Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому з урахуванням уточнених позивних вимог просить поділити між власниками житловий будинок по [ADDRESS] , з урахуванням фактичного користування та провести розподіл земельної ділянки за цією ж адресою в натурі, виділивши кожному з співвласників земельну ділянку площею 500 кв.м., згідно часток кожного власника з урахуванням фактичного користування. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що він є власником 1/2 частини вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд та 1/2 частини вказаної приватизованої земельної ділянки площею 0,1000 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2012. Власником іншої частини будинку і іншої частини земельної ділянки є його сестра - [PERSON] . Він фактично користується частиною будинку, що не відповідає розміру частки права власності, тобто є значно меншою. При цьому в спірному будинку немає окремих входів та приладів обліку комунальних послуг. Між власниками виникають непорозуміння щодо порядку користування будинком та землею і угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто, хоча кожний власник користується окремими кімнатами будинку і такий порядок користування будинком встановився давно, тому він вимушений звернутися до суду з позовом, в якому просить виділити йому: кімнату 1- 7, площею 2, 76 кв.м та кімнату 1-8, площею 10,3 кв.м., коридор 1-1, площею 2.0 кв.м.; коридор 1-2, площею 6.6 кв.м.; топочну 1-9 площею 4.8 кв.м., а кімнату 1-5, площею 17.1 м.кв.; кімнату 1-6 площею, 9.3 м.кв; кухню 1-4, площею 10.5 м.кв; ванну кімнату 1-3, площею 3.3 м.кв. виділити відповідачу [PERSON] з урахуванням фактичного користування. Також він просить провести розподіл земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою в натурі, виділивши кожному з співвласників земельну ділянку площею 500 кв.м., згідно часток кожного власника з урахуванням фактичного користування. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснивши суду, що він є власником 1/2 частини вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд і 1/2 частини вказаної приватизованої земельної ділянки площею 0,1000 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2012. Власником іншої частини будинку і іншої частини земельної ділянки є його сестра - [PERSON] . Він фактично користується частиною будинку, що не відповідає розміру частки права власності, тобто є значно меншою. При цьому в спірному будинку немає окремих входів та приладів обліку комунальних послуг. Між власниками виникають непорозуміння щодо порядку користування будинком та землею, і угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто, хоча кожний власник користується окремими кімнатами будинку, та просив суд задовільнити його позов. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію позивача та просила провести поділ жилого будинку по першому варіанту. Відповідач у судовому засіданні та його представник [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач є пенсіонером, проживає в спірному будинку разом з дочкою та онукою (дитиною-інвалідом), змушена допомагати у догляді та матеріальному утриманні дитини, інших доходів, крім пенсії, не має. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 зазначеного кодексу наголошує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що будинок [ADDRESS] та приватизована земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 6312000000:46:007:0003, розташована за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] та [PERSON] (по Ѕ частині кожній стороні) на підставі свідоцтв про право на спадщину, посвідчених державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області 20.11.2012 та зареєстрованих у реєстрі за № 2-1417 і 2-1419, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 20.11.2012, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35655888 від 30.03.2015 та Витягом про державну реєстрацію прав № 36911398 від 23.12.2012 (а.с. 7-12). Сторонами будинок зареєстровано у КП «Чугуївське МБТІ» інвентаризаційна справа № 172, про що свідчить технічний паспорт на будинок, в якому зазначений розмір частки власності кожного - Ѕ частина (а.с. 13-17). Спірне домоволодіння складається з житлового будинку площею 55,9 кв.м., прибудови площею 18,2 кв.м., прибудови площею 10,8 кв.м., прибудови площею 5,2 кв.м., ганку, козирку, надвірних будівель: літньої кухні, навісів, погрібу, 3 сараїв, вбиральні, літнього душу, гаражу, колонки, 2 огорож та воріт, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 1000 кв.м.: під будинком - 92 кв.м., під господарськими будівлями - 119 кв.м., під двором 343 кв.м., під городом - 446 кв.м. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України - Право спільної власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч. 1 ст. 364 ЦК. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 ст.183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до положень статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач і відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Отже, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належать позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Як зазначено в Постанові Судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 03.04.2013р., визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Досягти згоди щодо розподілу будинку в добровільному порядку сторони не можуть. На теперішній час в спірному домоволодінні проживають і сім`я відповідача і сім`я позивача. Відповідач у судовому засіданні проти поділу будинку не заперечувала та не заперечувала про наявність конфлікту між нею та позивачем щодо користуватися будинком та земельною ділянкою і, як вона пояснила у судовому засіданні, спільне з позивачем користування будинком вважає не можливим. Суду представником відповідача надані рекомендації КП «Чугуївське МБТІ» щодо поділу житлового будинку від 10.01.2018, згідно яких частка, що належить [PERSON] становить 48/100, а [PERSON] - 52/100. На графічній частині рекомендацій вказані необхідні улаштування для даного варіанту поділу будинку (а.с. 49, 50). Оскільки сторони не змогли дійти згоди у питанні визначення порядку користування будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою, на якій вони розташовані, то суд вважає, що єдиним способом розв`язання цього конфлікту є призначення судової будівельно-технічної експертизи. На виконання ухвали суду від 24.04.2018 судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Адамовою Д.В. надано висновок № 13932 від 29.03.2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 94-142). Із вищевказаного висновку експерта вбачається, що сторонам запропоновано два варіанти поділу житлового будинку з надвірними будівлями за умови відступу від ідеальних часток та розрахунком компенсації. За першим варіантом розподілу фактичні частки співвласників в будинку становлять: І-співвласник [PERSON] - 45/100 частини, ІІ співвласник [PERSON] - 55/100, при цьому грошова компенсація складає у розмірі 15356,00 грн., яку ІІ співвласник повинен сплатити І співвласнику. За другим варіантом фактичні частки співвласників у будинку становлять: І співвласник [PERSON] - 49/100, ІІ співвласник [PERSON] - 51/100, при цьому грошова компенсація складає у розмірі 2061,00 грн., яку ІІ співвласник повинен сплатити І співвласнику. Також, експертом надано висновок щодо поділу земельної ділянки, в якому зазначено два варіанти розподілу земельної ділянки у відповідності до ідеальних часток кожного з співвласників, тобто на Ѕ частину житлового будинку співвласникам [PERSON] та [PERSON] припадають земельні ділянки площею по 0,50 га. Суд вважає, що з запропонованих варіантів розподілу житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою, зазначеним вище судом критеріям та інтересам сторін максимально відповідає лише перший варіант розподілу домоволодіння, оскільки він: - забезпечує максимальну ізоляцію сторін; - відсутня у спільному користуванні сторін земельна ділянка; - забезпечує можливість безперешкодного і незалежного один від одного обслуговування сторонами зовнішніх сторін стін частини будинку, яка виділена кожному з них в користування; - повністю усуває спільне користування надвірними будівлями; - не потребує від відповідача значних матеріальних витрат на переобладнання будинку, оскільки на нього покладається лише обов`язок закласти два двірні прорізи; - залишається відповідачу повністю топічна кімната та проведені комунікації, а саме: газо- та водо постачання - облаштування системи опалення, газо - електропостачання кожному співвласнику окремо своєї частини будинку. За першим варіантом розподілу хоча позивачу і виділяється 3 приміщення, тоді як відповідачу - 2 приміщення окрім кухні, ванної кімнати та топічної кімнати, але площа приміщень позивача більша, ніж площа приміщень відповідача. Крім цього, суд зазначає, що у власність відповідачу передаються приміщення кухні, ванної кімнати та топічної кімната, до яких проведені комунікації, що з врахуванням затрат ставить відповідача у найкраще становище, ніж позивача, але позивач проти такого варіанту розподілу не заперечував. Також з надвірних будівель відповідачу виділяється літня кухня, погріб та водопровідна колонка, тоді як позивачу лише сараї, вбиральня та літній душ. Також цей варіант розподілу не передбачає проведення переобладнання будинку, яке порушило б конструкцію самого будинку. Разом з тим, відповідачем не запропонований свій варіант розподілу спірного домоволодіння, який був би розглянутий експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи. Після проведення експертизи позивач запропонував провести розподіл будинку за першим варіантом. Тоді як відповідач не запропонувала будь-якого варіанту розподілу, а просила відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що для переобладнання необхідні великі кошти і вона не в змозі це зробити. До того ж, в результаті запропонованого експертом другого варіанту розподілу житлового будинку: - позивачу виділяється у власність 49/100 частин спірного домоволодіння, а відповідачу - 51/100 частин спірного домоволодіння, що є більшим ніж за варіантом № 1, однак частина будинку визначена у загальному користуванні; - цей варіант не передбачає окремого двору для кожного співвласника і не забезпечує можливість безперешкодного і незалежного один від одного обслуговування сторонами зовнішніх стін частини будинку, яка виділена кожному з них в користування, тобто частина двору у загальному користування. Запропонований у висновку експертизи другий варіант розподілу житлового будинку і відповідний йому варіант визначення порядку користування земельною ділянкою суд вважає неприйнятним, оскільки за цим варіантом неможливе безперешкодне і незалежне один від одного обслуговування зовнішніх сторін стін частини будинку, яка виділена кожному з них в користування. Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 152 ЖК УРСР обов`язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребує отримання документів, що дають право на його виконання. Переобладнання та перепланування будинку повинні відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо. Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. До такого висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (провадження № 61-10614св18). Відповідно до вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку. Як при першому, так і при другому варіанті поділ будинку можливий лише при умові проведення ремонтно-будівельних робіт. Аналізуючи зібрані у справі докази, за наявності об`єктивних заперечень зі сторони відповідача щодо запропонованих експертом варіантів поділу житлового будинку суд, враховуючи спеціальні норми, які регулюють дані правовідносини, а також

Outcome: approved