Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Вказав, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області 05 серпня 2011 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Також згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.10.2013 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначив, що на даний час на утримання двох його дітей щомісячно з нього стягується 743 гривні 56 копійок з перспективою збільшення, адже прожитковий мінімум доходів громадян збільшується. Вказав, що він хворіє важким захворювання, а саме «шизоафективний розлад змішаного типу», відповідно до рекомендацій лікарів, проходе обовязкове лікування у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні імені [PERSON]. У період лікування в межах місяця грошові витрати лише на придбання ліків становлять орієнтовно 4500-5000 гривень. Станом на 14 травня 2015 року йому встановлена друга група інвалідності у звязку із захворюванням повязаним з проходженням військової служби, відповідно, йому призначена пенсія у розмірі 996 гривень 45 копійок. Вказав, що відповідач працює керівником дитячої установи села Клембівка Ямпільського району Вінницької області і має відповідно хорошу заробітну плату у межах 2100-2600 гривень на місяць. За станом здоровя він не може працювати, а тому ніяких доходів не має. Вказав, що 252 гривні 89 копійок є його місячним доходом, зрозуміло, що на таку суму без можливості десь ще заробити, прожити практично не можливо. У звязку із вищевикладеними обставинами змушений звернутися до суду та просити суд винести рішення, яким зменшити розмір утримуваних з нього аліментів за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2011 року на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] до твердої грошової суми в розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також зменшити розмір аліментів утримуваних з нього за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.10.2013 року на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO] до твердої грошової суми в розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач у судовому засіданні пояснив, що не проти сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, проте бажає, щоб з нього стягували аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі. Пенсія по інвалідності, яку він отримує, є його єдиним місячним доходом. Просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що позивач нічим, крім аліментів не допомагає утримувати дітей, він не підтримує їх ні морально, ні матеріально, не займається вихованням своїх неповнолітніх дітей. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі угоди №27 від 30.07.2015 року та ордеру на надання правової допомоги серії ВН №029248 від 30.07.2015 року заперечує проти задоволення позову, суду пояснив, що позивач займається підприємницькою діяльністю і має окрім пенсійного забезпечення інший дохід. Вказав, що із часу постановлення рішення про стягнення аліментів із позивача у нього нічого не змінилося, а навпаки покращився матеріальний стан. Просив суд у позові відмовити. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2011 року встановлено, що із позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із 14 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2013 року встановлено, що із позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 300 гривень щомісячно починаючи із 12 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №2 судом встановлено, що позивачу встановлена друга група інвалідності у звязку із захворюванням повязаним із проходженням військової служби. Із довідки №28 від 13.09.2013 року виданої Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім.О.І.Ющенка встановлено, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у 7 відділенні вказаної лікарні. Із довідки виданої 10 серпня 2011 року Ямпільською ЦРЛ Вінницької області встановлено, що [PERSON] хворіє та перебуває на обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом шизоафективний розлад змішаного типу. Із довідки №15 від 15 червня 2015 року виданої Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім.О.І.Ющенка встановлено, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 13.05.2015 року по 15 червня 2015 року. Із довідки від 13 травня 2015 року виданої Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім.О.І.Ющенка встановлено, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 03 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року. Із довідки виданої управлінням пенсійного фонду у Ямпільському районі №1146/1644 від 18.06.2015 року встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 996 гривень 45 копійок. Із довідки відділу ДВС Ямпільського районного управління юстиції №366/3-43/3 від 19.06.2015 року встановлено, що позивач сплачує аліменти згідно виконавчого листа Ямпільського райсуду №153/1596/13-ц від 01.10.2013 року та виконавчого листа Ямпільського райсуду №2-554/11 від 08.08.2011 року. Із довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії №4504 від 09.10.2015 року виданої управлінням Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області вбачається, що за вересень 2015 року позивачеві призначено 1074 гривні пенсії і фактично виплачено 169 гривень 50 копійок. Із довідки №02-25-35 від 28.07.2015 року виданої виконавчим комітетом Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що позивач орендує танцювальний майданчик, як субєкт підприємницької діяльності, договір складено 10 березня 2010 року між Клембівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області та [PERSON] терміном до 31 грудня 2015 року. Із договору оренди танцювального майданчика від 10 березня 2010 року судом встановлено, що позивач дійсно орендує танцювальний майданчик з метою надання музичного обслуговування населення і сплачує орендну плату. Із довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі №656/3-43/3 від 09.10.2015 року виданої відділом ДВС Ямпільського РУЮ встановлено, що позивач сплатив аліменти на користь відповідачки у період з 01.03.2015 року по 01.10.2015 року на утримання сина у твердій грошовій сумі по 300 гривень щомісячно. Із довідки про розмір отриманих аліментів №657/3-43/3 від 09.10.2015 року виданої відділом ДВС Ямпільського РУЮ встановлено, що позивач сплатив аліменти на користь відповідачки в період з 01.03.2015 року по 01.10.2015 року на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? всіх його видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановлених для дитини відповідного віку, що у середньому становить по 466 гривень 50 копійок щомісячно. Судом встановлено, що надані позивачем довідка №28 від 13.09.2013 року видана Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім.. [PERSON] та довідка видана 10 серпня 2011 року Ямпільською ЦРЛ Вінницької області досліджувалися та бралися до уваги судом при постановлені рішення у цивільній справі №153/1596/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи №153/1596/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Дослідивши усі письмові докази, що містяться у матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи із наступного: У судовому засіданні встановлено, що із позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №2-554/11 від 05.08.2011 року, а також на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 300 гривень щомісячно починаючи із 12 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1596/13-ц від 01.10.2013 року. \~Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника\~\~або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоровя когось з них. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним. \~Позивачем не надано жодних доказів та судом не встановлено, що з часу постановлення судом рішення про стягнення із нього аліментів і до часу розгляду даної справи якимось чином змінився його сімейний стан чи стан здоровя, не надано доказів про погіршення його матеріального становища, а навпаки судом встановлено, що матеріальний стан позивача покращився. Зважаючи на ст.60 ЦПК України позивач не довів, що розмір аліментів, визначений за рішеннями суду від 05 серпня 2011 року та 01 жовтня 2013 року підлягає зміні за рішенням суду за його позовом у звязку із зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення\~\~здоровя. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд враховує п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку із зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно зі ст.ст.10,\~11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Із врахуванням вище викладеного, суд вважає, що позивач взагалі не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про зміни (погіршення) матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. Ним лише вказано у позовній заяві, що він отримує пенсію по інвалідності у розмірі 996 гривень 45 копійок, проте у судовому засіданні не встановлений той факт, що позивач не в змозі влаштуватися на роботу. Судом встановлено, що стан здоровя позивача з моменту винесення рішень про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання їхніх неповнолітніх дітей на час подання позовної заяви про зміну розміру аліментів не погіршився, матеріальний стан покращився. Враховуючи зазначене вище, позивач всупереч зазначених положень Закону не довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог про зміну розміру аліментів, а відтак правові підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зменшення\~\~розміру аліментів задоволенню не підлягають, оскільки фактично позивач не задоволений саме розміром аліментів визначеного рішеннями суду від 05 серпня 2011 року та 01 жовтня 2013 року, однак\~\~зазначені рішення набрали законної сили, крім того фактично підставою для звернення до суду з відповідним позовом стало те, що його єдиний дохід є його пенсія по інвалідності у розмірі 996 гривень 45 копійок, а з простого арифметичного обрахунку видно, що від розміру пенсії стягуються аліменти на утримання його неповнолітніх дітей і його місячний дохід становить лише 252 гривні 89 копійок, що в сенсі вимог ст.192 СК України, не є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених раніше рішенням суду.

Outcome: dismissed