Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, неодноразово уточнюючи який просить суд визнати конструкцію розміром 5,3х3,28х3 м (згідно техпаспорта) виготовлену ним - [PERSON]. з його матеріалів і по «Договору про виготовлення» - його річчю. Позов, поданий в редакції від 04.06.2018 року обґрунтовано тим, що 12.09.1996 року позивач збудував гараж розташований за адресою [ADDRESS] площею 17,03 кв.м. +0,5 кв.м. прилеглої площині до гаражу, що дорівнює 17,53 кв.м.. 27.03.1995 року позивачем укладено договір з комунальним підприємством ЖЕУ-70 щодо оплати за оренду гаражу, який автоматично пролонгувався при згоді сторін. 14.09.2010 року було укладено такий же договір з КП ЖКС «Хмельницький». Позивач вказує, що всі ці роки користувався не чужим приміщенням, тому що ні до якої квартири гараж не відноситься, не існує ніякого рішення ЖКС про закріплення гаражу за якоюсь квартирою, не належить і гараж до власності ЖКС і не знаходиться у нього на балансі. [PERSON] наголошує, що сам збудував це приміщення, яке після завершення будівництва згідно статті 331 ЦК стало його власністю, як річ яка виготовлена з його особистих матеріалів, зусиллями позивача,за його кошти, найнявши будівельну організацію, з власних матеріалів. 21.04.2018 року був виготовлений технічний паспорт з відміткою про проведене технічне обстеження, згідно якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації. Враховуючи вищевикладене позивач вважає що в його випадку на підставі с.331 ЦК України його право власності наступає одразу згідно з пунктами цієї статті, а саме відповідно до п. 1 де вказується, що право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила річ з своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі, відповідно до п.2 ст.331 ЦК України - право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). В уточненій заяві від 21.02.2019 року позивач вказує, що згідно листа ДАБК № 01/16-693 від 02.03.1994 року гараж визнано саме конструкцією, яка відноситься до малих архітектурних форм, тому позивач наполягає замінити слово «гараж» на слово «конструкція». З зазначених вище підстав просить суд винести рішення яким визнати конструкцію розміром 5,3х3,28х3 м (згідно техпаспорта) виготовлену ним - [PERSON]. з його матеріалів і по «Договору про виготовлення» - його річчю. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала вказуючи, що підстав для задоволення позову не вбачається. При цьому представник ОМР звернув увагу суду, що прохальна частина позову [PERSON] у первісній редакції - визнання права власності на самочинно побудований гараж, після отримання відзиву ОМР, позивач начебто змінив предмет позову, однак позиція представника ОМР щодо позовних вимог [PERSON] не змінилася. В судовому засіданні представник виконавчого комітету ОМР зазначила, що підтримує всі доводи ОМР викладені у відгуку на позов від 17.07.2018 року, тому що незалежно від зміни прохальної частини позову, предмет позову не змінився, оскільки мета позову - право власності на приміщення гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено порушення його прав з боку представника виконавчого комітету ОМР, тобто [PERSON]. невірно визначено відповідача по справі та невірно обрано спосіб захисту порушеного права. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що житловий будинок № [ADDRESS] належить комунальній власності територіальної громади м. Одеси та відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради № 211/01-06 від 19.05.2017 року знаходить в управлінні КП ЖКС «Хмельницький». Сторонами не оспорюється що до 25.07.2017 року [PERSON] був співвласником квартири [ADDRESS] Відповідно до позовної заяви поданої в первісній редакції від 04.06.2018 року, [PERSON] вважав що набув право власності на гараж [ADDRESS] за правилами статті 331 ЦК України, оскільки ще у 1995 -1996 роках за власні кошти побудував цей гараж, що підтверджується наданими до суду документами. В якості доказів на підтвердження позовних вимог, [PERSON] суду надано наступні документи: технічний паспорт на гараж площею 21,4 кв.м., оглядову яму площею 1,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ,виготовлений суб`єктом господарювання [PERSON] . 21 квітня 2018 року на замовлення [PERSON] , з якого вбачається що гараж та оглядова яма виготовлені у 1994 році; договір укладений 14.09.2010 року між КП ЖКС «Хмельницький» з одного боку та [PERSON] з другого боку на користування гаражем площею 17,03 розташованого за адресою [ADDRESS] »; акт обстеження гаражу площею -17,03 кв.м., комісією у складі управляючого будинком дільниця №5 Кільчик Ч.М., майстра ЧП «Світанок» Топал В.Г. , майстра ЧП «Світанок» Мороз Л.В .; акт комісії у складі КП ЖКС «Хмельницький» від 14.09.2010 року про обмір гаражу що використовується мешканцем [PERSON] , площа гаражу склала 17,03 м2; договір побутового підряду б/н від 03.10.1995 року укладений між Фонду спів дії підприємця та виборцям з одного боку та [PERSON] , згідно з яким Замовник доручає а Підрядчик зобов`язується виконати роботу по будівництву гаражу; Акт № 912 від 12.09.1996 року про виконання робіт за договором побутового підряду № 1212 від 03.10.1995 року на будівництво гаражу з якого вбачається що об`єкт - гараж на прибудинкової території за адресою: [ADDRESS], підрядник - ФСПІ , Замовник - [PERSON]., роботи проводилися за узгодженням та дозволом ЖЄУ -70, роботи проводилися на протязі 1995-1996 років у відповідності з державними будівельними нормами; Договір побутового підряду від 03 жовтня 1995 року, укладений з одного боку між Фондом спів дії підприємцям та виборцям,що в подальшому Іменується підрядник та [PERSON] , з іншої сторони як «Замовником» , згідно з яким [PERSON] уклали Договір про таке, в саме що «Замовник» доручає , а «Підрядник» зобов`язується виконати за свій ризик роботу по будівництву гаражу, відповідно до пункту 3.1. Договору строк початку робіт встановлюється 15 жовтня 1995 року, а кінцевий термін виконання - 10.09.1996 року ( п.4.2 Договору). У заяві про уточнення позовних вимог від 21. 02.2019 року позивач вказує, що просить щоб замість визнання за ним права власності на гараж, на підставі наданих документів і

Outcome: dismissed