Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою з 04 грудня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з липня 2016 року. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї стали неможливими, оскільки вони мають протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Позовна заява надійшла до суду 23 травня 2019 року. Суддя своєю ухвалою від 01 серпня 2019 року, після отримання відомостей щодо місця реєстрації відповідача, прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі. Суддя своєю ухвалою від 20 серпня 2019 року позовну заяву відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України залишив без руху. 20 вересня 2019 року суддя виніс ухвалу про продовження розгляду справи. 23 жовтня 2019 року підготовче провадження було закрито, судовий розгляд справи по суті призначений на 22 листопада 2019 року. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень [PERSON] особисто отримала судові повістки 26.09.2019, 12.10.2019 та 26.10.2019, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення слухання справи відповідач до суду не зверталась, відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі ст. 280, 281 ЦПК України\~судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог\~ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~\~ Згідно з ч. 3 ч. 4\~ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 04 грудня 2009 року Малокошелівською сільською радою Ніжинського району, актовий запис № 03 (а.с. 35). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі\~ст.112 Сімейного кодексу України\~належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved