Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою у розмірі 2800 доларів США, що еквівалентно 75122 грн. 29 коп.. [PERSON] заява мотивована тим, що позивач позичив під розписки відповідачу грошові кошти у сумі 2000 доларів США, зі сплатою 10 % щомісячно, що в сумі складає 2800 доларів США та кінцевою датою повернення боргу до 30 листопада 2017 року. Позивач свої зобовязання виконав, однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість у розмірі 2800 доларів США. Позивач та його представник у судове засідання не зявився, натомість звернулись до суду із заявою, у якій позовні вимоги підтримують та просять розглядати справу без їх участі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 15 липня 2014 року позивач уклав договір позики з відповідачем шляхом надання останньому грошових коштів під розписку у розмірі 2000 доларів США, зі сплатою 10 % щомісячно, з кінцевим терміном повернення до 30 листопада 2017 року (а.с.5). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що за умовами договору позики сторони між собою погодили розмір та порядок повернення процентів від суми позики, що відповідно до змісту розписки становить 10 % щомісячно від суми боргу. У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позичені кошти та відсотки за користування ними у термін до 30 листопада 2017 року. За змістом ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За правилами ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення грошових коштів та відсотків, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договорами позики, яка становить 2800 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 31 жовтня 2017 року становить 75122 грн. 29 коп. (2800 х 26,829390 = 75122,29). Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до квитанції № 10/31 від 10 січня 2018 року та акту виконаних робіт від 31 жовтня 2017 року позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 1400 грн. Окрім того позивач відповідно до платіжного доручення від 6 листопада 2017 року (а.с.1) сплатив судовий збір за подання позову до суду в сумі 751 грн. 22 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 751 грн. 22 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1400 грн., що складає 2151 грн. 22 коп.

Outcome: approved