Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок за адресою с. Макарьово, вул. Духновича, 225, Мукачівський район, з усіма належними до нього спорудами та будівлями за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 11.10.2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений будинок належав матері [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла позивачу [PERSON] Також 26.12.2014 року помер батько позивача [PERSON] Звернувшись в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було розяснено про необхідність представлення правовстановлюючих документів на будинок, так як при житті [PERSON] не зареєструвала право власності на будинок. Спадщину він прийняв у визначений законом спосіб, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння не може тому, що відсутні правовстановлюючі документи на нього. Також спадкоємцем першої черги є також брат позивача [PERSON] У звязку з цим просить визнати за ним право власності на житловий будинок в с. Макарьово, вул. Духновича, 225, Мукачівський район. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечую проти їх задоволення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 181653 від 11.10.2014 року, [PERSON] померла 11.10.2014 року. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Макарівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 19.04.2004 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде належати їй та те, що за законом матиме право сину [PERSON], [INFO]. Також відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 181751 від 28.12.2014 року, [PERSON] помер 26.12.2014 року. Згідно з свідоцтва про народження серії І-ФМ № 405265 від 26.07.1976 року батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 0441715 від 21.09.1970 року батьками відповідача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Як встановлено рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2015 року, що [PERSON], яка померла 11.10.2014 року є матірю [PERSON] Після смерті матері [PERSON], позивач в межах строку, визначеного законом, 17.10.2014 року звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Крім того, відповідно до заяви відповідача [PERSON] від 25.12.2015 року, адресованої до Мукачівської районної державної нотаріальної контори, такий не заперечує проти спадкування позивачем спадщини після смерті їхньої матері [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином судом встановлено, що позивач прийняв спадщину за померлою матірю [PERSON] за заповітом, так як у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини. Одночасно суд також враховує і наступне. Згідно з розяснень, що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Також зазначено, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У звязку з цим, оскільки після смерті [PERSON] відкрилася спадщина належне їй майно, в силу ст. 1241 ЦК України право на обовязкову частку у спадщині також мав її чоловік [PERSON] (батько сторін у справі), який помер 26.12.2014 року. З огляду на це, відповідач [PERSON] є також спадкоємцем першої черги після смерті батька. При цьому також встановлено, що відповідно до довідки № 716 від 13.07.2016 року, виданої виконкомом Макарівської сільської ради Мукачівського району, згідно з записами в по господарській книзі головою дворогосподарства в с. Макарьово, вул. Духновича, 225 була померла [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок адресою с. Макарьово, вул. Духновича, 225, Мукачівський район, від 11.11.2015 року, до складу останнього входить житловий будинок позначений під літ. «А» (рік побудови - 1965) та господарські будівлі (роки побудови - 1965-1985). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як розяснив Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи вищевикладене, із врахуванням того, що позивач прийняв спадщину на належне спадкодавцеві майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок адресою адресою с. Макарьово, вул. Духновича, 225, Мукачівський район з усіма належними до нього спорудами та будівлями в порядку спадкування.

Outcome: approved