Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 09. 12. 2012 року о 18.00 год. на 76 км + 800 м. автодороги Київ - Харків, Баришівського району Київської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем Шевроле Авео д.н.. [NUMBER], власником якого є його дружина [PERSON], не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Нісан Тііда д.н. [NUMBER], власником якого є позивач, під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду, чим порушив п.13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 21. 01. 2013 року [PERSON], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок протиправних дій відповідача, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим [PERSON], як власнику пошкодженого автомобіля, завдано матеріальної шкоди, на загальну суму 63 606,51 грн. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 13. 12. 2012 року №1312, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], сума завданої матеріальної шкоди становить 108 611,51 грн. За проведення вказаного автотоварознавчого дослідження, позивачем було сплачено 2500 грн. Крім того, автомобіль позивача, після ДТП був не придатним для використання, а тому позивач був змушений скористатися послугами евакуатора. За вказані послуги позивачем сплачено 955 грн.. Також, в зв'язку з тим, що автомобіль позивача після ДТП мав механічні пошкодження та був непридатним для використання, до часу його відновлювального ремонту, автомобіль знаходився на СТО. За послуги стоянки пошкодженого автомобіля на СТО, позивачем було сплачено 1540 грн. за 77 днів стоянки автомобіля. Позивач зазначає, що ПрАТ «Просто-страхування» було частково відшкодовано матеріальну шкоду завдану відповідачем, в розмірі 50000 грн. Таким чином, загальна сума завданої позивачу матеріальної шкоди становить 63606,51 грн., яка є різницею між: сумою прямих матеріальних збитків та їх частковим відшкодуванням, а саме: 108 611,51 грн. + 2 500 грн. + 955 грн. + 1 540 грн. - 50 000 грн., а всього 63 606,51 грн. Позивач зазначає, що окрім матеріальної шкоди йому було завдано і моральну шкоду, яка полягає у втраті душевного спокою, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням автомобіля та їх негативними наслідками, що призвело до негативних емоції і переживань, душевних страждань, що вплинуло на реалізацію намірів і стосунків на роботі та з родиною. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 2000 грн. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду завдану в результаті ДТП в сумі 63 606,51 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що він не погоджується з сумою матеріального збитку вказаного у Звіті 13.12.2012 року №1312 поданого позивачем, вважаючи її заниженою, що впливає на визнання транспортного засобу технічно знищеним. На підтвердження своїх доводів надав Звіти про визначення вартості матеріального збитку від 13.12.2012 року №С15-78 та від 31.03.2014 року №С15-78/1, проведеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт». Також пояснив, що невідомо чи взагалі автомобіль позивача знаходиться у його власності, на момент розгляду справи та яку суму коштів витрачено на його відновлювальний ремонт. В зв'язку із зазначеним відповідач вважаючи вимоги позивача необґрунтованими, просив суд про відмову в задоволенні позову. Представник відповідача заперечував проти позову з тих же підстав що і відповідач, просив суд про відмову в задоволенні позову. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Суд, заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 09. 12. 2012 року о 18.00 год. на 76 км + 800 м. автодороги Київ -Харків, Баришівського району Київської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем Шевроле Авео д.н. [NUMBER], власником якого є його дружина [PERSON] не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Нісан Тііда д.н. [NUMBER], власником якого є позивач, під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду, чим порушив п.13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 21. 01. 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідача, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим [PERSON], як власнику пошкодженого автомобіля, завдано матеріальної шкоди, на загальну суму 63 606,51 грн. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 13.12.2012 року №1312, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], сума завданої матеріальної шкоди становить 108 611,51 грн. Судом встановлено, що за проведення автотоварознавчого дослідження, позивачем було сплачено 2500 грн., що підтверджується квитанцією про оплату №037724 від 14.12.2013 року. Також вбачається, що автомобіль позивача, після ДТП був непридатним для використання, а тому позивач був змушений скористатися послугами евакуатора. За вказані послуги позивачем сплачено 955 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт від 09.12.2012 року та квитанцією про оплату від 09.12.2012 року №006103 на суму 625 грн., а також, квитанцією №005321 від 11.12.2012 року на суму 330 грн. Також, в зв'язку з тим, що автомобіль позивача після ДТП мав механічні пошкодження та був непридатним для використання, до часу його відновлювального ремонту, автомобіль знаходився на СТО, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Скляренко, 7, ТОВ «Шелтер Авто». Судом встановлено, що за послуги стоянки пошкодженого автомобіля на вказаному СТО, позивачем було сплачено 1 540 грн. за 77 днів стоянки автомобіля, що підтверджується довідкою ТОВ «Шелтер Авто». Одночасно, судом встановлено, що ПрАТ «Просто-страхування» було частково відшкодовано позивачу матеріальну шкоду завдану відповідачем, в розмірі 50 000 грн., що підтверджується страховим актом №6954-50901-12/1 від 12.02.2013 року, розпорядженням до страхового акту від 14.02.2013 року та платіжним дорученням №3758 від 15.02.2013 року. Окрім того, в ході розгляду справи по суті, судом встановлено, що позивачем фактично витрачено на відновлювальний ремонт свого пошкодженого автомобіля 105 200 грн., що підтверджується наданими до суду позивачем копією Наряду-замовлення на ремонт автомобіля і обслуговування автомобіля №00877 від 26.02.2013 року, виданого ФОП [PERSON] та копією товарного чеку на суму 105 200 грн. від 26.02.2103 року. Таким чином, вбачається, що загальна сума завданої позивачу матеріальної шкоди становить 60 195 грн., яка є різницею між сумою прямих матеріальних збитків та їх частковим відшкодуванням, а саме: 105 200 грн. (витрати на ремонт) + 2 500 грн. (витрати на проведення експертизи) + 955 грн. (витрати на послуги евакуатора) + 1 540 грн. (витрати на стоянку) - 50 000 грн. (страхове відшкодування) = 60 195 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У ч.2 ст. 1192 ЦК України, зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно роз'яснень у п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулося 09.12.2013 року, в результаті чого було пошкоджено автомобіль позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ст.ст. 27-30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено обставини на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, однак беручи до уваги те, що заявлений до відшкодування розмір матеріального збитку є більшим ніж фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача, з урахуванням отриманого страхового відшкодування, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 60 195 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 2000 грн., слід зазначити наступне. Позивач при зверненні до суду зазначав, що в зв'язку з протиправними діями відповідача в результаті яких було пошкоджено автомобіль позивача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у втраті душевного спокою, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням автомобіля та їх негативними наслідками, що призвело до негативних емоцій і переживань, душевних страждань, що вплинуло на реалізацію намірів і стосунків на роботі та з родиною. Як вбачається з матеріалів справи, позивач тривалий час був позбавлений можливості користуватися пошкодженим автомобілем (77 днів автомобіль перебував на стоянці, в подальшому ремонт 26 лютого 2013 року). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З огляду на наведене, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає за доцільне вимогу позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 656 грн. 07 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial