Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на свою корить\~21 000 доларів США та 2 000 Євро. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до усного договору позики від 07 червня 2014 року [PERSON] отримав від нього в позику 21 000 доларів США та 2 000 Євро. Грошові кошти, відповідач зобов`язався повернути до 07 червня 2015 року, а у разі несвоєчасного повернення з відсотками в 100 доларів США у місяць, але не пізніше 07 червня 2016 року, про що свідчить розписка. На час звернення до суду, відповідач грошові кошти не повернув, термін повернення позики минув. Позивач та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові, просять їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечив отримання коштів від позивача в розмірі зазначеному у позові, при цьому, підтвердив отримання коштів від [PERSON] в розмірі 176 000 грн. та 2 000\~Євро. Крім того, вказав, що договору позики, чи будь-яких інших договорів або правочинів він з позивачем не\~укладав, кошти від нього не отримував, долучена розписка ним не була написана, що вона підписана невідомою особою, оскільки підпис проставлений на ній не відповідає його підпису відображеному в паспорті громадянина України, що видно неозброєним оком. Також відповідач вказує на те, що вказана розписка фактично є письмовим договором позики, форма написання якого не відповідає нормам матеріального права, а сума що підлягає сплаті не зазначена станом на яку дату по курсу до гривні. Заслухавши сторін, дослідивши\~матеріали\~справи\~і\~наявні\~у них докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до усного договору позики від 07 червня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 176 000 гривень, що на той час було еквівалентно 21 000 доларів США та 2 000 Євро, які відповідач зобов`язався повернути до 07 червня 2015 року. На підтвердження обставин повідомлених позивачем, судом в якості свідка допитано [PERSON] , який підтвердив факт передачі коштів 07 червня 2014 року в сумі зазначеній у позові та розписці виданій [PERSON] для позивача. Разом з тим, в якості свідка, допитано [PERSON] , який підтвердив отримання коштів від [PERSON] \~в розмірі 176 000 грн. та 2 000 Євро та наголосив, що 176 000 грн. станом на 2014 рік згідно курсу відповідало 21 000 доларів США, однак він кошти отримував в національній валюті та відразу конвертував до курсу іноземної валюти (США), на підтвердження чого, останнім надано для позивача рукописний розрахунок заборгованості станом на 07 червня 2015 рік на загальну суму 21 000 доларів США та 2 000 євро, при цьому, кошти отримані відповідачем у позивача в розмірі 176 000 грн. замість 21 000 доларів США, що додатково відображено у розписці від 23.06.2019 року. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір\~позики є укладеним з моменту передання грошей або\~інших речей, визначених\~родовими\~ознаками. Згідно ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а при відсутності таких умов та вимог\~ - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно з статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова\~від\~зобов`язання не допускається. За приписами ст. 1050 ЦК України, якщо\~позичальник\~своєчасно не повернув суму\~ позики, він\~зобов`язаний\~сплатити\~грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач порушив умови взятого на себе зобов`язання та не повернув кошти у строк визначений сторонами. Встановивши невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі\~176 000 гривень та 2 000 Євро. Згідно висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше непередбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Враховуючи обставини та докази у їх сукупності, в судовому порядку у разі порушення зобов`язань взятих на себе стороною, підлягає стягненню сума позики у тій валюті, яка була передана позикодавцем для позичальника. За обствавин, що [PERSON] було передано суму в розмірі 176 000 грн., а не 21000 доларів США, тому стягненню підлягає 176 000 гривень та 2 000 Євро. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець\~має право на одержання\~від\~позичальника\~процентів\~від\~суми\~позики, якщо\~інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання\~процентів\~встановлюються договором. Якщо договором не встановлений\~розмір\~процентів, їх\~розмір\~визначається на рівні\~облікової ставки Національного банку України.\~ Частиною другою ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний\~сплатити суму боргу з урахуванням\~встановленого\~індексу\~інфляції за весь час прострочення, а також три проценти\~річних\~від\~простроченої\~суми, якщо\~інший\~розмір\~процентів не встановлений договором або законом. Так, як позивачем вимоги про стягнення\~боргу з\~урахуванням\~встановленого\~індексу\~інфляції за\~весь час\~прострочення та трьох процентів річних з врахуванням розміру\~процентів згідно облікової ставки НБУ не заявлено, тому в цій частині під час ухвалення рішення суд питання не вирішує. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір у сумі 1 917 грн. 61 коп., що підтверджується квитанцією. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково в розмірі 2 000 Євро,\~що еквівалентно\~станом на\~18.06.2020\~року згідно\~курсу НБУ\~ 60\~136\~грн.\~00\~коп.\~(2\~000\~євро х\~30,068\~грн.\~=\~60\~136,00\~грн.) та в розмірі 176 000 грн. 00 коп., що разом становить 236\~136 грн. 00 коп. (60\~136 грн. 00 коп. + 176\~000 грн. 00 коп. = 236\~136 грн. 00 коп.), а тому 1 % від задоволеної частини позовних вимог становить 2 361 грн. 36 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 917 грн. 61 коп. судового збору та в прибуток держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 443 грн. 75 коп. (2 361 грн. 36 коп. 1\~917 грн. 61 коп. = 443 грн. 75 коп.). Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було визначено ціну позову в розмірі 609\~689,00 грн. та сплачено судовий збір лише в розмірі 1\~917 грн. 61 коп. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.07.2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 4\~179,28 грн. до вирішення справи по суті. Таким чином, з позивача в прибуток держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 735 грн. 53 коп. (4\~179 грн. 28 коп. 443 грн. 75 коп. = 3\~735 грн. 53 коп.).

Outcome: approved