Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 50 по вулиці Василя Стуса (Дзержинського) в м. Кременчуці. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі договору дарування посвідченого 22.04.1992 року Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, позивачу належить 23/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями № 50 по вулиці Василя Стуса (Дзержинського) в м. Кременчуці. 27/50 частини зазначеного будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 30.10.2012 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] В належній позивачу частці будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказав на те, що [PERSON], [PERSON], хоча і зареєстровані за вказаною адресою, проте фактично за нею не проживають з 2010 року по теперішній час. Місце фактичного проживання їх не відоме, в звязку з чим позивач просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідачів. Суд, заслухавши думку позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач [PERSON] є власником 23/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями № 50 по вулиці Василя Стуса (Дзержинського) в м. Кременчуці на підставі договору дарування посвідченого 22.04.1992 року Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. Третя особа [PERSON] є власником 27/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями № 50 по вулиці Василя Стуса (Дзержинського) в м. Кременчуці на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 30.10.2012 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. Згідно довідки (витягу з домової книги) №702/36, виданої 05.04.2018 року ТОВ «Місто для людей Кременчук» в будинку № 50 по вул. Василя Стуса (Дзержинського) в м. Кременчуці зареєстровані позивач [PERSON], брат [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі:1)\~поєднання в\~одній особі\~особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут,\~і власника\~майна,\~обтяженого сервітутом; 2)\~відмови від\~нього особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут; 3)\~спливу строку,\~на який\~було встановлено\~сервітут; 4)\~припинення обставини,\~яка була\~підставою для\~встановлення сервітуту; 5)\~невикористання сервітуту\~протягом трьох\~років підряд; 6)\~смерті особи,\~на користь\~якої було\~встановлено особистий\~сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно акту про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 05.04.2018 року [PERSON], [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2010 року по теперішній час. Також, факт не проживання відповідачів за місцем їх реєстрації з 2010 року по теперішній час підтвердив свідок: [PERSON], допитана в судовому засіданні. Наявність реєстрації у будинку відповідачів порушує право власності позивача, а саме позбавляє його права розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319\~ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 50 по вул. Василя Стуса (Дзержинського) в м. Кременчуці. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved