Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Нова Пошта обумовлену вартість вантажу у розмірі 16400,00 грн. та вартість сплаченої послуги у розмірі 151,00 грн. та 117,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2015 р. позивач у відділенні №30 оператора поштового звязку ТОВ Нова Пошта за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 7, відправив до м. Києва посилку з цінними столовими приборами вагою 3 кг 200 г з оголошеною вартістю 16400,00 грн., що підтверджується експрес-накладною №59000078617213. Зазначене поштове відправлення не було вручено адресату по невідомій позивачу причині, оскільки відсутній документ, підтверджуючий причину не вручення. Позивач зазначає, що після повернення та передання йому посилки, ним було помічено, що вона значно легше той, яка була ним відправлена. За проханням позивача, робітником відділення №30 ТОВ Нова Пошта посилка була зважена та відкрита. Вага посилки була зафіксована - 1 кг 900 г, а її вміст виявилося підміненим на дешеві столові прилади, у звязку з чим позивач відмовився від її отримання та зробив відповідну відмітку в акті приймання-передачі. Позивач вважає, що заміна вмісту посилки сталася з вини або за участю оператора звязку ТОВ Нова Пошта, який не забезпечив збереження почтового відправлення. Враховуючи зазначене позивач вважає свої майнові права порушеними та такими, що підлягають захисту у судовому порядку. Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання зявився, заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема з: договорів та інших правочинів. (ч. 2 ст. 509 ЦК України) Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Судом встановлено, що\~ \~ згідно експрес-наклапдної №59000078071152 [PERSON], передав до відділенні №30 оператора поштового звязку ТОВ Нова Пошта, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 7, вантаж для перевезення до м. Києва, вказавши наступну інформацію про предмет відправлення: кількість місць - 1шт.; фактична вага 3 кг. 200 г; оголошена вартість - 1600,00 грн.; повний опис відправлення - інше: столові прибори. При складанні товарно-транспортної накладної № 59000078071152 від 15.10.2014 р. [PERSON], передавши вантаж для перевезення, фактично погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта), розміщеного на офіційному сайті http//novaposhta.ua. Пункт 2.5. Публічного договору передбачає, що договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 Цивільного кодексу України. Згідно 3.4. Публічного договору, шляхом передачі Замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобовязується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з вини оператора звязку ТОВ Нова Пошта, зміст відправленої ним посилки було підмінено. Суд не може погодитися з твердженнями позивача щодо вини відповідача враховуючи наступне. Відповідно до п. 5.1. Публічного договору, Відправник запаковує відправлення. Згідно п. 4.3.4. Публічного договору, Замовник повинен запакувати Відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувально-розвантажувальних робіт, а також скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до його вмісту. Пунктом 7.2.12. Публічного договору визначено, що Експедитор не зобовязаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Згідно п. 2 ст. 917 ЦК України, відправник повинен пред'явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також маркований відповідно до встановлених вимог. У судовому засіданні було встановлено, що вантаж по вказаній накладній, відправник передав для перевезення у запакованому стані без надання його представнику відповідача для перевірки на цілісність та комплектність. У звязку з відмовою отримувача прийняти вантаж, він був повернутий позивачу за його письмовою заявою по товарно-транспортній накладній № 59000078617213 від 18.10.2014 р. При отриманні поверненого вантажу по товарно-транспортній накладній № 59000078617213 від 18.10.2014 р. між позивачем та представником відповідача 21.10.2014 р. було складено Акт приймання-передачі №10291081. В зазначеному Акті не зафіксовано жодних пошкоджень пакування, що свідчить про те, що даний вантаж ніхто не розкривав та виключає можливість його підміни. Вантаж повернутий позивачу в тій же упаковці, в якій він був прийнятий для перевезення. Суд не може брати до уваги твердження позивача, що вартість посилки складала, саме задекларовану оголошену вартість у розмірі 1600,00 грн., оскільки товарно-транспортна накладна №59000078071152 не містить жодних приміток, у звязку з чим при прийнятті вантажу у представників перевізника не могло виникнути жодних сумнівів у вартості прийнятого вантажу. Зважаючи на те що відправник,\~ \~ взявши на себе відповідальність за зміст інформації зазначеної в товарно-транспортній накладній №59000078071152, повідомив опис відправлення інше: столові прибори, що не дає змоги ідентифікувати вантаж, як той що відповідає вартості саме у розмірі 1600,00 грн., суд прийшов\~ \~ до висновку, що\~ \~ розмір позовних вимог не доведений\~ \~ та такий, що не грунтується на наданих\~ \~ суду доказах. Пунктом 7.2.6. та 7.2.7. Публічного договору визначено, що якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено підмінене, пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Пункт 134 Статуту автомобільного транспорту Української РСР, затвердженого [PERSON] Міністрів Української РСР від 27.06.1969 р. №401 (що є чинним на даний час) передбачає, що автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника. В цьому випадку автотранспортне підприємство або організація несе відповідальність за незбереження вантажу, якщо пред'явник претензії доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися з вини автотранспортного підприємства або організації. Отже, ТОВ Нова Пошта виконало замовлення вантажовідправника по товарно-транспортній накладній №59000078071152 від 15.10.2014 р., у точній відповідності до цієї накладної. Таким чином, з наданих стороною позивача доказів, судом не вбачається вини ТОВ Нова Пошта. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене суд вважає позов необґрунтованим, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed