Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З 2002 року у зазначеному будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] , його син. 22.02.2005 року ним для відповідача та на його ім`я на підставі договору дарування для подальшої перебудови був придбаний житловий будинок [ADDRESS] , та фактично з 2010 року відповідач є власником багатоповерхового будинку [ADDRESS] , куди він зі своєю дружиною [PERSON] переїхав на постійне проживання після закінчення його будівництва на початку 2014 року і під час проживання в якому у них народилася донька [PERSON] , 2016 року народження. Крім того зазначив, що згідно довідки Бердянського МРРЕМ №3797 від 02.12.2019 року, надану на запит адвоката, за адресою: [ADDRESS] , користування електричною енергією відбувається на підставі договору про користування електричною енергією від 18.04.2006 р., № 736797, укладеного між споживачем [PERSON] з однієї сторони та Бердянським МРРЕМ, з іншої. Крім того, зазначена довідка підтверджує факт постійного проживання відповідача у своєму житловому будинку [ADDRESS] , оскільки він помісячно користувався значними обсягами електроенергії у своєму будинку, зазначеними у довідці. Зазначив, що у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в його житловому будинку, то нараховується комунальна плата з урахуванням реєстрації відповідача. Крім того, відповідач займається активною підприємницькою діяльністю, укладає угоди з фінансово-господарськими зобов`язаннями, в яких вказує своє місце реєстрації по [ADDRESS] , як місце свого проживання, та на зазначену адресу для відповідача приходить поштова кореспонденція, внаслідок чого можливо буде необґрунтовано нести цивільно-правову відповідальність за дії відповідача. Реєстрація відповідача в житловому будинку не дозволяє йому розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд, значно обмежує його законні права, в тому числі змушує нести непосильні фінансові витрати. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05.03.2020р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 24.06.2020р. підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 05.10.2020р. апеляційну скаргу відповідача [PERSON] на ухвалу суду від 05.03.2020р. про відкриття провадження у справі повернуто скаржнику, оскільки подана на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду В судовому представник позивача - адвокат Арман С.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, сповіщений про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив та позов та заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем вони сусіди приблизно з 2000-2001 р.р., [PERSON] проживав разом з дружиною та двома синами - [PERSON] та [PERSON] , жили дружно, він допомагав синам. [PERSON] він побудував дім по [ADDRESS] і син став проживати в своєму будинку, у [PERSON] також є свій дім. В останнє вона бачила [PERSON] в будинку батька дуже давно, десь у 2013-2014 року, чому він не відвідує батька їй не відомо. Знає, що [PERSON] проживав в будинку батька приблизно до 2013-2014 року, потім одружився і виїхав начебто в Запоріжжя. Позивач проживає в своєму будинку сам, з дружиною вони розійшлися. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає позивача, вони сусіди. [PERSON] проживав з дружиною та двома синами [PERSON] та [PERSON] , потім у них з дружиною почалися сварки. [PERSON] не проживає в будинку позивача по [ADDRESS] , він бачив його років шість тому. Знає, що [PERSON] купив [PERSON] будинок десь на «горі». [PERSON] іноді приїжджає у гості до батька з онукою. Він не знає про наміри [PERSON] жити у будинку батька, речей його там не має, [PERSON] проживає у будинку один. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.09.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №48272288 від 24.11.2015р. (а.с.6,7). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб №18770 від 31.10.2019р., виданої Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. За таких обставин судом встановлено, що відповідач більше одного року не проживає в будинку [ADDRESS] , проте зареєстрований, а наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника нерухомого майна. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази та показання свідків, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved