Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд скасувати Державний акт на право колективної власності на землю серії «І-ЧН» №000156 виданий колективному сільськогосподарському підприємству імені «Щорса» (с. Жукотки, Чернігівський район, Чернігівська область) для сільськогосподарського використання, площею 1816,0 га в межах згідно з планом, крім того господарські двори в межах населених пунктів 1,8 га; скасувати запис №6 від 10 серпня 1995 року у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю про реєстрацію Державного акту серії «І-ЧН» №000156 та припинити право колективної власності колишнього КСП ім. Щорса, яке передбачене Державним актом на право колективної власності на землю серії «І-ЧН» №000156. Позов обґрунтовується тим, що позивач має у приватній власності склад мінеральних добрив площею 693,9 кв.м., який знаходиться по вул. Польова, 20 у с. Жукотки Чернігівського району Чернігівської області, в межах [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, за межами населеного пункту. 12.04.2017 року ним було подано клопотання до відповідача №1 - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га в оренду на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Однак, відповідач №1 повідомив, що вказана земельна ділянка включена до складу земель, на які видано Державний акт на право колективної власності на землю серії «І-ЧН» №000156 колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені «Щорса», який на сьогодні не скасований, а отже право колективної власності не припинене. На даний час позивач в установленому чинним законодавством порядку не має можливості укласти договір оренди на земельні ділянки, для обслуговування обєкту нерухомості, що належить йому на праві власності, оскільки ці земельні ділянки входить до складу земель, які формально перебувають у колективній власності КСП ім. «Щорса», отже просить скасувати Державний акт та припинити право колективної власності на землю КПС ім. «Щорса». Колективне сільськогосподарське підприємство ім. «Щорса» було реорганізоване і його правонаступником став сільськогосподарський виробничий кооператив «Жукотківський», що підтверджується витягом зі статуту, затвердженого рішенням установчих зборів від 24.02.2000 р. (протокол №1). У свою чергу СВК «Жукотківський» був реорганізований і його правонаступником стало приватне сільськогосподарське підприємство «Жукотківське», яке у свою чергу змінило назву на ПСП «Слобожанщина Агро» та підтверджується витягом із статуту відповідача №2. У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримав, просив його задовольнити, з підстав та мотивів вказаних у позовній заяві. Представник відповідача №1 [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, вважав такими що не підлягають задоволенню і просив відмовити позивачу у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на доводи вкладені у письмових запереченнях, які маються у матеріалах справи на аркушах 43-50. Представник відповідача №2 у судове засідання не зявився, директор ПСП «Слобожанщина Агро» [PERSON]М подав 10.05.2017 року клопотання про розгляд справи без участі їх представника, та пояснив, що позовна заява ними ретельно розглянута і вони не заперечують проти задоволення позову в повному обсязі. /а.с.36, 37/ Представник третьої особи [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки в.о. старости сіл Жукотки, Гірманка, Левоньки подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника [PERSON] селищної ради. /а.с.79/ Судом після заслуховування пояснень сторін, перевірено усі матеріали справи, зясовано усі обставини на які посилаються сторони та досліджено докази, якими вони обґрунтовують позов та заперечення на нього. Встановлено наступні обставини. Як вбачається з копії Державного акту на право колективної власності на землю серії «І-ЧН» №000156 від 10.08.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. «Щорса» с. Жукотки Чернігівського району, відповідно до рішення №29 від 26 липня 1995 року виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, передано 1817,8 гектарів землі в межах згідно з планом, з цільовим призначенням для сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №6. Як вбачається з плану зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність, до складу земельних угідь, які передані у колективну власність КСГП ім. «Щорса» увійшли господарські двори в межах населених пунктів площею 1,8 га. /а.с.5-7, 22-23, 80-84/ Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №83807441 від 30.03.2017 року свідчить, що [PERSON] на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна виданого 03.11.2011 року ТОВ «Чернігівська індустріальна молочна компанія» та Свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії «ЧН» №353, виданого 16.01.2013 [PERSON] сільською радою Чернігівського району Чернігівської області на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, склад мінеральних добрив загальною площею 693,9 кв.м., розташований по вул. Польова,20 у с. Жукотки, Чернігівського району, Чернігівської області. /а.с.8-9/ З технічного паспорту на склад мінеральних добрив по вул. Польова,20 у с. Жукотки (інвентаризаційна справа №0318-Р) вбачається, що [PERSON] є власником складських приміщень загальною площею 693,9 кв.м. Схема розташування складу міндобрив та земельної ділянки з карти Google та план розташування складу міндобрив та земельної ділянки на плані зовнішніх земель, що передані у колективну власність по Державному акту серії «І-ЧН» №000156 свідчать, що належні на праві власності позивачу обєкти нерухомості перебувають за межами населеного пункту с. Жукотки і розмір використовуваної земельної ділянки становить 0,5011 га. /а.с.58-63/ З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №3-9218/0-3329/6-17 від 20.04.2017 р., на клопотання [PERSON], вбачається, що оскільки земельна ділянка, яку бажає отримати в оренду позивач включена до Державного акту на право колективної власності колишнього КСП ім. «Щорса» (серія І-ЧН №000156), цей акт є не скасованим і право власності не припинене, то згідно ч.4 ст.122 ЗК України надання земельних ділянок із земель колективної власності не входить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. /а.с.15/ Пункт 2.1 Статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу «Жукотківський», затвердженого Рішенням установчих зборів від 24.02.2000 року та зареєстрованого Чернігівською районною державною адміністрацією за №177 від 22.03.2000 року свідчить, що кооператив є юридичною особою відповідно до чинного законодавства України, створюється у процесі реорганізації і є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства імені Щорса. /а.с.16-18/ У свою чергу пункт 1.2 Статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина агро», затвердженого протоколом Зборів Власників Підприємства №2 від 01.02.2013 свідчить, що підприємство було створене відповідно до чинного законодавства за рішенням Власника №1 від 08 лютого 2001 року шляхом реорганізації (перетворення) Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Жукотківський». /а.с.19-21/ За приписами ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже сторона позивача має право на отримання у власність земельну ділянку на якій розташовані придбані нею обєкти нерухомості. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 р. №720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Однак, як встановлено судом і це підтверджено матеріалами справи у складі земель колективної власності КСП ім. «Щорса» є й несільськогосподарські угіддя, зокрема землі під господарськими дворами. Статтею 47 ЗК України (в редакції 1990 р.) було передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей. Отже, землі під господарськими дворами не є землями саме сільськогосподарського призначення, які підлягали розпаюванню, адже вони за своїм призначенням є землями несільськогосподарського використання, оскільки як визначено ст.22 ЗК України (в редакції 2001 року) несільськогосподарські угіддя це, у тому числи, є і землі під господарськими будівлями і дворами. На час видачі КСП ім. «Щорса» Державного акту серії «І-ЧН» №000156 чинним був\~Земельний кодекс України від 18.12.1990\~р. (втратив чинність з 01.01.2002 р.), згідно ч.1\~ст.3 якого\~власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Відповідно до ч.1\~ст.4 цього Кодексу\~у державній власності перебували всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Отже, у колективну і приватну власність передавалися землі із державної форми власності. Відповідно до п.7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 р. №5308-VI з 01.01.2013 р. (з дня набрання чинності цим Законом) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. У державній власності залишаються, зокрема, усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу (п.п. «г» п.4 розділу ІІ цього Закону). Відтак, оскільки земельна ділянка, на якій розташовані належні [PERSON] обєкти нерухомого майна, фактично знаходиться за межами населеного пункту, вона є земельною ділянкою державної власності. Слід зазначити, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої\~статті 16 ЦК України\~та\~ст.152 ЗК України\~захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акту недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку. Підставами для визнання акту недійсним, за загальними правилами, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. У даному випадку рішення №29 від 26 липня 1995 року виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, згідно якого було передано 1817,8 гектарів землі у колективну власність КСП ім. «Щорса» та видано Державний акт на право колективної власності на землю, відповідало вимогам чинного на той час законодавства та компетенції сільської ради, а тому підстави для визнання недійсним цього рішення сільської ради відсутні. Крім того, акт визнається недійсним з моменту його прийняття. Проте, скасування акту не тотожне визнанню його недійсним, враховуючи, що скасування акту припиняє його дію з моменту скасування і на майбутнє. За таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та охоронюваного законом інтересу (саме скасування акту та запису про його реєстрацію), не суперечить способу захисту прав на земельну ділянку (ст.152 ЗК України). Наслідком скасування цим рішенням суду Державного акту на право колективної власності на землю і запису про його реєстрацію буде\~включення земельної ділянки площею 0,5011 га (земельна ділянка де розташовані обєкти нерухомості позивача) до земель запасу державної форми власності. Суд вважає, що скасування повністю Державного акту та запису про його реєстрацію є засобом усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів по користуванню земельною ділянкою загальною площею 0,5011 га та дасть можливість [PERSON] реалізувати субєктивне право підприємства на користування земельними ділянками, на яких розташовані належні йому об'єкти нерухомості, і в установленому\~\~чинним законодавством порядку, за рішенням органу влади, отримати право такого користування. Слід також зазначити, що таке право позивача закріплене у ч.2 ст.123 ЗК України. При цьому суд звертає увагу сторін, що згідно пункту «е» ч.1 ст.141 ЗК України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є і набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Зясувавши повно і всебічно усі обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на законі і заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наведених вище підстав та міркувань.

Outcome: approved