Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 74679грн. 60коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 43085грн., 3% річних за прострочення грошового зобовязання в сумі 2227грн. 44коп., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 29367грн. 16коп., а всього суму боргу 74679грн. 60коп. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач отримав від позивача 43085грн. згідно до розписки від 6 лютого 2012 року, від виконання зобовязань ухилявся. Також просив стягнути судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. В судовому засіданні встановлено, що форма договору позики, передбачена ст.1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 6 лютого 2012 року позивач передав відповідачу в борг 43085грн., які відповідач зобовязався повернути в строк до 1 травня 2012 року, що підтверджується розпискою. Форма та зміст розписки між сторонами відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Тому відповідач відповідно до вимог ст.1049 ЦК України повинний повернути позивачу суму боргу в розмірі 43085грн., а також відповідач відповідно до ст.625 ЦК України повинний повернути позивачу 3% річних за прострочення грошового зобовязання в сумі 2227грн. 44коп. та інфляційне збільшення заборгованості в сумі 29367грн. 16коп. Таким чином відповідач зобовязаний повернути позивачу загальну суму боргу в розмірі 74679грн. 60коп. Таким чином суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник відповідача діє в межах своїх повноважень, якщо дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє. Наслідки визнання позову сторонам розяснено в судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України. \~\~

Outcome: approved