Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 31 752 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 121 грн. 90 коп. та проценти за користування безпідставно набутими коштами у розмірі 2 975 грн. 12 коп. На обґрунтування позову зазначено, що позивачем через термінал банку ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № [NUMBER], який належить відповідачу, 28 листопада 2014 року помилково було перераховано 17 552 грн. та 02 лютого 2015 року було помилково перераховано 14 200 грн. Всього: 31 752 грн. 16.04.2015 року [PERSON] було направлено письмову вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, кошти позивачу повернуті не були. Просить також стягнути з відповідача нараховані проценти за користування коштами за період в розмірі 2 975 грн. 12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 121 грн. 90 коп. В судове засідання позивач не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, представник позивача надав до суду заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначили, що вказані кошти були перераховані позивачем за виконані роботи пов'язані з оформленням сайтів. Договір про виконані роботи був надісланий позивачу, проте він його не підписав та не повернув. За вказаного позивач свідомо перерахував кошти відповідачу за виконання робіт. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно чека № 160420151422120 від 16.04.2015 року відповідно до дублікату квитанції № BASS 2473247513 від 28.11.2014 року [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] перераховано 14200 грн., а згідно чека № 16042015142205 від 16.04.2015 року відповідно до дублікату квитанції № BASS 2672116654 від 02.02.2015 року ним же на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] перераховано 17552 грн. /а.с. 4/. Відповідно до вимоги від 16.04.2015 року позивача до відповідача, останньому повідомлено про те, що йому помилково було перераховано 31 752 грн. через ПАТ КБ «ПриватБанк». У зв'язку з цим потрібно протягом семи календарних днів з дня отримання цієї вимоги повернути безпідставно отримані грошові кошти /а.с.5/. Вказана вимога, згідно поштового повідомлення, вручена адресату особисто 21.04.2015 року /а.с. 6/. На підтвердження своїх доводів відповідач надав до суду копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копію свідоцтва на знак для товарів і послуг, бланк публічного договору-оферти на виконання робіт по просуванню веб-сайту, перелік робіт над сайтом lcs.com.ua, копії електронних листів з приводу листування. Проте, суд вважає, що вказаними доказами не доведено факту наявності між сторонами у справі договірних відносин, зокрема з приводу замовлення та оплати робіт власникові карткового рахунку та доведено факт помилковості перерахування позивачем відповідачу грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи(відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Статтею 1214 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховується проценти за користування ними». Згідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. За вказаного, позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 31 752 грн. 00 коп. підлягають до задоволення. Позивач також просив стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами та інфляційні витрати, посилаючись на аналогію закону (частина перша статті 8 ЦК України) на підставі приписів частини першої статті 1048 ЦК України, якою передбачено, що у разі не встановлення договором позики розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами у разі збереження їх без достатньої правової підстави не встановлено договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення відповідно до статті 625 цього Кодексу. Предметом позову у справі, яка розглядається, є стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами, набутими відповідачем без достатніх правових підстав. Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами внаслідок безпідставного збереження грошових коштів, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом, а тому відсутні підстави для застосування аналогії закону, передбаченої статтею 8 ЦК України. З вказаних підстав суд дійшов висновку щодо відмови у позові про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial