Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, в якому просить суд стягнути на його користь грошові кошти в розмірі 27300 грн. та судові витрати в розмірі 273 грн. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 26 червня 2012 року він уклав з відповідачем договір позики, згідно якого позичив строком на 1 рік грошові кошти в розмірі 27300 грн. Про вищевказану дію відповідач написав власноруч розписку про факт одержання грошових коштів. Після сплину обумовленого терміну повернення грошових коштів, вказаного у розписці, відповідач грошові кошти не повертає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу у його відсутності. Справа розглянута у відсутності позивача на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. У своїй письмовій заяві позов визнав у повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутності. Справа розглянута у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до наданої розписки, [PERSON] 26 червня 2012 року взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 27300 грн. для сімейних потреб та розвитку підприємницької діяльності. Зазначені грошові кошти [PERSON] зобов'язувався повернути в строк до 26 червня 2013 року (а.с. 3). Відповідно до вимог ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Частина 2 ст. 1047 ЦК України говорить про те, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками у такій самій кількості, що були передані йому) у строк і порядку, що встановлені законом. З урахуванням вищевикладеного і вимог діючого законодавства, суд позов задовольняє в повному обсязі і вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, сплачені при подачі позову у вигляді судового збору у розмірі 273 грн. 00 коп.

Outcome: approved