Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1993 року, виданого Єлізарівським виробничим об`єднанням «Агропромтехніка» Солонянського району Дніпропетровської області на ім`я « [PERSON] ». На обґрунтування своєї заяви посилається на те, що він - [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ) народився [INFO] в м. Вільногірськ Дніпропетровської області. 28 жовтня 1993 року Єлізарівським виробничим об`єднанням «Агропромтехніка» Солонянського району Дніпропетровської області було видано свідоцтво про право власності на житло, розташоване в [ADDRESS] , державна реєстрація якого здійснена ТОВ «Абріс» за реєстровим номером 1-107. Заявник зазначає, що з невідомих йому причин у свідоцтві про право власності на житло було допущено помилку в написанні його прізвища як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » 12 лютого 2016 року Розпорядженням №45-з Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області «Про перейменування села Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області» було перейменовано село «Єлізарове» на село «Святовасилівка». На даний час заявник має намір розпорядитися житловим приміщенням, але не має змоги це зробити, оскільки є розбіжність у написанні його прізвища, а підприємство, яке видавало свідоцтво про право власності на житло на теперішній час не існує. Встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на житло дає йому право на розпорядження його власністю, а тому такий факт повинен бути встановлений судом і є підставою для виникнення цивільних прав відповідно до ст. 11 ЦК України. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на те, що невідповідність написання його прізвища у свідоцтві про право власності створює йому перешкоди у користуванні вказаним майном. Представник заінтересованої особи - Святовасилівської сільської ради, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Пояснила суду, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з заявником з 1984 року, мають спільну дитину. В 1993 році заявнику, їй та їх спільному сину, як членам сім`ї заявника видали свідоцтво про право власності на квартиру, в якій вони зараз мешкають. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував (а.с.60). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 09 лютого 2021 року пояснив, що давно знає заявника, оскільки вони є сусідами. Свідку відомо про те, що заявник працював разом з ним в сільгосптехніці, та отримав від цього підприємства квартиру, в якій постійно проживає з родиною (дружиною та сином). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 09 лютого 2021 року пояснила, що знає заявника з 1981 року, оскільки мешкає з ним в одному селі та разом вони працювали в сільгосптехніці. Під час роботи вона бачила у відомостях на видачу заробітної плати, що написання прізвища заявника було « [PERSON] ». Також свідку відомо, що заявник має у власності квартиру в с. Святовасилівка, де проживає давно разом з родиною з початку 1990-х років. Суд, заслухавши заявника, заінтересовану особу, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини справи і визначив відповідно до них наступні правовідносини та прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як з`ясовано з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 1965 року відділом РАЦС м. Вільногірська Дніпропетровської області, заявник народився [INFO] , його прізвище російською мовою записане як « [PERSON] » (а.с.14). З виданого 23 квітня 1999 року Солонянським РВ УМВС України в Дніпропетровській області паспорта громадянина України серії [NUMBER] з`ясовано, що прізвище, ім`я та по батькові заявника українською мовою вказано як « [PERSON] », який народився [INFO] в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, а російською мовою прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як « [PERSON] » (а.с. 6-8). Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло, яке видане Єлізарівським виробничим об`єднанням «Агропромтехніка» 28 жовтня 1993 року, зареєстроване за реєстровим номером 1-107, зазначено, що квартира в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] (а.с.17) , а згідно розпорядження Єлізарівського сільського голови Стеценка В.М. №45-з від 12 лютого 2016 року, село Єлізарове перейменовано на село Святовасилівка (а.с.25,26). Зазначене свідчить про те, що є розбіжності в написанні прізвища заявника в паспорті громадянина України, та у свідоцтві про право власності на житло від 28 жовтня 1993 року, в той час як зазначення його імені та по батькові у зазначених документах збігаються. Судом встановлено, що 29 березня 2002 року Єлізарівське виробниче об`єднання «Агропромтехніка», яке видало заявнику свідоцтво про право власності на житло, перереєстровано у комунальне підприємство «Агропромтехніка», господарську діяльність якого було припинено у 2004 році, та за розпорядженням голови районної ради від 30 червня 2004 року №26-р розпочато процедуру ліквідації підприємства (а.с.36), у зв`язку з чим заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Правильність написання прізвища заявника як « [PERSON] » та факт наявності у його власності квартири, яка розташована в [ADDRESS] , підтверджується також довідкою №1457 від 22 грудня 2020 року про зареєстроване місце проживання заявника та довідкою №471 від 22 грудня 2020 року про склад його сім`ї, виданими виконавчим комітетом Святовасилівської сільської ради (а.с.13,24), виписками з погосподарських книг (а.с. 27-31), розрахунковими книжками за електроенергію, по оплаті за природний газ (а.с.32,33), договором №5497 про користування електричною енергією (а.с. 34-35), актом про розмежування балансової належності та експлуатаційноїної відповідальності сторін між оператором ГРМ та споживачем (а.с.37), у яких прізвище заявника українською мовою зазначено « [PERSON] ». Суд вважає, що показання свідків та виписки з погосподарських книг, а також довідки виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради підтверджують факт того, що заявник є власником нерухомого майна, а саме: квартири, а у правовстановлюючих документах на таке майно невірно записано його прізвище. Згідно листа Солонянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 21 січня 2021 року №1258-44/1258-21, громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Вільногірськ Дніпропетровської області був документований паспортом колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] від 06.03.1981 року Солонянським ВВС України в Дніпропетровській області у зв`язку з паспортизацією населення на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] відділом РАЦС м. Вільногорська Дніпропетровської області від 17 грудня 1965 року, та згідно копії Форми-1 прізвище заявника зазначено російською мовою як « [PERSON] » (а.с.50,51). На думку суду зазначене свідчить про те, що під час отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1993 року, його прізвище українською мовою було невірно зазначено як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », що підтверджується дослідженими судом доказами, які є належними та допустимими для вирішення питання про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Таким чином, встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право на розпорядження його власністю - квартирою, а можливість внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку не можливо, тому вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Статтею 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У зв`язку з тим, що під час розгляду справи судом було встановлено, що правовстановлюючий документ, факт належності якого просить встановити заявник, був виданий крім нього також і членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , тому суд вважає, що про вказане слід зазначити також в рішенні суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами було достовірно встановлено факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого 28 жовтня 1993 року Єлізарівським виробничим об`єднанням «Агропромтехніка», зареєстроване за реєстровим номером 1-107 на ім`я [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved