Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень остаточно просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, грошову суму у розмірі 20 181 грн. 37 коп.; судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі - 1 147 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак від його представника надійшла письмова заява в якій вона просила суд справу розглянути в її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від її представника надійшла письмова заява в якій він просила суд справу розглянути в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.07.2013 року о 09.10 годин в м. Одесі [PERSON], рухався на своєму автомобілі по вул.Ак. Корольова, в напрямку вул. 25 Чапаєвської девізії, на проти буд.№5 по вул.Ак. Корольова відбулася дорожньо-транспортна пригода, по вини [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER], та при виконанні повороту ліворуч не надала [PERSON] перевагу проїзду перехрестя, в результаті чого допустила зіткнення з його автомобілем, після чого його автомобіль [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 07.08.2014 року Приморським районним судом м.Одеси було винесено постанову у справі № 522/18631/13-п, провадження №3/522/5296/13, відповідно до якої [PERSON] визнано винною у скоєнні вищезазначеного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до вимог частин 3-4 ст.61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З метою визначення механічних пошкоджень та встановлення вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу було проведено експертне авто-товарознавче дослідження. Згідно висновків експертного авто-товарознавчого дослідження №147 від 12.07.2013г., розмір матеріальної шкоди завданої власнику BMW 520, д/з ВН0171ЕК, становить 21 181 грн. 37 коп. Вартість проведеного експертного дослідження становить 1 300 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 448 від 24 липня 2013р. Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи Частинами 1-2 ст.22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992 р., № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «Лафорт» на умовах обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за полісом № АВ/3691581 від 12.09.2012 року, строк дії якого з 12.09.2012 року до 11.09.2013 року. 04.09.2013 року [PERSON] одружилася, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 12.1. ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] за час розгляду справи відшкодувала позивачу франшизу у розмірі 1.000,00 грн., моральну шкоду - 3000,00 грн. На підставі викладених вище обставинах та норм діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01.01.2012 року, - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. [PERSON] був укладений договір з ПП «Юридична контора «Принцип» про надання правової допомоги від 03.09.2013 року №03/09-пі-01, про що зазначено у квитанції. Згідно цієї квитанції, за надання правової допомоги позивач сплатив 1147,00 гривень. Крім того,позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп., але суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 201 81 гривень. Таким чином, суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. ст. 15, 22-23, 1166-1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст., 10-11, 15, 57-61, 64, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, ЦПК України, суд, -

Outcome: partial