Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з даним позовом стверджуючи, що він на даний час є власником земельної ділянки, площею - 1,9672 га, кадастровий номер : 3220683200:03:005:0048, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Медвинської сільської Ради Богуславського району Київської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2016 року. Маючи намір відчужити вищевказане нерухоме майно шляхом укладення договору купівлі-продажу позивач звернувсь до одного із приватних нотаріусів Богуславського районного нотаріального округу, але [PERSON], було повідомлено про те, що на належне йому нерухоме майно існує обтяження у вигляді арешту на все майно, що є об'єктивною перешкодою на даний час укласти вказаний вище правочин купівлі-продажу земельної ділянки а тому просить зняти арешт з нерухомого (всього майна) за № 41473112, який був накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції - [PERSON], про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 січня 2014 року в розмірі 2010,73 грн., зняти арешт з нерухомого майна за № 2629468, який був накладений на підставі повідомлення про накладення заборони відчуження обєктів нерухомого майна відділом державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції від 25 листопада 2005 року,\~\~\~\~\~\~\~ зняти арешт з нерухомого майна за №8765814, який був накладений на підставі виконавчого листа, № 1-19, виданий 18.07.2005 року Богуславським районним судом Київської області в сумі - 41039,64 грн.. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. Представник Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивачу належить земельна ділянка площею 1,9672 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220683200:03:005:0048. Маючи намір відчужити вищевказане нерухоме майно шляхом укладення договору купівлі-продажу позивач звернувсь до одного із приватних нотаріусів Богуславського районного нотаріального округу, але його було повідомлено про те, що на належне йому нерухоме майно існує обтяження у вигляді арешту на все майно, що є об'єктивною перешкодою на даний час укласти вказаний вище правочин купівлі-продажу земельної ділянки. 28 серпня 2018 року від Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачем одержано відповідь, з якої вбачається те, що до боржника - гр. [PERSON] в минулому були застосовані заборони та обмеження, вчиненні державними виконавцями в процесі виконання виконавчих проваджень під час яких було накладено арешт на : нерухоме (все майно) за № 41473112 гр. [PERSON], який був накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції [PERSON], про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 січня 2014 року в розмірі 2010,73 грн.; нерухоме майно за № 2629468 (житловий будинок під № 9, що розташований по вул. Пшеничній, в м. Богуславі Київської області) гр. [PERSON], який був накладений на підставі повідомлення про накладення заборони відчуження об'єктів нерухомого майна відділом державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції від 25 листопада 2005 року.; нерухоме майно (невизначене майно) за № 8765814 гр. [PERSON], який був накладений на підставі виконавчого листа, № 1-19, виданий 18.07.2005 року Богуславським районним судом Київської області в сумі - 41039,64 грн.. Одержавши таку відповідь, 29 серпня 2018 року представник [PERSON], звернувсь до в.о. Начальника Богуславського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області [PERSON], який 31 серпня 2018 року надав відповідь в якій вказується на те, що дійсно на майно [PERSON], в минулому було накладено арешт по різним виконавчим провадженням та до вказаної відповіді надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2018 року, та які на даний час не перебувають на виконанні взагалі. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно\~ до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч . 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. В.о. начальником відділу ДВС Богуславського РУЮ відмовлено заявнику у знятті арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп..

Outcome: approved