Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Ширяївського району Одеської області, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку. В ході провадження уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсними та скасувати рішення 34 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Ширяївського району Одеської області №704-VI, №705-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.. [PERSON] за адресою: вул.. Центральна, 1 с. Костянтинів Ширяївського району Одеської області.» від 17.09.2014 р. та визнати недійсними та скасувати видані на їх підставі свідоцтва про право власності на земельні ділянки кадастровими номерами 5125481000:04:002:0001, 5125481000:04:002:0002. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у 2006 році він придбав у [PERSON] житловий будинок без документів, що знаходиться за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2, оскільки був зацікавлений у городі розміром 2,00 га, який обробляє до цього часу. 03.04.2015 р. позивач отримав рішення [PERSON] сільської ради Ширяївського району Одеської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 2,00 га, розташованої за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2. Під час оформлення позивачем технічної документації на земельну ділянку виявилося, що землевпорядна організація помилково оформила на земельній ділянці, розташованій за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2, дві земельні ділянки [PERSON], якій [PERSON] сільською радою Ширяївського району Одеської області видано два дозволи на розробку проектів землеустрою на земельні ділянки, розташовані за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 1. 11.12.2014 р. [PERSON] отримала в реєстраційній службі Ширяївського РУЮ Одеської області свідоцтва про право власності на дві земельні ділянки, розташовані за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 1, хоча кадастровий номер ділянок присвоєно фактично земельній ділянці, розташованій за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2. У звязку із наведеним позивач не має можливості реалізувати своє право на землю, передбачене Земельним кодексом України. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги, просили задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Ширяївського району Одеської області голова сільської ради [PERSON] та землевпорядник [PERSON] позов визнали. Пояснили, що [PERSON] сільській раді підпорядковане с. Костянтинів. Це село складається з однієї вулиці Центральної, яка пролягає вздовж дороги, що веде з с. Жовтень до смт. Ширяєве. Раніше на вулиці були розташовані будинки з обох боків, що згідно погосподарських книг мали свою нумерацію (з одного боку вулиці парні номери, з іншого непарні, якщо їхати зі строни м. Одеси, непарні будинки росташовані зправа від дороги), проте наразі всі будинки з парною нумерацією зруйновані, лишилися лише будинки по інший бік вулиці це №3, 5, 7. Будинок №1 по вулиці Центральній раніше належав [PERSON], яка померла у 1997 році. Будинок зруйнований, земельну ділянку за адресою: вул. Центральна, буд. 1 тривалий час ніхто не обробляв, вона перебуває у занедбаному стані. Зазначили, що [PERSON]П дійсно з 2006 року обробляє земельну ділянку, розташовану за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2, яку він придбав за розпискою у [PERSON] Між [PERSON] та сільською радо було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, згідно якого [PERSON] постійно вноситься орендна плата, але цей договір не зареєстрований згідно чинного законодавства. Також пояснили, що у червні 2013 року [PERSON] звернулася до селищної ради з заявою про виділення їй земельної ділянки. [PERSON], голова сільської ради [PERSON] та землевпорядник [PERSON] здійснили виїзд за місцем розташування земельної ділянки за адресою вул. Центральна, буд. 1, де [PERSON] оглянула земельну ділянку. [PERSON] написала заяву про виділення їй земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Костянтинів, вул. Центральна, буд. 1. Рішенням сільської ради №484-VI від 03.07.2013 р. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за вказаною адресою за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,35 га. Сільський голова [PERSON] пояснила, що розробленням проекту землеустрою зазначених земельних ділянок займалася землевпорядна організація ВКК «Альянс Плюс». Під час виїзду представника землевпорядної організації за місцем розташування земельної ділянки для обмірів та передачі межових знаків представник сільської ради не запрошувався. Оскільки раніше ВКК «[PERSON] плюс» вже було розроблено проекти відведення багатьох земельних ділянок на території [PERSON] сільської ради Ширяївського району та ніяких проблем з ними не виникало, сільський голова [PERSON] не здійснила виїзд за місцем розташування ділянки та підписали усі документи, що містяться у проектах землеустрою та потребують її підпису. У подальшому зазначені проекти були погоджені відділом містобудування, архітектури та ЖКГ Ширяївської РДА та відділом Держземагенства у Ширяївському районі Одеської області. На основі зазначених погоджень 17.09.2014 р. [PERSON] сільської радою винесено рішення №704- VI, 705- VI, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Центральна, №1, та передано вказані земельні ділянки [PERSON] На підставі цих рішень [PERSON] отримала правовстановлюючі документи на ділянки. У 2015 р. [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради з заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Центральна, буд. 1, яка була задоволена рішенням №917-VI від 03.04.2015 р. [PERSON] звернувся до землевпорядної організації задля розроблення проекту, де виявилося, що вказаній ділянці вже присвоєно кадастрові номери земельних ділянок [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечував, зазначив, що у разі, якби земельні ділянки, отримані у власність [PERSON], не були розташовані за вірною адресою, проекти землеустрою щодо їх відведення не могли бути погоджені органами архітектурно-будівельного контролю та Держземагенства. Факт погодження проектів вказує на правомірність отримання земельних ділянок у власність. Також зазначив, що позивач у позовній заяві посилається на положення ст.. 391 ЦКУ, що регулює захист прав власників. Проте наразі [PERSON] не є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: вул.. Центральна, 2, тому не має права на звернення з позовом до суду. Також [PERSON] не є й орендарем, оскільки укладений між ним та сільською радою договір не зареєстровано у встановленому законом порядку, тому його права на вказану земельну ділянку взагалі не порушені, а позивач не може захищати неіснуюче право. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Ширяївському районі Одеської області [PERSON]М, пояснила, що органи Держгеокадастру погоджують проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до законодавства. При цьому, зазначений орган лише перевіряє правильність складення проекту, але не має можливості перевірити вірність адреси земельної ділянки. Представник третьої особи реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд спраи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі третьої особи. Також у судовому засіданні у якості спеціаліста допитано [PERSON] спеціаліста-землевпорядника, директора ВКК «Альянс Плюс», що здійснював розроблення проектів землеустрою щодо відведення [PERSON] спірних земельних ділянок. [PERSON] пояснив, що між [PERSON] та ВКК «Альянс Плюс» було укладено договір про розроблення проекту землеустрою земельних ділянок. Для обмірів земельних ділянок був здійснений виїзд 01.11.2013 року, при цьому була присутня [PERSON], яка показала місце розташування земельної ділянки. Земельна ділянка знаходилася зліва від дороги, якщо їхати з м. Одеси. Представники сільської ради при обмірах присутні не були, [PERSON] було здійснено всі обміри та розроблено два проекти землеустрою, які були погоджені органом архітектурно-будівельного контролю та органом держземресурсів. Усі документи, що містилися у проекті та потребували погодження і підписів сільського голови, були нею підписані без жодних зауважень. У [PERSON] не виникло жодного сумніву щодо розташування земельних ділянок та вірності складених проектів згідно адреси, оскільки у його компетенцію не входить визначення адрес, він здійснює розробку ділянок, які вказані замовниками. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. Згідно положень ст.. 61 ЦПКУ, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. [PERSON] підпорядковано [PERSON] сільській раді Ширяївського району Одеської області. [PERSON] пролягає вздовж дороги, що йде від с. Жовтень до смт. Ширяєве. [PERSON] складається з однієї вулиці Центральної, на якій розташовані будинки непарної нумерації лише з правого боку (якщо їхати зі сторони с. Жовтень). Згідно виписок з погосподарських книг, це будинки №3, 5, 7 (а.с. 184-186). Будинки парної нумерації, що раніше були розташовані з лівого боку, зруйновані. Будинок №1 по вулиці Центральній раніше належав [PERSON], яка померла у 1997 році (а.с. 11, 12), зруйнований. Земельна ділянка за цією адресою не приватизована, належить до земель житлової та громадської забудови [PERSON] сільської ради. Договір оренди щодо неї не посвідчувався, державний акт не видавався, прав третіх осіб та сервітутів щодо неї немає, тривалий час не оброблялася. 20.02.2006 р. [PERSON] фактично продав [PERSON] ділянку, розташовану за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2, про що була складена розписка, посвідчена секретарем Жовтневої сільської ради Ширяїського району Одеської області (а.с. 7). З 2006 року [PERSON] обробляв вказану ділянку та платив за неї орендну плату сільській раді, хоча договір оренди не відповідав вимогам законодавства, про що свідчить довідка [PERSON] сільської ради від 17.04.2015 р. (а.с. 13) та ця обставина не заперечувалася сторонами. Відповідно до виписки із господарської книги [PERSON] сільської ради по особовому рахунку №1661 за адресою вул.. Центральна, буд. 2 с. Костянтинів станом на 01.01.2015 р. головою сім,ї вказаний [PERSON] (а.с. 10). У 2013 році [PERSON] звернулася до [PERSON] сільської ради з заявою про виділення їй земельної ділянки орієнтовним розміром 0,50 га за адресою: с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 1 (а.с. 70). Рішенням [PERSON] сільської ради №484-VI від 03.07.2013 р. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за вказаною адресою за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,35 га (а.с. 71). Між [PERSON] та ВКК «Альянс Плюс» було укладено договір про розроблення проекту землеустрою вказаних земельних ділянок. Під час виїзду представника землевпорядної організації за місцем розташування земельної ділянки для обмірів та передачі межових знаків 01.11.2013 року представник сільської ради присутній не був. [PERSON] було вказано представнику землевпорядної організації місце розташування земельної ділянки, яка знаходилася по лівий бік від дороги, якщо їхати з м. Одеси (чи з с. Жовтень), при цьому відповідність адреси, що була зазначена у рішенні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, фактичній адресі земельної ділянки представником землевпорядної організації не перевірялася. Представником землевпорядної організації було здійснено обміри земельної ділянки, на основі яких розроблено технічну документацію. Усі документи проектів, що потребували погодження сільського голови (а.с. 79, 80, 87, 88, 103, 121, 122, 129,130, 131), були підписані сільським головою [PERSON] без перевірки їх змісту. Земельним ділянкам за адресою: вул.. Центральна, буд. 1, присвоєно кадастрові номери 5125481000:04:002:0001 та 5125481000:04:002:0002, про що свідчать витяги з Державного земельного кадастру від 02.08.2014 р. (а.с. 40-42, 45-47). Зазначені проекти (а.с. 62-104) були погоджені відділом містобудування, архітектури та ЖКГ Ширяївської РДА (а.с. 94, 136 та відділом Держземагенства у Ширяївському районі Одеської області (а.с. 95, 137). На основі зазначених погоджень 17.09.2014 р. [PERSON] сільської радою винесено рішення №704- VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.. [PERSON] за адресою: вул.. Центральна, 1 с. Костянтинів Ширяївського району Одеської області.», 705- VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.. [PERSON] за адресою: вул.. Центральна, 1 с. Костянтинів Ширяївського району Одеської області.», якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. Центральна, №1, та передано вказані земельні ділянки [PERSON] (а.с. 39, 44). На підставі зазначених рішень сільської ради [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.12.2014 р., індексний номер 30853446, видане реєстраційною службою Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер 5125481000:04:002:0001, адреса Одеська обл., Ширяївський р., с. Костянтинів, вулиця Центральна, 1 (а.с. 48-49) та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.12.2014 р., індексний номер 30856957, видане [PERSON] реєстраційною службою Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га, кадастровий номер 5125481000:04:002:0002, адреса Одеська обл., Ширяївський р., с. Костянтинів, вулиця Центральна, 1 (а.с. 50-51). Рішенням 38 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Одеської області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок» від 03.04.2015 р. №917-VI надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельних ділянок за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2, за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,75 га (а.с. 5). Під час розроблення [PERSON] проекту землеустрою виявилося, що земельній ділянці, розташованій за адресою: вул.. Центральна, буд. 1, присвоєно кадастрові номери, земельних ділянок [PERSON] Згідно викопіювань із плану землекористування на території [PERSON] сільської ради Ширяївського району Одеської області, земельні ділянки, розташовані за адресами: Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 1 та Одеська область, Ширяївський район, с. Костянтинів, вул.. Центральна, буд. 2, не межують, знаходяться по різні боки дороги (а.с. 8, 9). Суд, порівнявши викопіювання із плану землекористування та графічні матеріали проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON], співставивши їх з поясненнями сторін, дійшов висновку, що проекти землеустрою щодо відведення земельних земельних ділянок [PERSON] здійснені щодо ділянок, фактично розташованих за адресою: вул.. Центральна, 2, у той час як правовстановлюючі документи оформлені на адресу: вул.. Центральна, 1. Частина перша\~статті 15 Цивільного кодексу України\~закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно положень ст. 16 ЦКУ, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частинами першою, другою\~статті 116 ЗК України\~передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до положень ст. 118 ЗКУ, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.\~ Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1\~цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного\~ висновку \~такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з ч. 3\~ст. 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 198 ЗК України\~ передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ)виготовлення кадастрового плану. Згідно ч. 3\~ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Проте, затверджуючи відповідачу технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на вищезазначені земельні ділянки, розташовані на території [PERSON] сільської ради Ширяївського району відповідач, [PERSON] сільська рада та працівники відділу Держкомзему (нині Держгеокадастру) в Ширяївському районі належним чином не перевірили технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON], що є однією із причин ухвалення протиправних рішень. Тому суд прийшов до висновку, що відповідачами порушено цивільний інтерес [PERSON] щодо отримання у власність земельної ділянки, щодо якої він отримав рішення органу місцевого самоуправління про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, тобто, прийняття [PERSON] сільською радою оскаржуваних рішень та отримання [PERSON] на підставі цих рішень правовстановлюючих документів на земельні ділянки унеможливлюють реалізацію [PERSON] своїх конституційних прав, тому підлягають визнанню недійсними та скасуванню. Стосовно твердження представника відповідача [PERSON] [PERSON] про неналежне посилання позивача у позовній заяві на положення ст. 391 ЦКУ, що регулює захист прав власника, оскільки позивач не є ані власником, ані користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: вул.. Центральна, буд. 2 у с. Костянтинів, суд не бере їх до уваги з огляду на наступне. Згідно зі\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 N 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З'ясовується правильність об'єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов'язаними між собою, для вирішення питання про їх об'єднання або роз'єднання . У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Такої ж позиції дотримується ВСУ в ухвалі від 19.10.2011 р. по справі № 6-30410св09, зазначаючи, що згідно ст. 119 ЦПК підставами позову, які відповідно до статей 31, 212 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не посилання на певну норму закону. Тому якщо позивач посилається не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує відповідну норму закону незалежно від того, чи отримано на це згоду позивача. Стосовно твердження про те, що позивач не може захищати неіснуюче право, суд зазначає, що цивільний інтерес позивача щодо отримання ним відповідно до ст.. 118 ЗКУ у власність земельної ділянки наявний, відповідає закону (як ЦКУ, так і ЗКУ), тому у разі порушення підлягає захисту. Такої ж позиції дотримується ВСУ в Ухвалах від 19.01.2011 р. по справі № 6-26798св10, 30.10.2011 р. по справі № 6-16484св10

Outcome: approved