Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.05.2013 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, за яким він позичив відповідачці грошові кошти в сумі 30000 гривень на строк до 31.12.2015 року, що підтверджує розписка, підписана відповідачкою. Сума позики йому не повернуто. З підстав, передбачених ст.ст. 1047, 1049 ЦК України, просив стягнути з відповідачки суму боргу. Позивач [PERSON] подав письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у його відсутності, погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його божникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 01.05.2013 року укладено договір грошової позики на суму 30000 гривень на строк до 31.12.2015 року, що підтверджується оригіналом розписки. Суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягну неню витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved