Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 18 травня 2020 року приблизно о 18 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Primera», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись у м.Одесі по вул.Космонавтів, 34, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення (далі - ДТП) з автомобілем «Nissan Leaf», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по сусідній смузі в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП позивачу, власнику автомобіля «Nissan Leaf» завдана матеріальна шкода розмір якої встановлено звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ згідно якого: вартість відновлювального ремонту автомобіля - 33 257,01 грн.; вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ - 23 938,21 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 23 938,21 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн. та розподілити судові витрати в розмірі 5 851,30 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишено без руху. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року цивільну справу за позовом прийнято до провадження, та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та матеріали справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надали. Також позивачу було направлено лист повідомлення про застосування судом правил організації ефективного цивільного судочинства, затвердженими рішеннями Ради суддів України №71 від 26.10.2018 р., №14 від 28.02.2020 р. На дати судових засідань поштова кореспонденція направлялась відповідачу та отримувалась останнім за адресою його реєстрації. Станом на 16.11.2021 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, були отримані відповідачем, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які повернулись на адресу суду. Прибувши у судове засідання відповідач та його представник заявляли клопотання про відкладення розгляду справи. Не з`являючись, також надавали клопотання про відкладення з різних підстав не надаючи доказів поважності причин не прибуття. Причини неявки в останне судове засідання відповідач та його представник суду не повідомили, жодних клопотань до суду не заявили. У зв`язку з черговою неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, заявою представника позивача про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням правил організації ефективного цивільного судочинства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2020 року, 18.05.2020 р. приблизно о 18 годині 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Primera», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись у м.Одесі по вул.Космонавтів, 34, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Leaf», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по сусідній смузі в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 18.05.2020 року та провина в ньому [PERSON] підтверджуються постановою суду від 18.06.2020 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Статтею 23 ЦК України передбачено що, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Звертаючись з позовом до суду та обґрунтовуючи розмір майнової шкоди позивач посилається на те, що відповідальність відповідача не була застрахована, він звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування. На замовлення МТСБУ був виконаний звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (далі - Звіт). У виплаті страхового відшкодування МТСБУ відмовило листом від 29.07.2020 р. Згідно Звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 33 257,01 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ складає 23 938,21 грн. Отже, з огляду на вимоги ч.1 ст.1166 ЦК України, загальний розмір шкоди, завданої майну позивача становить 33 257,01 грн. Належних та допустимих доказів щодо спростування даної суми збитків суду не надано. При цьому суд враховує, що позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 23 938,21 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода у розмірі 23 938,21 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних та фізичних стражданнях, яких зазнала позивачка у результаті неправомірних дій відповідача. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн., позивач посилався на те, що внаслідок пошкодження автомобіля він та його родина зазнали душевні страждання, у зв`язку з порушенням привичного ритму його життя, оскільки замість виконання своєї основної роботи чи відпочинку він тривалий час був вимушений очікувати працівників ДАІ для складання відповідних документів, після чого витратив значний час на оформлення документів в МТСБУ. Душевні страждання позивача посилились після того як відповідач відмовився обговорювати питання добровільного відшкодування завданої в наслідок ДТП шкоди. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням характеру скоєного правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1000,00 грн. При вирішені питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., судового збору в розмірі 840,80 грн. суд виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду квитанцію до прибуткового касового ордеру №20/05 про сплату Адвокату Сігнаєвському А.О. згідно договору 5000 грн. На підтвердження сплати судового збору та послуг банку за цю транзакцію позивач надав суду дублікат квитанції про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. Наданими позивачем документами встановлено, що за договором про надання правової допомоги позивач сплатив адвокату гонорар в сумі 5000,00 грн. А також судовий збір в розмірі 840,80 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved