Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 1987 року. Від шлюбу мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Поряд з тим зазначив, що причиною розпаду їх сімї було його зловживання алкоголем, через що між ними виникали сварки та скандали, у звязку з чим спільне подружнє життя припинили у 1995 році. Крім того зазначив, що розірвати шлюб в позасудовому порядку не може через небажання відповідача зявитися до Борщівського відділу ДРАЦС. Намірів відновлювати відносини сторони не мають, у зв'язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач та його представник адвокат [PERSON] у поданих до суду заявах, просили справу слухати у їх відсутності, позов підтримують, крім того зазначили що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у її відсутності до суду не подала, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 161660, повторно виданого 22 вересня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 30 травня 1987 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 32. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Ружинський», дружині «Ружинська». Від шлюбу мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі з 1995 року подружні відносинини не підтримують. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved