Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 01 травня 2017 року ним за усним договором позики, було передано [PERSON] у позичку кошти в сумі 1600 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США - 26,2 грн.) 41920 грн. При фактичному отриманні зазначеної суми коштів [PERSON] була написана власноручно розписка 01.05.2017 року за якою вона отримала від нього кошти, які зобов`язалася повернути до 30 грудня 2017 року, та відповідальність (санкції) за прострочення повернення боргу, 1 % за кожний день прострочення. Та оскільки відповідач частково повернула борг, а саме 15 травня 2017 року в сумі 48 доларів СІЛА, 24 травня 2017 року в сумі 8 доларів США, 19 червня 2017 року в сумі 46 доларів США, 18 липня 2017 року в сумі 41 долар США, 22 липня 2017 року в сумі 19 доларів США, 20 жовтня 2017 року в сумі 37 доларів США, 23 грудня 2017 року в сумі 249 доларів США, 26 січня 2018 року в сумі 35 доларів США, 14 лютого 2018 року а решту коштів на суму 1080 доларів США повертати добровільно не бажає. Таким чином [PERSON] до теперішнього часу має перед ним борг на суму 1080 доларів США, який не повертає та не сплачує суму винагороди, чим взяті на себе зобов`язання не виконує. Просить суд стягнути з неї заборгованість за договором позики від 01.05.2017 р. в сумі 28533 гривень 60 копійок, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає 1080 доларів США станом на 18 червня 2019 року, 1 процент за кожний день простроченої суми боргу на суму 48266 гривень 40 копійок, витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Виходячи з обставин справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не з`явилися, суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксації звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини . Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме з договору позики, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Матеріалами справи встановлено, що 01.05.2017 року відповідач взяла у позивача в борг 1600 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США - 26,20 грн.) 41920 грн.. Кошти зобов`язалась поверну до 30.12.2017 року, та у разі не повернення, взяла на себе зобов`язання по сплаті відсотків за кожний день прострочення, а саме 1 % від суми боргу. Як зазначив позивач, що відповідач частково повернула кошти, а саме: 15 травня 2017 року в сумі 48 доларів США, 24 травня 2017 року в сумі 8 доларів США, 19 червня 2017 року в сумі 46 доларів США, 18 липня 2017 року в сумі 41 долар США, 22 липня 2017 року в сумі 19 доларів США, 20 жовтня 2017 року в сумі 37 доларів США, 23 грудня 2017 року в сумі 249 доларів США, 26 січня 2018 року в сумі 35 доларів США. На час розгляду справи зобов`язання взяті на себе, щодо повернення коштів в повній мірі відповідачем не виконані. Факт взяття в борг коштів підтверджуються розпискою (а.с.9). Судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань, а тому потребує захисту, шляхом стягнення з відповідачів заборгованості за договорами позики. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Стаття 1049 ЦК України, передбачає своєчасне повернення боргу. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, тлумачення абзацу 1 частини першої статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики і в іноземній валюті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по основній сумі позики за договором від 01.05.2017 року, станом на день ухвалення рішення становить 29959 гривень 20 копійок, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 23 березня 2020 року є 1080 доларів США (1080 Дол. США х 27,7386). Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст.530 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Таким чином пеня, яку необхідно стягнути з відповідача по справі відповідно до розрахунку (29959,20 грн. х 1% / 100% * 489 днів за період з 15.02.2018 по 18.06.2019) становить 146 500,48 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивач в своєму позові просив стягнути 1% від простроченої суму боргу в сумі 48266 грн. 40 коп., що є значно меншою відповідно до розрахунку і тому суд погоджується що саме таку суму необхідно стягнути з відповідача по справі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1 ч.2ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Холодняк В.М. укладено договір про надання правової допомоги від 06 червня 2019 року (а.с.15). Також позивачем надано акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 18 червня 2019 року, в якому є опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат по наданню правової допомоги по цивільній справі про стягнення коштів, а також наданий доказ про оплату таких витрат в сумі 1000 грн. 00 коп. - квитанція №20-19 від 18.06.2019 року (а.с. 16), а тому з відповідача слід стягнути витрати понесені позивачем на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, сплаченого через АТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно квитанції №N0JO03524M від 19.06.2019 року, в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved