Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який також є законним представником неповнолітнього [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Мотивував позов тим, що він та відповідачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] (Стрілецькій) в м.Вінниці по 1/3 частці, проте він не може користуватись квартирою і жодного разу не був в квартирі після набуття її частки у власність, оскільки відповідачі чинять перешкоди і не дають ключі від вхідних дверей. Відповідно до ст.ст. 358, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України просив зобов`язати [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкоди в користуванні [PERSON] 1/3 часткою квартири [ADDRESS] (Стрілецькій) в м. Вінниці. Встановити порядок користування квартирою та виділити [PERSON] кімнату 1-6 площею 11,7 кв.м., відповідачам [PERSON], [PERSON] кімнату 1-5 площею 17,5 кв.м., кімнату 1-8 площею 7,9 кв.м. Коридор 1-1 площею 6,0 кв.м., комору 1-2 площею 0,9 кв.м., кухню 1-3 площею 7,5 кв.м., вбудовані шафи 1-4 площею 0,2 кв.м. та 1-7 площею 0,6 кв.м, туалет 1-9 площею 1,1 кв.м. та ванну кімнату 1-10 площею 2,5 кв.м. залишити в загальному користуванні. Оскільки неправомірними діями відповідача йому завдані душевні страждання відповідно до ст. 23 ЦК України просив стягнути з [PERSON] 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримали. Пояснили, що домовитись із відповідачами з приводу користування квартирою вони не можуть, а оскільки частки трьох співвласників є рівними, житлова площа квартири становить 37,1 кв.м., кожному співвласнику належить по 12,3 кв.м. житлової площі. Всі кімнати є відокремленими, тому вважають, що найбільш оптимальним варіантом встановлення порядку користування квартирою буде виділення позивачу кімнати 1-6 з лоджією, площею 11,7 кв.м., а відповідачам кімнати 1-5 з балконом площею 17,5 кв.м. та кімнати 1-8 площею 7,9 кв.м. Інші приміщення слід залишити в загальному користуванні співвласників. В звязку з тим, що відповідачі з 2011 року перешкоджали позивачу користуватись квартирою, перешкоджали в отриманні свідоцтва про право на спадщину, не давали ключі, що призводило до необхідності звернення до правоохоронних органів, [PERSON] завдана моральна шкода, яку він оцінив в 2000 грн., тому представники просили стягнути цю суму з [PERSON] на його користь. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що в квартирі проживають [PERSON], дружина [PERSON], неповнолітній син [PERSON] та малолітня дитина [PERSON], відносно якої встановлено інвалідність. Разом з тим, вони не чинять перешкоди [PERSON] в користуванні житлом і згодні, щоб позивач користувався кімнатою 1-8, площею 7,9 кв.м. В разі виділення позивачу кімнати 1-6 з лоджією будуть порушені інтереси інших співвласників і вони залишаться в нерівних умовах. Також вважає, що позивачем не доведена моральна шкода. Представник органу опіки і піклування [PERSON] з приводу вирішення спору покладалась на думку суду, але просила врахувати і захистити інтереси неповнолітніх [PERSON], [PERSON] Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матерали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2014 року позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2016 року відповідачу [PERSON] належить 1/3 частка квартири (а.с. 57). Право власності [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 52-53). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.03.2002 року неповнолітній [PERSON] є власником 1/3 частки цієї квартири. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с. 54-56) дана квартира має 58 кв.м. загальної площі, складається з трьох кімнат житловою площею 37,1 кв.м.: кімната 1-5 з балконом площею 17,5 кв.м., кімната 1-6 з лоджією площею 11,7 кв.м., кімната 1-8 площею 7,9 кв.м., кухня 1-3 площею 7,5 кв.м., ванна кімната 1-10 площею 2,5 кв.м., вбиральня 1-9 площею 1,1 кв.м., коридор 1-1 площею 6,0 кв.м., вбудовані шафи площами 0,6 кв.м., 0,9 кв.м., 0,2 кв.м. Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» від 23.07.2106 року в квартирі зареєстровані і проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією посвідчення та наданими медичними висновками. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками зі їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, оскільки частки співвласників у спірній квартирі є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на квартиру в цілому, а не на певну її частину. Враховуючи норми Закону і те, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу користування квартирою, а також враховуючи житлову площу кімнат, їх роздільність і розташування, суд вважає необхідним встановити порядок користування спірною квартирою і виділити [PERSON] кімнату 1-6 з лоджією житловою площею 11,7 кв.м., що навіть менше розміру його частки у праві спільної власності (37,1?3=12,3), а відповідачам [PERSON], [PERSON] в спільне користування кімнату 1-5 з балконом площею 17,5 кв.м. та кімнату 1-8 площею 7,9 кв.м. Приміщення кухні 1-3 площею 7,5 кв.м., ванної кімнати 1-10 площею 2,5 кв.м., вбиральні 1-9 площею 1,1 кв.м., коридору 1-1 площею 6,0 кв.м., вбудованих шаф площами 0,6 кв.м., 0,9 кв.м., 0,2 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників. Доводи представника відповідача про те, що при такому порядку користування будуть порушені права [PERSON] і неповнолітнього [PERSON], є безпідставними, оскільки житлові кімнати, що виділяються їм в спільне користування, відповідають площі 25,4 кв.м. Крім того, відповідачі не звертались до суду із зустрічним позовом за захистом свого права. Позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правовідносин сторін та правові норми, що врегульовують дані правовідносини. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 58, ч. 2 ст. 59, 60 ЦПК України позивач не надав суду належних доказів наявності такої шкоди, розміру і вини відповідача в її заподіянні. Оскільки при подачі до суду позивач був звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Розмір понесених витрат підтверджується ордером на надання правової допомоги адвокатом [PERSON], договором від 27.07.2016 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON], розрахунком компенсації витрат на правову допомогу та квитанцією № 113 від 30.07.2016 року про оплату [PERSON] гонорару в сумі 1000 грн.

Outcome: approved