Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Івано-Франківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» про визнання права власності на реалізоване рухоме майно - земельну ділянку, загальною площею 0,0543 га, на якій знаходиться незавершене будівництво, а саме вимуруваний двоповерховий будинок із підвальними приміщеннями загальною площею 307,18 кв.м. в [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що 29.12.2012року торгівельною організацією Івано-Франківська філія ТОВ «Укрспецторг Групп» проводилася реалізація земельної ділянки загальною площею 0,0543 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій знаходиться незавершене будівництво, а саме вимуруваний двоповерховий будинок із підвальними приміщеннями загальною площею 307,18 кв.м. в [ADDRESS]. На прилюдних торгах, які проводилися по виконанню виконавчого провадження №30350111 із примусового виконання виконавчого листа №2-3956/2011року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 764381,36 грн. позивач став переможцем аукціону, запропонувавши 191452 грн. за реалізоване майно. Однак в подальшому він отримав відповідь із ДВС про неможливість надання акту державного виконавця та звільнення майна з-під арешту. Ухвалою суду від 26 лютого 2014 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів залучено публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк». У справі з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Івано-Франківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета цього спору на стороні позивача - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», про визнання прилюдних торгів недійсними, застосування реституції, взяла участь [PERSON]. Представники відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Івано-Франківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» у судове засідання не з'явилися, хоча неодноразово повідомлятися про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи участь у справі третьої особи із самостійним вимогами, відповідачем у яких є первісний позивач, право сторін на розумний строк розгляду справи, тобто на правову визначеність щодо спору, суд вважає, що не слід застосовувати положення ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, а слід провести розгляд справи у загальному порядку, надіславши відсутнім особам копію повного рішення невідкладно після його виготовлення, забезпечивши можливість оскарження. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що позивач не може бути позбавлений права на майно, яке він придбав на торгах, оскільки жодних вимог законодавства щодо їх організації не порушено. Просив позов задовольнити. Проти задоволення позову третьої особи [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, заперечив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо обох позовів, публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», яка з'явилася у одне із судових засідань, проти задоволення первісного позову заперечила та підтримала позов третьої особи із самостійними вимогами. Суду пояснила, що банк подав заяву про повернення виконавчого листа напередодні проведення торгів, а тому їх проведення є незаконним. Представник третьої особи [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у судовому засіданні вимоги позову третьої особи підтримав з підстав, викладених у поданій ним позовній заяві, та суду пояснив, що торги є недійсними, оскільки порушено загальний порядок організації торгів, а ціна на реалізоване майно занижена, що порушує право боржника на належне забезпечення виконання нею зобов'язань. Просив позов [PERSON] задовольнити. Проти задоволення позову [PERSON] заперечив. Заслухавши пояснення представників, які з'явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази, які надані ним суду сторонами на обґрунтування вимог обох позовів та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про належну обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необґрунтованість позову [PERSON] у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 13.12.2011 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-3956/2011 від 09.12.2011 року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення із [PERSON] в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 764381грн. 36 коп. кредитної заборгованості. 12.12.2012 року укладений договір №0-066/12 між ВДВС Івано-Франківського МУЮ та ТзОВ «Укрспецторг Групп» про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна боржника - земельної ділянки площею 0,0543 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій знаходиться незавершене будівництво, а саме вимурований двоповерховий будинок з підвальними приміщеннями, загальною площею 307,18 кв.м. в [ADDRESS], з стартовою ціною 191452 грн. Реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.99 № 42/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.07.99 за № 480/3773 (із змінами), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 за № 745/4038 (із змінами), Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України від 13.03.95 № 37, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.03.95 за № 79/615 (із змінами). Проведення прилюдних торгів були призначені на 29.12.2012 року на 11 год., про що орган ВДВС було належним чином повідомлено листом, а також розміщено оголошення в мережі «Інтернет» та в періодичному виданні - газеті «Янус». Відповідно до протоколу №09-0066/12 від 29.12.2012 року прилюдні торги відбулись та переможцем аукціону визнаний [PERSON], який відповідно до п. 5.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 04.01.2013 року перерахував на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби зазначену в затвердженому протоколі прилюдних торгів суму грошових коштів за придбане на прилюдних торгах майно, що підтверджується копіями квитанцій (т. 1, а.с. 40). Проте, як вбачається з листа ВДВС Івано-Франківського МУЮ, який отриманий ТзОВ «Укрторгспецторг Групп» 29.12.2012 року об 11 год. 37 хв., виконавча служба просила припинити реалізацію торгів арештованого майна внаслідок клопотання ПАТ «Брокбізнесбанк» про повернення без виконання виконавчого листа (т. 1, а.с. 41). Відповідно до пункту 2.3 Договору № 09-0066/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 03.10.2012р. відділ державної виконавчої служби зобов'язаний своєчасно, у строк не більше двох днів, але не пізніше дати проведення прилюдних торгів попереджати організатора прилюдних торгів про виконання рішення боржником або про виникнення обставин передбачених ст. 35-38, 49 ЗУ «Про виконавче провадження» і вирішувати питання подальшого розпорядження майном, переданим на реалізацію (т. 1, а.с.28). Оскільки ВДВС Івано-Франківського МУЮ не дотрималось вимог, визначених зазначеним договором, та надіслало листа про зупинення реалізації арештованого майна після його фактичної реалізації, суд дійшов до висновку, що [PERSON] набув право власності на реалізоване майно шляхом його купівлі. Згідно п. 7.1 Тимчасового положення прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі: відсутності покупців або наявності тільки одного покупця; якщо жоден із покупців не запропонував ціну вищу за стартову ціну лота; несплати в установлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. Таким чином, передумов вважати, що прилюдні торги не відбулись в зв'язку з надісланням після їх проведення листа ВДВС Івано-Франківського МУЮ у суду відсутні. В силу того, що придбання майна з прилюдних торгів як цілісна процедура, що включає низку дій з підготовки та проведення торгів та оформлення їх результатів, відноситься до угод купівлі-продажу, таку угоду можна визнати недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність угод. Проте, як вбачається з матеріалів справи, питання про визнання недійсними прилюдних торгів стягувач чи виконавча служба не заявляла, а тому виходячи з презумпції правомірності правочину, встановленої ст. 204 ЦК України, на час ухвалення рішення даний правочин є дійсним. Обґрунтування недійсності цього правочину, викладені у позові боржника [PERSON], не є належним, оскільки її доводи щодо порушення порядку організації проведення торгів спростовуються вищенаведеними обставинами, а також не можуть бути підставою для посягання на майнові права позивача, гарантовані законом і принципами міжнародного права. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Тобто покупець повинен мати обґрунтовані очікування щодо належного виконання органом державної виконавчої служби покладених на нього законом повноважень щодо реалізації майна. А у спірних правовідносинах зміст принципу юридичної визначеності повинен проявлятися в тому, що, уклавши угоду щодо майна з публічною особою, [PERSON] повинен був мати обґрунтовані очікування про можливість подальшого задоволення своїх потреб щодо майна боржника. Крім того, відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - також «Конвенція») кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Суд також акцентує увагу на Рішенні Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі «Stretch v. United Kingdom» («Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії») (www.echr.coe.int/echr), виходячи зі змісту пунктів 32-35 якого майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Так, як зазначено в пунктах 32-34 вищевказаного рішення Європейського суду з прав людини, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, «майно» розглядають як «існуюче майно» або активи, включаючи вимоги, стосовно яких заявник може заявити, що він має, принаймні, «законні очікування» отримання ефективної реалізації права власності. З цих підстав у задоволенні позову третьої особи [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору слід відмовити. Згідно відповіді на заяву позивача ВДВС Івано-Франківського МУЮ, встановлено, що акт про проведені прилюдні торги позивачу виданий не був з огляду на те, що від стягувача надійшла заява про повернення без виконання виконавчого листа №2-3956/2011 виданого 09.12.2011 року Івано-Франківським міським судом. Відповідно до п.п.6.1.,6.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і після затвердження начальника відповідного органу державної виконавчої служби видає покупцеві. Отже, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позивачем у справі були дотримані всі умови, встановлені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна щодо придбання об'єкту на прилюдних торгах, в той час як відповідачем, без достатніх на те правових підстав не був виданий відповідний акт, який в силу п. 6.4. Тимчасового положення є підставою для отримання переможцем торгів відповідного свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, з метою належного оформлення та набуття у встановленому порядку покупцем права власності на придбане майно. Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Так, ст. 620 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнання за позивачем права власності на реалізоване нерухоме майно - земельної ділянки загальною площею 0,0543 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій знаходиться незавершене будівництво, а саме вимурований двохповерховий будинок з підвальними приміщеннями площею 307,18 кв.м в [ADDRESS]. Оскільки решта позовних вимог є похідними від зазначеної та стосуються порядку реалізації позивачем права власності на майно, суд також дійшов висновку про їх задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ч. 2 ст. 15, ст.ст. 16, 204, 620, 656 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35-38, 49 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved