Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору задатку дійсним та відшкодування коштів, витрачених на ремонт домоволодіння, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.04.2011 року він уклав договір завдатку з відповідачкою [PERSON] яка відповідно цього договору була (Продавець), а [PERSON].(Покупець). Предметом цього договору задатку являється нерухоме майно, а саме, домоволодіння [ADDRESS]. На виконання п. 2 вищезазначеного договору [PERSON] передав відповідачці завдаток в розмірі п'ять тисяч гривень в рахунок забезпечення зобов'язання по укладенню договору купівлі-продажу спірного домоволодіння. Доказом цього є підписи сторін в договорі, а також підпис свідка [PERSON], в присутності якого укладався попередній задатку та передавалися кошти відповідачці. Згідно п.3.2. договору задатку Продавець [PERSON] зобов'язувалась на момент дії договору задатку до укладення договору-купівлі-продажу домоволодіння надати необхідні документи (витяг із реєстру прав власності, оригінали правоустанвчих документів на спірне домоволодіння). Відповідно п.3.3. договору задатку Продавець [PERSON] зобов'язувалась без письмової згоди [PERSON] на період дії договору задатку не міняти умов відчуження спірного домоволодіння. Також відповідно п.4.1. договір задатку вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та вважається виконаним під час укладення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння відповідно п.1 договору задатку, або з 01.11.2011 року. При укладенні цього договору задатку [PERSON] передав відповідачці кошти у якості у розмірі 5 000 гривень. Окрім того, після підписання договору завдатку, відповідачка передала [PERSON] ключі від домоволодіння, завіривши, що угода відчуження нерухомого майна відбудеться своєчасно а той раніше 01.11.2011 року. [PERSON] зі згоди відповідачки почав робити ремонт в будинку [ADDRESS]. Відповідачка періодично приходила, щоб завірити [PERSON] що скоро документи на відчуження домоволодіння вже будуть готові. [PERSON] вірив відповідачці та продовжував робити ремонт в будинку та приводив до порядку усе домоволодіння. За період з травня по вересень 2011 року [PERSON] встановив нові труби комунікації, внутрішні роботи по переобладнанню будинку, підготовив стіни під наклейку шпалер, вирив зливну яму під каналізацію та інше. На виконання цих робіт [PERSON] були затрачені грошові кошти на придбання матеріалів та на виконання ремонтних робіт в сумі 4573 грн. Також він платив грошові кошти робочим, які виконували ремонтні роботи. При виконанні цих робіт [PERSON] використовував будівельні матеріали які він придбав за свої кошти. Так як повернути в натурі використані будівельні матеріали неможливо, то він змушений просити суд відшкодувати вартість того, що одержано відповідачкою за недійсним правочином, а саме: вартість використаних будівельних матеріалів - 4 573 грн. В подальшому, відповідачка відмовилася продавати [PERSON] спірний будинок, і в який він вже вклав багато сил і коштів, та стала наполягати на тому, щоб [PERSON] звільнив будинок. В зв'язку з цим [PERSON] і звернувся до суду. Відповідно п.2.1, договору задатку в разі порушення продавцем прийнятих на себе зобов'язань по його вині Продавець повертає Покупцю завдаток у подвійному розмірі. [PERSON] вважає, що відповідачка в загалі не мала намір продавати спірний будинок, та користуючись довірливістю [PERSON], за його рахунок поліпшила стан свого будинку. Окрім того, вона не повертає [PERSON] суму авансу у розмірі 5 000 гривень. Діями відповідачки [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виражається в тому, що він не зміг придбати житло, в яке вклав кошти, не може повернути свої гроші, вкладені в спірне домоволодіння. Також він міг би за цей час купити інше житло і спокійно проживати там зі своєю сім'єю. На сьогоднішній день, [PERSON] знаходиться в невідомому становищі, не має свого житла, постійно через це свариться з дружиною, що призводить до руйнування сімейних відносин. Він став неврівноваженим, знервованим. Його звичний спосіб життя порушений. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в п'ять тисяч гривень. На підставі викладеного [PERSON] просить суд визнати договір задатку від 24.04.2011 року дійсним; стягнути з відповідачки з [PERSON] на його користь задаток у подвійному розмірі 10 тис. грн. та стягнути з [PERSON] виконане за недійсним право чином, а саме: вартість понесених [PERSON] затрат на будівельні матеріали, використані в облаштуванні будинку [ADDRESS], в сумі чотири тисячі п'ятсот сімдесят три гривні; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі п'ять тисяч гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що, як встановлено рішенням Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2013 року , укладений між сторонами основний договір є нікчемним. Умови договору про завдаток є недійсними в силу недійсності (нікчемності) основного попереднього договору. Вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину позивачем також не пред'являлось. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання попереднього договору завдатку від 24.04.2011 року дійсним та стягнення завдатку у подвійному розмірі, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, як зазначив представник відповідача [PERSON] позивачем не надано доказів на підтвердження позову в частині стягнення затрат на будівельні матеріали в сумі 4 573 грн. та стягнення моральної шкоди. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як встановлено в судовому засіданні, вбачається з копії Договору задатку ( а.с. 6), підтвердив позивач в судовому засіданні, 21.04.2011 року він уклав у простій письмовій формі з [PERSON] договір завдатку. Відповідно до п.1 договору сторони домовились про передачу права власності на нерухоме майно, а саме, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] шляхом оформлення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу на ім'я [PERSON] Сторони узгодили в п.2 договору ціну договору - 66'400 гривень України. В забезпечення виконання своїх зобов'язань Покупець (Позивач) передає Продавцю (Відповідач) завдаток у розмірі 5'000 гривень України. Об'єкт нерухомого майна відповідно до п.3.1 є власністю відповідача. Відповідач зобов'язався надати пакет документів, передбачений п.3.2 договору, для підписання договору купівлі-продажу. Відповідно до п.4.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і вважається виконаним при підписанні Основного договору відчуження нерухомого майна, вказаного в п.1 даного договору або в момент настання 01.11.2011 року. Проте, як зазначив позивач у судовому засіданні, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконала, а саме, до 01.11.2011 року не надала документи, необхідні для укладання основного договору - договору відчуження домоволодіння [ADDRESS], основний договір не був укладений з вини відповідача [PERSON] Таким чином, як встановлено судом, фактично між сторонами був підписаний попередній договір з елементами завдатку. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства Наявний у справі текст договору відповідає ч.1 ст.635 ЦК України, зокрема, сторони у ньому визначили ціну основного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Інші істотні умови в силу закону повинні були знайти відображення в тексті основного договору. Проте даний договір не є самостійним договором завдатку. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України (види забезпечення виконання зобов'язання) виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Завдаток є видом забезпечення, тобто він завжди виникає в забезпечення певного зобов'язання. У спірних зобов'язаннях сторони забезпечили попередній договір, предметом якого є укладання в майбутньому основного договору. В силу ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до абз.4 ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином, як встановлено судом основний договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, умови договору про завдаток є недійсними в силу недійсності (нікчемності) основного попереднього договору. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним в задоволені позову [PERSON] про визнання попереднього договору завдатку від 24.04.2011 року дійсним, відмовити. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. А тому суд вважає також безпідставними вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завдатку у подвійному розмірі 10 тис. грн. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що не уклавши договір купівлі-продажу будинку з [PERSON], і проживаючи у [ADDRESS] зі згоди та дозволу [PERSON], він на свій розсуд почав робити ремонт в будинку [ADDRESS], витративши на будівельні матеріали 4 573 грн., а тому просить суд стягнути з [PERSON] вартість понесених ним затрат на будівельні матеріали, використані в облаштуванні будинку [ADDRESS] в сумі 4 573 грн, ніби-то як виконане за недійсним правочином. Проте, [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження укладання з [PERSON] договору з приводу проведення ремонтних робіт у будинку [ADDRESS] та взятих [PERSON] на себе зобов.язань по оплаті вартості таких робіт, не надав належних доказів на підтвердження вартості затрат. А тому в задоволенні вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] виконаного за недійсним правочином - вартість понесених ним затрат на будівельні матеріали, використані у будинку [ADDRESS] в сумі 4 573 грн. відмовити.

Outcome: dismissed