Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики відповідно до якого просив стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ) грошові кошти за договором позики від 28 травня 2016 року в сумі 527210 грн. 03 коп.(п`ятсот двадцять сім тисяч двісті десять гривень три копійки) , яка складається з : суми боргу за договором позики - 470000 гривень 00 копійок. , 3 % річних від простроченої суми - 19430 грн. 96 коп., інфляційні збитки 37779 грн. 07 коп. Мотивував позов тим, що 28 травня 2016 року він та відповідач [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] в присутності свідка, [PERSON] , уклали договір позики. Відповідно до вказаного Договору, [PERSON] , позичив, а [PERSON] , прийняв грошові кошти у сумі 470\~000 тис. грн. Відповідно до умов Договору, а саме п. 1, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 28 травня 2018 року. На підтвердження зобов`язань по Договору позики відповідачем була надана розписка, з якої випливає, що відповідач взяв у позивача в борг 470\~000 тис. грн.(чотириста сімдесят тисяч гривень). \~ \~ \~ \~ Станом на дату звернення з цим позовом, відповідач, отримані грошові кошти не повернув. На даний час відповідач усіляко ігнорує його зауваження щодо повернення коштів та ухиляється від їх повернення. В телефонних розмовах постійно обіцяв що поверне грошові кошти, але не повернув до сих пір. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву,\~відзив\~на позовну\~заяву,\~дослідивши письмові\~матеріали справиі проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено документально, що 28 [INFO] 2016 року [PERSON] , та [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] в присутності свідка, [PERSON] , уклали договір позики. ( а.с.10). Відповідно до вказаного договору, [PERSON] , позичив, а [PERSON] , прийняв грошові кошти у сумі 470\~000 тис. грн. Відповідно до умов договору, а саме п. 1, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 28 травня 2018 року. П. 6 Договору передбачено, що факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно підписаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. Після повернення позики в повній сумі Позикодавець повинен повернути Позичальнику розписку. Наявність розписки у Позичальника підтверджує виконання ним свого зобов`язання. Крім того, п.10 договору передбачає, що документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання буде вважатися розписка позичальника, котра знаходиться у позикодавця. \~ \~ \~ \~ На підтвердження зобов`язань по договору позики відповідачем була надана позивачу розписка, з якої випливає, що відповідач взяв у позивача в борг 470\~000 тис. грн. \~ \~ \~ \~ Станом на дату звернення з цим позовом, відповідач [PERSON] , отримані грошові кошти [PERSON] не повернув. Позивач зазначає, що на даний час відповідач усіляко ігнорує зауваження позивача щодо повернення коштів та ухиляється від їх повернення. В телефонних розмовах постійно обіцяв що поверне грошові кошти, але не повернув до цього часу. Так 10 вересня 2019 року, позивачем було направлено претензію [PERSON] з проханням повернути грошові кошти, передані йому відповідно до укладеного договору, що підтверджується повідомленням про вручення останньому листа. Відповідно до частин першої, другої\~ статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно з пунктом 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~статтею 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Поняття договору позики визначено\~статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав мені розписку про позичені гроші. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) устрок та в порядку, що встановлені договором. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої\~статті 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику(правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року в справі № 6-50цс16). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, відповідно до Постанови Верховного суду України від 18 травня 2016 року(справа\~за\~№ 6-474 цс16) ,,Прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації( плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Станом на день подання позовної заяви сума заборгованості відповідача перед Позивачем за договором позики в загальному розмірі становить 527210 грн. 03 коп.(п`ятсот двадцять сім тисяч двісті десять гривень три копійки) , яка складається з : суми боргу за договором позики - 470000 гривень 00 копійок. , 3 % річних від простроченої суми - 19430 грн. 96 коп., інфляційні збитки 37779 грн. 07 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат та доводи позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики(розпискою) є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується\~ст. 141 ЦПК України. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526,\~628,\~538,\~533,\~1046,\~1047,\~1049,\~1050- Цивільного Кодексу України, ст. ст.\~4,\~5,\~12,\~13,\~81 ЦПК України,

Outcome: approved