Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобовязання [PERSON] знести металеву огорожу, яка розташована на земельній ділянці в м. Мукачево, вул. Гастелло, 17. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з свідоцтвом про право власності від 05.02.2014 року серії САК № 939601 він є власником земельної ділянки площею 0,0852 га, але в повній мірі не може нею користуватися, так як відповідач самовільно захопив її частину, перегородивши металевою огорожею. У звязку з цим змушений звернутися до суду із вищезазначеним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, при цьому пояснили, що заявляли позов виключно щодо вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, оскільки вважають його безпідставним та необґрунтованим. Додатково [PERSON] пояснив, що земельну ділянку [PERSON] не захоплював, а обгородив як він вважає, свою земельну ділянку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Згідно з ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав та предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Крім того, підставами позову є фактичні обставини, що мають місце і наведені у заяві, а предметом доказування під час судового розгляду є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення, а зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на зазначене можливим є застосування цивільно-правових способів захисту, передбачених ст.ст. 16, 391 ЦК України, відповідно до яких власник управі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення і дає можливість захистити порушене право. Відповідачем за негаторним позовом є лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю, а підставою мають слугувати посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт обєктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Судом встановлено, що відповідно до рішення Мукачівської міської ради № 1007 від 26.12.2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0852 га [PERSON] на вул. Гастело, 17 для ведення індвивідуального садівництва, кадастровий номер 2110400000:01:016:0801. Також згідно з свідоцтва про право власності від 05.02.2014 року серії САК № 939601, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0852 га на вул. Гастелло, 17 в м.Мукачево, кадастровий номер 2110400000:01:016:0801. Одночасно також встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Мукачівського міської ради № 140 від 17.07.1991 року [PERSON] було надано земельну ділянку площею 600,00 кв.м. на вул. Каменського, 164 в м. Мукачево для будівництва житлового будинку. В подальшому відповідно до рішення Мукачівської міської ради № 209 від 26.05.2011 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку орієнтовною площею 600,00 кв.м. на вул. Каменського, 164 в м. Мукачево. Таким чином встановлено та не заперечується сторонами, що земельна ділянка на вул. Гастелло, 17 в м. Мукачево на праві приватної власності належить [PERSON] В свою чергу користувачем земельної ділянки на вул. Каменського, 164 в м. Мукачево є [PERSON] Заначені земельну ділянки є суміжними. Відповідно ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобовязані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Безпосередньо в судовому засіданні відповідач [PERSON] вказав, що металева огорожа, яка по суті є предметом спору, була встановлена саме ним, оскільки він вважає, що відгородив виключно належну йому земельну ділянку. За змістом ч. 1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У звязку з цим судом встановлено, що відповідно до акту винесення а натуру земельної ділянки від 27.09.2016 року, який було виконано на замовлення позивача [PERSON], ДП «Закарпатгеодезцентр» було перенесено в натуру точки земельної ділянки за адресою м. Мукачево, вул. Гастелло, 17, кадастровий номер земельної ділянки № 2110400000:01:016:0801. В результаті проведеної перевірки було встановлено, що частина земельної ділянки перегороджена металевою огорожею. Площа захоплення становить 0,00129 га. Як ствердив в судовому засіданні опитаний в якості спеціаліста представник ДП «Закарпатгеодезцентр» [PERSON], що ним згідно з кадастрового номеру земельної ділянки за адресою м. Мукачево, вул. Гастелло, 17 були перенесені її межі в натурі. При цьому пояснив, що відображені на плані контури земельної ділянки та площа захоплення є абсолютно точними. При цьому на спростування зазначених обставин сторона відповідача не представила жодних доказів, як і жодних доказів на підтвердження своєї позиції. За змістом ч. 1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Так відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Таким чином у суду немає підстав ставити під сумнів визначені ДП «Закарпатгеодезцентр» межі земельної ділянки позивача, оскільки така належить йому на праві приватної власності і таке жодним чином не оспорене, земельній ділянці [PERSON] присвоєно кадастровий номер, що однозначно свідчить про те, що така має чітко визначені межі. Заперечуючи проти позову, сторона відповідача також вказувала на те, що у позивача підсутні правові підстави для звернення до суду з такими вимогами. Разом з тим така позиція сторонни відповідача спростовуєтьсмя наступним. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК). До того ж у п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року розяснено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході судового розгляду підтвердився факт порушення прав позивача, який позбавлений права вільного користування належною йому на праві власності земельною ділянкою, а тому такі перешкоди мають бути усунуті шляхом зобовязання [PERSON] знести металеву огорожу, яка розташована на земельній ділянці в м. Мукачево, вул. Гастелло, 17. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved