Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на дитину, що визначений за рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Уманським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини до її повноліття в твердій грошовій сумі 516,00 грн. щомісячно і кошти на утримання дружини у розмірі ? частини всіх видів його доходів. Позивач в позові вказує, що Відділ державної виконавчої служби стягує з позивача кошти по середньомісячній заробітній платі по місту, що, на його думку, не відповідає нормам чинного Сімейного кодексу України. Позивач в позові також вказує, що згідно довідки Управління соціального захисту населення надає допомогу на утримання дитини в розмірі 1690,30 грн., що більше ніж прожитковий мінімум, що є достатнім грошовим надходженням безбідного проживання. Одночасно позивач зазначив, що взагалі ніякого доходу не має, проживає з батьком та не може сплачувати аліменти у відповідних розмірах. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов. Позивач також пояснив, що офіційно на теперішній час він не працевлаштований, однак, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Вона також вказала, що дитина є інвалідом та потребує постійного догляду та лікування. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, вважаючи, що для зміни розміру аліментів не має підстав, оскільки з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів з позивача в останнього не змінилися істотно обставини, пов'язані з його матеріальним чи сімейним станом, станом здоров'я, тощо. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.07.2014 року в цивільній справі №\~705/3383/14-ц, 2/705/1166/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та утримання на дружину, з якою проживає дитина-інвалід стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 516,00 гривень, щомісячно, починаючи з 04 червня 2014\~ року і до досягнення дитиною повноліття. Також вказаним рішенням суду зі [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку), на які відповідно до закону може бути звернуто стягнення, щомісячно, протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом - сином [PERSON], [INFO], та опікування ним. Згідно листа завідуючого поліклінічного відділення Уманської дитячої міської лікарні від 02.12.2015 року [PERSON], [INFO], наглядається в закладі з дня народження. Дитина інвалід дитинства, підгрупа А. Діагноз дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, симптоматична епілепсія. Дитина потребує постійного, довготривалого курсу протисудомних препаратів та систематичних курсів лікування в центрах реабілітації. Дитина себе не обслуговує, потребує постійної сторонньої допомоги. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлений з 1 січня 2015 року 1032,00 гривні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень Сімейного кодексу України. Тобто, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає до задоволення. Тобто, суд враховує, що батьки в рівній мірі зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, як і відсутні відомості про наявність у позивача інших утриманців та/або соціальних зобов'язань, які впливають на його матеріальне положення, процесуальним правом надати докази, які мали підтвердити наявність, передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду не скористався, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню повністю.

Outcome: dismissed