Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій зазначив, що він разом з матір'ю [PERSON] являвся власниками квартири [ADDRESS]. Мати померла [INFO]. У вересні 2013 року від відповідачки [PERSON] він дізнався, що та отримала в дарунок частину квартири, яка належала матері, вже після смерті матері на підставі довіреності виданої нею за життя. Вважає, що такими діями відповідачка позбавила його права на спадкування, як спадкоємця першої черги після смерті матері. Просить визнати недійсним договір дарування ? частини квартири [ADDRESS] від 16.2.2009 року укладений між [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 2.7.2008 року від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] померлої [INFO]. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], поважність причини пропуску строку зазначає - перебування в лікарні у зв'язку з хворобою. В судовому засіданні позивач за первинним позовом та його представник позовні вимоги підтримали, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просять позов задовольнити, додавши, що на час смерті спадкодавиці позивач проживав разом з нею і фактично прийняв спадщину, а відповідачка [PERSON], як донька спадкодавиці - тобто особа першої черги не звернулася своєчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, без поважних на то причин, у зв'язку з чим просять в задоволенні позову щодо визначення [PERSON], додаткового строку для прийняття спадщини відмовити. В судовому засіданні представник відповідачки за первинним позовом [PERSON] і відповідачка [PERSON], позовні вимоги в частині визнання договору дарування від 16.2.2009 року недійсним визнали, проти задоволення позову в цій частині не заперечують. В свою чергу сама відповідачка [PERSON] на запитання суду визнала позовні вимоги [PERSON], щодо визнання договору дарування недійсним і, визнання за ним права власності на ? частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування визнала, проти задоволення не заперечує. Щодо своїх вимог зустрічної позовної заяви, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вимоги підтримала, просить задовольнити. Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні і проти чого не заперечують сторони [PERSON] і [PERSON] на праві свідоцтва про право власності на житло № 2004 від 20.11.1996 року є на праві спільної сумісної власності, власниками квартири [ADDRESS]. (а.с.9). Вимоги первинного позову стосуються визнання договору дарування недійсним. Договір дарування ? частини квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], укладений 16.2.2009 року (а.с.15-16), при чому укладений не самою власницею, а від її імені повіреною [PERSON] на підставі довіреності від 2.7.2008 року (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Згідно п.6 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Тобто повноваження [PERSON] з представництва інтересів [PERSON] за довіреність від 2.7.2008 року припинилися [INFO]. Стаття 215 ЦК України передбачає, як підставу визнання правочину недійсним - недодержання в момент його вчинення вимог ст.203 цього Кодексу Частина 1 ст.203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Оспорюваний правочин - договір дарування від 16.2.2009 року вчинений неповноважною особою - [PERSON], оскільки її повноваження як представника [PERSON] припинилися зі смертю довірительки [INFO], тобто суперечить нормам Цивільного Кодексу України, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним. Згідно довідки № 1704 від 2.10.2013 року [PERSON] проживав разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 14.11.1979 року й по день смерті останньої - [INFO] (а.с.14). Даний факт не оспорюється і визнається сторонами. Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Останнім місцем проживання [PERSON] була квартира [ADDRESS] (а.с.14). [PERSON] заповіту не склала тому спадкування здійснюється за законом. [PERSON], як син [PERSON] є спадкоємцем першої черги (а.с.13). На день смерті [PERSON] проживав разом з нею (а.с.12,14), від спадщини не відмовився, тому у відповідності до ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. В свою чергу, [PERSON] як донька [PERSON], теж відноситься до першої черги спадкоємців, але після відкриття спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк, не надала заяви про прийняття спадщини, що суд визнає, як небажання приймати спадщину. Суд не вбачає підстав для визначення додаткового строку [PERSON] для прийняття спадщини, оскільки не визнає поважною причину пропуску строку - перебування [PERSON] на лікуванні, оскільки, з дня відкриття спадщини і до дня звернення до суду, [PERSON] не перебувала безперервно в лікарні, і мала можливість своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини, але цього не зробила.

Outcome: approved