Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Являючись спадкоємцем за заповітом після смерті останнього, у встановлений законом строк він, позивач, не звернувся з заявою про прийняття спадщини після його смерті у зв`язку з хворобою. Тому просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Сатанівської селищної ради Хмельницької області в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України суд, за результатами підготовчого провадження, ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON] , являючись спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі: копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 12.09.2018, копією свідоцтва про народження [PERSON] виданого повторно від 21.02.2020, випискою із погосподарських книг Сатанівської селищної ради Городоцького району №25 від 16.04.2020, копією спадкової справи № 35/2020 до майна померлого 25.08.2018 [PERSON] , наданої приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області Якимишиним С.Є. Згідно постанови приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області Фурману А.Й. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , оскільки в наданих документах відсутні докази своєчасного прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказував, що з 18.02.2019 по 04.03.2019 р. знаходився на стаціонарному лікуванні при Городоцькій АЗП/СМ з діагнозом: ГРВІ. Гострий бронхіт з бронхоспастичним компонентом, у зв`язку з чим пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються рішенням ЛКК Городоцької ЦРЛ Хмельницької області №60/1 від 14.04.2020 року. При вирішенні питання поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини суд виходить з наступного. Згідно роз`яснень, що викладені в абз.6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У 1997 році Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції. Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, відсутність інших спадкоємців, котрі у визначеному законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] , виходячи із принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про можливість визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном у два місяці після набрання рішенням законної сили. У відповідності до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, позивачу слід повернути з державного бюджету 420,4 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved