Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних втрат. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є студентом ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури». Його батько має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем 19 років та 06 місяців, в звязку з чим він має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте, стипендію позивачу нараховували та виплачували в розмірі, який нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та за період з 01 вересня 2012 року по серпень 2016 року відповідачем не донараховано та не виплачено грошові кошти у розмірі 29\~587,68 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача 29\~587,68 грн. невиплаченої стипендії, інфляційні збитки в розмірі 15\~102,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. До участі у справі в якості третьої особи було залучено Міністерство освіти та науки України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні у повному обсязі наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що стипендія, передбачена ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» не є академічною та має ознаки соціальної стипендії, однак пунктом 6 Порядку призначення і виплати стипендій, затверджений постановою Кабінету міністрів України перелік видів соціальних стипендій, серед яких стипендія особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менше як 15 років, відсутня. Окрім того держаним бюджетом України видатки на виплати стипендій, передбачених ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» жодного року передбачені не були. Представник третьої особи до суду не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року навчався в ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» за напрямком підготовки «Будівництво» за рахунок державного бюджету /а.с.12-13/. Батько позивача [PERSON] станом на 20 квітня 2012 року дійсно працював в ВСП «Шахта ім. Героїв Комсомолу» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» з 28 серпня 2003 року та має стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті 19 років 06 місяців /а.с.11/. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» (з наступними змінами та доповненнями), студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. З огляду на зазначене [PERSON] має право на отримання стипендії відповідно до норм ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Положення «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Статтею 12 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2012 рік» передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб складає: з 01 липня 1044 грн., з 01 жовтня 1060 грн., з 01 грудня 1095 грн. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2013 році складає з 01 січня 2013 року 1147 грн., з 01 грудня 2013 року 1218 грн. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб 1218 грн. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року вкладає 1218 грн., а з 01 грудня 2015 року 1378 грн. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік», мінімальний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2016 року становить 1\~378 грн. Таким чином, з урахуванням виплачених відповідачем позивачу сум стипендії /а. с. 14-18/ заборгованість по виплаті стипендії за період з 01 вересня 2012 року по 31 серпня 2016 року складає 29\~587,68 грн. (розрахунок наведений позивачем /а. с. 30-40/ та перевірений судом). Крім того, приймаючи до уваги положення ст. 625 ЦК України, відповідно до яких боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 15\~102,50 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 29 587,68 грн. невиплаченої стипендії та інфляційні втрати в розмірі 15\~102,50 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved