Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповіда Ладижинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про визнання батьківства. Зазначив, що він з липня 2019 року по теперішній час проживає з [PERSON] однією сім`єю та знаходиться з нею у фактичних шлюбних відносинах, планують в подальшому зареєструвати шлюб. На початку спільного проживання відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , однак, з огляду на те, що шлюбі відносини між ними вже були припинені, 25 лютого 2019 року звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 липня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили 02 грудня 2019 року. [INFO] у них з відповідачкою [PERSON] народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Про це 22 квітня 2020 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис № 53, де матір`ю було записано [PERSON] . Оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між відповідачами, то батьком, у відповідності до чинного законодавства, було записано [PERSON] .. Неодноразово відповідачу [PERSON] було запропоновано подати до органів ДРАЦСу заяву про невизн ання колишнього чоловіка батьком дитини (в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 122 СК України), однак він, хоча і визнає той факт, що це не його дитина, відмовляється від звернення до органів ДРАЦСу, аргументуючи таку відмову відсутністю вільного часу. В момент зачаття [PERSON] перебувала у шлюбі з іншим чоловіком - [PERSON] , хоча фактично з ним не проживала, а біологічним батьком дитини являється він - [PERSON] .. Шлюб на момент народження спільної з [PERSON] дитини, вони не могли зареєструвати, оскільки він перебував у шлюбі з [PERSON] 12 березня 2020 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили 13 квітня 2020 року. Тому він звернувся до суду із даним позовом та просив визнати його батьком дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач додатково пояснив, що проживає з [PERSON] більше року, орієнтовно з початку липня 2019 року. В цей час із своєю дружиною разом не проживав, а в подальшому розірвали шлюб. Їх спільна із [PERSON] дитина народилась [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнають. Представник третьої особи Ладижинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника, в питанні про задоволення поданого позову покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , що видане 22 квітня 2020 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , то батьком, у відповідності до чинного законодавства, було записано [PERSON] , що вбачається також із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00026204251 від 23 квітня 2020 року. В момент зачаття [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , хоча фактично з ним не проживала, а біологічним батьком дитини являється [PERSON] .. Що визнається відповідачами по справі. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Між сторонами виникли правовідносини щодо батьківства дитини, які регулюються Сімейним кодексом України. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.07.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При цьому, із мотивувальної частини рішення видно, що [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу звернулась до суду 25.02.2019 року. Що підтверджує позицію позивача про те, що [PERSON] не проживала однією сім?єю із відповідачем [PERSON] на момент зачаття дитини, хоча і перебувала в шлюбі із останнім. З копії рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.03.2020 видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 22.04.2020 Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , відомості про якого було внесено відповідно до ст. ст. 122, 133 СК України. Згідно ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Згідно ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про своє батьківство. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи те, що позивач [PERSON] визнає себе батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір дитини - відповідач [PERSON] , а також відповідач [PERSON] не заперечують цей факт, за наявності наявних в справі доказів, які підтверджують обставини, викладені позивачем у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved