Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15 січня 2014 року він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого, він передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 37 500,00 гривень, з умовою повернення до 15 березня 2014 року. В порушення укладеного договору позики відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань, своєчасно борг не повернув. Такі обставини змусили його звернутись до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в сумі 37 500,00 гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 745,20 гривень та судовий збір в розмірі 385,00 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідність до ст.509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 цього ж Кодексу - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідність до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором, або законом. Судом встановлено, що між сторонами 15 січня 2014 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 37 500,00 гривень, які він зобов'язався повернути до 15 березня 2014 року. Докази про сплату [PERSON] на користь [PERSON] будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час постановлення рішення в матеріалах справи відсутні. Розмір 3% річних за час прострочення з 15 січня 2014 року по 20 листопада 2014 року (день звернення до суду) - складає 37 500,00 х 3% х 309 дн./365дн. = 952,39 грн. Аналізуючи вищевикладене сума заборгованості відповідача перед позивачем складає: 37 500,00 грн. (основний борг) + 952,39 грн. (3% річних) = 38 452,39 грн. Враховуючи, що суд розглядає справи в межах позовних вимог, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості у розмірі 37 500,00 гривень, та 3% річних у розмірі 745,20 гривень - підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 387,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved