Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 12.08.2010 року [PERSON], керуючи автомобілем «IVECO», д/н [NUMBER], на перехресті вул. Болградській та вул. Г.Сталінграду в м. Ізмаїл, допустив зіткнення з автомобілем «Toyota», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортному засобу, яким він володіє, заподіяно технічні пошкодження на суму 7 330,00 грн. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача - власника джерела підвищеної небезпеки, на свою користь суму завданих збитків в розмірі 7 780,00 грн., з яких 7 330,00 грн. - сума матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу та 450 грн. - вартість проведення експертного товарознавчого дослідження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача (а.с.168) у судовому засіданні обставини справи визнав частково, у задоволенні позову просив відмовити, оскільки вважає, що [PERSON] - власник транспортного засобу - «IVECO», д/н [NUMBER], є неналежним відповідачем по справі, відповідати за завдану шкоду має особа, яка її завдала, а саме - [PERSON], який керував вказаним автомобілем на підставі наявності при ньому технічного паспорту на автомобіль. Крім того, вважає, що позивач не має права вимоги на відшкодування шкоди, оскільки не є власником пошкодженого автомобілю, а керував ним у день скоєння ДТП на підставі довіреності. [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неприбуття не повідомив. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі наступного. Судом встановлено, що 12.08.2010 року [PERSON], керуючи автомобілем «IVECO», д/н [NUMBER], на перехресті вул. Болградській та вул. Г.Сталінграду в м. Ізмаїл, допустив зіткнення з автомобілем «Toyota», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28.09.2010 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Постанова суду не оскаржувалась (а.с. 63). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11 від 26.01.2011 року вартість матеріальної шкоди, що завдана власнику автомобілю «Toyota», д/н [NUMBER], складає 7 330,40 грн. (а.с. 66-80). Виходячи з норм ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, відповідно до ч.ч.2,3,4 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ч.ч.1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль «IVECO», д/н [NUMBER], належить на праві власності відповідачу - [PERSON] (а.с. 17). Згідно поясненням представника відповідача у судовому засіданні документів, які б підтверджували право володіння (не користування) - право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо, транспортним засобом - автомобілем «IVECO», д/н [NUMBER], у день ДТП саме [PERSON] у природі не існувало, з володіння власника - [PERSON] вказаний автомобіль не вибував, до відповідних установ останній щодо неправомірного заволодіння його автомобілем не звертався. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Речовими правами на чуже майно є право володіння (п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України). Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, тобто не тільки власник, а і володілець майна має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З довіреності, виданої 09.12.2008 р., вбачається, що [PERSON] на день скоєння ДТП право володіння (право керування та розпорядження) транспортним засобом «Toyota Hi Ace», 1999 року випуску, - мав (а.с.21). Таким чином, неправомірними діями [PERSON], пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] - володільцю транспортного засобу, була завдана майнова шкода та прямі збитки, які підлягають повному відшкодуванню за рахунок саме відповідача - [PERSON], як власника джерела підвищеної небезпеки. Крім цього, у відповідності до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог і щодо стягнення з відповідача вартості проведення експертного товарознавчого дослідження в сумі 450 грн. (а.с.65 «а»). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved