Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Після смерті батька відкрилася спадщина за законом, яка складається із земельної ділянки площею 4,9790 га, розташованої на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223881200:02:001:0384, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Батько позивача отримав її на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадміністрації, право власності на неї було оформлено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 943820. Позивач стверджує, що є спадкоємцем першої черги за законом даного спадкового майна, інших спадкоємців не має. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті батька [PERSON], він звернувся до Петропавлівської нотаріальної контори, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223881200:02:001:0384, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з підстави відсутності в нього необхідних правовстановлюючих документів на це майно. На підтвердження прийняття спадщини після смерті батька позивач вказує на витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі за № 2823866 спадкової справи після смерті [PERSON], який засвідчений 05.09.2013 року приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] на об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], де було перевірено його права, як спадкоємця першої черги після смерті батька [PERSON]. Позивач зазначає, що оскільки до спадку також входить земельна ділянка, в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на яку йому було відмовлено, він змушений згідно ст.3 ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Посилаючись на норми ст.ст.1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України, позивач просив: -визнати за ним, [PERSON], як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на земельну ділянку площею 9,9790 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223881200:02:001:р384, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]; -зобов'язати Головне Управління Держземагентства України у Дніпропетровській області Управління Держземагентства у Петропавлівському районі смт. Петропавлівка видати на його ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,9790 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223881200:02:001:0384, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою суду від 06.12.2013 року було відмовлено у відкритті провадження за непідвідомчістю щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного Управління Держземагентства України у Дніпропетровській області Управління Держземагентства у Петропавлівському районі смт. Петропавлівка видати на ім'я позивача державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,9790 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223881200:02:001:0384, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою суду від 06.03.2014 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] за його заявою. 08.05.2014 року [PERSON] пред`явив позов до Васильківської сільської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на ? частину земельної ділянки. В обгрунтування позову зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 02 січня 2013 року, актовий запис № 01. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, яка складається із земельної ділянки площею 9,9790 га, розташованої на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має кадастровий № 1223881200:02:001:0384, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 943820, виданого 07 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадмініспрації від 20.07.2001 року № Р-342-11 та іншого майна. При вирішенні питання про спадкування майна померлого [PERSON] з'ясувалося, що, оскільки мати та батько [PERSON] проживали у цивільному шлюбі, без його реєстрації, то у його свідоцтві про народження прізвище батька було зазначено за прізвищем матері - [PERSON]. Третя особа [PERSON] у своєму позові зазначає, що з метою встановлення факту родинних відносин він звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з відповідною заявою. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області у справі № 188/2298/13-ц, провадження № 2-о/І 88/56/2013 від 25 листопада 2013 року, яке набрало чинності 06 грудня 2013 року, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин задоволено повністю, встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], є його батьком. Крім того, під час розгляду зазначеної справи було встановлено, що на день смерті [PERSON] проживав разом з [PERSON] як батько та син, тобто однією сім'єю. Виходячи з цього та з норми ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, [PERSON] вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON]. Тим часом, стверджує [PERSON], його брат по батьковій лінії [PERSON] звернувся до Петропавлівського районного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа - Управління Держземагенства у Петропавлівському районі, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, помилково зазначивши, що інших спадкоємців на майно спадкодавця немає. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року у даній справі [PERSON] було залучено до участі у справі як третю особу за його заявою. 09 грудня 2013 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку він звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу [PERSON] У той же день нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи своє рішення тим, що ним пропущено шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. яка міститься в матеріалах справи (а.с. 6), вартість земельної ділянки складає 175119,10 гри., а оскільки [PERSON] претендує на 1/2 її частину, він визначив ціну позову з розрахунку 175119,10 гри : 2 = 87559,55 грн. На підставі зазначеного, посилаючись на ст.ст. 328, 373, 392, 1216, 1223, 1225, 1267, 1278 ЦК України, третя особа [PERSON] просив: -визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 9,9790 га, що розташована на території Васильківської сільської ради Петронавлівського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 1223881200:02:001:0384, яка на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 943820, виданого 07 травня 2012 року на підставі розпорядження голови ІІетропавлівської райдержадміністрації від 20.07.2001 року № Р-342-11 належала спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] 22.07.2014 року збільшив позовні вимоги, подавши доповнення до позову, в якому зазначає, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області у справі №188/2298/13-ц , провадження № 2о/188/56/2013 від 25.11.2013 року було встановлено факт родинних відносин, що [PERSON], який помер [INFO], є його рідним батьком. [PERSON] стверджує, що не погодившись з цим рішенням, його брат по батьковій лінії [PERSON] подав на нього апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області, який своїм рішенням від 10.06.2014 року скасував вказане рішення суду та залишив заяву [PERSON] без розгляду, встановивши, що існує спір про право. [PERSON] зазначає, що його батько [PERSON] та мати проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тому у свідоцтві про народження прізвище [PERSON] було записано за прізвищем матері - [PERSON], а по батькові: «[PERSON]» відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час його народження [INFO]. [PERSON] стверджував, що факт проживання [PERSON], який номер [INFO], з його мамою, як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та факт того, що він є батьком [PERSON] можуть підтвердити свідки: [PERSON], яка проживає за адресою: є. Василівка Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON], яка проживає в смт. Демурино Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON], яка проживає в с. Володимирівка Межівського району Дніпропетровської області. [PERSON] також посилається на довідку Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області за № 901 від 10.07.2014 року про те, що на день смерті [PERSON] проживав разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та спільним сином [PERSON] та довідкою за № 916 від 10.07.2014 р. про склад сім'ї на день смерті [PERSON]. [PERSON] вказує, що встановлення факту родинних відносин йому необхідно для прийняття частини спадщини, як спадкоємця першої черги після смерті його батька [PERSON] у вигляді: -земельної ділянки площею 9,9790 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 1223881200:02:001:0384, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серія ЯЛ №943820, виданого 07 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадміністраціі від 20.07.2001 року № Р-342-11; -житлового будинку, з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. В квітні 2014 року [PERSON] стало відомо, що його брат по батьковій лінії [PERSON] частково прийняв спадщину у вигляді житлового будинку, з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS], і 24.10.2013 року зареєструвався у цьому житловому будинку. [PERSON] вважає, що має право на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями за вказаною адресою, але у нього відсутні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного та ст.ст. 328,373,392, 1216,1223.1225,1267,1278 ЦК України, третя особа [PERSON] додатково просить: -встановити факт родинних відносин в тім, що [PERSON], який помер [INFO], свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 02.01.2013 року виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис за №01, є батьком [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане 06.12.1994 року виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, серія [NUMBER], актовий запис за № 19, проживаючого в [ADDRESS]; -визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] його позовні вимоги підтримали, а позов [PERSON] не визнали, вказали, що він необгрунтований, довідки Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області та свідки підтвердили тільки факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] вже після народження [PERSON] , [PERSON] не виявив бажання за свого життя бути записаним в свідоцтві про народження [PERSON] його батьком, факт крівної спорідненості [PERSON] та [PERSON] не доведений. Відповідач Васильківська сільська рада, будучи повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направив, подав до суду заяву з проханням про розгляд справи без участі його представника та прийняття рішення у відповідності до чинного законодавства (а.с.79). Третя особа без самостійних вимог Управління Держземагенства у Петропавлівському районі подала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без участі її представника, прийняти рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства, проти задоволення позову не заперечує (а.с.37). Представники третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] визнали частково в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, позов [PERSON] підтримали, пояснили, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, вели спільне господарство з 1990 року до дня смерті останнього, який за життя визнавав [PERSON] своїм сином, утримував і виховував його спільно з [PERSON] Вислухавши пояснення представників осіб, які беруть у справі, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та відмовити у позовних вимогах [PERSON]з огляду на наступні обставини. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 27.09.1990 року, актовий запис № 21(а.с.8). Мати позивача [PERSON]та його батько [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, але останній визнав своє батьківство, що підтверджується копією свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER], виданим виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 27.09.1990 року, актовий запис № 1(а.с. ) [INFO] батько позивача [PERSON] помер в с. Запоріжжя Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 02 січня 2013 року, актовий запис № 01(а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, яка складається, зокрема, із земельної ділянки площею 9,9790 га, розташованої на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має кадастровий № 1223881200:02:001:0384, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 943820, виданого 07 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадмініспрації від 20.07.2001 року № Р-342-11, що підтверджується копією цього акту (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 1216 Цивільного кодексу (далі-ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 9,9790 га, розташованої на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має кадастровий № 1223881200:02:001:0384, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 943820, виданого 07 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадмініспрації від 20.07.2001 року№ Р-342-11. Згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку цереходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач своєчасно 21.02.2013 року звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа № 527-2013, що підтверджується копією заяви позивача (а.с. 172) та копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 33328784 (а.с. 177). Позивач [PERSON] 05.09.2013 року звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину і в той же день отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується копією цього свідоцтва (а.с.13), копією витягу про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно в Спадковому реєстрі (а.с.12), копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначене майно (а.с.14). Що стосується земельної ділянки, то постановою приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу від 05.11.2012 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтва, тому що він не надав державного акта на ім'я померлого [PERSON] (а.с.10). Оригінал державного акта серії ЯЛ № 943820, виданого 07 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадмініспрації від 20.07.2001 року № Р-342-11 на право власності на земельну ділянку площею 9,9790 га, розташовану на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має кадастровий № 1223881200:02:001:0384, яка належала спадкодавцю [PERSON], як пояснив в судовому засіданні представник позивача, позивач після смерті батька не зміг знайти, тобто його слід вважати втраченим. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а відповідно до ч. 2 цієї статі право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності па землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки право власності померлого [PERSON] не визнається нотаріусом та органом місцевого самоврядування, позивач вимушений був звернутися до суду. Під час судового розгляду справи відповідач не надав заперечень проти позову, представник третьої особи Управління Дерземагенства України в Петропавлівському районі проти задоволення позову не заперечував, представники третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] визнали право позивача на половину спадщини. Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 9,9790 га, розташовану на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має кадастровий № 1223881200:02:001:0384, крім копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 943820, виданого 07 травня 2012 року на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадмініспрації від 20.07.2001 року№ Р-342-11 (а.с.11), підтверджується також копією витягу №7/10-3124 від 25.11.2013 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Управлінням Дерземагенства України в Петропавлівському районі, в якому зазначено, що державний акт на право власності на землю видано громадянину України [PERSON], який мешкає в с.Васильківське у тому, що на підставі розпорядження голови Петропавлівської райдержадмініспрації № Р-342-11 від 20.07.2001 року йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 9,9790 га, грошова оцінка якої становить з індексацією 175119,10 гривень (а.с.6). Що стосується позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами [PERSON], то відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручі до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до їх народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи зазначена вище, та те, що третя особа з самостіними вимогами [PERSON] народився до 01 січня 2004 року, суд, виходячи з дати його народження, вважає за необхідне застосувати норми КпШС, які були чинні на той час. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. Ця обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], третю особу з самостійними вимогами по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Демуринської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 06.12.1994 року, актовий запис № 19(а.с.91). У свідоцтві про народження [PERSON] батьком записаний не [PERSON], а [PERSON] згідно з ст. 55 КпШС України, що передбачала наступне: Якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 53 КпШС визначає, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ним дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За життя [PERSON] він та [PERSON] спільну заяву як батько і мати дитини [PERSON] до органів реєстрації цивільного стану не подавали, [PERSON] до суду із заявою про встановлення батьківства [PERSON] у відношенні свого сина [PERSON] не зверталася. Відомості, зазначені у довідці Демуринської селищної ради від 10.07.2014 року № 916 про те, що на день смерті [PERSON] склад його сім`ї був слідуючим: [PERSON] - співмешканка та [PERSON]- син (а.с.94), та у довідці Демуринської селищної ради від 10.07.2014 року № 901 про те, що [PERSON], який помер [INFO], фактично проживав без реєстрації з 1994 року по день смерті за адресою: [ADDRESS], однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянкою [PERSON] та спільним сином [PERSON] з 1994 року по 2012 рік (а.с.95) суперечать відомостям, вказаним у довідці Васильківської сільської ради Петропавліського району Дніпропетровської області від 07.07.2014 року № 722 про те, що [PERSON], 1959 року народження (мати позивача [PERSON]) дійсно проживала з померлим [INFO] [PERSON] з 1989 року по [ADDRESS] і вели спільне господарство (а.с.131) та у свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданому виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 02 січня 2013 року, актовий запис № 01, про те, що [PERSON] помер [INFO] в с.Запоріжжя Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва (а.с.9). Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] та [PERSON] разом із спільним сином [PERSON] проживали в селищі Васильківське Петропавліського району Дніпропетровської області і вели спільне господарство, помер і похований [PERSON] в с.Запоріжжя Петропавлівського району Дніпропетровської області, на кладовищі, де поховані його батьки. Суд враховує, що надані третьою особою з самостійними вимогами [PERSON] докази у вигляді показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] стосуються тільки спільного проживання [PERSON] та [PERSON] та спільного виховання її сина в період після народження дитини [PERSON]. Так, свідок [PERSON] пояснила, що знала про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] з 2000 року, з часу, коли [PERSON] почала працювати у свідка. Свідок [PERSON] як вчитель, дала показання про період навчання [PERSON] у школі, тобто з 2001 року, стверджуючи, що [PERSON] цікавився у неї успіхами в навчанні [PERSON] Свідок [PERSON] дав показання, що у його брата [PERSON] є три сина: [PERSON], народжений у зареєстрованому шлюбі, який живе у Західній Україні, [PERSON], позивач по справі, який живе в родинній садибі батьків свідка в с.Запоріжжя Петропавлівського району Дніпропетровської області, та [PERSON], третя особа по справі, з матір`ю якого його брат проживав останні роки життя. Суд бере до уваги, що показання цього свідка суперечать наявним письмовим доказам, виданим Васильківською сільською радою Петропавліського району Дніпропетровської області (а.с.9, 91). Суд не може розглядати як докази визнання [PERSON] свого батьківства по відношенню до [PERSON] надані представниками третьої особи [PERSON] роздруківки цифрових фотографій (а.с.111-115), оскільки не надано доказів їх оригінального походження та відсутності редагування, зокрема висновок експертного дослідження, підписи до них зроблені [PERSON], а не [PERSON], крім того, фотографування разом з сином [PERSON], з якою [PERSON] мав особисті стосунки і спілкувався, не свідчить, на думку суду, про визнання ним в якості свого сина [PERSON] Суд дійшов висновку, що досліджені докази в їх сукупності та взаємозв'язку не надають підстав для встановлення факту батьківства [PERSON], який помер [INFO], по відношенню до дитини - [PERSON], що народився у [PERSON], оскільки показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON], за його життя, свого батьківства по відношенню до дитини [PERSON] та участь у його вихованні спільно з матір`ю дитини [PERSON], є недостатньо, на думку суду, для встановлення біологічного походження [PERSON] від [PERSON], їх крівної спорідненісті, родинних стосунків. Адже доказів спільного проживання [PERSON] та [PERSON], ведення ними спільного господарства до народження дитини, тобто до 1994 року, доказів утримання дитини [PERSON] або доказів, що з достовірністю підтверджують визнання ним [PERSON] своїм сином, суду не надано. Суд також враховує, що за свого життя [PERSON] не скористався своїм правом встановити своє батьківство щодо третьої особи [PERSON] так, як це він зробив по відношенню до позивача [PERSON], адже з матерями обох він не перебував у зареєстрованому шлюбі, одночасно підтримуючи стосунки, що було встановлено в судовому засіданні. Отже, суд вважає, що факт родинних стосунків померлого [INFO] [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] не встановлений, підстав визнавати [PERSON] спадкоємцем майна [PERSON] немає. Суд також бере до уваги, що постановою приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 09.12.2013 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] у зв'язку з тим, що він пропустив визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 96). Стаття 1272 ЦК України передбачає наступне: 1. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 2. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. 3. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець [PERSON] не надав письмової згоди [PERSON] на прийняття спадщини. [PERSON] у своєму позові не пред`явив вимогу про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, і не навів поважної причини його пропуску. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права інших осіб. Згідно з ч.2 п.23 Постанови свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки і позивачу [PERSON], і третій особі з самостійними вимогами [PERSON] нотаріус відмовив в оформлені права на спадщину, вони вправі були звернутися до суду за правилами позовного провадження, і суд може прийняти рішення по суті їх позовних вимог і розподілити судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим і підлягає задоволенню, а у позові [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 373, 392, 1216,1218, 1225, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 53, 55 КЗпШС Української РСР,

Outcome: approved