Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Відділ державної виконавчої служби Запорізького РУЮ в Запорізькій області про припинення стягнення аліментів та зазначив, що відповідно до заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2009 року по справі 2-1609/2009 з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.08.2009 року і до досягнення [PERSON] 23 років, тобто до [INFO]. Вищезазначене заочне рішення суду набрало законної сили 10.03.2010 року. Вказані аліменти були стягнуті з позивача у зв'язку з навчанням його повнолітнього сина - [PERSON] в Запорізькому гідроенергетичному коледжі ЗДІА. 30.06.2011 року відповідач [PERSON] закінчив навчання в учбовому закладі, що підтверджується довідкою № 707 від 03.11.2014 року, однак у добровільному порядку стягувати аліменти не припинив, у зв'язку з чим, позивач [PERSON] був вимушений звернутись з позовом до суду та просив суд, починаючи з дати закінчення сином навчання - 30.06.2011 року, припинити стягнення з нього аліментів, які стягуються відповідно до заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2009 року. Також [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] суму сплаченого ним судового збору у розмірі 243,60 грн. 25.11.2014 року від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовом не згоден, оскільки вважає, що є неналежним відповідачем в даній справі у зв'язку з наступним. На виконання заочного рішення суду від 17.11.2009 року про стягнення з [PERSON] на його користь аліментів, було видано виконавчий лист, на підставі якого Відділом ДВС Запорізького РУЮ в Запорізькій області було відкрито виконавче провадження та розпочато примусове стягнення заборгованості по аліментам. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішення покладається на державну виконавчу службу. У зв'язку з наведеним, твердження [PERSON], про те, що відповідач не припинив стягнення з нього боргу є помилковим, адже борг, за рішенням суду стягує відділ ДВС Запорізького РУЮ в Запорізькій області, і саме цей орган, на думку [PERSON], є належним відповідачем в цій справі. В той же день - 25.11.2014 року від [PERSON] також надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON], треті особи: [PERSON], Відділ державної виконавчої служби Запорізького РУЮ в Запорізькій області про стягнення заборгованості за аліментами, в якій зазначено, що заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2009 року у справі 2-1609/2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2009 року і до досягнення позивачем 23 років, тобто до [INFO]. На виконання вказаного рішення суду, Відділом державної виконавчої служби Запорізького РУЮ було розпочато виконавче провадження з примусового стягнення аліментів. Відповідач непрацездатної дружини, батьків не має, стан здоров'я у нього нормальний, проте на сьогоднішній день він жодних аліментів позивачу не сплатив, чим фактично, порушив виконання своїх зобов'язань, встановлених рішенням суду від 17.11.2009 року. У зв'язку з вищезазначеним, [PERSON] просить суд прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом у справі та стягнути на його користь з відповідача [PERSON] - 9.502,63 грн. основної заборгованості за аліментами, 2.803,47 грн. неустойки (пені), 3.354,32 грн. інфляційних витрат та 1.481,55 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу. Також [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] суму сплаченого ним судового збору у розмірі 243,60 грн. 09.12.2014 року від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшло заперечення на зустрічну позовну заяву від 25.11.2014 року, в якому він зазначив, що із зазначеними зустрічними позовними вимогами не згоден частково, оскільки вони є частково необґрунтованими та незаконними. Стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 9.502,63 грн. основної заборгованості слід зазначити, що відповідно до Закону про виконавче провадження, заборгованість по аліментам визначається державним виконавцем і стягується за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини. Відповідно до ч.7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір, а при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме. Станом на 30.06.2011 року [PERSON] має заборгованість в сумі 9.502,63 грн., яку ні він, ні сторони не оспорюють. Отже, аліменти на користь [PERSON] вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню сума заборгованості не підлягає. Стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2.803,47 грн. неустойки (пені), слід зазначити, що згідно роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. З урахуванням того, що вищезазначене заочне рішення суду від 17.11.2009 року про стягнення з [PERSON] аліментів набрало законної сили лише 10.03.2010 року, а виконавчий лист був виданий 09.04.2014 року та пред'явлений до виконання лише після цієї дати, тому у [PERSON] виникає право на отримання неустойки (пені) з квітня 2010 року, що, по розрахункам останнього, складає суму в розмірі 2.056,44 грн., яку [PERSON] визнає. Стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3.354,32 грн. інфляційних витрат та 1.481,55 грн. - 3 % річних, слід зазначити, що Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ проаналізував практику застосування статті 625 ЦК України, та в своєму Листі від 16.01.2013 року № 10-74/0/4-13 зробив висновок: ч. 3 ст. 11 УК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Таким чином, в зв'язку з тим, що судове рішення не є грошовим зобов'язанням, тому що правовідношення по невиконанню судового рішення виникають не з грошового зобов'язання, а з примусового виконання рішення суду та регулюються нормами законодавства про виконавче провадження, тому дія ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини по заборгованості по аліментам, в зв'язку з чим [PERSON] вважає вимоги в цій частині незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. 22.12.2014 року від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла уточнена зустрічна позовна заява до [PERSON], треті особи: [PERSON], Відділ державної виконавчої служби Запорізького РУЮ в Запорізькій області про стягнення заборгованості за аліментами, в якій він частково змінив свої позовні вимоги та просив суд лише стягнути з [PERSON] на його користь 24.360 грн. 00 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В іншій частині від позовних вимог він відмовився. Також просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 243,60 грн. 13.01.2015 року від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву у яких він зазначив, що свою винність в заборгованості по сплаті аліментів не оспорює, але просить суд зменшити розмір неустойки з урахуванням його матеріального і сімейного стану, та пояснив наступне. [PERSON] з 06.03.2014 року не має постійного місця праці, що підтверджується копією його трудової книжки. Окрім цього на утриманні позивача знаходиться дружина - [PERSON], яка звільнена з роботи за скороченням штатів та перебуває на обліку як безробітна з 27.08.2014 року, що підтверджується довідкою № 4912 від 26.12.2014 року, виданої Державним центром зайнятості Південний РЦЗ (м. Запоріжжя). Також [PERSON] має на утриманні доньку [PERSON], [INFO], яка навчається на 2 курсі денного відділення факультету соціальної педагогіки та психології Запорізького національного університету на контрактній формі навчання з оплатою 4.674,00 грн. за семестр, що підтверджується довідкою № 265/14-15 від 26.12.2014 року, виданою Запорізьким національним університетом, та договором про навчання № 461/Д від 11.08.2013 року. У зв'язку з вищезазначеним, [PERSON] просив суд зменшити суму неустойки (пені) до десяти тисяч гривень. 02.02.2015 року від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій він зазначив, що в 2013 році відповідач [PERSON] у добровільному порядку звернувся з заявою до ВДВС Запорізького РУЮ в Запорізькій області та припинив в добровільному порядку стягнення з позивача аліментів, у зв'язку з домовленістю між сторонами. Однак, незважаючи на зазначену домовленість, в липні 2014 року відповідач [PERSON], достовірно знаючи про припинення ним навчання, повторно звернувся з заявою до ВДВС Запорізького РУЮ в Запорізькій області про стягнення з позивача [PERSON] аліментів до виповнення відповідачу 23-х років, у зв'язку з чим державним виконавцем позивачу була нарахована заборгованість до [INFO]. У зв'язку із зазначеним, позивач [PERSON] просив суд змінити строки стягнення з нього аліментів, визначених відповідно до заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2009 року, зазначивши строк стягнення до 30.06.2011 року. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні уточнений 02.02.2015 року позов підтримали, та просили суд змінити строки стягнення з [PERSON] аліментів, визначених відповідно до заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2009 року, зазначивши строк стягнення до 30.06.2011 року. Зустрічний, уточнений 22.12.2014 року, позов [PERSON] до [PERSON], треті особи ВДВС РУЮ в Запорізькій області, [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 24.360 грн. 00 коп. визнали частково та просили суд стягнути неустойку у розмірі 10.000 грн. 00 коп. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні уточнений 02.02.2015 року позов не визнали, та заперечували проти його задоволення. Вважали, що [PERSON] не є належним відповідачем за даним позовом. Зустрічний позов до [PERSON], треті особи ВДВС РУЮ в Запорізькій області, [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 24.360 грн. 00 коп. підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, пояснивши що зазначена сума є значно зменшеною в порівнянні з реальним розрахунком неустойки за несплату аліментів [PERSON], яка становить 150.819 грн. 33 коп. Представник співвідповідача за первісним позовом та третьої особи за зустрічним позовом - відділу державної виконавчої служби РУЮ в Запорізькій області - Порвіна І.Ю. в судовому засіданні уточнений 02.02.2015 року позов [PERSON] до [PERSON], ВДВС РУЮ в Запорізькій області, третя особа: [PERSON] про зміну строків стягнення аліментів визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], треті особи ВДВС РУЮ в Запорізькій області, [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 24.360 грн. 00 коп. вона також не заперечувала. В ході судових дебатів вона основний позов визнала частково, заперечувала проти стягнення з ВДВС РУЮ в Запорізькій області судових витрат та зустрічний позов просила розглянути на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Уточнений позов [PERSON] до [PERSON], ВДВС РУЮ в Запорізькій області, третя особа: [PERSON] про зміну строків стягнення аліментів підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, згідно зі ст. 199 ч. 1 СК України, обов'язковими умовами для сплати аліментів на повнолітню дитину є три обставини: її повноліття, продовження нею навчання, та умови, що батьки можуть надавати дитині матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 30.06.2011 року відповідач [PERSON], який навчався в Запорізькому гідроенергетичному коледжі Запорізької державної інженерної академії, припинив навчання, тим самим втративши право на утримання від батька. Ця обставина не оспорюється ніким із сторін та була відома і при винесенні рішення Запорізьким районним судом Запорізької області 17 листопада 2009 року. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Все вищезазначене дає підстави для задоволення позову та зміну строків стягнення з [PERSON] аліментів, визначених заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2009 року, та встановлення строку стягнення аліментів до 30.06.2011 року - тобто до закінчення відповідачем навчання. Зустрічний уточнений позов [PERSON] до [PERSON], треті особи ВДВС РУЮ в Запорізькій області, [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 24.360 грн. 00 коп. також підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2009 року по справі 2-1609/2009 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.08.2009 року і до досягнення [PERSON] 23 років, тобто до [INFO]. Вищезазначене заочне рішення суду набрало законної сили 10.03.2010 року. З дня пред'явлення виконавчого листа до виконання відповідач не виплачував аліменти на утримання дитини, в результаті чого виникла заборгованість за несплату аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 9.502 грн. 63 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця ( а.с. 82 ) та копією вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 19.12.2013 року, яким [PERSON] був засуджений за ст.. 164 ч. 1 КК України до 120 годи громадських робіт (а.с. 151) і яку відповідач та його представник не заперечували у судових засіданнях. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, яка передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, визначаючи розмір пені, яку необхідно стягувати з відповідача [PERSON], суд виходить з розрахунку несплаченої заборгованості з аліментів за місяць помноженої на 1% пені і помноженої на кількість днів прострочення сплати аліментів. Виходячи з вищезазначеного пеня складатиме за: Серпень 2009р.= 328,70 х 1% х 1943 дні (з 27.08.2009р. по 22.12.2014р.) = 6.386,64грн.; Вересень 2009р.=350,55 х 1% х 1912 дні (з 27.09.2009р. по 22.12.2014р.)= 6.320,11грн.; Жовтень 2009р.= 335,11 х 1% х 1882 дні (з 27.10.2009р. по 22.12.2014р.)= 6.306,77грн.; Листопад 2009р.=336,01 х 1% х 1851 дні (з 27.11.2009р. по 22.12.2014р.)= 6.219,54грн.; Грудень 2009р.= 384,35 х 1% х 1821 дні (з 27.12.2009р. по 22.12.2014р.) = 6.999,01грн.; Січень 2010р. = 341,82 х 1% х 1790 дні (з 27.01.2010р. по 22.12.2014р.) = 6.118,57 грн.; Лютий 2010р. = 341,82 х 1% х 1759 дні (з 27.02.2010р. по 22.02.2014р.) = 6.012,61 грн.; Березень 2010р.= 341,82 х 1% х 1731 дні (з 27.03.2010р. по 22.12.2014р.)= 5.916,90грн.; Квітень 2010р. = 430,21 х 1% х 1700 дні (з 27.04.2010р. по 22.12.2014р.) = 7.313,57грн.; Травень 2010р.= 430,21 х 1% х 1670 дні (з 27.05.2010р. по 22.12.2014р.) = 7.184,50грн.; Червень 2010р.= 430,21 х 1% х 1639 дні (з 27.06.2010р. по 22.12.2014р.) = 7.051,14грн.; Липень 2010р. = 470,40 х 1% х 1609 дні (з 27.07.2010р. по 22.12.2014р.) = 7.568,73грн.; Серпень 2010р.= 470,40 х 1% х 1578 дні (з 27.08.2010р. по 22.12.2014р.) = 7.422,91грн.; Вересень 2010р.=470,40 х 1% х 1547 дні (з 27.09.2010р. по 22.12.2014р.)= 7.277,08грн.; Жовтень 2010р.= 475,59 х 1% х 1517 дні (з 27.10.2010р. по 22.12.2014р.)= 7.214,70грн.; Листопад 2010р.=475,59 х 1% х 1486 дні (з 27.11.2010р. по 22.12.2014р.)= 7.067,26грн.; Грудень 2010р.= 475,59 х 1% х 1456 дні (з 27.12.2010р. по 22.12.2014р.) = 6.924,59грн.; Січень 2011р. = 425,00 х 1% х 1425 дні (з 27.01.2011р. по 22.12.2014р.) = 6.056,25 грн.; Лютий 2011р. = 425,00 х 1% х 1394 дні (з 27.02.2011р. по 22.02.2014р.) = 5.924,50 грн.; Березень 2011р.= 425,00 х 1% х 1366 дні (з 27.03.2011р. по 22.12.2014р.)= 5.805,50грн.; Квітень 2011р. = 452,95 х 1% х 1335 дні (з 27.04.2011р. по 22.12.2014р.) = 6.046,88грн.; Травень 2011р.= 452,95 х 1% х 1305 дні (з 27.05.2011р. по 22.12.2014р.) = 5.910,99грн.; Червень 2011р. = 452,95 х 1% х 1274 дні (з 27.06.2011р. по 22.12.2014р.) = 5.770,58грн. Таким чином, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів [PERSON] складає 150.819 гривень 33 копійки. Даний розрахунок зроблено також відповідно до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року ( справа 6-149цс14 від 01.10.2014 року, а.с. 88 - 91 ). У зв'язку з вищенаведеним, та беручи до уваги той факт, що позивач [PERSON] просить, враховуючи всі обставини встановлені в ході судового засідання, стягнути пеню за прострочення сплати аліментів не в повному розмірі, а частково, в значно меншому розмірі - у сумі 24.360 грн. 00 коп., суд вважає, що позов підлягає задоволенню саме у такому розмірі. При цьому суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] та його представник, не заперечуючи його винність в заборгованості по сплаті аліментів, але просили суд зменшити розмір неустойки з урахуванням його матеріального і сімейного стану. Тому суд, задовольняючи зустрічний позов та стягуючи пеню за прострочення сплати аліментів не в повному розмірі, а частково, при цьому враховує матеріальне становище [PERSON], який з 06.03.2014 року є безробітним, той факт, що у позивача є також донька - [PERSON], 17.08.1996р.н., яка є студенткою 2 курсу Запорізького національного університету та навчається на контрактній основі, та, окрім цього, на його утриманні перебуває дружина - [PERSON], яка звільнена з роботи за скороченням штатів, та з 27.08.2014 року перебуває на обліку в Південному РЦЗ м. Запоріжжя як безробітна. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved