overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, посилаючись на ті обставини, що він є власником квартири [ADDRESS], у якій зареєстрований відповідач, як колишній власник квартири, але не проживає в ній. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність, подавши до суду відповідну заяву. Відповідач до суду з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, заяви про слухання справи у його відсутність до суду не надходило, тому суд вважає його неявку неповажною. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 18.10.2017р. є власником квартири [ADDRESS] (а.с.3), у якій зареєстрований відповідач, як колишній власник квартири (а.с.4). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому у відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація у вказаній квартирі відповідача чинить перешкоди позивачу у реалізації його прав як власника квартира, а тому позов заявлено обґрунтовано і порушене право позивача підлягає захисту, а позов - задоволенню. На підставі ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» це рішення суду є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з завою про встановлення факту належності документу, а саме: трудової книжки, виданої на його ім'я. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 20 серпня 1976 року, після закінчення Педагогічного інституту ім. Х. Абовяна в м. Єреван, його направили на роботу в Цовакську середню школу, де на нього була заведена трудова книжка. Досягши пенсійного віку, він звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області для оформлення пенсії, однак йому відмовлено, оскільки в трудовій книжці помилково зазначена дата його народження [INFO] року, замість [INFO] року. Доказами того, що трудова книжка належить йому є паспорт та свідоцтво про народження. Встановлення факту належності трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], [INFO], необхідно для того, щоб заявник мав змогу оформити пенсію за віком. Заявник, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи заяви підтримав. Представник заінтересованої особи Нелуп Є.П., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень немає. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом втановлено, що трудова книжка серії [NUMBER], оформлена на ім'я [PERSON], [INFO] року народження, належить заявнику, що підтверджується наступними письмовими доказами, а саме: паспортом громадянина України, серії [NUMBER], виданим Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області 16 жовтня 2004 року на ім'я [PERSON], [INFO] року народження, /а.с. 11-13/ та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO] року народження /а.с.8-9/. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить настання, зміни або припинення його особових майнових прав, в даному випадку його права на встановлення пенсії за віком. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, не суперечить закону, та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з завою про встановлення факту родинних відносин, а саме встановлення родинних відносин між ним та [PERSON], [INFO], який помер [INFO] та являвся його дідом. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що [INFO] помер його рідний дід [PERSON], [INFO] На час смерті діда з ним проживала [PERSON], [INFO], яка вела з ним спільне господарство та вони разом фактично проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] помер батько заявника [PERSON]. Заявник як спадкоємець за законом бажав оформити спадщину на земельну частку (пай) у ВАТ «Кам'янське» м. Кам'янка, що належала померлому діду, але отримав відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не довів спорідненості з ним. Хоча у військовому квитку [PERSON] його дружиною та дитиною значаться [PERSON] та [PERSON], у свідоцтві про народження заявника його батьком значиться [PERSON], тоді як згідно свідоцтва про народження останнього його батьком являвся [PERSON], а матір'ю [PERSON] Просив суд визнати за ним факт родинних відносин між ним та [PERSON], [INFO], який помер [INFO] та являвся його дідом. В судовому засіданні заявник вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи органу місцевого самоврядування подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Інша зацікавлена особа [PERSON] також до суду не з'явився, хоча про час і місце розгляду був належним чином сповіщений. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що батьком заявника являється [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.10.1981 р. (а.с. 8) В свою чергу [PERSON] [INFO] народився від матері [PERSON] та батька [PERSON], про що наявне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.08.1958 р. (а.с. 9). У відповідності до даних військового обліку [PERSON] мав за жінку [PERSON] та сина - [PERSON], [INFO] [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу (довідка на а.с. 14). У його власності перебувала земельна частка (пай) у ВАТ «Кам'янське» м. Кам'янка. У видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику відмовлено, так як не було надано документів про те, що він являється онуком померлого (а.с. 15). Перевіривши наявні докази, суд знаходить можливим встановити факт того, що [PERSON] являється онуком померлого [INFO] [PERSON], [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.05.2013 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Спільне життя у сторін останній час не склалося через непорозуміння та протиріччя в поглядах на сімейне життя, втрату поваги один до одного, вони фактично розірвали стосунки, не ведуть спільне господарство та не мають намірів поновлювати шлюб. В судовому засіданні, що відбулося 10.01.2014 року, позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, та заперечила щодо його задоволення. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає необхідним позов задовольнити виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що 07.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження 07.05.2013 року зроблено актовий запис №90. Дана обставина підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 24.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області. (а.с.3) Від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 03.10.2007 року Виконкомом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 22.03.2010 року Виконкомом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. (а.с.4,5). Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги інші обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя та їх малолітнім дітям. На момент розгляду даного позову в суді, спору між сторонами щодо поділу спільного майна немає. Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем тривалий час не підтримуються шлюбні стосунки, сторони не мають намір відновлювати сім'ю, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом 06.05.2015р., мотивуючи свої вимоги тим, що з 2010 року він з відповідачкою проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. 19 травня 2012 року у відділі РАЦС Кролевецького районного управління юстиції Сумської області вони зареєструвала шлюб за актовим записом № 35. Дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON]. За час перебування у шлюбі зрозуміли, що вони різні за характером люди, у них різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Вони втратили любов та повагу одне до одного, між ними стали виникати конфлікти, які негативно впливають на психологічний стан як їх так і доньки. З квітня 2015року вони проживають окремо. Спору щодо місця проживання дитини та щодо спільного майна немає. Вважає примирення неможливим, тому бажає розірвати шлюб. Судові витрати просить залишити за ним. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, вважаючи примирення неможливим, оскільки у відповідача інша сім'я. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнала, згодна на розірвання шлюбу з позивачем, підтвердивши факт того, що в неї інша сім'я, просить відновити дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для ухвалення судового рішення в попередньому судовому засіданні з задоволенням позову. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони зареєстрували шлюб 19 травня 2012 року у відділі РАЦС Кролевецького районного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 35 (а. с.7), вони мають доньку [PERSON] - [INFO] (а. с. 8). Сторони спільно не проживають, обоє вважають за доцільне розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси сторін, відсутні підстави для неприйняття визнання позову, а тому є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом 08.04.2015р., мотивуючи свої вимоги тим, що 18 вересня 1999 р. у відділі РАГС Кролевецького районного управління юстиції Сумської області він уклав шлюб з [PERSON] (до шлюбу Самойленко) за актовим записом № 107. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин; вони втратили любов та повагу один до одного. Збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини. На примирення не згоден. Дитина буде проживати з відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить розірвати шлюб з підстав, зазначених у позові, судові витрати просить залишити за ним. При цьому він пояснив, що примирення між ними не буде, оскільки вони вже рік проживають окремо, він намагався примиритися, однак це не дало позитивного результату і вони обоє прийшли до висновку про неможливість збереження сімї. Відповідач в судовому засіданні, не заперечуючи проти розірвання шлюбу, пояснила, що, на її думку, примирення між ними неможливе. Вони дійсно проживають вже рік окремо, намагалися примиритися, однак примирення не відбулося. Тому доцільно розірвати шлюб. Вона також пояснила, що між ними є взаєморозуміння щодо виховання доньки та її утримання, спору в цьому питанні немає, однак шлюб себе вичерпав і подальше його збереження неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлено: сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 1999 року у відділі РАГС Кролевецького районного управління юстиції за актовим записом № 107 (а. с. 8), від шлюбу вони мають доньку [PERSON], 21 вересня 2006р. народження (а.с.9). Сторони припинили подружні стосунки в 2014році, зараз проживають окремо і не мають наміру їх поновлювати. З пояснень сторін вбачається, що, на їх думку, сімя розпалася і примирення між ними вже не буде. За таких обставин суд вважає, що звернення позивача до суду відповідає положенням ст. 110 Сімейного кодексу України, а, враховуючи положення ст. 112 СК України щодо підстав для розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не буде, надавати строк для примирення відповідно до ст. 111 СК України недоцільно, і шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом 10.08.2016р., мотивуючи свої вимоги тим, що 27 липня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Алтинівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис №03. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. На даний час вони разом не проживають із-за подружньої невірності відповідачки, спільного домашнього господарства не ведуть. У звязку з цим він вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить його, позивача, інтересам. Спору щодо поділу майна вони не мають. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС за взаємною згодою не вдалося, тому він просить розірвати шлюб за рішенням суду. Судові витрати по справі просить залишити за ним. В судове засідання позивач надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с.15). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи (а.с.14), в судове засідання не зявилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надала, про причину своєї неявки суду не повідомила, своїх заперечень щодо позову чи заяви про визнання позову не надала. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 липня 2013 року у виконкомі Алтинівської сільської ради Кролевецького району за актовим записом №03, дошлюбне прізвище відповідача Дерискиба; після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони проживають окремо, припинивши подружні стосунки, і не мають наміру їх поновлювати. Спільного домашнього господарства не ведуть. З пояснень позивача, викладених в позовній заяві (а.с.3), вбачається, що, на його думку, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить його інтересам. Оскільки ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, звернення позивача до суду є обгрунтованим. Враховуючи положення ст. 112 СК України щодо підстав для розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не буде, надавати строк для примирення відповідно до ст. 111 СК України недоцільно, і шлюб між сторонами слід розірвати. За клопотанням позивача судові витрати по справі залишаються за ним. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом 12.07.2016 р., мотивуючи свої вимоги тим, що 28.11.2012 року між ним та відповідачкою у відділі ДРАЦС Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області було зареєстровано шлюб за актовим записом №129. Дошлюбне прізвище відповідачки Уткіна. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Їх сімейне життя з відповідачкою не склалося. Вона веде аморальний спосіб життя; йому відомо, що вона зраджує йому з іншими чоловіками і через це він втратив довіру до неї як дружини. Вважає, що саме відповідачка своєю поведінкою зруйнувала їх шлюб та сімю. Вони фактично припинили шлюбні стосунки у червні 2016 року, проживають окремо і не мають наміру їх поновлювати. Взаємоповага та порозуміння між ними відсутні. Відповідачка зловживає спиртними напоями, дитиною не цікавиться, не приймає участі в утриманні сина та його вихованні. Син залишається проживати з ним. Подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини. Шлюб розпався і носить формальний характер. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просить їх задовольнити, на примирення не згоден, судові витрати просить залишити за ним. При цьому пояснив, що спору щодо виховання дитини немає. Відповідачка спілкується з дитиною, бере сина на вихідні, чому він не заперечує. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечуючи зазначених позивачем обставин, на розірвання шлюбу згодна, вважає, що примирення зараз з позивачем неможливе; спору щодо місця проживання дитини та її участі у вихованні сина на даний час немає. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище Василенко. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Сторони зареєстрували шлюб 28 листопада 2012 року у відділі ДРАЦС Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області за актовим записом №129 (а.с.8). Дошлюбне прізвище відповідачки Уткіна. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] (а.с.9). Сторони спільно не проживають, не мають наміру поновлювати подружні стосунки і обоє вважають, що примирення між ними неможливе. Між ними відсутній майновий спір та спір щодо виховання дитини. За таких обставин суд вважає, що звернення позивача до суду відповідає положенням ст.110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи стосунки, які склалися між сторонами, пояснення сторін з цього приводу, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливе, сімя розпалася, а тому надавати сторонам строк для примирення відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України недоцільно і шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом 13.05.2016р., мотивуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2008 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Кролевецького РУЮ Сумської області, актовий запис №110. Після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу спільних дітей не мають. За час перебування у шлюбі з відповідачкою [PERSON] вони втратили любов та взаємоповагу один до одного, зникло порозуміння. Вони мають різні погляди на життя та ведення господарства, внаслідок чого між ними постійно виникають суперечки та претензії один до одного, що призвело до припинення між ними подружніх стосунків. У їхніх відносинах не залишилось нічого спільного (інтересів, планів на майбутнє і т.д.). Кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. Така ситуація відбувається протягом тривалого часу, тому він вважає, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить його, позивача, інтересам. Надалі він має намір проживати окремо, тому строк на примирення надавати недоцільно. Спору щодо поділу майна вони не мають. Він пропонував відповідачці розірвати шлюб через органи ДРАЦС, однак вона не погоджується. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить розірвати шлюб з підстав, зазначених у позові. При цьому пояснив, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, останні півтора роки стосунки між ними погіршилися. Неодноразові спроби дійти згоди у вирішенні сімейних проблем не дали позитивних результатів. До цього часу вони проживали разом, однак він змінив місце роботи, має намір змінити місце проживання і тому вважає, що примирення між ними неможливе, сім'я розпалася. Відповідач в судове засідання не з'явилася, в телефонному режимі повідомила, що позовні вимоги [PERSON] визнає та згодна на розірвання шлюбу з ним. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2008 року у відділі РАЦС Кролевецького районного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 110, дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON]; після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує і відповідач. За таких обставин суд вважає, що звернення позивача до суду відповідає положенням ст. 110 Сімейного кодексу України, а, враховуючи положення ст. 112 СК України щодо підстав для розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не буде, надавати строк для примирення відповідно до ст. 111 СК України недоцільно, і шлюб між сторонами слід розірвати. Враховуючи думку відповідача, після розірвання шлюбу їй залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. За клопотанням позивача судові витрати по справі залишаються за ним. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved