Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхрова О.В., Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, та просить визнати припиненим у зв'язку з закінченням строку його дії договір застави транспортного засобу №014/3178/73/54 від 05 жовтня 2005 року, укладений між Дніпропетровською обласною дирекцією АППБ «Аваль» та [PERSON],, та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим О.В. за реєстровим №757; скасувати заборону на відчуження транспортного засобу Maserati Quttroporte, 2005 року випуску, д/н [NUMBER], номер шасі (кузова, рами [NUMBER]), що належить [PERSON], внесену 05 жовтня 2005 року на підставі договору застави транспортного засобу №014/3178/73/54 від 05 жовтня 2005 року, укладеного між Дніпропетровською обласною дирекцією АППБ «Аваль» та [PERSON], виключивши відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна та з Національної автоматизованої інформаційної системи Єдиного державного реєстру МВС України. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 04 жовтня 2005 року між ним та АППБ «Аваль» в особі начальника Катеринославського відділення Дніпропетровської обласної дирекції АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір №014/55059/3178/73. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між АППБ «Аваль» та позивачем 05 жовтня 2005 року був укладений договір застави транспортного засобу №014/3178/73/54. Також позивач вказує, що він здійснював оплату по кредитному договору до 17 вересня 2009 року, однак в подальшому не мав можливості проводити оплати згідно умов договору. У зв'язку з цим, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотіною М.П. було вчинено виконавчий напис нотаріуса №927 про звернення стягнення за заставне майно - автомобіль марки Maserati Quttroporte, 2005 року випуску, д/н [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В подальшому, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2010 року, що набрало чинності, вказаний напис нотаріуса був визнаний таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] також зазначив, що саме з 03 жовтня 2010 року у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникло право вимоги як до позичальника, так і право на звернення стягнення на предмет застави. Однак, на даний час Банк жодних вимог, претензій або позовних заяв про звернення стягнення на предмет застави до [PERSON] не пред'являв. Тому, на думку позивача, договір застави слід вважати припиненим. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Дніпропетровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. Про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення представнику Банку судової повістки. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також подав пояснення, в яких зазначив, що порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, та мотоколясок, затверджений Постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 р. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що 04 жовтня 2005 року між [PERSON] та АППБ «Аваль» в особі начальника Катеринославського відділення Дніпропетровської обласної дирекції АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір №014/55059/3178/73, відповідно до якого Банк надав позивачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 130 693, 00 дол. США зі сплатою 14, 5 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 03 жовтня 2010 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між АППБ «Аваль» та позивачем 05 жовтня 2005 року був укладений договір застави транспортного засобу №014/3178/73/54, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим О.В. за реєстровим №757. Позивач здійснював оплату по кредитному договору до 17 вересня 2009 року. В подальшому він не мав можливості проводити оплати згідно умов договору. У зв'язку з цим, 13 вересня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотіною М.П. було вчинено виконавчий напис нотаріуса №927 про звернення стягнення за заставне майно - автомобіль марки Maserati Quttroporte, 2005 року випуску, д/н [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В подальшому, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року, що набрало чинності, вищевказаний напис нотаріуса був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, а саме з вересня місяця 2009 року не здійснював виплати за кредитним договором. Тому, суд вважає, що саме з 03 жовтня 2010 року, тобто з моменту закінчення строку кредитного договору, у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникло право вимоги як до позичальника, так і право на звернення стягнення на предмет застави. Однак, до теперішнього часу Банк жодних вимог, претензій або позовних заяв про звернення стягнення на предмет застави до [PERSON] не пред'являв. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про заставу» застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону. Правова природа застави полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок переданого в заставу майна переважно перед іншими кредиторами боржника. Статтею 593 ЦК України передбачені підстави припинення права застави. Відповідно до ч. 2 ст. 593 ЦК України застава припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна;при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. За ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, під час укладення договору застави сторони погодили строк повного виконання зобов'язань за кредитним договором 03 жовтня 2010 року. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Одним із видів позовної давності є загальна, встановлена тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України). Тому, суд вважає, що сплив строку позовної давності до вимоги про звернення стягнення на предмет застави закінчився 03 жовтня 2013 року. Жодних обставин, передбачених ч. 1 ст. 263 ЦК України, які б могли зупинити перебіг позовної давності, або перервати перебіг позовної давності згідно ст. 264 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Дана позиція закріплена також п. 31 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». З урахуванням вищенаведеного, та враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання сплив 03 жовтня 2010 року, та те, що Банк не пред'явив жодних вимог до позивача, суд приходить до висновку, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не скористався своїм цивільним правом на захист порушених прав та інтересів у передбачені законом строки, а тому договір застави слід вважати припиненим. Аналогічна правова позиція закріплена у постанові ВСУ від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13 та постанові ВСУ від 19 березня 2014 року по справі №6-20цс14. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved