Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , фермерського господарства «Смена», фермерського господарства «Орбіта-СМ», про визнання недійсним договорів оренди та суборенди земельної ділянки. В позові зазначено, що 11 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено два договори встановлення емфітевзису щодо земельних ділянок кадастровий номер 2320955700:02:026:0008 загальною площею 8,76 га та 2320955700:02:012:0068 загальною площею 1,19 га, які розташовані на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області і мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.2.3. даних договорів емфітевзису, емфітевтичне право було встановлено на 100 років. Крім того, в п.1.3. договорів емфітевзису зроблено обумовлення про те, що відносно цих же земельних ділянок було укладено на 10 років договори оренди між [PERSON] та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Перемога». Такі договори були діючим до 31 березня 2018 року та 07 жовтня 2018 року відповідно. Враховуючи цю обставину, державну реєстрацію договорів емфітевзису було відкладено до закінчення вказаних договорів оренди. Позивач повністю оплатив [PERSON] плату за передачу емфітевтичного права в розмірі 100 000 грн., про що було здійснено застереження в договорах емфітевзису. У травні 2019 року позивачеві стало відомо, що 21 серпня 2018 року між [PERSON] та фермерським господарством «Смена» укладено договір оренди щодо земельної ділянки площею 8,7643 га строком на 15 років з правом пролонгації. В свою чергу, 30 квітня 2019 року між фермерським господарством «Смена» та фермерським господарством «Орбіта-СМ» укладено договір суборенди строком на 3 роки з правом пролонгації стосовно цієї самої земельної ділянки. Крім того, 03 грудня 2018 року між [PERSON] та фермерським господарством «Смена» та було укладено договір оренди стосовно земельної ділянки кадастровий номер 2320955700:02:012:0068. Щодо таких прав оренди та права суборенди державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області зроблено відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що дані договори є недійсними, виходячи з наступного. Позивач вказує, що дії [PERSON] , яка уклала договори встановлення емфітевзису та отримала за нього гроші від позивача, а потім (під час дії договору емфітевзису) уклала договори оренди відносно цих самих земельних ділянок з ФГ «Смена», суперечить її попередній поведінці і є недобросовісними. На думку позивача, укладаючи договори встановлення емфітевзису з позивачем, [PERSON] повинна була чітко розуміти те, що вона передає йому свої земельну ділянку у володіння та користування. протягом всього періоду дії емфітевзису він не має права здійснювати жодних дії направлених на обмеження або позбавлення позивача щодо їх використання. Укладені між [PERSON] та ФГ «Смена» договори оренди земельної ділянки суперечать п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, оскільки вони є наслідком їх недобросовісної поведінки щодо позивача. Отже, у [PERSON] були відсутні правові підстави для укладання договорів оренди та передавати строкове право володіння та користування земельними ділянками ФГ «Смена», оскільки на той момент (і зараз) вони обтяжені таким правом позивача. Укладений між ФГ «Смена» та ФГ «Орбіта-СМ» договір суборенди земельної ділянки від 30 квітня 2019 року є також недійсним з огляду на недійсність основного договору оренди. Укладання спірних договорів оренди та суборенди, а також реєстрація похідних від них речових прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позбавляють позивача можливості реєстрації в даному реєстрі свого права емфітевзису та його використання. Враховуючи викладене, позивач просить визнати недійсними договір оренди земельної ділянки від 21 серпня 2018 року, укладений між [PERSON] та ФГ «Смена» номер запису про інше речове право 28200051 щодо земельної ділянки площею 8,7645 га кадастровий номер 2320955700:02:026:0008; визнати недійсними договір суборенди земельної ділянки від 30 квітня 2019 року, укладений між ФГ «Смена» та ФГ «Орбіта-СМ» номер запису про інше речове право 31497860 щодо земельної ділянки площею 8.7645 га кадастровий номер 2320955700:02:026:0008; визнати недійсними договір оренди земельної ділянки від 03 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та ФГ «Смена» номер запису про інше речове-право 29408649 щодо земельної ділянки площею 1,188 га кадастровий номер 2320955700:02:012:0068 (а.с. 2-4). Відповідачем ФГ «Смена» надано відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до наступного. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1479 встановлення емфітевзису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2320955700:02:026:0008 від 11.10.2010, який посвідчений Харченко Ю.Г., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області. Також, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1481 встановлення емфітевзису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2320955700:02:012:0068 від 11.10.2010, який посвідчений Харченко Ю.Г., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області. Зі змісту вказаних договорів вбачається, що правами та обов`язками наділені обидві сторони Договору, відтак договір встановлення емфітевзису є двостороннім. За умовами договорів встановлення емфітевзису, позивач у трирічний строк, тобто до 11.10.2013, мав би прийняти емфітевтичне право шляхом державної реєстрації такого речового права та фактичного використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням, проте не зробив цього. Договори встановлення емфітевзису виконані на спеціальному бланку нотаріального документа і посвідчені приватним нотаріусом, містять підписи сторін та мають мокру печатку, підпис нотаріуса. Відповідач вважає, що договори встановлення емфітевзису є укладеним, однак припинили свою дію 11.10.2013 у зв`язку із неприйняттям позивачем емфітевтичного права внаслідок невикористанням ним земельних ділянок за їх цільовим призначенням протягом трьох років поспіль. Враховуючи той факт, що право емфітевзису не пройшло державної реєстрації, як того вимагали положення ст. ст. 3,4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то позивач не набув емфітевтичного права на досягнення якого було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору встановлення емфітевзису, відтак, зважаючи на положення статті 16 Цивільного кодексу України, звернення позивача до суду з вимогою про захист не набутого ним права є безпідставним. У період з моменту укладення договору емфітевзису і до 11.10.2013 позивач не скористався можливістю звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з вимогою визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок, реєстраційний номер 040826600188, укладеному 07 жовтня 2008 року, та реєстраційний номер 040826600076, укладеному 31.03.2008, терміном на десять років, між власником та СВК «Перемога» в особі голови СВК «Перемога» Грищуком В.І. Відповідач вважає, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, а сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. Враховуючи викладене, відповідач просить застосувати строк позовної давності (як додаткова підстава для відмови у позові) та у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 50-52). Відповідачем ФГ «Орбіта-СМ» надано відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до наступного. Відповідач вважає, що позивачем не доведена наявність в нього будь-якого права на земельні ділянки, які використовуються відповідно до договорів оренди (суборенди) землі укладених між відповідачами, визнання недійсними яких є предметом розгляду у даній справі, а відповідно відсутнє порушене право, і як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення позову. Договір емфітевзису, без державної реєстрації, є нікчемним в силу положень законодавства, а відтак жодних прав та обов`язків для сторін не породжує. Відповідно у позивача відсутнє порушене право, за захистом якого він звернувся. Крім того, відповідач вважає, що позивач не надав нормативного обґрунтування позовних вимог, а саме, які норми законодавства порушено відповідачами при укладенні спірних договорів. Договір оренди землі, за умовами якого власник, передає у користування іншій особі, належну йому на праві власності земельну ділянку, жодним чином не суперечить моральним засадам суспільства. Договір є дійсним з моменту реєстрації, жодна із сторін договору з якихось власних міркувань з 2010 року не вжила заходів для його державної реєстрації. З огляду на вищевикладене, відповідач просить у задоволені позовних вимог відмовити (а.с. 58-60). У відповіді на відзиви представник позивача зазначає, що, укладаючи договори емфітевзису, позивач та [PERSON] обумовили, що предмети за договорами - земельні ділянки обтяжені договорами оренди (п. 1.3), тому реєстрація права емфітевзису може бути вчинена після їх закінчення. З іншого боку, [PERSON] взяла на себе зобов`язання не перешкоджати позивачеві у здійсненні емфітевзису (п. 3.2). Після закінчення договорів оренди між відповідачем та СВК «Перемога», позивач мав намір здійснити реєстрацію права емфітевзису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак наявність запису про обтяження земельних ділянок договорами оренди та суборенди позбавляють його такої можливості. Виходячи з цього, договори емфітевзису не набрали чинності, яку вони повинні були набрати після реєстрації відповідних прав, але своїми діями відповідачі створили цьому перешкоди. Позивач не зміг це здійснити не внаслідок власної недбалості, а внаслідок недобросовісної поведінки [PERSON] , яка приховала від ФГ «Смена» та ФГ «Орбіта-СМ» зазначені вище обставини. Таким чином, договори емфітевзису не можуть вважатися недійсними. Крім того, з точки зору позивача, порушення його прав відбулося шляхом укладання спірних договорів оренди та суборенди. Реєстрація речових прав, які випливають з них відбулася у 2018 році (оренди) та 2019 році (суборенди). Оскільки від цих подій сплинув менш ніж трирічний строк, підстав для застосування вимог про сплив строків позовної давності до спірних правовідносин не вбачається (а.с. 70-71). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. В судове засідання представники відповідачів ФГ «Смена» та ФГ «Орбіта-СМ» не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений своєчасно та належним чином. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Предметом позову в справі є визнання недійнии договорів оренди та суборенди земельних ділянок, належних відповідачу [PERSON] з підстав недобросовісної поведінки відповідача. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що 11 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори встановлення емфітевзису щодо земельних ділянок кадастровий номер 2320955700:02:026:0008 загальною площею 8,76 га та кадастровий номер 2320955700:02:012:0068 загальною площею 1,19 га, які розташовані на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області і мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані договори посвідчено приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Харченко Ю.Г. (а.с.5-8, 9-10). Згідно договору оренди землі від 10 грудня 2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] передала в оренду земельну ділянку загальною площею 8,76 га, в тому числі ріллі 8,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області. Договір зареєстровано у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру… » 31 березня 2008 року, а отже він є чинним з вказаної дати. Строк дії договору складає 10 років (пункт 8) (а.с.24-27). Згідно договору оренди землі від 10 грудня 2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] передала в оренду земельну ділянку загальною площею 1,19 га, в тому числі пасовища 1,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області. Договір зареєстровано у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру… » 07 жовтня 2008 року, а отже він є чинним з вказаної дати. Строк дії договору складає 10 років (пункт 8 (а.с.28-31). Згідно договору оренди землі від 21 вересня 2018 року, [PERSON] надала в оренду ФГ «Смена» строком на 15 років земельну ділянку з кадастровим номером 2320955700:02:026:0008, що знаходиться на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, за межами населеного пункту, загальною площею 8,76 га. (а.с. 101-103). Згідно договору суборенди земельної ділянки від 30 квітня 2019 року, ФГ «Смена» передало строком на три роки в суборенду ФГ «ОРБІТА-СМ» земельну ділянку з кадастровим номером 2320955700:02:026:0008, що знаходиться на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, за межами населеного пункту, загальною площею 8,7643 га. (а.с. 104-109). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 червня 2019 року №168900634, земельна ділянка з кадастровим номером 2320955700:02:026:0008, на праві приватної власності належить [PERSON] , на підставі договору оренди землі від 21.09.2018, укладеного між ФГ «Смена» та [PERSON] та зареєстрованого державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області 02 жовтня 2018 року, знаходиться в оренді ФГ «Смена» та на підставі договору суборенди земельної ділянки, укладеного 30 квітня 2019 року між ФГ «Орбіта -СМ» та ФГ «Смена» та зареєстрованого державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області 11 травня 2019 року, знаходиться в суборенді ФГ «Орбіта-СМ» (а.с.32-33). Згідно договору оренди землі від 03 грудня 2018 року, [PERSON] надала в оренду ФГ «Смена» строком на 15 років земельну ділянку з кадастровим номером 2320955700:02:012:0068, що знаходиться на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, за межами населеного пункту, загальною площею 1,19 га. (а.с. 90-100). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 червня 2019 року №168900467, земельна ділянка з кадастровим номером 2320955700:02:012:0068, на праві приватної власності належить [PERSON] , на підставі договору оренди землі, укладеного 03.12.2018 між [PERSON] та ФГ «Смена» та зареєстрованого державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області 12.12.2018, знаходиться в оренді ФГ «Смена» (а.с.34). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 395 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є видом речового права на чуже майно. Відповідно до ч.1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Згідно положень п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час укладення договорів емфітевзису), обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права а обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном. Суд зазначає, що, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. З огляду на викладене, суд зазначає, що укладені 11 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] договори встановлення емфітевзису щодо земельних ділянок з кадастровим номер 2320955700:02:026:0008 загальною площею 8,76 га та 2320955700:02:012:0068 загальною площею 1,19 га, які розташована на території Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області і мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, повинні бути в обов`язковому порядку зареєстровані, що підтверджується й змістом самих договорів. Враховуючи, що судом встановлено відсутність реєстрації вказаних договорів в установленому законом порядку, суд вважає, що вони не були вчинені та, як наслідок, сторони за вказаним договором, не набули відповідних прав та обов`язків. Судом встановлено, що договори оренди належних відповідачу [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами 2320955700:02:026:0008 загальною площею 8,76 га та 2320955700:02:012:0068, площею 1,19 га, укладені нею з ФГ «Смена» після спливу дії попередніх договорів оренди, укладених [PERSON] з СВК «Перемога» (31 березня 2018 року та 07 жовтня 2018 року відповідно). Додатково суд зазначає, що позивач не є стороною оспорюваних ним договорів, останні укладені згідно вимог діючого законодавства, зареєстровані в установленому порядку, на теперішній час діють, а захист права позивача, в даному випадку, має відбуватися шляхом звернення до суду з позовом про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, а отже, суд вважає, що спосіб захисту порушеного права позивачем обрано невірно. При вирішенні спору суд додатково враховує, що на момент укладення [PERSON] та [PERSON] договорів емфітевзису земельних ділянок, останні перебували у правомірному користуванні орендаря СВК «Перемога» на підставі укладених та зареєстрованих договорів оренди земельних ділянок, а тому укладення вказаних вище договорів (емфітевзису) викликає у суду обґрунтовані сумніви у спрямованості цих договорів на реальне настання правових наслідків. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні прозову, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, відсутні.

Outcome: dismissed