Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Форношської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №01. Позивач вказує на те, що спільне життя у них не склалося, між ними припинено шлюбні відносини. Примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому такий слід розірвати. Відповідач подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який 29 травня 2010 року зареєстрований виконавчим комітетом Форношської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №01 (а.с. 4). Також сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20 квітня 2012 року). Відповідно до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб носить лише формальний характер і такий слід розірвати. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов\~суд також\~враховує те,\~що у\~відповідності до\~приписів частини\~четвертої ст.\~206\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позовні вимоги [PERSON] визнані відповідачем безумовно, тому підлягають задоволенню без з`ясування і дослідження інших обставин справи (абзац третій пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції). \~ \~ \~ \~При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення. Також, частиною першою ст. 142\~Цивільного процесуального\~кодексу \~України та частиною третьою\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вказані нормативні приписи, позивачу слід повернути з державного бюджету суму 454,00 грн. сплаченого судового збору (908 х 0,5 = 454). Решту суми понесених позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 454 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved