Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про захист права на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, в якому просив зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (Код ЄДРПОУ - 37959255) та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (Код ЄДРПОУ - 13967927) здійснити нарахування і виплатити компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 98 249 (дев`яносто вісім тисяч двісті сорок дев`ять ) грн. та 3 ( три) % річних в сумі 15\~684 ( п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є пенсіонером та учасником ЛНА на ЧАЕС І-категорії, та інвалідом ІІ групи, особа з інвалідністю внаслідок війни. На сьогоднішній день пенсію отримує через Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Так, відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №2-2055/2010 від 02.09.2010 (набрало чинності 13.07.2011) було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області здійснити нарахування та виплачувати йому, як інваліду третьої групи пенсію у відповідності до ч.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» не нижчу 6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до ч.3 ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з і 4.04.2010 року, з врахуванням виплачених сум. Разом з тим зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області здійснити нарахування та виплату додаткової пенсії позивачу, як інваліду III групи відповідно до ч. 1 ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до ч. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 14.04.2010 року, з врахуванням виплачених сум. Відповідно до наданої йому довідки №619/02-37 від 27.11.2014 вказано, що на той час він дійсно знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі і отримував пенсію, разом з тим по судовому рішенню від 02.09.2010 управлінням нараховано суму боргу в сумі 60 313 (шістдесят тисяч триста тринадцять) гри. 52 коп. та яка не виплачена на той момент у зв`язку з відсутністю коштів. (Копію довідки додаю). Вищевказані кошти в сумі 60 313 (шістдесят тисяч триста тринадцять) грн. 52 коп. було зараховано на його особовий рахунок лише 21.06.2019 із запізненням в 8 років. 12.03.2020 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою в якій, просив здійснити виплату суми коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 відсотків річних від простроченої суми, а саме інфляційних збитків за період заборгованості з 13.07.2011 по 12.03.2020 складає 98\~249, грн. 49. (з урахуванням різниці вже отриманих коштів в сумі 60 313 (шістдесят тисяч триста тринадцять) грн. 52 коп.) та 3 (три) % річних в сумі 15 684 (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн 82. 30.03.2020 він отримав відповідь з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Код (ЄДРПОУ - 13967927) про те, що відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Лубенського міськрайонного суду від 02.09.2010 №2-2055- 10/4296/14-а виконана відповідно до покладених зобов`язань в установленому законодавством порядку та вказано, що у вищезазначеному рішенні суду відсутні зобов`язання щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», разом з тим посилаючись на постанову КМУ від 21.02.2001 №159 про не передбачення нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що виплачуються за минулий час за рішенням суду Головним управлінням пенсійного фонду України в Полтавській області йому було відмовлено. (Копію відповіді додаю). 02.04.2020 з тими ж вимогами він звернувся до Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області (Код ЄДРПОУ - 37959255) та 10.04.2020 отримав відповідь, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувано коштів за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку зазначеного частиною 4 ст. 4 даного закону стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми. Разом з тим нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» Головним управлінням державної казначейської служби України у Полтавській області (Код ЄДРПОУ - 37959255) теж здійснено не було.. З даними рішеннями він категорично не згоден оскільки відповідно до ст.. 623,625 ЦК України та Порядку проведення індексації грошових доходів населення заподіяні збитки мають бути відшкодовані. У відповідності до ст. 625 Цивільного Кодексу України та вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», просив виплатити йому за період з 13.07.2011 по теперішній час (момент його звернення із заявою) суму коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) % річних від простроченої суми компенсації, а саме: липень 2011 - грудень 2011 - борг 60313,52 грн. інфляційні втрати відсутні, оскільки рівень інфляції за вказаний період становив 98,7 %; січень 2012 - грудень 2012 борг 60313,52 грн. інфляційні втрати відсутні, оскільки рівень інфляції за вказаний період становив 99,8 %; січень 2013 - грудень 2013 борг 60612,78 грн. інфляційні втрати 299, 26 грн, рівень інфляції 100,5%; січень 2014-грудень 2014, борг 75686, 92грн, інфляційні втрати 15074. 14 грн, рівень інфляції 124,9%; січень 2015-грудень 2015, борг 108469,19 грн, інфляційні втрати 32782. 27 грн, рівень інфляції 143,3%; січень 2016-грудень 2016, борг 121877,55 грн, інфляційні втрати 13408,36 грн, рівень інфляції 112,4%; січень 2017-грудень 2017, борг 138536,68 грн, інфляційні втрати 16659,13 грн, рівень інфляції 113,7%; січень 2018-грудень 2018, борг 152081,55 грн, інфляційні втрати 13544,87 грн, рівень інфляції 109,8%; січень 2019-грудень 2019 та, борг 158246,52 грн, інфляційні втрати 6164,97 грн, рівень інфляції 104,1%; січень 2020 борг 158563,01 грн, інфляційні втрати 316,49 грн, рівень інфляції 100,2%. Враховуючи вищевказане, загальна сума інфляційних збитків за період заборгованості з 13.07.2011 по 12.03.2020 складає 98 249 (дев`яносто вісім тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 49 (з урахуванням різниці вже отриманих коштів в сумі 60 313 (шістдесят тисяч триста тринадцять) грн. 52 коп.)та 3 (три) % річних в сумі 15 684 (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 82. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 25 травня 2020 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення. Від третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 20.07.2020 року надійшли письмові пояснення, де останні просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходу відповідно. 21.10.2020 року відповідач Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області надіслало пояснення, згідно яких просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, і якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими Законах про Державний бюджет України на відповідний рік обмеженими асигнуванням для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Також звертали увагу суду , що чинне законодавство не встановлює строків виплаті компенсації у зв`язку з порушенням термінів перерахування коштів за рішенням суду, оскільки перерахування відповідних коштів згідно з пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пунктом 3 Порядку № 845 може бути здійснено лише в порядку черговості надходження документів про стягнення коштів, а саме після погашення заборгованості за першою, другою та третьою чергою. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є пенсіонером та учасником ЛНА на ЧАЕС І-категорії, та інвалідом ІІ групи. Отримує через Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області пенсію. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2018 року було задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та визнано протиправною відмову УПФУ в м. Лубни Полтавської області щодо нарахування виплати [PERSON] пенсії. Зобов`язано Управління пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області здійснити нарахування та виплачувати [PERSON] пенсії. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни Полтавської області здійснити нарахування та виплачувати [PERSON] , як інваліду третьої групи пенсію у відповідності до ч.4 ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» не нижчу 6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 14.04.2010 року, з врахуванням виплачених сум. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни Полтавської області здійснити нарахуванням та виплату додаткової пенсії [PERSON] , як інваліду ІІІ групи відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до ч.3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 14.04.2010 року, з врахуванням виплачених сум. Згідно приписів ч.5\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Зі змісту листа Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах №619/02-37 від 27.11.2014 р. направленого на адресу [PERSON] встановлено, що на виконання рішення суду, було нараховано 60313,52 грн. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що вказані грошові кошти в сумі 60313,52 не були виплачені вчасно, наявні підстави для застосування наслідків невиконання грошових зобов`язань визначених\~ст.625 ЦК України\~у вигляді стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних, відповідно до наведених позивачем у позовній заяві розрахунків, в загальному розмірі 113934 грн. 31 коп. Проте, суд вважає такі посилання позивача безпідставними виходячи з наступного. Згідно ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.2\~ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно положень частин 1 та 2\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами положень статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до рішень судів, встановлено, що позивачу не призначались до виплати будь-які конкретні суми, а зобов`язано здійснити певні дії пов`язані з перерахунком виплат. З огляду на викладене, постанови суду про зобов`язання вчинити певні дії, не можуть вважатися грошовим зобов`язанням в розумінні\~статті 625 ЦК України, а отже відсутні правові підстави для застосування положень\~статті 625 ЦК України\~до даних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позов є безпідставним, а тому у його задоволенні потрібно відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~вимог ст.141 ЦПК України, а тому оскільки у задоволенні позову відмовлено, при цьому позивач звільнений\~від сплати\~судового збору,\~питання про\~відшкодування судового\~збору не\~підлягає вирішенню\~та покладається\~на рахунок\~держави,\~а інші\~витрати, пов`язані\~з розглядом\~справи, зокрема, на правову допомогу, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed