Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме частиною житлового будинку, що розташований за адресою: м. Кременчук, провулок Абрикосовий,4. Свої вимоги мотивував тим, що 22.11.2017 року ним було придбано у приватну власність 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі - продажу частини житлового будинку та договором купівлі продажу частини земельної ділянки, посвідчених 22.11.2017 року приватним нотаріусом Кременчуцького міською нотаріального округу [PERSON] за реєстровими №№ 2111, 2112.. Під час купівлі вище зазначеної частини житлового будинку з господарськими будівлями в даній частині будинку були зареєстровані колишній власник будинку разом зі своїми членами сім'ї, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Під час придбання у власність житлового будинку та частини земельної ділянки у нього з попереднім власником частини житлового будинку [PERSON] була усна домовленість, що 23.11.2017 року він разом зі своєю дружиною та синами знімуться з реєстрації місця проживання. Так, 23.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] та 10.04.2018 року [PERSON] добровільно знялися з реєстрації місця проживання, а громадянин: [PERSON] добровільно не знявся з реєстрації місця проживання. Так, 27.12.2017року він з метою досудового врегулювання письмово звернувся до громадянина [PERSON] з вимогою про добровільне зняття з реєстрації місця проживання, дану вимогу він отримав 16.01.2018 року. В вимозі він прохав громадянина [PERSON] протягом десяти днів з моменту отримання вимоги добровільно знятися з реєстрації місця проживання та в разі не вжиття ним заходів він буде змушений увернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. На сьогоднішній день громадянин [PERSON] добровільно не знявся з реєстрації місця проживання, в даному житловому будинку він не проживає, комунальну платежі за користування будинком не здійснює, а тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з'явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Представник третьої особи Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується договором купівлі - продажу частини житлового будинку від 22.11.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2111, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] Як вбачається із домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була пов'язана із наявністю у члена його сім'ї - [PERSON], права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та після укладення із позивачем договору купівлі - продажу вказаної частини будинку, право власності [PERSON] на нього припинилось. 26.12.2017 року позивач звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про необхідність протягом десяти днів з моменту отримання вимоги, добровільно знятися з реєстрації місця проживання, а саме з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується поштовим повідомленням, відповідач [PERSON] отримав вимогу про добровільне зняття з місця реєстрації 16.01.2018 року, проте вказана вимога залишена без задоволення. Згідно ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), шо йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Тобто право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14 Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач [PERSON] не є власником (співвласником) житлового будинку [ADDRESS] є членом сім»ї колишнього власника спірного будинку [PERSON], у вказаному будинку не проживає, доказів, щоб свідчили про наявність у відповідача права користування спірним будинком суду не надано, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved