Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями №29 по вулиці Миру в с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 10.02.1984 він проживає [INFO], веде господарство, підтримує будинок в належному технічному та санітарному стані, постійно сплачує за комунальні послуги, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку. Тобто, він добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Право власності на даний будинок ні за ким не зареєстровано, але він виплатив у рахунок майнового паю за цей будинок сільськогосподарському підприємству «Суботці», діяльність якого припинена, а правонаступник відсутній. Викладені обставини змусили його звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його та позивача відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Знам'янського району Кіровоградської областідо суду не зявився, але надіслав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З паспортних даних позивача та довідки [PERSON] сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області від 11.01.2018 №129 вбачається, що [PERSON], [INFO], з 10.02.1984 по теперішній час зареєстрований та проживає [INFO] (а.с.2, 7). У довідці від 25.03.2004 №264, виданої правлінням сільськогосподарського підприємства «Суботці», ідентифікаційний код юридичної особи 31460465, зазначено, що [PERSON] виплатив в рахунок майнового паю за будинок, в якому проживає [INFO] (а.с.4). З Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що колективне підприємство сільськогосподарське підприємство «Суботці», ідентифікаційний код юридичної особи 31460465, припинено з 15.11.2011. Правонаступники припиненої юридичної особи відсутні (а.с.31-33). Згідно з листами, виданими Знамянським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» від 27.03.2018 №531 та Знамянським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» від 27.03.2018 №81, право власності на будинок №29 по вулиці Миру в с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області станом на 01.01.2013 не зареєстровано (а.с.29, 30). Інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна - будинку №29 по вулиці Миру в с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області, відсутня. Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень щодо вказаного будинку також відсутня. Знамянським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» станом на 22.12.2017 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями №29 по вулиці Миру в с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області виготовлено технічний паспорт, в якому замовником зазначений [PERSON] (а.с.8-12). Зі звіту про оцінку майна вбачається, що ринкова вартість будинку №29 по вулиці Миру в с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області складає 219336 грн. (а.с.13). За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Тож, оскільки позивач добросовісно заволодів майном, яке нікому не належить, а саме будинком №29 по вулиці Миру в с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області, та понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 ЦК України. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328, 344 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved