Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розподіл майна, набутого в період шлюбу з відповідачем, яке складається з грошових коштів у сумі 120 000,00 гривень. В позові зазначив, що 01 червня 2013 року, він уклав шлюб з відповідачем - [PERSON]. У листопаді 2013 року, вони очікували народження дитини. Для зарахування грошових виплат на дитину після народження, вони оформили та поклали на банківську картку на ім'я відповідачки 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. Картку оформлювали у Запорізькому відділенні №2 ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Лахтинська, 13 і там же через касу вносили гроші на рахунок зазначеної картки. [INFO] р. народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Наприкінці грудня 2013 р. вони за допомогою системи «myDELTA» розмістили 120 000 грн. з банківської картки на депозитний рахунок. Фактично гроші так і залишилися на картці, але отримали статус депозитного рахунку. З січня 2014 р., шлюбні відносини між ними фактично були припинені. Цей факт було встановлено рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2014 р. у справі №2/337/626/2014 про стягнення з нього аліментів. Відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин живе за іншою адресою, про що сама зазначала у позові про стягнення аліментів. Він просив відповідача, віддати йому половину вищезазначених грошових коштів, тобто 60 000 грн., та половину відсотків за період знаходження коштів на депозиті. Але відповідач заявила, що зняла ці кошти з рахунку та залишить їх собі, а з ним нічого ділити не буде, бо вклад був відкритий на її ім'я, тому просить розділити майно та стягнути з відповідача у порядку поділу спільного майна подружжя 1/2 частку спільних грошових коштів, а саме 60 000 (шістдесят тисяч гривень) 00 коп. та 1/2 частку відсотків, отриманих відповідачем від розміщення грошових коштів на депозитному рахунку ПАТ «Дельта Банк». Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2014 року, позовні вимоги про стягнення 1/2 частку відсотків, отриманих відповідачем від розміщення грошових коштів на депозитному рахунку ПАТ «Дельта Банк», залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та зазначили, що дійсно у грудні 2013 року на депозитний рахунок ПАТ «Дельта Банк» було покладено 120 000,00 гривень. В січні 2014 року вона разом з чоловіком зняли грошові кошти з депозитного рахунку та поділили грошові кошти порівну. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10 , 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а цивільна справа розглядається в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2013 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 01.06.2013 р. (а.с.5). Шлюб не розірвано. 08.12.2013 року, між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], було укладено договір № 00007004814554 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая on-line» у гривнях. Сума вкладу складає 120 000,00 гривень з процентною ставкою 22 % річних. 21.01.2014 року, грошові кошти у сумі 118 410,00 гривень були зняті з поточного рахунку [PERSON], що підтверджується квитанцією ПАТ «Дельта Банк» про видачу готівки № 2755. Відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2014 року про стягнення аліментів, з січня 2014 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинені і з цього часу відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Дитина - [PERSON] проживає з матір»ю. Відповідно до положень ст. ст. 60, 63 Сімейного Кодексу України ( далі - СК України), майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незважаючи на те, що один із подружжя не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу); дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 01.06.2013 року, перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання, а саме 08.12.2013 р. поклали на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 120 000,00 гривень. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України уразі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної влаcності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 71 СК майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя. Ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд не приймає доводи відповідача про поділ грошових коштів з позивачем, знятих з депозитного рахунку 21.01.2014 року під час їх спільного проживання, так як відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2014 року про стягнення аліментів, з січня 2014 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинені і з цього часу відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Дитина - [PERSON] проживає з матір»ю. З вище наведеного рішення суду вбачається, що сторони з січня 2014 року разом не мешкають, вище наведене рішення суду до цього часу ніким не скасоване. Відповідно до ст..14 ЦПК України судові рішення що набрали законної сили обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування підприємств установ та організацій посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Також згідно п.3 ст.61 ЦПК України обставини встановленні судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивач [PERSON] на час зняття грошових коштів з депозитного рахунку [PERSON], з останньою не мешкав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні відповідачем не надано суду належних і достатніх доказів в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву. Відповідач не довів ті обставини, на які посилався, що давало б суду підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. Пояснення відповідача не обґрунтовані жодними доказами та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. На даний момент сторони мешкають окремо, внаслідок чого виникло питання щодо розподілу спільно нажитого майна подружжя, а саме грошових коштів у сумі 120 000,00 гривень, які є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позивач [PERSON] має право на 1/2 частину вказаної грошової суми. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позовних вимог, щодо стягнення з відповідача судових витрат відповідно до ст..88 ЦПК України позивачем не заявлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved