Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано 11.07.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 804. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось через несхожість характерів і оглядів . Протягом спільного життя позивач та відповідач не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Шлюбні відносини припинились майже 5 років тому і з цього часу сторони проживають окремо один від одного. Намагання відновити стосунки були невдалими, позивач відповідач є людьми, які не можуть разом співіснувати. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Провадження у даній справі відкрито 17.06.2020 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач судове засідання не з`явився, висловив у позові прохання здійснити розгляд справи справу за його відсутністю. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. [PERSON] зазначила, що заявлені вимоги підтримує, не заперечує щодо їх задоволення, оскільки рішення про розірвання шлюбу є остаточним рішенням сторін. Просить не надавати час на примирення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 11 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис №804, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, копія якого міститься у матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначив [PERSON] у позові подружнє життя не склалось, відносини зіпсовано і бажання продовжувати спільне життя зникло. З відповідачем вони проживають окремо один від одного більше п`яти років. [PERSON] у заяві, скерованої в адресу суду зазначила, що підтримує позов, пр розірвання шлюбу є остаточним. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін, або інтересам дитини. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач фактично визнає позов, суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу оскільки його збереження не відповідає як інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що [PERSON] не висловила побажання щодо прізвища, яким має іменуватися після розірвання шлюбу, таке питання не вирішується під час розгляду справи. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved