Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку крім позивача значаться зареєстрованими: син - [PERSON] , 2014 року народження, колишній зять [PERSON] , 1987 року народження та [PERSON] , 2009 року народження, однак [PERSON] не проживає в даному будинку з 2016 року. Реєстрація [PERSON] в данному господарстві перешкоджає позивачу користуватись та розпоряджатись належною їй власністю на свій розсуд, а тому просила задовольнити позов. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, через канцелярію подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, через канцелярію подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, згідно копії витягу про державну реєстрацію прав №29871218, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . (а.с. 6). У вище вказаному житловому будинку зареєстровані син позивача - [PERSON] , 2014 року народження, колишній зять [PERSON] , 1987 року народження та [PERSON] , 2009 року народження, однак [PERSON] , згідно довідки № 444 від 22.07.2019 року виданої виконавчим комітетом №2 Давидівським старостинським округом, Кіцманського району, Чернівецької області. (а.с. 7) Згідно акту обстеження соціально-побутових умов № 58 від 22.07.2019 року, виданого виконавчим комітетом №2 Давидівським старостинським округом, Кіцманського району, Чернівецької області відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не проживає в даному господарстві з 2016 року. (а.с.8) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч.1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно дост.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, такої домовленості між позивачем та відповідачем не існувало. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що [PERSON] вибув з житлового будинку [PERSON] і вже з 2016 року в цьому житлі не проживає, однак зареєстроваий, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved