Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про зняття арешту з майна. В уточненому позові, зазначає, що на виконанні у Шевченківському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/3869 від 02.03.2005 р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. В межах зазначеного виконавчого провадження, 17.03.2010 року Шевченківським ВДВС ЗМУЮ, у зв'язку з існуванням заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2/3869 від 02.03.2005 р., на підставі заяви відповідача (що є стягувачем у зазначеному вище виконавчому провадженні), з метою стягнення боргу по аліментам, було складено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і внесено дані відомості в єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в державний реєстр обтяжень рухомого майна. Також, зазначає, що на даний час ним повністю погашено борг по аліментам та він сумлінно виконує рішення суду та сплачує аліменти, але накладений арешт на його майно не дає йому права вільного володіння та розпорядження цим майном, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом та просить суд зняти арешт з усього належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна, що накладений постановою ВП № 14847371 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» головного державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ Лозовою Вікторією Богданівною від 17.03.2010 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини зазначені в позові, просив позов задовольнити та зняти арешт з його майна, накладений державним виконавцем. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, та зазначила, що претензій до позивача стосовно не виплати аліментів не має. Представник третьої особи - Шевченківського ВДВС ЗМУЮ, [PERSON], в судовому засіданні, також проти задоволення позову та зняття арешту з майна не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у Шевченківському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 14847371 з примусового виконання виконавчого листа № 2/3869 від 02.03.2005 р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів ? частини. В межах зазначеного виконавчого провадження, 17.03.2010 року головним державним виконавцем Шевченківський ВДВС ЗМУЮ Лозовою В.Б., за заявою [PERSON], було накладено арешт на все майно, що належить позивачу, а також заборонено здійснювати його відчуження, з метою забезпечення виконання рішення суду. Дані відомості були внесені в єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в державний реєстр обтяжень рухомого майна. Відповідно до довідки-розрахунку від 03.12.2013 р. наданою Шевченківським ВДВС ЗМУЮ позивач заборгованості по аліментам не має. Також відповідно до наданою відповідачкою заяви вона претензій згідно нарахованої та погашеної суми заборгованості по аліментам до позивача не має. Отже, на даний час рішення суду про сплату аліментів виконується належним чином і підстав для продовження дії арешту не має. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 15 ЦК України).. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлений позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 317, 319, 321,391 ЦК України, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved