Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 28 серпня 1993 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем припинили по причині того, між ними виникають часті сварки при вирішенні сімейно-побутових питань, в звязку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 483517 зареєстрованого у Володимирівському сільському виконкомі Казанківського району Миколаївської області та виданого 28 серпня 1993 року, актовий запис № 08 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження І-СР № 131639 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області 23 липня 2003 року сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як вбачається із свідоцтва про народження серія І-СР № 107571 виданого 25 лютого 2010 року сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не зявилася, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved