Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на те, що його донька в квартирі не мешкає з жовтня 2014 року, її особисті речі відсутні, жилим приміщенням вона не цікавиться, однак її реєстрація порушує її права на розпорядження майном.\~ До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог та розгляд справи за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира № 30 по пр.. [PERSON],138 в м. Харкові належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.04.1999 ПН ХМНО [PERSON], реєстровий № 668. Згідно довідки дільниці № 24 КП «Жилкомсервіс» з місця проживання про склад сімї та прописку в квартирі № 30 по пр.. [PERSON],138 в м. Харкові зареєстровані [PERSON], [INFO], (власник), [PERSON], [INFO], (донька). Позивач зазначає, що на прохання своєї доньки [PERSON] в 2009 році він зареєструвала її місце проживання у спірному приміщенні. В 2014 році донька повідомила, що вирішила жити окремо, в жовтні 2014 року зібрала свої речі та добровільно залишила жиле приміщенням, з цього часу квартирою не цікавиться, її особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується актом від 14.11.2016, однак її реєстрація в квартирі порушує його права власника нерухомого майна, унеможливлює в повному обсязі розпорядження своєю власністю, він вимушений сплачувати за комунальні послуги, що нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Цивільний кодекс України містить норму, яка визначає підстави для втрати особою права користування житловим приміщенням в разі відсутності цієї особи без поважних причин. Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з жовтня 2014 року, тобто понад один рік не користується без поважних причин жилим приміщенням квартири № 30 по пр.. [PERSON],138 в м. Харкові, а тому вважається такою, що втратила право користування житловим приміщення. Що стосується вимог [PERSON] про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то в цій частини суд вважає вимоги необґрунтованими. Так, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Такі ж положення закріплені в ст.. 3 ЦПК України, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено підстави та порядок зняття з реєстрації місця проживання, а саме зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщення, а суду не надано доказів на підтвердження відмови відповідних органів, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичної особи, від виконання рішень органів судової влади. За таких обставин суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. На підставі викладеного,

Outcome: partial