Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився 6 грудня 1966 року в с.Червоний Ранок Кролевецького району. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] і у свідоцтві про його народження в графі по батькові дитини записано «Михайлович», матірю записана [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] з 1953 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилось четверо дітей - син [PERSON] та дочки [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Так як батьки проживали у незареєстрованому шлюбі, то дітей зареєстрували на прізвище матері [PERSON], а в графі по батькові дітей відсутні відомості про батька. [PERSON] визнавав його своїм сином, а сестер дочками, разом з матірю вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займались вихованням та утриманням своїх дітей. У погосподарських книгах Червоноранківської сільської ради [PERSON] записана як голова господарства, [PERSON] її чоловік, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] записані як їх діти. 6 січня 2004 року [PERSON] помер в селі Червоний Ранок Кролевецького району. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить право приватної власності на земельні ділянки відповідно до державних актів серії Р2 № 643423 та серії РЗ №725924. Він, як спадкоємець першої черги за законом, своєчасно прийняв спадщину, так як на момент смерті батька був зареєстрований та постійно проживав з ним за однією адресою, однак не може її оформити у звязку з тим, що в актовому запису про його народження відсутній запис про батьківство. Його імя та по батькові у книзі реєстрації народжень було записано у відповідності з ч. 2 ст. 55 КпШС України за прізвищем матері, а по батькові записано за вказівкою матері. Для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] йому необхідно встановити факт визнання останнім свого батьківства відносно нього, [PERSON], і даний факт він просить встановити за рішенням суду. [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою заяву із зазначених вище підстав. Заінтересована особа - Червоноранківська сільська рада Кролевецького району, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, надавши суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника сільради, проти заяви [PERSON] не заперечують (а.с.23). Заслухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 6 грудня 1966 року в селі Червоний Ранок Кролевецького району, у свідоцтві про народження його по батькові записано «Михайлович», матірю записана [PERSON] (а.с.8). У записі акта про народження №36 матірю [PERSON], [INFO], записано [PERSON], прізвище, імя та по батькові батька відсутнє (а.с.26-27). З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що батьки заявника [PERSON] та [PERSON] з 1953 року спільно проживали однією сімєю в будинку в селі Червоний Ранок Кролевецького району, працювали в колгоспі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вони мали дітей, яких любили та про яких разом піклувались, виховували їх та утримували. [PERSON] завжди визнавав [PERSON] своїм сином. За даними погосподарських книг по Червоноранківській сільській раді [PERSON] записана як голова сімї, [PERSON] її чоловік, а [PERSON], [INFO], записаний як їх син (а.с.13-15). 1 лютого 2000 року померла мати заявника [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки виконавчого комітету Червоноранківської сільської ради №52 від 19.02.2016 року до дня смерті вона була зареєстрована та проживала в [INFO], на день смерті проживала разом з співмешканцем [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.12). 6 січня 2004 року в селі Червоний Ранок Кролевецького району помер [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Червоноранківської сільської ради №51 від 19.02.2016 року до дня смерті він був зареєстрований та проживав в [INFO], на день смерті разом з ним за однією адресою був зареєстрований його син [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Червоноранківської сільської ради не посвідчувався (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входять земельні ділянки площею 1,968 га та 1,588 га, які розташовані на території Червоноранківської сільської ради і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державними актами на право приватної власності на землю серії Р2 №643423 та серії Р3 №725924, виданими 12 вересня 2002 року на підставі розпорядження голови Кролевецької РДА від 09.09.2002 року №400 на імя [PERSON] (а.с.16, 17). Для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] заявнику необхідно встановити за рішенням суду той факт, що [PERSON] визнавав його, [PERSON], своїм сином. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до частини 3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України, яка була чинною на час дії КпШС, згідно зі ст.53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до ст.273 ЦПК Української РСР в порядку окремого провадження встановлюється факт визнання батьківства в випадку смерті особи, батьківство якої встановлюється. Встановлення факту визнання батьківства можливе при умовах, передбачених законом, якщо дитина народилась до введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сімю, тобто до 1 жовтня 1968 року. Згідно зі ст.3 Закону РСР від 27 червня 1968 року Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сімю у відношенні дітей, народжених до введення в дію Основ, суд вправі встановити факт визнання батьківства у випадку смерті особи, на утриманні якого знаходилась дитина і яка визнавала себе батьком дитини. Судом встановлено, що [PERSON] спільно проживав з матірю заявника [PERSON], спільно вели господарство, спільно виховували та утримували дітей, за життя [PERSON] називав [PERSON] сином, піклувався та утримував його, а тому є всі підстави вважати, що він визнавав себе його батьком. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту визнання батьківства [PERSON] щодо [PERSON] має для заявника юридичні наслідки, а саме: надасть йому можливість оформити свої спадкові права; цей факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді; і дані, які його спростовують відсутні; позасудовим шляхом встановити даний факт заявник не має можливості, а тому його необхідно встановити за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 53, 55 КпШС України,

Outcome: approved