Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль. Зазначав, що 20.09.06 між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності, згідно якої йому було передано у власність автомобіль Фольксваген, н.з. [NUMBER]. Після видачі довіреності він передав [PERSON] грошову суму у розмірі 6 900 дол. США, про що ним була складена розписка. Йому стало відомо, що [PERSON] помер та у нього залишилася сестра по матері - [PERSON] Посилаючись на те, що насправді між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, з метою його приховання [PERSON] було видано довіреність, просив визнати довіреність, яка була видана [PERSON] 20.09.06 на його ім'я щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом - автомобілем Фольксваген, н.з. [NUMBER] недійсною ат визнати за ним право власності на зазначений автомобіль. У судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити. Відповідачка, заперечуючи проти позову вказала на те, що вона не є сестрою [PERSON], вона не є його спадкоємицею, за його життя доглядала за ним, останнім їй було подаровано частину будинку. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши позов та додані до нього документи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 20.09.06 [PERSON] було видано довіреність на ім'я [PERSON] на користування та розпорядження автомобілем Фольксваген, н.з. [NUMBER] (а.с. 8). Обґрунтовуючи позов до [PERSON], позивач вказував на те, що [PERSON] помер, а його правонаступником є [PERSON], оскільки вона є сестрою [PERSON] Разом з тим, надаючи пояснення у судовому засіданні, [PERSON] пояснила, що вона не є сестрою [PERSON], вона не є його спадкоємицею, за його життя доглядала за ним, останнім їй було подаровано частину будинку. Як установлено судом [PERSON] не є спадкоємицею [PERSON], а тому не може бути його правонаступником. Таким чином, [PERSON] не є належним відповідачем по справі. Частинами 1, 2 ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У судовому засіданні позивачу було роз'яснено, що ним подано позов до неналежного відповідача. Клопотання від позивача про заміну відповідача на належного відповідача не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи те, що позов подано до неналежного відповідача, в силу норм ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed