Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки зі спільної часткової власності. Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку. Позивач наголошує, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні належною йому часткою житлового будинку, тому він змушений був звернутись до суду з вказаним позовом, в якому з уточненими вимогами просить виділити йому в натурі зі спільної часткової власності 1/6 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернулась до [PERSON] , [PERSON] із зустрічним позовом про поділ житлового будинку в натурі. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . Іншим співвласникам - [PERSON] належить 1/6 частка, а [PERSON] 1/3 частка. Вказує, що наразі в неї виникла необхідність поділити в натурі весь житловий будинок, у зв`язку із чим просить суд здійснити поділ відповідно до часток співвласників. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник за довіреністю Шликов С.М позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Зазначили, що лише шляхом постановлення судового рішення про виділ частки позивача у натурі він зможе користуватись належним йому житлом. Просили виділити позивачу житлові приміщення згідно другого варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи. Щодозустрічного позову [PERSON] представник позивача зазначив, що вважає висновки експертизи щодо поділу будинку між співвласниками в частині неможливості поділити житловий будинок через невідповідність площ нормам ДБН такими, що не відповідають дійсності, оскільки у відповідності до ЖК України достатньою площею для однією особи є 13,65 кв.м, тому другий варіант додаткової експертизи є оптимальним та таким, що відповідає усім вимогам. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] була відсутньою. Її адвокат - Діденко В.Є. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні первісного позову за його недоведеністю. Щодо вимог зустрічного позову просив вимоги [PERSON] задовольнити, прийнявши обґрунтоване рішення. В судовому засіданні відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] був відсутнім. Його представник за довіреністю [PERSON] просив в задоволені первісного позову [PERSON] відмовити за недоведеністю позовних вимог. Щодо вимог зустрічного позову просив суд ухвалити законне та справедливе рішення на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши думку позивача та відповідачів за первісним та зустрічним позовами, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає, що у задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити у повному обсязі. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. За положеннями ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України, дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину домоволодіння , що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного договору дарування від 08 вересня 1975 року. З матеріалів витребуваної інвентаризаційної справи вбачається, що 27 жовтня 2006 року Генічеська міська рада видала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого [PERSON] належав спірний житловий будинок на підставі приватної власності. 12 березня 2007 року державним нотаріусом Шостої Севастопольської державної нотаріальної контори Шагаровою І.В. було видано три свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких спадкоємцями померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, спадкове майно у вигляді буд. [ADDRESS] перейшло у спільну часткову власність спадкоємців по 1/3 частині кожному. 08 травня 2008 року державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Сочинською Л.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є [PERSON] . Таким чином, остання успадкувала 1/3 частку спірного домоволодіння. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцями її частки у будинку стали її син - [PERSON] та онука - [PERSON] . Так, 23 грудня 2013 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та став власником 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] двічі змінювала прізвище, а саме на [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] , виданого 06 травня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, акт запис № 9, а також з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується її поясненнями, а також копією паспорту громадянина України, виданого 26 січня 2017 року. 18 липня 2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй 1/2 частку у 1/3 частці будинку, що належала померлій [PERSON] . Відповідно розмір частки, що вона успадкувала після померлої склала 1/6. Відповідно до вищевикладеного, судом встановлено, що частки сторін у спірному домоволодінні складають: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 грудня 2013 року належить 1/6 частка, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 березня 2007 року належить 1/3 частка. Частка [PERSON] , в свою чергу, становить 1/2, оскільки остання має у власності 1/3 частину спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 травня 2008 року та 1/6 частину на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 липня 2017 року. Вказане підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Звернення сторін до суду зумовлено перешкодами у вільному користуванні належною первісному позивачу часткою, а також бажанням співвласника - позивача за зустрічним позовом здійснити поділ житлового будинку в натурі відповідно до часток співвласників. Для вирішення питання про можливість виділення частки зі спільної часткової власності у справі була призначена судово-технічна експертиза та отриманий відповідний висновок експерта № 26 від 05 листопада 2015 року, де на розгляд суду були запропоновані один варіант поділу житлового будинку для співвласників [PERSON] , [PERSON] , (які були позивачами за первісним позовом) виходячи з їх сумарної частки, що складала 1/2 та 1/2 частки [PERSON] , а також два варіанти розподілу домоволодіння між співвласниками згідно часток в домоволодінні, близьких до ідеальних часток співвласників. Враховуючи, що судом було вирішено питання про залишення позовних вимог позивача за первісним позовом - [PERSON] без розгляду, клопотання позивача [PERSON] про призначення додаткової судово-технічної експертизи було задоволено, а судовий експерт Грибкова Н. Г . надала до суду висновок № 34 від 12 січня 2016 року. Так, експерт запропонувала два варіанти розподілу домоволодіння для співвласників та три варіанти виділу [PERSON] його частки у розмірі 1/6. При цьому усі три варіанти виділу [PERSON] його частки передбачають збільшення частки [PERSON] на 3/100 або на 4/100, та необхідністю проведення будівельних робіт. Дослідивши результати експертизи, суд прийшов до висновку про необхідність відхилити вищезазначений додатковий висновок експертизи, в тому числі, запропонований другий варіант виділу, який підтримує та просить задовольнити первісний позивач, з огляду на наступне. Надаючи характеристику житлового будинку експерт зазначає, що вказаний будинок був прийнятий в експлуатацію у 1973 році та побудований відповідно до діючих на той час нормам, а саме згідно з СНіП ІІ-Л1-71* - «Житлові будинки», тому наразі виконати розподіл згідно з нормами, діючими на час виконання експертизи для трьох власників неможливо, оскільки норми площ виходять меншими, ніж встановлені наразі ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Суд зазначає, що п. 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 встановлює, що площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м, в інших квартирах - не менше 17 кв.м. Мінімальна площа спальні на одну особу - 10 кв.м, на дві - 14 кв.м. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв. м , у дво- та більше кімнатних - 8 кв.м. Мінімальна площа робочої кімнати або кабінету - 10 кв.м. У квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньо квартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. Типи квартир за кількістю житлових кімнат і їх площі у житлових будинках II категорії слід приймати за таблицею 1. Згідно з таблицею 1 - нижній кордон площі однокімнатної квартири складає 30 м2, двокімнатної - 48 кв.м (п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005). Незважаючи на те, що експерт зазначає, що розробити та запропонувати на розгляд суду варіанти розділу домоволодіння неможливо, вона пропонує варіанти виділу та поділу житлового будинку. При цьому, площа, що пропонується до виділу [PERSON] за кожним варіантом являється меншою, ніж встановлена нижня межа площі, а саме: 6,3 кв.м. -за першим варіантом виділу частки домоволодіння, 15,3 кв.м - за другим та 15,9 кв.м - за третім варіантом. Суд констатує, що вказані варіанти протирічать вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, оскільки, як вбачається з технічного паспорту загальна площа житлового будинку разом з прибудовами складає лише 65,1 кв.м (53,1+12,0), що унеможливлює визначити кожному співвласнику відповідну нормам площу, про що крім іншого, зазначає й сам експерт. Крім того, експерт, надаючи варіанти виділу зазначає про необхідність здійснити певний перелік робіт з переобладнання та перепланування вказаного житлового будинку. Наприклад, за другим варіантом виділу, який підтримав та просив задовольнити первісний позивач, йому до виділу пропонується: у житловому будинку літ. «А» - житлове приміщення 1-5, площею 6,3 кв.м., кухню 1-6, площею 9 кв.м., вбиральню літ. «Б» (1/6), огорожу (ворота) 1-2 (1/6). Реальна частка за цим варіантом складає 20/100, що більше за ідеальну частку на 3/100. Експерт зазначає перелік будівельних робіт, а саме: демонтаж віконного блоку; встановлення зовнішнього дверного блоку; закладання дверного прорізу; штукатурку закладення прорізів (план виділу наведений у додатку № 6). Вартість ремонтних робіт, які повинен виконати [PERSON] для ізолювання приміщення становить 7099 грн. (розрахунок у додатку № 4). При цьому, експерт не зазначає чи передбачають вказані роботи втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, що унеможливлює встановити чи потрібні відповідні висновки відповідних органів про допустимість пов`язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку (у разі втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування), що передбачається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 та ст. 152 ЖК Української РСР. Суд сприяв учасникам справи в реалізації прав щодо надання доказів, у зв`язку із чим 23 липня 2019 року за клопотанням представника первісного позивача була оголошена перерва для надання додаткових доказів. Всупереч цього, позивачем за первісним позовом та його представником не надано жодного доказу щодо того, чи потребує другий варіант додаткової експертизи таких дій, незважаючи на те, що встановлення вказаних обставин має важливе доказове значення. Разом з тим, питання про необхідність втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування житлового будинку було поставлено перед експертом у рамках задоволення клопотання позивача за зустрічним позовом про призначення судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування можливості поділу в натурі житлового будинку між співвласниками відповідно до їх часток. Так, судовий експерт у своєму висновку № 2471 від 13 травня 2019 року зазначає про відсутність технічної можливості розробити та запропонувати на розгляд суду варіанти розподілу в натурі будинку, що відповідали би вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, оскільки на ідеальні частки покладається загальна площа приміщень, що є меншою за її допустимий мінімальний розмір. З огляду на це, дослідження щодо втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку не являється можливим. Згідно з п. п.6, 7 ППВСУ №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Суд вважає посилання представника позивача за первісним позовом [PERSON] про недостовірність висновків експертизи № 2471 хибними, оскільки експерт,

Outcome: dismissed