Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Ленінському району як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 19.07.2008 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за № 290. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сім'ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні, мати участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про сина. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] та визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, заяви про розгляд справи без її присутності або про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не відомі. Неприбуття відповідача не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в ній доказів достатньо для розгляду справи по суті. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.07.2008 р. сторони зареєстрували шлюб, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 290. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини і сумісно не проживають, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємних прав та обов'язків не виконують, тобто розлад у сім'ї має не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім'ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього категорично заперечує. Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не мають наміру відновити шлюбні відносини, відповідачем не наведено жодного доказу про те, що вона намагалась зберегти сім'ю та докладала для цього будь-яких зусиль. Відповідно до ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Але позивач по справі вважає не можливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, оскільки вони суперечать його особистим інтересам, тому суд не може зобов'язати позивача прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.10.2012 року, серія [NUMBER] Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Як встановлено судом, донька проживає разом з позивачем і знаходиться на його утриманні. Відповідно до характеристики, виданою ДП «Агросервис 2000» від 19.03.2015 р., [PERSON] працює директором ДП «Агросервис 2000» з 11.07.2012 року, позитивно характеризується за місцем роботи. Згідно з довідкою про доходи від 19.03.2015 р. № 9, виданою ДП «Агросервис 2000» позивач має стабільний дохід. Відповідно до ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до інформації районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району як органу опіки та піклування від 02.04.2015 року № 05/01-25/0520, органом опіки встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира є власністю [PERSON] Мати дитини [PERSON] надала пояснення, в яких не заперечує проти проживання дитини разом з батьком. Оскільки, визначення місця проживання малолітньої дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку, про необхідність визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], залишивши його на утриманні та вихованні батька [PERSON], [INFO] За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved