Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 3,5985 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті батька - [PERSON] , він і мати - [PERSON] є спадкоємцями за законом в рівних частках на спадкове майно, а саме земельної ділянки площею 3,5985 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Мати померла [INFO] , але за життя не оформила свої спадкові права на Ѕ частку спірного майна згідно чинного законодавства. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В., яка відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що не надано нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 51, 52, 54, 55). [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 41). Відповідач - Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області про причини неявки свого представника суд не повідомила, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Перша полтавська державна нотаріальна контора, 08.08.2019 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі її представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 37). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 30.03.1994 року Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської області (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 3,5985 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №026832, виданого 12.04.2002 року Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської області, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №74 (а.с. 12), площа земельної ділянки підтверджується розпорядженням Голови Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області від 21.11.2012 року №482 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 13.08.2012 №304» (а.с. 19), та листом Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28.03.2017 року №29-16-0.29-2/109-17 (а.с. 22, 23). Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 15.07.2019 року за №613, [PERSON] , який помер [INFO] , мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При цьому на час відкриття спадщини із спадкодавцем за вказаною адресою постійно проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). Спадкоємцями за законом спадкового майна є [PERSON] та була [PERSON] , їх родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 18.04.1970 року Милорадівським сільською Радою Котелевського району Полтавської області (а.с. 14), свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.05.1961 року (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 25.07.2006 року Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської області (а.с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,5985, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, що була успадкована після смерті чоловіка - [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки виконавчого комітету Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 18.07.2019 року за №617, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . При цьому на час відкриття спадщини із спадкодавцем за вказаною адресою постійно був зареєстрований та проживав: [PERSON] , також були зареєстровані, але не проживали: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 18). Родинні відносини позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 18.04.1970 року Милорадівським сільською Радою Котелевського району Полтавської області (а.с. 14). Позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючою обов`язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. В матеріалах справи міститься заява від імені [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи від імені спадкодавця заповіти не посвідчувалися. Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заведена (а.с. 20). Згідно з листом Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28.03.2017 року №29-16-0.29-2/109-17, відділом проведено перевірку відомостей про земельну ділянку й встановлено, що до Національної кадастрової системи вищевказана земельна ділянка не занесена, та згідно діючого законодавства України відділ не має правових підстав для надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 22, 23). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved