Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою , в якій просить встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уроженка села Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області, дійсно постійно проживала на час відкриття спадщини із [PERSON], яка померла [INFO] року у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області. В обґрунтування позову вказав, що [INFO] року у м. Дніпрозержинську померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Її дівоче прізвище - [PERSON]. Після укладення шлюбу їй було присвоєне прізвище - [PERSON]. 20 вересня 2006 року її мати склала заповіт, згідно якого усе своє майно заповіла їй. ЇЇ мати з 2001 року і до своєї смерті проживала разом з нею за адресою її проживання у м. Дніпродзержинську. Вона весь час хворіла і тому вона доглядала її до самої смерті. Листом від 25 травня 2016 року нотаріусом Царичанської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області було їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що вона пропустила термін для прийняття спадщини. Заявник на своїх вимогах наполягає, про що вказала у заяві . Просить розглянути справу у її відсутність. (а.с.21). Представник заінтересованої особи - Юріївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. ( а.с.19). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Статтею 254 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Перелік справ, про встановлення фактів, що розглядає суд, визначений ст. 256 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка була матір'ю [PERSON]. (а.с.5,6). Згідно заповіту від 20.09.2006 року, [PERSON] - усе належне їй майно, у тому числі належний їй на праві приватної власності будинок з будівлями номер [ADDRESS], належну їй на праві Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 8,3110 га, яка розташована на території Юр'ївської сільської ради, Царичанського району, Дніпропетровської області, всі грошові внески, а також все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] (а.с.8). Згідно акту про проживання від 27.05.2016 року [PERSON] проживала спільно з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 1992 до дня її смерті [INFO] року (а.с.11). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку з тим, що [PERSON] не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем (не була зареєстрована), фактично спадщину не прийняла, тому термін для прийняття спадщини пропустила. (а.с.13). Згідно ч. 2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] та померла [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, тому заявник змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, оскільки в іншому порядку не може встановити цей факт. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, вимоги заявника обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved