Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації в примусовому порядку, в якому зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. У жовтні 2012 року відповідач звернулася до позивача з проханням зареєструвати її до зазначеного будинку у зв'язку з неможливістю отримати державну соціальну допомогу. 12.10.2012 р. позивач уклав з відповідачем договір піднайому житлового приміщення на один рік. Відповідач зареєструвалася у будинку позивача разом з дитиною - [PERSON], [INFO], але у будинку жодного дня не проживала. Після закінчення терміну дії договору відповідач на неодноразові вимоги позивача не знялася з реєстрації. Реєстрація відповідача з сином обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном, тому відповідач просить суд визнати відповідача та її малолітнього сина такими, що втратили право на користування належним [PERSON] житловим будинком, знявши їх (виписавши) у примусовому порядку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень або заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ширяївської РДА проти задоволення позову не заперечував, надав суду висновки щодо можливості проживання дитини за місцем реєстрації матері та щодо можливості проживання дитини у сім,ї бабусі. Представник третьої особи - Ширяївського РС ДМС України в Одеській області у судове засідання не з'явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.10.2003 р. (а.с. 6, 7). 12.10.2012 р. між позивачем та відповідачем укладено договір піднаймання житлового приміщення, згідно якого [PERSON] здав у найм [PERSON] приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] строком на один рік з 12.10.2012 року (а.с. 8). 12.10.2012 р. відповідач [PERSON] зареєструвала своє місце проживання та місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у найманому житлі, що підтверджується даними домової книги та довідкою про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи від 23.04.2015 р. Відповідач [PERSON] та її син [PERSON] у найманому приміщенні за адресою: [ADDRESS], не проживали жодного дня. Реєстрація місця проживання відповідачу була необхідна задля отримання державних соціальних виплат у зв'язку з народженням дитини [PERSON] Фактично [PERSON] з сином [PERSON] проживали у будинку матері відповідача - [PERSON]. Зазначене підтверджується актом обстеження житлового будинку від 03.04.2015 р., показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, суд бере до уваги, що направлені судом на адресу фактичного місця проживання відповідача три повістки були отримані ним, про що свідчать підписи у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення. Згідно висновку служби у справах дітей Ширяївської РДА про можливість проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації матері від 20.07.2015 р., малолітній [PERSON], [INFO], жодного дня з моменту реєстрації матері в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], не проживав та не перебував. У зазначеному будинку умов для проживання малолітньої дитини не створено. Згідно висновку служби у справах дітей Ширяївської РДА про можливість проживання малолітньої дитини у сім,ї бабусі до вирішення питання про місце реєстрації матері від 24.07.2015 р., малолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], у будинку бабусі [PERSON] В даному житловому будинку є дві житлові кімнати, коридор, кухня. Дитина має власне ліжко, постіль, багато іграшок, забезпечений одягом та взуттям по сезону. Наявна побутова техніка. Продуктами харчування забезпечений в повній мірі. Мається присадибна ділянка та підсобне господарство. Умови для проживання, виховання та розвитку дитини в сім,ї бабусі створено. Проживання дитини у сім,ї бабусі службою у справах дітей вважається можливим. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.. ст. 158, 161 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Статтею 168 ЖК України передбачено, що укладений на визначений строк договір найму житлового приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Відповідно до положень ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства», Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Згідно положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на зазначене, суд вважає, що припинення строку дії договору найму припиняє право наймача та членів його родини на користування житловим приміщенням, тому позов в частині визнання позивача та її малолітнього сина такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо зняття з реєстрації [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] у примусовому порядку задоволенню не підлягають, оскільки визнання судом особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, вже є підставою для зняття її з реєстрації. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial