Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 2007 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося. Різного роду конфлікти та непорозуміння призвели до погіршення стосунків між ними та розпаду сім`ї. На даний час сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім`ю не має. Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив шлюб розірвати. При цьому пояснив, що між сторонами склалися неприязні стосунки, більше двох місяців вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, збереження сім`ї є неможливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. При цьому пояснила, що більше шести місяців сторони спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо неї у присутності їх неповнолітніх дітей, не приділяв належної уваги інтересам сім`ї. На даний час вони разом не проживають, наміру зберегти сім`ю не має. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Зарічненським районним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося, різного роду конфлікти та непорозуміння призвели до погіршення стосунків та розпаду сім`ї. На даний час сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам кожного з подружжя, що є підставою для розірвання шлюбу. Разом з тим, враховуючи майновий стан відповідача, зокрема те, що вона не працює, на її утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд вважає за вірне звільнити її від сплати судового збору відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved