Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 13.02.2019 на підставі письмової розписки між ним та відповідачем укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 2 400,00 доларів США. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 13.05.2019 та сплачувати відсотки за користування коштами у розмірі 7,5 % щомісяця, а у разі прострочення виконання зобов`язання - у розмірі 10 % від суми несвоєчасно повернутих коштів. Однак, у встановлений договором строк відповідач не повернув позику та не сплатив відсотки, тому [PERSON] змушений звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 181 673,51 грн., що складається з наступного: сума позики - 65 760,00 грн. (еквівалент 2 400,00 доларів США станом на день подання позову), заборгованість за відсотками - 14 796,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 98 640,00 грн., 3% річних від простроченої суми - 2 477,51 грн., а також судові витрати. 09.09.2020 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін на 30.09.2020. Ухвалою від 18.09.2020 задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання, призначеного на 30.09.2020, в режимі відеоконференції з Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська. 30.09.2020 судовий розгляд справи відкладено у зв`язку із неможливістю проведення судового засідання в режимі відеоконференції через зайнятість всіх залів судових засідань в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська. 16.10.2020 позивач та його представник у судове засідання не з`явились, але від представника позивача адвоката Лозовської З.В. надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, при цьому судові повістки про виклик до суду на 30.09.2020 та на 16.10.2020 не були йому вручені та повернулись до суду з відміткою об`єкта поштового зв`язку «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 32, 33, 42, 43). Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку, копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, вважається днем вручення судової повістки, судового рішення. З огляду на викладене, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю, розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми. Судом встановлено, що13.02.2019 на підставі письмової розписки між позивачем та відповідачем укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 2 400,00 доларів США. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 13.05.2019 та сплачувати відсотки за користування коштами у розмірі 7,5 % щомісяця, а у разі прострочення виконання зобов`язання - у розмірі 10 % щомісячно від суми несвоєчасно повернутих коштів. На підтвердження вказаних обставин позивач представив оригінал розписки від 13.02.2019, який було досліджено судом. За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Отже, наявність у позивача оригіналу боргової розписки від 13.02.2019 підтверджує невиконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення позики. За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок заборгованості за договором позики, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та стягує з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 13.02.2019 в сумі 181 673,51 грн., що складається з наступного: сума позики - 65 760,00 грн. (еквівалент 2 400,00 доларів США станом на день подання позову), заборгованість за відсотками - 14 796,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 98 640,00 грн., 3% річних від простроченої суми - 2 477,51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь [PERSON] судовий збір, сплачений ним за подання позову до суду, у розмірі 1 816,80 грн. Водночас у стягненні з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу суд відмовляє, оскільки [PERSON] не вказав розміру таких витрат та не представив суду доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved