Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 27 серпня 2003 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб, який виявився невдалим через несумісність характерів, різні життєві погляди, вони зрозуміли, що втратили один до одного почуття любові та поваги і подальше спільне життя стало неможливим. З 2008 року вони припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить його інтересам. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким задовольнити позов та розірвати шлюб. Крім того, до позовної заяви додано клопотання останнього, в якому позивач просить розглянути справу за його відсутності за участю його представника за довіреністю - [PERSON], оскільки він проживає [ADDRESS] та не має змоги прибути в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача просила розглянути справу у відсутності позивача, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності позивача, а також не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову, зважаючи на наступне. В ході судового розгляду встановлено, що 27 серпня 2003 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї був зареєстрований шлюб між громадянином Італійської Республіки, [PERSON] [INFO] та громадянкою України, [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за №1767. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища - [PERSON] та [PERSON] (а.с12 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони дітей не мають. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву та письмові пояснення позивача, також суду пояснила, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, а тому збереження шлюбу стало неможливим, взаєморозуміння і почуття любові між сторонами втрачено. Відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки відносини, що склалися між подружжям, носять стійкий характер, а шлюб між сторонами фактично розпався. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а сам шлюб носить формальний характер, у зв'язку з чим підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved