Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що квартира [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду, адже право власності в порядку безоплатної приватизації не оформлено. Усі особові рахунки по сплаті комунальних послуг відкрито виключно на позивача і тому він є відповідальним квартиронаймачем. Як вказує позивач, крім нього в квартирі ще зареєстровані, але не проживають: [PERSON], [INFO], яка є бувшою дружиною позивача, та [PERSON], [INFO], яка є донькою позивача. Шлюб із відповідачем [PERSON] було розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду від 28.07.2014 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] в березні 2015 року разом із донькою [PERSON], зібравши належні їм речі, виїхали з квартири та на проживання у неї не повертались на протязі дев'яти місяців. Вказані особи вибули із квартири за власним бажанням у не відомому для позивача напряму, будь - яких перешкод щодо їхнього проживання позивач не чинив. За результатами проведеної перевірки Ковельським МВ УМВС України у Волинській області було встановлено, що [PERSON] на території України не перебуває, оскільки перетнула державний кордон 28.03.2015 року о 00 год.05 хв. і більше на територію України в період з 28.03.2015 року по 30.10.2015 року не поверталась. Донька [PERSON] перетнула державний кордон 01.03.2015 року о 18 год.19 хв. та за період з 01.03.2015 року по 30.10.2015 року на територію України не поверталась. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою № 5 в житловому будинку № 4 по вул. Мічуріна в м. Ковелі, оскільки наявність реєстрації місця проживання відповідачів створює позивачу низку незручностей щодо реалізації прав квартиронаймача, які полягають в тому числі і в отриманні субсидії на оплату житлово - комунальних послуг, внаслідок чого він змушений нести додаткові витрати по їх оплаті. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує повністю, просить його задовольнити, не заперечуює проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Суд про причини неявки не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Суд про причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно довідки (виписка з домової книги про склад сім'ї та прописку), виданої 28.10.2015 року РЖКП № 2 м. Ковеля, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] з 1992 року та є колишньою дружиною та, відповідно, дочкою позивача [PERSON] Особовий рахунок відкрито на позивача [PERSON] Факт непроживання [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі понад шість місяців підтверджується письмовими матеріалами справи. Так, як вбачається з копії виписки з рішення Ковельського міськрайонного суду від 28.07.2014 року, відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] розірвали шлюб 28.07.2014 року. Крім цього, з письмових пояснень [PERSON], що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], вбачається, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS] з березня 2015 року. Аналогічні письмові пояснення надав [PERSON] від 14.12.2015 року, що проживає за адресою [ADDRESS]. З листа начальника Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 30.10.2015 року на звернення [PERSON] вбачається, що відповідачі у справі [PERSON] перетнула державний кордон 28.03.2015 року о 00 год.05 хв. і більше на території України в період з 28.03.2015 року по 30.10.2015 року не поверталась та [PERSON] перетнула державний кордон 01.03.2015 року о 18 год.19 хв. та за період з 01.03.2015 року по 30.10.2015 року на територію України не поверталась. З копій рахунків про оплату комунальних послуг вбачається, що усі договори укладені виключно з позивачем [PERSON], що підтверджує той факт, що відповідачі у даній квартирі не проживають, однак значаться зареєстрованими. Відповідачі не подали суду доказів, які спростовують факт їх відсутності у вказаному житловому приміщені понад шість місяців. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. За клопотанням позивача суд залишає судові витрати за ним. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved