Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них різні характери та погляди на життя, тривалий час шлюбних стосунків не підтримують, хоча і проживають в одному будинку, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер. В попереднє судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в попереднє судове засідання не зявилася, надавши заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, згодна на розірвання шлюбу, просила справу розглянути в її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №015495 від 16 серпня 1997 року, виданого Дворічанським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, сторони по справі 16 серпня 1997 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 26. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №034767 від 20 грудня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] народився 15 грудня 2005 року, про що складено відповідний актовий запис №26. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Між сторонами відсутнє нормальне спілкування, подружні стосунки не підтримують тривалий час. Конфлікт має не тимчасовий характер, примирення між ними неможливе. Відповідно до ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сімї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому, згідно зі ст. 112 СК України, їх шлюб підлягає розірванню. За таких обставин справи, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися позивач та відповідач, яка не заперечувала проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх сімї неможливі і буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved