Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просить суд винести рішення, яким визнати недійсними договори оренди житлового приміщення від 20.09.2011 та 29.09.2014, зобовязати [PERSON] надати ключі та забезпечити вільний доступ, не чинити перешкод у користуванні спільним майном квартирою №22 в будинку №50 по вул. Радянській у м.Знамянка Кіровоградської області та визначити порядок користування вказаним майном, зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою, надати ключі, забезпечити вільний доступ, укласти договір найму або виселити його без надання іншого житлового приміщення. Обґрунтував свої вимоги наступним. Рішенням Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2012 за ним визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Вказане право зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що 13.04.2013 видано витяг про реєстрацію права власності №2382709. Незважаючи на вказаний факт, співвласниця квартири [PERSON] не дає йому можливості вільно користуватися, розпоряджатися належним йому на праві власності майном чи отримувати від нього прибутки. Бажаючи самовільно розпоряджатися квартирою на власний розсуд, отримувати прибуток, співвласниця [PERSON] 30.09.2011 уклала договір оренди житлового приміщення з [PERSON], в якому лише себе зазначила орендодавцем, передавши акт про те, що він не зареєстрований і не проживає в даній квартирі, чим завідомо ввела відповідача [PERSON] в оману. У звязку з існуванням вказаного договору відповідач [PERSON] відмовляється укладати з ним аналогічний договір та усувати перешкоди у користуванні квартирою, передати від неї ключі. На його неодноразові відвідування, доступу до квартири він не має, співвласниця [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає та за місцем реєстрації відсутня, внаслідок чого він не має можливості реалізувати належне йому право власності. Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься його заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи йому повідомлено у встановленому законом порядку на 15.05.2015 року (конверт повернувся , повідомлялось [ADDRESS] ) та на 12.06.2015 року за тією ж адресою , у відповідності до заяви відповідача поданою до суду 14.05.2015 року зазначена адреса [ADDRESS], причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала, пошта повернулась за закінченням терміну зберігання. Згідно ухвали Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив, що Рішенням Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2012 за ним визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Вказане право зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що 13.04.2013 видано витяг про реєстрацію права власності №2382709. 30.09.2011 та 29.09.2014 між відповідачами укладено договори оренди вказаної квартири. Відповідно до актів, складених за участю голови ЖБК №1, в квартирі [ADDRESS] проживає наймач житла [PERSON], який на вимоги співвласника [PERSON] відмовляється впускати його в квартиру та надавати ключі від вхідних дверей. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. За визначенням ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 і 2 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 358 право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Відповідно до ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.2 ст.369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України неможливість позивача користуватися своєю визначеною часткою квартири порушує його право власності на зазначену частину квартиру. Тому враховуючи те, що позивач по справі є співвласником квартири, та відповідач [PERSON] без його згоди передала в оренду всю квартиру, та уклала договір оренди не тільки на належну їй ? частину, а й на належну ? частину позивача, а відповідач [PERSON] створює перешкоди в користуванні квартирою позивачу, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved