Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти згідно укладених між ними договорів позики та судові витрати по справі. Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що він позичив відповідачу 29 липня 2011 року 70000 доларів США та 11 серпня 2011 року 50000 доларів США відповідно. Про позику було складено розписки. Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти до 09.09.2011 року та 19.08.2011 року відповідно. В подальшому [PERSON] здійснив часткове погашення заборгованості 10.06.2014 року 3000 доларів США та 11.07.2016 року 3000 доларів США, щодо розписки від 29 липня 2011 року, а також 10.06.2014 року 2000 доларів США та 11.07.2016 року 2000 доларів США, щодо розписки від 11 серпня 2011 року. На даний час відповідач всі отримані в борг гроші не повернув, тому позивач просить стягнути їх з [PERSON] разом з відсотками за користування позикою та за прострочення виконання зобов`язання і понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов повністю підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Подав до суду відзив у якому просив відмовити в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності, не отриманням грошових коштів по розписках та відсутності письмової форми договору позики між сторонами. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) у власність другій стороні (позичальнику) передає грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів(суму позики) або таку саму ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передавання грошей та його укладення у належній формі підтверджено наявністю розписки позичальника. Факт укладення між сторонами договорів позики грошових коштів підтверджується розписками [PERSON] на суму 70000 доларів США та 50000 доларів США відповідно (а.с. 8-9), оригінали яких були досліджені в судовому засіданні та які, як зазначив представник позивача, були написані для позивача відповідачем. Вказані розписки є борговими документами, що підтверджують укладення договорів позики (ч.1 ст.207, ч.2 ст.1047 ЦК України). Стаття 1049\~ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] здійснив часткове погашення заборгованості 10.06.2014 року 3000 доларів США та 11.07.2016 року 3000 доларів США, щодо розписки від 29 липня 2011 року, а також 10.06.2014 року 2000 доларів США та 11.07.2016 року 2000 доларів США, щодо розписки від 11 серпня 2011 року (а.с. 8-9). Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження повного виконання взятих на себе зобов`язань по поверненню отриманих від позивача коштів. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно зі\~ст. 533 ЦК\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Оскільки сторони, укладаючи договори позики, визначили еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, то враховуючи недоведеність факту повного повернення боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у гривнях в еквіваленті виходячи з довідки про курс НБУ по долару США станом на 28.05.2018 року (а.с. 46), яку надано позивачем. Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком неповернутого боргу відповідача по розпискам від 29 липня 2011 року та 11 серпня 2011 року на суму 64000 доларів США, що еквівалентно 1665120 грн. та 46000 доларів США, що еквівалентно 1200945 грн. відповідно. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов`язання 3% річних, що становить 13575,33 доларів США, що еквівалентно 354417,93 грн. та 9808,02 доларів США, що еквівалентно 256062,88 грн. відповідно та оскільки розписками від 29 липня 2011 року та 11 серпня 2011 року не встановлено розміру процентів, то згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на отримання процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що складає 58412,43 доларів США, що еквівалентно 1525002,52 грн. та 43446,13 доларів США, що еквівалентно 1134269,84 грн. відповідно (а.с. 35-41). Суд не вбачає підстав для відмови у позові внаслідок спливу позовної давності, оскільки наявні обставини, які свідчать про переривання перебігу цього строку (ст. 264 ЦК України), а саме часткове повернення відповідачем свого боргу. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved