Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батьків, посилаючись на те, що позивач є батьком відповідача. На сьогоднішній день позивач є людиною похилого віку, пенсіонером та непрацездатною особою, має постійні та серйозні проблеми зі здоров`ям. Пенсії позивача не вистачає для постійного лікування та прийняття дорогих препаратів, також на харчування та оплати комунальних послуг, так як розмір його пенсії складає 2577 грн. Проте, відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, яка за своїм розміром на думку позивача дозволяє здійснювати матеріальну допомогу батьку. Позивач зазначив, що у відповідача немає на утриманні осіб, зазначив, що відповідач є його єдиним повнолітнім сином, у зв`язку із чим просив суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 3000,00 грн щомісячно починаючи з 01.10.2020 року і довічно, тому був вимушений звернутися до суду із позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду раніше надав заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов не визнав, зазначив, що позивач є лише його біологічним батьком і практично від самого його народження покинув відповідача, не ростив його, не виховував, тривалий час не спілкувався, крім того, зазначив, що позивач ввів в оману суд стосовно своїх доходів та те, що відповідач є єдиним його сином, в той час як має ще двох синів, які значно молодші за відповідача. Відповідач також надав відзив на позовну заяві, у якому позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд вважає можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за відсутності сторін, за наявними у справі доказами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є законні та обгрунтовані, однак позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідач є сином позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого повторно 17.09.2019 р., серії [NUMBER] , Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №375, місце державної реєстрації - Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, у якому у графі «батько» зазначений « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком, інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 24.11.2015 р. Пенсійним Фондом України, серії [NUMBER] . Згідно довідки про доходи №6291 2328 9035 1295 від 08.10.2020 р., за вересень 2020 року, виданої Запорізьким приміським об'єднаним управлінням ПФУ в Запорізькій області позивач- [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 2577,53 грн. Крім того, позивачем надані суду документи, а саме: виписка з історії хвороби [PERSON] від 17.08.2012 р., комп`ютерну томографію головного мозку від 30.04.2015 р., результати Дуплексного сканування брахіоцефальних артерій від 14.05.2015 року, які підтверджують факт того, що позивач хворіє. Як вбачається з відзиву, наданого відповідачем, відповідач дійсно є сином позивача, однак, як зазначив відповідач, його батько не виконував свої батьківські обов`язки, оскільки його мати [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини у 1965 році, коли відповідачеві не було ще й одного року. Крім того, позивач перебуває у повторному шлюбі, в якому народилось двоє дітей, які в цей час є повнолітніми особами, та вважає, що з моральної сторони вимоги щодо утримання батька повинні були б спрямовані саме до його інших дітей. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факт потреби його у матеріальній допомозі. Відповідач додав до відзиву копію свідоцтва про шлюб, з якої вбачається, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб зареєстрований 16.03.2013 року, Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №287. Факт того, що він має двох повнолітніх синів суд до уваги не приймає, оскільки не надані свідоцтва про їх народження та довідки, що вони потребують допомоги від відповідача. З довідки про доходи [PERSON] від 04.02.2021 року, вбачається, що він працює у НДУ ім.М.Гоголя IV рівень акредитації, займає посаду доцента, заробітна плата за жовтень та листопад 2020 р. склала 8992,76 грн. за один місяць, у грудні 2020 р. -9992,76 грн., у січні 10488,42 грн., що підтверджується зазначеною довідкою про доходи. Отже, судом встановлено, що відповідач є рідним сином позивача, працює, отримує заробітну плату, не має на утриманні непрацездатних осіб. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей утримувати батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із зазначених умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач є пенсіонером, непрацездатним, інвалідом другої групи, потребує лікування,отримує невеликий розмір пенсії у сумі 2577,53 грн. щомісячно, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є його сином, не надає, хоча є працездатним, офіційно працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання батька. Згідно ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь на своє утримання аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісяця довічно, однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач хоча офіційно працевлаштований, проте, перебуває у предпенсійному віці (майже 57 років), має дружину, сплачує комунальні послуги, крім того, доводи відповідача про наявність у позивача двох повнолітніх синів, які також повинні брати участь в утриманні батька, не спростовані позивачем, хоча позивач мав можливість спростувати зазначені доводи відповідача у відповіді на відзив, однак відповіді на відзив суду не надав, а отже суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 08.10.2020 року до [INFO] . Вказаний розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім, враховуючи майновий стан сторін та обставини справи. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial