Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату з моменту її невиплати по день постановлення судового рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював у відповідача з 19.06.1995 року 26.07.2013 року, але при звільненні, йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата, компенсація за не використану відпустку, та вихідна допомога в загальному розмірі 46050,67 грн., в зв'язку з чим відповідач зобов'язаний йому виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити. Відповідач в судове в засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що індекс інфляції з дня заборгованості по день пред'явлення позову не перевищував 101 відсотку, тобто індекс споживчих цін не був перевищений на один відсоток, а тому позивач не має права на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з трудовою книжкою позивача /а.с.7-8/ та довідок філії Смолинський торфозавод ДП «Чернігівторф» /а.с.9,10/ він працював головним інженером у цій філії до 26.07.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно цієї статті при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Проте, в порушення зазначених вимог розрахунок з позивачем не був проведений. Згідно з довідкою філії Смолинський торфзавод від 22.07.2013 року за № 111 та від 12 серпня 2013 року за № 388 /а.с.9,10 / заборгованість відповідача перед позивачем складається з: заробітної плати з жовтня 2012 року по червень 2013 року в сумі 29733,36 грн, заробітної плати за липень 2013 року та компенсації за невикористану відпустку в сумі 11969,56 грн, вихідної допомоги в сумі 4347,75 грн. Згідно з ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до п.2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. Індекс інфляції з липня 2013 року (місяць з якого виникла заборгованість) і по березень 2014 року включно не перевищив 101 відсотка, тобто індекс споживчих цін не був перевищений на один відсоток, а тому позивач не має права на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed