р. (далі Правила). Згідно п.3.1 р.3 Правил готель має право укладати договір з замовником (споживачем) на бронювання номерів (місць) шляхом підписання його двома сторонами, а також шляхом прийняття заявки на бронювання за допомогою поштового, телефонного або іншого зв`язку (засобів електронної пошти, включаючи факсимільну), який дозволяє достовірно встановити належність заявки споживачу або замовнику. Договір вважається укладеним тільки в разі письмового акцепту готелем направленої йому заявки на бронювання та досягнення сторонами згоди в обумовленій формі щодо всіх істотних умов. При бронюванні номера (місця) готель може запросити передплату за надання готельних послуг. Передплата враховується в оплату готельних послуг при остаточному розрахунку, якщо інше не обумовлено укладеним із замовником договором (п.3.2 р.3 Правил). Ціна номера (місця), вартість додаткових послуг, у т.ч. бронювання, встановлюються готелем самостійно, форма оплати визначається договором між споживачем/замовником та готелем (п.3.5 р.3 Правил). Після бронювання (замовлення) готельних послуг телефонним зв`язком [PERSON] адміністратором готелю, власником якого являється відповідач, було надіслано банківські реквізити на оплату бронювання і після проведеної ним 19 грудня 2019 року пердплати в сумі 340200 грн. за передбачений період проживання та отримання готелем перерахованих замовником грошових коштів готель підтвердив замовнику отримання коштів за бронювання готельних послуг. Таким чином, вказаним діями позивача було укладено з готелем «Квеле Поляна» на вказаних вище умовах такий договір. Згідно п.5.4 розділу 5 Правил споживач має право розірвати договір про надання готельних послуг і відповідно до чинного законодавства вимагати повного відшкодування збитків, якщо готель в установлений термін не усунув недоліки. Гроші, сплачені споживачем за послуги, повертаються у день розірвання договору або в інший термін за домовленістю, але не пізніше ніж протягом 7 днів від дня пред`явлення відповідної вимоги. 12\~червня 2020\~року [PERSON] \~відмовився від\~використання заброньованих\~послуг,\~тобто у\~розумінні п.1.3\~р.1\~Правил своєчасно (не пізніше ніж за три доби до дати запланованого заїзду) анулював їх, про що телефонним зв`язком повідомив адміністрацію готелю «Квеле Поляна». У визначені строки та у строки, обумовлені з директором готелю під час телефонного зв`язку, кошти для [PERSON] не повернуті. Такі обставини підтверджуються даними скріншоту з телефону позивача. 17 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до директора готелю [PERSON] із претензією про повернення йому грошових коштів в сумі 34020 грн. у зв`язку із анулюванням замовлення на використання готельних послуг, термін виконання вимог претензії до 30 вересня 2020 року. Вказану претензію відповідач отримав 26 вересня 2020 року, однак станом на теперішній час гроші для [PERSON] повернуті не були. Частина перша ст.60 ЦК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Факт неповернення коштів відповідачем підтверджується, зокрема, даними письмової претензії, отриманої [PERSON] 26 вересня 2020 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивача на відшкодування збитків за невиконання зобов`язання підлягає судовому захисту. Відповідно до положень\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписом п.1 ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з встановленням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання для нього настає відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України, як то сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року, суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 681,49 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 513,09 грн. підлягають задоволенню. Згідно ч.1, п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позову [PERSON] мав би сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн., однак на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід другої групи він від сплати судового збору звільнений. При цьому ним понесено витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 500 грн., що підтверджується документально За положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача в дохід держави слід стягнути зазначений вище розмір судового збору, а на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved