Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Вільхуватської об`єднаної територіальної громади в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ахмад Алла Петрівна в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування на земельну ділянку, площею 6,2267 га, що розташована на території Вільхуватської сільської ради Куп`янського (бувшого Великобурлуцького) району Харківської області, кадастровий номер 6321484000:02:000:0299, яка належала рідній бабусі - [PERSON] , на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 106669. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Вільхуватською сільською радою, Великобурлуцького району, Харківської області 08 вересня 2005 року № 355, за яким все майно та право, що на день смерті належали спадкодавці вона заповіла позивачу. Таким чином, після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 6,2267 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вільхуватської сільської ради Куп`янського (колишнього Великобурлуцького) районну Харківської області, кадастровий номер 6321484000:02:000:0299. Позивач зазначає, що 25 серпня 2009 року він звернувся із заявою, яка зареєстрована в реєстрі за № 152 до Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, де після встановлення особи дієздатності та посвідчення підпису, його волевиявлення стосовно прийняття спадщини зафіксовано секретарем. Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку бабусі, через свого представника, позивач звернувся до державного нотаріуса Ахмад А.П., але відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 листопада 2019 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Оскільки позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, останній вимушений звернутись до суду і просить в судовому порядку захистити його право. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.37-39). 06 вересня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.51-52). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, судову повістку отримав 11 вересня 2021 року особисто, що убачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.). На адресу суду надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, вказавши, що у нього відсутні грошові кошти, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.47). Представник відповідача Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області Юнаков Є.О. на адресу суду надав заяву в якій просив розглядати справу без участі представника відповідача Вільхуватської сільської ради, вказавши, що Вільхуватська сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування [PERSON] (а.с.63). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ахмад А.П. в судове засідання не з`явилась належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, судову повістку отримано 08 вересня 2021 року (а.с.55). Заступник завідувача П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Стрельников А. надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника (а.с.60). Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 1216 -1218, 1233, 1236, 1241,1261, 1267 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частини 1, частини 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяці, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як вбачається з заповіту, зареєстрованому в реєстрі за № 355, посвідченим секретарем Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 08 вересня 2004 року [PERSON] , [PERSON] заповіла своєму внуку [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті на що вона за законом буде мати право (а.с.13-14). У відповідності до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] у віці 80 років померла [PERSON] , про що 14 квітня 2009 року складено відповідний актовий запис № 5457, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 14 квітня 2009 року (а.с.09). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія ХР № 106669, [PERSON] являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,2267 га, що розташована на території Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (а.с.10). Бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку [PERSON] 14 квітня 2009 року звернувся із заявою, яка зареєстрована в реєстрі за № 152, до Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] на всю спадщину після смерті спадкодавця, де б вона не була та з чого б не складалась (а.с.12). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 листопада 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , оскільки у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини та неможливо встановити коло спадкоємців померлої (а.с.15). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 57418357 вбачається, що до майна померлої [PERSON] була відкрита спадкова справа за № 226П/2019 після її смерті [INFO] (а.с.17). В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту, який залишила його померла бабуся, інших спадкоємців немає. Також встановлено, що спадкодавці належала земельна ділянка, на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР № 106669. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець [PERSON] , який є позивачем по даній справі, від прийняття спадщини не відмовився. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.«а» ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України Приписами ч.1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну ділянку позивач не має можливості. [PERSON] скористався своїм правом, звернувшись до суду із відповідним позовом про визнання його права на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Оскільки покійна [PERSON] за своє життя мала на праві власності вищевказану земельну ділянку та на випадок своєї смерті розпорядилась нею на користь [PERSON] , та згідно заповіту, вона являється спадкоємцем і спадщину прийняла у встановленому законом порядку, проте відсутність оригіналу державного акта на право на земельну ділянку унеможливлює їй оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що [PERSON] , відповідно до ст.ст.1217,1268 ЦК України, набув право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, так як є суб`єктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за заповітом, в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, визнавши за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на земельну ділянку, площею 6,2267 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вільхуватської сільської ради Куп`янського (колишнього Великобурлуцького) району Харківської області, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 106669, виданого на ім`я [PERSON] .

Outcome: approved