Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору від 01.04.2015 року він, як адвокат, зобовязався надати правову допомогу [PERSON] щодо представництва та захисту її прав та інтересів у судах загальної юрисдикції, в апеляційних судах, у Вищому спеціалізованому суді України, у Верховному суді України, з приводу загибелі її сина [PERSON] та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю сина, як потерпілій, винними особами, а також щодо надання загальної правової допомоги з виниклих питань. [PERSON] зобовязалась оплатити витрати, повязані із ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, зібранням доказів для виготовлення позовної заяви про відшкодування шкоди, розглядом справи в судах та послуги адвоката за цим договором зобовязалась оплатити своєчасно, зокрема, згідно п.4.1 договору, у розмірі 40 відсотків від присудженої судом суми розміру матеріальної та моральної шкоди. Сума гонорару мала бути виплачена після вступу в законну силу судового рішення. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25.12.2015 року, залишеним без змін ухвалою ВССУ від 02.06.2016 року, позов [PERSON] було задоволено, стягнуто з ПП «Спеціалізоване міжрегіональне управління «Нафта» на користь [PERSON] витрати на поховання сина в сумі 27702 гривні та 250000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Дане судове рішення набрало законної сили, на його виконання Першотравневим районним судом м. Чернівці 16.01.2016 рок видано виконавчий лист. 23.08.2016 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] 16.01.2013 року вчинила заповіт на користь свого сина [PERSON]. 09.06.2017 року він звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємця померлої [PERSON], однак чи отримав останній спадщину після смерті матері [PERSON], йому невідомо. На день смерті [PERSON] їй належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Нижні Станівці, вул. Перемоги, 20, Кіцманського району Чернівецької області. Посилаючись на ст.ст.1168, 1218, 1282 ЦК України, вказує, що обовязок по виконанню боргових зобовязань [PERSON] перед ним покладається на її спадкоємця [PERSON] в сумі 111080,80 гривень (40% від 27702грн.+250000грн.). Постановою державного виконавця Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 04.07.2017 року поновлено вчинення виконавчих дій про стягнення з ПП «Спеціалізоване міжрегіональне управління «Нафта» на користь [PERSON] витрат на поховання сина в сумі 27702 гривні та 250000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Просив забезпечити виконання рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25.12.2015 року шляхом заборони Чернівецьким міським відділом ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області виплачувати [PERSON] грошові кошти та накласти на них арешт; звернути стягнення на грошові кошти в сумі 111080,80 гривень в рахунок погашення боргу [PERSON]. Уточнивши позовні вимоги, позивач [PERSON] та вказуючи, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.06.2017 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Нижні Станівці, вул. Перемги, 20, Кіцманського району, після смерті його матері [PERSON], право власності зареєстровано 18.07.2017 року, постановою державного виконавця від 19.12.2017 року закінчено виконавче провадження у звязку зі смертю [PERSON], просив стягнути з [PERSON] на свою користь 111080,80 гривень в рахунок боргових зобовязань спадкодавця [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав в повному обсязі уточнені ним позовні вимоги, вказуючи також, що згідно укладеного 01.04.2015 року договору, зокрема п.4.1, який не се перчить вимогам ст.ст.27, 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», [PERSON] після набранням судовим рішенням законної сили, тобто починаючи з 26.12.2015 року, мала сплатити суму гонорару. Свого обовязку [PERSON] не виконала. Із заявою про заміну сторони виконавчого провадження він не звертався. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову тим, що стягнена судом на користь [PERSON] моральна шкода повязана з втратою годувальника, так як вона перебувала на утриманні її загиблого сина,а отже така шкода нерозривно повязана з особою спадкодавця і не входить до складу спадщини. Виконавче провадження закрито саме у звязку зі смертю стягувача. Умови договору про розмір гонорару суперечать ст.ст.215, 216. 901 ЦК України та ст.ст.27,30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, у померлої [PERSON] окрім відповідача є інший спадкоємець [PERSON] Відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов про визнання частково недійсним договору про надання правової допомоги, укладеного 01.04.2015 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов договору адвокат надає юридичні послуги на платній основі, а клієнт зобов'язується їх оплатити. Пунктом 4.1 договору передбачено виплату гонорару після вступу в законну силу рішення суду. У пункті 3.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за даним договором. [PERSON] є його матір`ю. Після її смерті [PERSON] звернувся до нього з вимогою виплатити гонорар в сумі 40% від присуджених виплат («гонорару успіху»). Вважає таке\~звернення недопустимим,\~оскільки існують\~всі підстави\~для визнання\~недійсним цього\~договору в\~частині умов\~про виплату\~винагороди адвокату\~в зазначеній\~сумі.\~Посилається на\~положення ст.ст.215,\~216,\~901\~ЦК \~України,\~ ст.ст.1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. № 50676-УІ, яким не відповідає визначений сторонами у пункті 4.1 договору розмір загальної вартості послуг адвоката. Зазначає, що за своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону, а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Також посилається на ст.ст.6, 202, 203, 627, 638 ЦК України та вказує, що умовами договору (п.1.1, п.2.1, п.4.1) не визначено оплату за надання юридичних послуг, а оплату по факту досягнення позитивного для особи, в інтересах якої укладено договір, результату судового розгляду цивільної справи, а отже суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним за пред'явленим стороною договору позовом. Просив визнати недійсним п.4.1 договору про надання правової допомоги, укладеного 01.04.2015 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав в повному обсязі уточнені ним позовні вимоги та заперечував проти задоволення зустрічного позову, вказуючи також, що згідно укладеного 01.04.2015 року договору, зокрема п.4.1, який не се перчить вимогам ст.ст.27, 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», [PERSON] після набранням судовим рішенням законної сили, тобто починаючи з 26.12.2015 року, мала сплатити суму гонорару. Свого обовязку [PERSON] не виконала. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову тим, що стягнена судом на користь [PERSON] моральна шкода повязана з втратою годувальника, так як вона перебувала на утриманні її загиблого сина,а отже така шкода нерозривно повязана з особою спадкодавця і не входить до складу спадщини. Виконавче провадження закрито саме у звязку зі смертю стягувача. Умови договору про розмір гонорару суперечать ст.ст.215, 216. 901 ЦК України та ст.ст.27,30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, у померлої [PERSON] окрім відповідача є інший спадкоємець [PERSON] Заявлені за зустрічним позовом вимоги підтримав у повному обсязі з наведених підстав. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.04.2015 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до змісту якого [PERSON] зобовязався надати правову допомогу [PERSON] щодо представництва та захисту її прав та інтересів у судах загальної юрисдикції, в апеляційних судах, у Вищому спеціалізованому суді України, у Верховному суді України, з приводу загибелі її сина [PERSON] та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю сина, як потерпілій, винними особами, а також щодо надання загальної правової допомоги з виниклих питань, а [PERSON] зобовязалась оплатити витрати, повязані із ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, зібранням доказів для виготовлення позовної заяви про відшкодування шкоди, розглядом справи в судах та послуги адвоката за цим договором зобовязалась оплатити своєчасно, Згідно п.4.1 договору про надання правової допомоги від 01.04.2015 року [PERSON] зобовязалась виплатити гонорар адвокату [PERSON] у розмірі 40 відсотків від присудженої судом суми розміру матеріальної та моральної шкоди. Сума гонорару підлягала виплаті після вступу в законну силу судового рішення. У пункті 3.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за даним Договором. Адвокат [PERSON], згідно копій журналів судового засідання, приймав участь у розгляді справи № 725/3465/15-ц за позовом [PERSON] до ПП «Спеціалізоване міжрегіональне управління «Нафта» про відшкодування шкоди в Першотравневому районному суді м. Чернівці 06.07.2015р., 06.08.2015р., 07.09.2015р., 20.10.2015р. та при розгляді даної справи апеляційним судом Чернівецької області 25.11.2015р., 10.12.2015р., 25.12.2015р. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25.12.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 02.06.2016 року, позов [PERSON] було задоволено, стягнуто з ПП «Спеціалізоване міжрегіональне управління «Нафта» на користь [PERSON] витрати на поховання сина в сумі 27702 гривні та 250000 гривень на відшкодування моральної шкоди. На виконання даного судового рішення 16.01.2016 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист та постановою державного виконавця від 20.05.2016 року відкрито виконавче провадження № 51192541. 23.08.2016 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] 16.01.2013 року вчинила заповіт на користь свого сина [PERSON]. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.06.2017 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Нижні Станівці, вул. Перемоги, 20, Кіцманського району Чернівецької області, після смерті 23.08.2016 року [PERSON]. Право власності на зазначене спадкове майно зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.07.2017 року. Постановою державного виконавця від 19.12.2017 року закінчено виконавче провадження № 51192541 у звязку зі смертю [PERSON]. Як вбачається з витребуваної судом копії спадкової справи № 695/2016 до майна померлої 23.08.2016 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до Кіцманської державної нотаріальної контори 09.12.2016 року звернувся спадкоємиць за заповітом, вчиненим померлою 25.03.2015 року, [PERSON], якому [PERSON] заповіла належну їй земельну частку (пай) розміром 0,84 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Верхньостановецької сільської ради, згідно сертифікату серії ЧВ № 0059666. 09.06.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємця померлої [PERSON]. Свідок [PERSON] показав, що на початку чи всередині 2015 року до нього звернулась [PERSON] з приводу поради щодо правової допомоги у звязку із загибеллю її сина. Він поради їй укласти угоду з адвокатом і домовився з [PERSON], було обумовлено без попередньої оплати. Йому [PERSON] склала довіреність. Загиблий сина [PERSON] [PERSON] утримував її. Її цікавило лише відшкодування витрат на поховання, на памятник, а моральну шкоду вона воліла повністю віддати адвокату. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Згідно ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Рішенням суду на користь [PERSON] стягнуто витрати на поховання сина та стягнуто моральну шкоду, яка повязана саме із загибеллю її сина, що суд розцінює як таке право померлої [PERSON], що нерозривно повязане з її особою. Крім того, окрім відповідача [PERSON], спадкоємцем померлої [PERSON] є також інша особа. За вищенаведеного суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову. Правовідносини сторін, які випливають з договору про надання правової допомоги адвокатом врегульовані Законом України від 05.07.2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до загальних положень цього\~ Закону \~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ч.3 ст.27 \~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 28 Закону визначено, що зміст договору не може суперечити Конституції України, законам України, його моральним засадам, присязі адвоката та правилам адвокатської етики. Відповідно до\~ ст.29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Статтею 30 цього Закону \~визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до змісту вказаної правової норми, у разі припинення договору про надання правової допомоги оплата гонорару здійснюється за фактично виконану роботу адвокатом. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від досягнутого кінцевого результату (фактично отримуваних сум). Однак при цьому визначений сторонами гонорар повинен відповідати вимогам\~ ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ухвала ВССУ у справі № 161/18522/15 від 06.07.2016 року). Як передбачено статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно ст.901\~ЦК \~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.905\~ЦК \~України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як передбачено статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. Існує декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2)\~у\~результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно). Вказівка в ч.3 ст.215 ЦК на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї із сторін договору, а й за позовом заінтересованої особи, стосується тих випадків, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права, не вимагаючи повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а вимагаючи повернути сторони договору до первісного стану. При розгляді справи № 462/9002/14-ц у постанові від 12.06.2018 року Верховний Суд наголосив, що реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону щодо предмета договору про надання юридичних послуг шляхом визначення в безпосередній чи завуальованій формі результат розгляду справи судом як складову предмета договору про надання юридичних послуг. Верховний Суд у даній постанові дійшов висновку, що включення в умови договору про надання юридичних послуг пункту про винагороду адвокату за досягнення позитивного рішення суду суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства, у зв'язку з чим та в силу положень частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним за предявленим стороною договору позовом. У зустрічному позові відповідач посилається на згадану постанову. Проте, висновки Верховного Суду стосуються умови договору про додаткову винагороду за досягнення позитивного результату, що в даному випадку не має місця. Тобто, умовами оспорюваного договору є винагорода лише за насідками розгляду справи, що передбачало б відсутність такої винагороди при ухваленні судом рішення про відмову у задоволенні позову. Крім того, визнанню недійсним підлягає такий договір саме за позовом, предявленим стороною. Передбачена договором про надання правової допомоги, укладеним 01.04.2015 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON], умова про оплата послуг адвоката не повязана із виконання судового рішення, навпроти, послуги адвоката за договором [PERSON] зобовязалась оплатити своєчасно, після вступу в законну силу судового рішення. Судом не встановлено, які права та законні інтереси відповідача порушені укладенням договору про надання правової допомоги, тому, з урахуванням викладеного не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. У відповідності до п.8 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує також питання про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою суду\~ від\~17.08.2018\~року \~забезпечено позов [PERSON] шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вулиці Перемоги, 20, в с. Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області, вартістю 95234 гривні, які одержані відповідачем [PERSON] у спадщину після смерті 23.08.2016 року матері [PERSON], шляхом заборони нотаріусам та органам реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна. Згідно ч.9\~ ст.158\~ЦПК України\~у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Як передбачено частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на відповідача. Враховуючи викладене, ст.ст.202, 203, 215, 216, 608, 628, 632, 901, 903, 905, 1216, 1218, 1219, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed