Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO], житлового будинку [ADDRESS], встановити факт прийняття ним спадщини у вигляді зазначеного житлового будинку після смерті [PERSON] та визнати за ним право власності на вказане спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 92,9 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., що в цілому складається з: приміщення № І-веранда, площею 19,6 кв.м., приміщення № 1-коридор, площею 10,1 кв.м., приміщення № 2-жила, площею 15,0 кв.м., приміщення № 3-кухня, площею 11,0 кв.м., приміщення № 4-комора, площею 2,5 кв.м., приміщення № 5-комора, площею 17,4 кв.м., приміщення № 6-жила, площею 17,3 кв.м., літ. «а» - веранда, літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - навіс, літ. В, Г, Д - сараї, літ. «г» - підвал, літ. № 1 - огорожа, літ. № 2 - хвіртка, літ. № 3 - ворота. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що після смерті його дідуся - [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина за заповітом на вищевказаний житловий будинок. За життя померлий заповів все належне йому на день смерті майно [PERSON] - позивачу. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Новоцаричанської сільської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов можливо задовольнити частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис про смерть №12. 20 січня 2005 року померлий [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Новоцаричанської сільської ради Маргаринт Н.О., реєстровий № 02, згідно з яким все належне йому на день смерті майно заповів [PERSON] - позивачу. Відповідно до ст..1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст.1222 спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як вбачається з інформаційного листа державного нотаріусу Іваницького О.Ю. адресованого позивачу, єдиним спадкоємцем всього майна померлого є позивач. До складу спадкового майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Новоцаричанської сільської ради площею 3,84 га, кадастровий [NUMBER]. Відповідно до довідок, що містяться в матеріалах справи, зокрема довідки № 365 від 27.11.2015 року виданої Новоцаричанською сільською радою, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], на підставі по господарської книги № 5, особовий рахунок [NUMBER]. За будинком закріплена земельна ділянка площею 0,29 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,04 га - для ведення особистого селянського господарства. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, до призначеного заповітом спадкоємця після смерті [PERSON] переходять всі права та обов'язки щодо вказаного будинку [ADDRESS] Частиною 1 ст. 1297 передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З копії спадкової справи, яка була надана Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що 18 жовтня 2010 року, в межах встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач через сільську раду звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори, яка була засвідчена секретарем Новоцаричанської сільської ради Маргаринт Н.О., реєстровий № 77. В той же день, 18.10.2010 року дружина померлого [PERSON] подала заяву, яка також була засвідчена секретарем Новоцаричанської сільської ради, реєстровий № 76, про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та відмову від будь-яких спадкових прав. Спадкова справа до майна померлого була відкрита Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 02.11.2010 року за № 471/2010. 29.08.2015 року позивач звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне йому спадкове майно. Однак, 29.08.2015 року державний нотаріус Іваницький О.Ю. виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Матеріалами справи не підтверджується наявність у спадкодавця зареєстрованого права власності на спірний житловий будинок, що не дає можливості віднести даний нерухомий об'єкт до всього спадкового майна, однак, позивачу переходять всі права та обв'язки щодо вказаного будинку, в тому числі право на звернення до суду з відповідними вимогами. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги фактичні обставини, суд враховує те, що відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, втратила чинність 13.12.1995 року). Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося після закінчення будівництва шляхом здійснення відповідного запису у господарській книзі (№ 5) сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника ([NUMBER]). Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Враховуючи вищевикладене, суд вважає повністю обґрунтованими та доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення факту належності спадкодавцеві житлового будинку та визнання за ним право власності на будинок як за єдиним спадкоємцем. Разом з тим, не може бути судом задоволена вимога [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після померлого дідуся [PERSON], оскільки даний факт відбувся під час звернення позивача до відповідного органу з заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи на підставі поданої ним заяви. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК).

Outcome: partial