Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де вказав, що у 1990 році йому була надана у безстрокове користування земельна ділянка по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку на правах приватної власності. На цій земельній ділянці ним була проведена мережа водопостачання згідно технічних умов від 18. 06. 1997 року від міської мережі водопостачання. Згідно договору від 30. 11. 2011 року, укладеного між ним та КП «Бердянськводоканал» він є суб'єктом водопостачання. У листопаді 2012 року [PERSON], яка тимчасово проживає у цьому ж будинку приєдналася до мережі водопостачання. Він звернувся до КП «Бердянськводоканал» з проханням розібратися у ситуації, на що йому була надана відповідь про те, що [PERSON] є співвласником домоволодіння на підставі того, що нею було додано до заяви про видачу технічних умов на підключення її домоволодіння до міської мережі водопостачання рішення Бердянського міськрайонного суду про те, що вони разом побудували житловий будинок [ADDRESS]. На підставі порушення його прав як власника земельної ділянки, через яку було прокладено комунікації і встановлено колодязь з приборами обліку водопостачання, просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, а саме прибрати колодязь з приборами обліку на водопостачання та трубу, прокладену через земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] з представником за довіреністю [PERSON] позов підтримав і пояснив, що він проти того, щоб його колишня дружина підключалася до мережі водопостачання без його згоди, оскільки саме з ним було укладено договір на водопостачання, а «Бердянськводоканал» видав їй технічні умови без його згоди, не дивлячись на те, що вона не являється співвласником домоволодіння. Відповідачка [PERSON] з представником за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона разом з позивачем, перебуваючи у шлюбі, вкладала свої кошти у підключення будинку до мережі водопостачання, в теперішній час проживає в будинку і їй потрібно користуватись водою. Знаючи про те, що позивач не надасть їй своєї згоди на підключення до міської мережі водопостачання, вона це зробила за свої кошти без його згоди. Представник відповідача - КП «Бердянськводоканал» до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, заяв про відкладення справи не надав, і суд розглядає справу на підставі наявних доказів за його відсутності. У наданих суду запереченнях від 25. 10. 2013 року позов не визнає, оскільки колодязь, засіб обліку води та труби, які прокладені до місця врізки, є власністю споживача [PERSON], вказане майно від неї на баланс КП «Бердянськводоканал» не приймалось, тобто підприємством не здійснювалось будь -яких дій щодо порушення права позивача на земельну ділянку. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, де зазначила, що у період з 05 березня 1988 року по 10 грудня 2008 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], і за цей час на земельній ділянці загальною площею 479,6 кв. м, що була відведена відповідачу у постійне користування по [ADDRESS], вони побудували житловий будинок, який не був введений у експлуатацію. Відповідач навмисно не вирішує це питання, порядок користування будинком ними визначився, а про порядок користування земельної ділянкою домовленості немає. Вважає, що вона має право на будівельні матеріали, з яких побудований житловий будинок, який є об'єктом незавершеного будівництва, а тому має право на користування і володіння 1/2 часткою земельної ділянки, яка розташована під домоволодінням. Висновком судової будівельно - технічної експертизи визначено можливість поділу земельної ділянки, при цьому експертом надано 4 варіанти такого поділу. Враховуючи те, що варіант № 1 найбільш відповідає фактичному землекористуванню, є для неї найбільш зручним і найменш витратним, просить визначити порядок користування земельною ділянкою саме за цим варіантом, а також просить визнати за нею право користування і володіння 1/2 частиною вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні підтримала свій позов і просить задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти позову на тих підставах, що житловий будинок не введений в експлуатацію, є самочинним будівництвом, і право власності на нього ні за ким не зареєстроване, а земельна ділянка може слідувати лише за частиною домоволодіння. Позивачка не має у будинку ніякої власності у порядку, визначеному законодавством України, а отже не може претендувати і на користування будь -якою часткою земельної ділянки. Об»єкта спільної сумісної власності подружжя не існує, оскільки будинок не введений в експлуатацію, строк позовної давності для вирішення питання про поділ майна подружжя минув у 2011 році, тому взагалі не може йти мова про власність [PERSON] на якусь частку в будинку як у спільному майні подружжя. Представник відповідача -територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, заяв про відкладення справи не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] і зустрічного позову [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії Типового договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на правах особистої власності від 12. 04. 1990 року, виписки із рішення виконкому Бердянської ради народних депутатів № 429 від 12. 10. 1989 року про відвід земельних ділянок для індивідуального будівництва, акту відбивки меж земельної ділянки, затвердженого 30. 11. 1989 року, [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 479,6 кв. м. по [ADDRESS] для будівництва жилого будинку. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] на земельній ділянці побудовано двоповерховий житловий будинок, який згідно позначок у технічному паспорті є таким, що побудований самовільно. Сторони не заперечують того факту, що до теперішнього часу будинок не ведений в експлуатацію. Землекористувач земельної ділянки [PERSON] звернувся до суду з позовом про порушення його прав тим фактом, що [PERSON], яка проживає у тому ж будинку, що і він, здійснила підключення до міської мережі водопостачання без згоди його як особи, з якою КП «Бердянськводоканал» 30. 11. 2011 року уклало договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, проклала трубу та встановила колодязь з приборами обліку на водопостачання, тобто усе це здійснила на земельній ділянці, яка знаходиться у його користуванні. Не згоден з відповіддю, яке надав КП «Бердянськводоканал» на його звернення, де було вказано, що [PERSON] є співвласницею домоволодіння [ADDRESS], а тому має право на отримання технічних умов на підключення до мережі водопостачання. При цьому посилається на ст. 152 ЗК України і просить відновити його права шляхом зобов'язання відповідачів відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення - прибрати колодязь з приборами обліку та трубами. Згідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Тобто для того, щоб просити усунути порушення його прав, [PERSON] повинен довести сам факт порушення, у чому це виразилося та яким чином порушення заважає йому користуватися земельною ділянкою. В судовому засіданні позивач не навів жодного доказу про неможливість користування земельною ділянкою у зв'язку з підключенням [PERSON] до системи водопостачання, або про незручності, які спричиняються йому, як користувачу земельної ділянки. Він посилається лише на неправомірність оформлення такого підключення з боку КП «Бердянськводоканал» без його згоди, та на відповідь відповідача, у якій містяться незаконні висновки щодо визначення [PERSON] як співвласника домоволодіння. Проте суд вважає це недостатньою підставою для доведення порушення його прав як землекористувача, оскільки ніяких правових підстав, які могли б свідчити про наявність у [PERSON] будь -якої власності у домоволодінні у зв'язку з наданою відповіддю у останньої не виникає. Вирішення питання про порушення КП «Бердянськводоканал» порядку надання [PERSON] технічних умов на підключення домоволодіння повинно вирішуватись в іншому порядку. За таких підстав позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON], посилаючись на ст. ст. 60,68 СК України вказує, що у період знаходження у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - з 05 березня 1988 року по 10 грудня 2008 року ними за спільні кошти і сумісними зусиллями був побудований житловий будинок [ADDRESS], який, хоча і не введений в експлуатацію, але у розумінні вказаних статей є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і де вона має право на частину будівельних матеріалів об'єкту незавершеного будівництва. У зв'язку з цією обставиною вважає, що має право на володіння і користування 1/2 часткою земельної ділянки загальною площею 479,6 кв. м., яка розташована під домоволодінням, і просить встановити порядок користування 1/2 часткою цієї ділянки у відповідності до варіанту 1 проведеної судової будівельно - технічної експертизи. Відмовляючи позивачці у задоволення позову, суд виходив з того, що [PERSON] безпідставно просить застосувати до правовідносин СК України, хоча сама зазначає, що будинок побудований у 2001 році, тобто у період дії КпШС України. За умовами ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. [PERSON] не довела суду на підставі яких нормативних актів вона має право на отримання у володіння та користування 1/2 частку земельної ділянки, оскільки частка на земельну ділянку під домоволодінням повинна відповідати частці у нерухомому майні. Натомість ніякої частки у домоволодінні позивачка не має, питання про поділ спільного майна подружжя не вирішене, об'єкт спільної сумісної власності подружжя відсутній у зв'язку з тим, що правова реєстрація будинку на теперішній час відсутня, і право власності на будівельні матеріали у судовому порядку не визнавалося. Без вирішення питання про визнання права власності на частину будинку, не може бути застосована і ч. 5 ст. 89 ЗК України, яка передбачає, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. [PERSON] сама визначилася, що має право на 1/2 частку земельної ділянки, хоча в судовому порядку не ставила питання про визнання часток у спільному сумісному майні рівними. Твердження позивачки про те, що будинок є об'єктом незавершеного будівництва, а не самочинним є хибними, оскільки ч. 1 ст. 376 ЦК України визначає правовий статус самочинного будівництва, а саме - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] в м. Бердянську побудований без належного дозволу і затвердженого проекту, він є самочинним будівництвом. В технічному паспорті, і також у висновку експерта не вказано на те, що будинок не закінчений будівництвом, тому він не може вважатись таким, а право власності на матеріали і обладнання, які були використані в процесі будівництва особа набуває за умовами ч. 3 ст. 331 ЦК України тільки у разі, якщо будівництво не завершене. Оформити на себе право власності на самовільне будівництво [PERSON] не може, оскільки за заявою [PERSON] рішенням № 31 42 сесії 6 скликання Бердянської міської ради від 12. 12. 2013 року [PERSON] відмовлено у передачі у власність земельної ділянки площею 0,04749 га, розташованої по [ADDRESS]. За таких обставин, коли позовні вимоги [PERSON] не законні та не обґрунтовані, вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed