Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на їх утримання та взагалі спілкується з дітьми. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. заявлений позов підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. Судова повістка, ухвала суду про відкриття провадженні у справі, копія позовної заяви разом з доданими документами повернулися до суду не врученими за відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання. Проте [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому суд вважає, що вона про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що дає підстави суду розглядати справу у її відсутності. Представник третьої особи Тетіївської районної державної адміністрації Колісник А.В. позовні вимоги підтримала та підтвердила необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ,оскільки це зумовлено ухиленням її від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей та є способом захисту прав та інтересів дітей. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника третьої особи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 18.09.2013 року та серії [NUMBER] від 26.07.2016 року (а.с.7,8). [PERSON] з моменту розірвання шлюбу між батьками, а саме з вересня 2017 року,а [PERSON] з грудня 2018 року постійно проживають разом з батьком [PERSON] та повністю знаходяться на його утриманні (копія рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20.09.2017 року про розірвання шлюбу - а.с. 6, копія довідки виконавчого комітету Кашперівської сільської ради № 187 від 29.01.2019 року про склад сім?ї позивача - а.с.9, акти соціального інспектування та обстеження матеріально-побутових умов сім?ї - а.с.12,13). Мати дітей [PERSON] за весь час проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] постійно ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей, жодного разу не поцікавилася їх життям та здоров`ям, не телефонувала, не спілкувалася з ними, матеріальної допомоги на їх утримання не надавала, що підтверджується поясненнями позивача, довідкою ДНЗ «Ромашка» від 28.01.2019 року (а.с.10) та характеристикою на [PERSON] , видану Кашперівською сільською радою 05.02.2019 року (а.с.11). Із висновку Тетіївської районної державної адміністраціїКиївської області від 13.03.2019 року встановлено, що комісією з питань захисту дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітніхдітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.33). Наведені обставини свідчать про байдуже та безвідповідальне ставлення матері до своїх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов?язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов?язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз?яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Вважаючи доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов?язків по догляду та вихованню дітей на підставі з?ясованих у справі обставин, в тому числі на підставі висновку Тетіївської РДА Київської області про доцільність позбавлення її батьківських прав, а також враховуючи, що ставлення відповідача до своїх дітей суперечить основним засадам прав та обов?язків батьків з виховання та розвитку дітей їх інтересам, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо її малолітніх дітей.

Outcome: approved