Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що з кінця 2004 року проживав однією сімєю з відповідачкою без реєстрації шлюбу. 21 грудня 2006 року в них народився син [PERSON], відповідачка здійснила запис про батька дитини за своєю вказівкою та на своє прізвище, оскільки вирішила бути матірю одиночкою. В кінці 2008 року вони припинили спільне проживання. Дитина залишилась проживати з ним позивачем. В березні 2011 року в нього виникла необхідність визнати батьківство, щоб мати права відносно дитини. У 2014 році [PERSON] пішов до 1-го класу і мати забрала його жити до себе. Він не впевнений, що є біологічним батьком дитини, оскільки вже створив нову сімю, після чого зясувалося, що по медичним показанням він фактично не може мати дітей. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просили їх задовольнити. Крім того, зазначили, що відмова відповідача від проведення судово-генетичної експертизи свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні спочатку не визнавала позовні вимоги та заперечувала проти них. Однак, після призначення судом судово-генетичної експертизи для визначення наявності кровного споріднення, відповідач змінила свою позицію та визнала позов, не заперечувала проти його задоволення, у звязку з чим і не поїхала на проведення експертизи. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 грудня 2006 року народився [PERSON], батьками якого в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. В справі ухвалою від 26 липня 2017 року призначено судово-генетичну експертизу на вирішення якої поставлені питання чи є кровне споріднення між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Експертиза не була проведена, оскільки відповідач разом з дитиною не зявилася на експертизу та від відповідача надійшла заява, в якій вона зазначила,що позовні вимоги визнає в повному обсязі, тому не зявилася до експертної установи (а. с. 37, 43). В судовому засіданні позивач та його представник, також відповідач визнали факт того, що [PERSON] (позивач) не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що на момент реєстрації його батьком дитини не він знав, що не є її батьком. Також це підтвердила і відповідач, яка зазначила, що не повідомляла позивача, що [PERSON] не його син. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 146 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 привизнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішенняпро задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Таким чином, враховуючи надані сторонами пояснення та докази, ухилення відповідача від участі в експертизі, без чого таку експертизу провести неможливо, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про відсутность кровного споріднення між позивачем та дитиною, оскільки відсутність кровного споріднення між ним та дитиною сторонами не оспорювалась, та відповідно доведеність того, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] На стягненні з відповідача судового збору позивач не наполягав. На підставі ст. ст. 121, 122, 133, 136 СК України та

Outcome: approved