Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , а також стягнути з відповідачки понесені судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час шлюбу з відповідачкою вони придбали за спільні кошти ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 17.05.2010, придбано ј частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку було оформлено на [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 08.06.2017, було придбано Ѕ частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку також було оформлено на [PERSON] , загальна вартість за ј та Ѕ ( ѕ ) частини житлового будинку становить 105383,00 грн, а тому відповідно 3/8 частини будинку, тобто половина від ѕ частин, на яку [PERSON] має право власності, як на майно придбане у шлюбі, становить 52691,50 грн. Іншим співвласником житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Оскільки будинок, придбаний за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, то позивач і звернувся до суду з вимогою визнати за ним право власності на 3/8 частини вказаного житлового будинку. 02.07.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання частини житлового будинку особистою приватною власністю. Зустрічний позов мотивований тим, що на праві особистої приватної власності [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . 18.01.2017 [PERSON] продала вказану квартиру. Отримані кошти були витрачені нею на придбання ѕ частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки ѕ частини спірного житлового будинку придбані у шлюбі з [PERSON] , але за кошти від продажу майна, яке було особистою приватною власністю, [PERSON] вважає, що ѕ частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є її особистою приватною власністю. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.07.2021 зустрічну позовну заяву [PERSON] , представник позивача - адвокат Зарічна Л.А. до [PERSON] про визнання ѕ частин житлового будинку особистою приватною власністю прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , представник позивача - адвокат Жайворонко І.В. до [PERSON] про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку. А також цивільну справу провадження №2/742/927/21 (єдиний унікальний №742/1551/21) за первісним позовом [PERSON] , представник позивача - Жайворонко І.В. до [PERSON] про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку та за зустрічним позовом [PERSON] , представник позивача - Зарічна Л.А. до [PERSON] про визнання ѕ частин житлового будинку особистою приватною власністю об`єднано в одне провадження зі справою провадження №2/742/975/21 (єдиний унікальний №742/1736/21) за позовом [PERSON] , представник позивача адвокат Зарічна Л.А. до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна, придбаного у шлюбі. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна, придбаного у шлюбі мотивований тим, що з 12.08.2006 сторони перебували у шлюбі, який рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.09.2019 було розірвано. За час перебування у шлюбі подружжям за спільні сумісні кошти було придбано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована на [PERSON] . Вказане житло було придбане за 226200,00 грн. На день укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, [PERSON] , як дружина покупця, надавала відповідну письмову заяву про згоду на укладення договору купівлі-продажу. [PERSON] вважає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має право власності на Ѕ частину даної квартири. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник Жайворонко І.В. підтримали позов [PERSON] та категорично заперечували щодо задоволення позову [PERSON] про визнання ѕ частин житлового будинку особистою приватною власністю. Щодо позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна, сторона позивача за первісним позовом, такий визнала. Представник [PERSON] зазначив, що [PERSON] не доведений факт того, що кошти, витрачені на придбання ѕ частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , були її власними. У судовому засіданні [PERSON] та її представниця Зарічна Л.А. підтримали позови про визнання ѕ частин житлового будинку особистою приватною власністю та про про визнання права власності на Ѕ частину майна та заперечили проти визнання за [PERSON] права власності на 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , оскільки ѕ частин вказаного будинку були придбані за особисті кошти [PERSON] . Вислухавши думку сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.08.2006, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.08.2006 (а.п.53). Відповідно до копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 15.05.2010 [PERSON] прийняла у власність ѕ частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Продаж вчинено за 172150,00 грн. Договір укладено за згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON] (а.п.76-77), що підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.п.78). Відповідно до копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 17.05.2010 року, [PERSON] прийняла у власність ј частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Продаж вчинено за 57383,00 грн. Договір укладено за згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON] (а.п.8, 92). Згідно копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 08.06.2017, [PERSON] прийняла у власність Ѕ частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Продаж вчинено за 48000,00 грн. Договір укладено за згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON] (а.п.9-10, 72-75), що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.п.11) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.п.13-15). Відповідно до копії договору купівлі-продажу частки квартири від 27.10.2010, [PERSON] прийняла у власність ј частку квартири [ADDRESS] (а.п.12). На праві особистої приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] належала ј частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.п.32). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.08.2010, [PERSON] отримала у спадок Ѕ частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.п.33). На підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2010, [PERSON] прийняла у власність ј частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.п.34). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2017, [PERSON] продала квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір укладено за згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON] (а.п.35-36). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2011, [PERSON] прийняв у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір укладено за згодою дружини [PERSON] - [PERSON] (а.п.50-51). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №35054523, на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] було накладено обтяження на підставі іпотечного договору (а.п.49). Згідно копії договору поруки №63/006-Ф/11-Р від 18.11.2011 року, [PERSON] , як поручитель, поручилася перед кредитором ПАТ АБ «Укргазбанк» за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань по кредитному договору (а.п.52). Відповідно до копії заяв від 17.05.2010 та 08.06.2017, [PERSON] давав згоду на купівлю та продаж його дружиною [PERSON] Ѕ та ј частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.п.88,89, 100). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.09.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 12.08.2006 року, було розірвано (а.п.7, 48). Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно зі ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, судом установлено, що сторони, перебуваючи у шлюбі з 12.08.2006 по 18.10.2019, придбали ѕ частини будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а тому даний житловий будинок є їх спільною сумісною власністю подружжя, тому беззаперечно позов [PERSON] про визнання за ним права власності на 3/8 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна подружжя, а саме - Ѕ частину квартири [ADDRESS] , оскільки така набута сторонами у період перебування їх у шлюбі між собою за сумісні подружні кошти, з чим погоджується відповідач [PERSON] .. Що стосується позову [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на ѕ частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд вважає не доведеним той факт, що кошти, витрачені на придбання ѕ частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , були її власними, а відтак позов не підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню сплачений [PERSON] судовий збір в сумі 908,00 гривень, а з [PERSON] на користь [PERSON] , пропорційно задоволених вимог, сплачений нею судовий збір в розмірі 454,00 гривень.

Outcome: approved