Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. В позовній заяві зазначено, що малолітній син позивача [PERSON], [INFO], проживає окремо від нього, разом з матірю [PERSON] та її батьками [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS], які чинять всілякі перешкоди участі позивача у вихованні сина, не дають можливості зустрічатись, спілкуватись, займатись розвитком дитини, мотивуючи це тим, що відповідач вийшла заміж та проживає з іншим чоловіком. Сторони в шлюбі не перебували, в кінці 2012 року після розірвання стосунків з відповідачем позивач мав можливість зустрічатись з сином один раз на тиждень в неділю. Крім того дитина мала можливість спілкуватись зі своєю бабусею матірю позивача та тіткою сестрою позивача, з якими у хлопчика були теплі, родинні відносини. [PERSON] є членом правління Спілки ветеранів війни в Афганістані, офіс якої знаходиться в м. Вінниці в будинку, в якому проживає [PERSON] з сином, тому позивач раніше постійно брав сина з собою на різні заходи, які проводила спілка, для того щоб прищепити дитині патріотичні почуття, виховати в дусі поваги та любові до своєї родини, народу, Батьківщини. Проте в червні 2013 року [PERSON] перестала давати можливість позивачу спілкуватись з дитиною та чинити перешкоди з метою припинити його побачення з сином, не допустити батька до участі у вихованні дитини. Всі намагання [PERSON] вирішити цю проблему призводять лише до конфліктів з відповідачем та її батьками, які чинять перешкоди його зустрічам з сином. 01.08.2013 року позивач змушений був звернутися за допомогою до служби у справах дітей Вінницької міської ради з проханням визначити спосіб його участі у вихованні сина, встановити конкретні дні зустрічей з ним, зобовязати [PERSON] інформувати про стан здоровя дитини. Протягом двох місяців відповідач ігнорувала запрошення на співбесіди з спеціалістами служби у справах дітей, не зявилась вона і на два засідання комісії з питань захисту прав дитини. Лише після виїзду працівників служби за місцем проживання батьків [PERSON] вона зявилась на засідання третьої комісії та обіцяла в подальшому не чинити перешкод участі позивача у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.10.2013 року №223 «Про визначення порядку участі у вихованні малолітніх дітей» [PERSON] встановили дні та години зустрічей з сином, а саме: середа з 16 год. до 20 год.; пятниця з 16 год. до 20 год.; неділя з 16 год. до 20 год. Також зобовязали обох батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму харчування, стану здоровя, інтересів дитини. Після зазначеного рішення [PERSON] через свою матір надала [PERSON] можливість зустрітись з дитиною лише три рази. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав частково. Згідно з його поясненнями відповідач погоджується надати можливість забирати сина додому до позивача, гуляти з ним без її присутності в середу з 16 год. до 20 год., пятницю з 16 год. до 20 год., неділю з 12 год. до 20 год. Що стосується позовної вимоги надати [PERSON] можливість один раз в літньо-осінній період і один раз в зимовий період оздоровлювати сина [PERSON] в санаторно-курортних та оздоровчих закладах на строк дії путівки або не менше, ніж на 21 день, не враховуючи часу на проїзд, без присутності матері, то відповідач заперечила проти її задоволення. Представник відповідача обґрунтовує це заперечення тим, що малолітній син часто хворіє та потребує догляду, який батько не зможе йому забезпечити за тривалої відсутності матері. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача служби у справах дітей Вінницької міської ради просила позов задовольнити і підтримала висновок про доцільність визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з цим висновком орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити такий спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] : середа з 16 год. до 20 год.; пятниця з 16 год. до 20 год.; неділя з 16 год. до 20 год.; оздоровлення дитини з батьком один раз протягом року; рекомендувати матері дитини повідомляти батька про зміну місця проживання дитини. Крім цього згідно з висновком рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням стану здоровя та інтересів дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з свідоцтвом про народження серії I-АМ №270234 від 18.02.2014 р. батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON]. Малолітній син позивача [PERSON], [INFO], проживає окремо від нього, разом з матірю [PERSON] та її нинішнім чоловіком [PERSON] і малолітньою дитиною, якій не виповнилось року, за адресою : м. Вінниця, вул. Першотравнева, 86. Відповідач чинить перешкоди щодо участі позивача у вихованні сина, не дає можливості зустрічатись, спілкуватись, займатись розвитком сина [PERSON]. Сторони в шлюбі не перебували, в кінці 2012 року після розірвання відносин в з відповідачем позивач мав можливість зустрічатись з сином один раз на тиждень в неділю. Крім того дитина мала можливість спілкуватись з бабою та тіткою позивача. [PERSON] є членом правління Спілки ветеранів війни в Афганістані, офіс якої знаходиться в м. Вінниці в будинку, де зареєстрована [PERSON] та син [PERSON], а нині мешкають батьки відповідача. До червня 2013 р. позивач постійно брав сина з собою на різні заходи, які проводила спілка з метою патріотичного виховання сина [PERSON], поваги та любові до своєї родини, народу, Батьківщини. З червня 2013 року [PERSON] відмовилась давати можливість позивачу спілкуватись з дитиною та чинить перешкоди з метою припинити його побачення з сином, не допускає батька до участі у вихованні сина. Доказами створення цих перешкод є матеріали з кримінального провадження відносно [PERSON] та матеріали цієї справи. Всі намагання [PERSON] розвязати це спірне питання в позасудовому порядку призводять до конфліктів з відповідачем, її нинішнім чоловіком та її батьками, які чинять перешкоди його зустрічам з сином. 01.08.2013 року позивач звернувся до служби у справах дітей Вінницької міської ради з проханням визначити спосіб його участі у вихованні сина, встановити конкретні дні зустрічей з ним, зобовязати [PERSON] інформувати про стан здоровя дитини. Протягом двох місяців відповідач ігнорувала запрошення на співбесіди з спеціалістами служби у справах дітей, не зявилась на два засідання комісії з питань захисту прав дитини. Лише після виїзду працівників служби за місцем проживання батьків [PERSON], вона зявилась на засідання третьої комісії та обіцяла в подальшому не чинити перешкод участі позивача у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.10.2013 року №223 «Про визначення порядку участі у вихованні малолітніх дітей» [PERSON] встановлено дні та години зустрічей з сином, а саме: середа з 16 год. до 20 год.; пятниця з 16 год. до 20 год.; неділя з 16 год. до 20 год. Також зобовязано обох батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму харчування, стану здоровя, інтересів дитини. Після рішення виконкому [PERSON] через свою матір надала [PERSON] можливість зустрітись з дитиною лише три рази. Зі слів позивача, на першій зустрічі дитина розповіла, що мати сказала нібито батько далеко, не зможе приїхати, тому його потрібно забути. До закінчення кожної зустрічі [PERSON] часто телефонувала, попереджала, що час зустрічі закінчується, син нервував, плакав, просив ще побути з батьком. Такі дії матері вкрай негативно вплинули на дитину, спричинили їй душевну біль і страждання. Згодом [PERSON] перестала давати дитину батьку, на телефонні дзвінки в дні зустрічей не відповідає. З позивачем спілкувалась її мати, яка повідомляла, що [PERSON] з сином поїхали в м. Київ на невизначений термін, а потім повідомила, що відповідач вийшла заміж і у неї тепер інші плани. З того часу дитину позивачу жодного разу не дали, по телефону йому повідомляли, що [PERSON] з сином вдома не має або вони не бажають розмовляти. В звязку з не виконанням відповідачем рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.10.2013 року №223 «Про визначення порядку участі у вихованні малолітніх дітей» позивач звернувся до відділу міліції у справах неповнолітніх. Працівник цієї служи неодноразово намагався поспілкуватись з [PERSON] та зясувати причини невиконання рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради. Але відповідач повідомила про те, що вона не має наміру виконувати рішення виконавчого комітету. Позивач знову звернувся з заявою до [PERSON] у справах дітей Вінницької міської ради з проханням провести розяснювальну роботу з [PERSON] про положення законодавства про участь батька у вихованні малолітнього сина. 14.04.2014 року [PERSON] надійшла відповідь за №Д-31/1748/34-01-9 від 13.02.2014 року про те, що працівники [PERSON] у справах дітей Вінницької міської ради за його письмовим зверненням виходили за місцем реєстрації [PERSON], проте їх не впустили у підїзд, батько відповідача повідомив по телефону, що вдома їх немає та взагалі за цією адресою відповідач з дитиною більше не проживають, повідомити нове місце проживання відмовився. Такими діями [PERSON] та її батьки порушують права позивача та малолітньої дитини. Виконавчий комітет Вінницької міської ради на ухвалу суду надав висновок від 14.05.2014 р. за №01-00-011-1982д про доцільність визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з цим висновком орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити такий спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON]: середа з 16 год. до 20 год.; пятниця з 16 год. до 20 год.; неділя з 16 год. до 20 год.; оздоровлення дитини з батьком один раз протягом року; рекомендувати матері дитини повідомляти батька про зміну місця проживання дитини. Проте з урахуванням фактичних обставин справи суд не обмежується способами участі батька у спілкуванні і вихованні дитини, запропонованими органом опіки і піклування, а вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідач створила нову сімю, в якій народилась дитина, якій не виповнилось і року. [PERSON] зайнята доглядом за меншою дитиною. Син [PERSON] часто хворіє, що доведено медичними документами, а тому є потреба в його оздоровленні і санаторному лікуванні, яке може забезпечити батько [PERSON] Хлопчику виповнилось 6 років і він може перебувати з батьком в санаторно-курортних закладах на строк дії путівки. На переконання суду, запропонований представником відповідача спосіб оздоровлення дитини лише з матірю [PERSON] за кошти батька [PERSON], не має перспективи, тому що [PERSON] не зможе на цей період (не менше 21 дня) залишити на своїх родичів меншу дитину, і позивач не погоджується оплачувати перебування відповідача в санаторії. І навпаки перебування сина з батьком на оздоровленні є одним із способів спілкування та відповідає їх інтересам. Справа розглядається судом не вперше. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2014 року позов [PERSON] було задоволено. Проте відповідач не погодилась з вищевказаним рішенням та подала заяву про його перегляд. При повторному розгляді справи, враховуючи позицію представника відповідача про часткове визнання позову, суд оголошував перерву для перевірки дійсності та добросовісності намірів відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином, проте ні в дні побачень з сином, визначені в позовних вимогах : середа, пятниця, неділя, ні в день народження сина 26.10.2015 р. спроби [PERSON] побачити сина і вручити йому подарунки виявились невдалими і закінчились черговим конфліктом з [PERSON] та викликом міліції. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно зі ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Положеннями п.1 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved