Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив встановити йому порядок спілкування з дочкою [PERSON] по будням (вихідним) дням 3 рази на тиждень. Також просив визначити йому систематичні побачення, сумісний відпочинок, відвідування дитиною його місця мешкання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою 25.01.2014 р. зареєстрував шлюб. 28.06.2014 року у них народилася дочка [PERSON]. З 04 квітня 2015 року їх шлюбні відносини припинилися, проживають окремо, дитина проживає з матірю. З 20 червня 2016 року відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, а саме присікає його участь у вихованні дочки, на телефонні дзвінки та смс-повідомлення не відповідає, чим порушує його права як батька дитини. В судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] позовні вимоги позивача не визнали, посилалися на те, що позов надуманий, позивач не піклується про дитину, пішов з дому за своєю ініціативою. У спілкуванні з дитиною позивачу перешкод ніхто не чинить. На даний час шлюб між ними розірваний, але ж після розірвання шлюбу їх відносини не нормалізувалися. Представник управління служб у справах дітей [PERSON] направила до суду листа з проханням розглядати дану справу без участі представника органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 28.06.2014 року народилася [PERSON]. Її батьки позивач та відповідачка по справі з 25.01.2014 року по 03.02.2017 року перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу батьки дитини стали проживати окремо. Малолітня дитина мешкає разом з матірю [PERSON] Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.1,ч.2 ст.159 СК України). Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України за №789 від 27.02.1991 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей та інше. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Питання щодо доцільності встановлення порядку участі позивача у вихованні малолітньої дочки було розглянуто управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради, який надав свій висновок від 21.03.2017 р., визначивши час спілкування позивача з дочкою першу, третю суботу місяця з 10.00 до 12.00; другу, четверту неділю місяця з 16.00 до 18.00; щосереди з 16.00 до 18.00 (а.с.44) Із наданих пояснень позивача вбачається, що він бажає приділяти увагу дочки, піклуватися про неї та належним чином виконувати свої батьківські обовязки. Але після розірвання шлюбу сторони мирним шляхом не можуть погодити графік його участі у спілкуванні з дитиною, між ними виникають конфлікти. Не бажають сторони звернути увагу на те, що вирішувати проблеми у відносинах з дитиною треба починати з усунення конфліктів. Якщо позивач та відповідачка справді люблять свою дочку, то розлучившись вони не повинні використовувати дитину для зясування стосунків між собою. Отже дитині для того, щоб вона виросла повноцінною особистістю, потрібні й мама й тато. Враховуючи, що [PERSON] 28 червня 2017 р. виповнилося три роки, то суд вважає доцільним визначити позивачу порядок участі у вихованні та спілкуванні з дочкою кожного місяця щосереди з 16.00 до 18.00, щонеділі з 10.00 до 13.00 у присутності матері. Суд вважає передчасними позовні вимоги позивача щодо систематичного побачення, сумісного відпочинку його з дитиною та відвідування дитиною його місця мешкання, оскільки із-за свого малолітнього віку дитина потребує більше уваги зі сторони матері. Вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: partial