Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що рішенням Корецької міської ради №351 від 22 лютого 2007 року йому було відмовлено в задоволені заяви про перезаключення договору оренди землі від 25 березня 2003 року №20 на земельну ділянку розміром 0,013 га., яка розташована в м.Корець на вул.Київська, 76-а, яке визнано не чинним та скасовано рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року. Також рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2008 року відмовлено Корецькій міській раді в задоволені позову про звільнення ним зазначеної земельної ділянки за безпідставністю позовних вимог. 17 серпня 2011 року отримав лист Корецької міської ради за вих.№2-18/714, в якому було вказано, що сесією Корецької міської ради розглянуто рішення Корецького районного суду та повторно розглянута заява про продовження договору оренди даної земельної ділянки строком на 10 років. Рішення по даному питанню не прийнято у звязку із тим, що під час голосування із присутніх 21 депутата проголосували «за» - 1, «проти» - 3 та 17 «утримались». Продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Зазначений договір вважає поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку згідно із ст.33 Закону України «Про оренду землі» укладення укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Натомість Корецький міський голова [PERSON] відмовляється укладати з ним додаткову угоду про продовження договору. А тому, просить суд: визнати незаконним дії голови Корецької міської ради [PERSON] у зволіканні в укладені додаткової угоди про поновлення договору про оренду земельної ділянки за адресою: м.Корець, вул.Київська, 76-а та визнати договір оренди земельної ділянки за адресою: м.Корець, вул.Київська, 76-а, від 25 березня 2003 року продовженим до 25 березня 2019 року, судові витрати віднести за рахунок відповідача. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати незаконними дії голови Корецької міської ради [PERSON] у зволіканні в укладенні додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, що за адресою: м.Корець, вул.Київська, 76-а, зобовязати Корецького міського голову [PERSON] укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою: м.Корець, вул.Київська, 76-а та визнати договір оренди земельної ділянки, що за адресою: м.Корець, вул.Київська, 76-а від 25 березня 2003 року продовженим до 25 березня 2019 року. Також суду пояснив, що 25 січня 2007 року подав Корецькій міській раді відповідну заяву про продовження терміну дії договору. План-схему земельної ділянки до даної заяви не долучав, оскільки план-схема земельної ділянки вже була долучена до основного договору оренди земельної ділянки від 25 березня 2003 року. Після закінчення строку договору оренди земельної ділянки 25 березня 2007 року продовжив надалі користуватись даною земельною ділянкою. Будь-яких заперечень відповідача щодо використання ним даної земельної ділянки не поступило. Будь-якого іншого способу вносити орендну плату не має. Після 25 березня 2015 року надалі продовжує користуватись даною земельною ділянкою. Оренду плату за дану земельну ділянку вносив до 2010 року, яка податковою службою йому поверталась, оскільки був відсутній договір оренди земельної ділянки та повідомлення міської ради про його укладення. Після 2010 року перестав вносити оренду плату за земельну ділянку, оскільки податкова служба вже не повертала сплачені кошти, а зараховувала до державного бюджету. Аналогічна ситуація в нього склалась із орендою земельної ділянки, яка знаходиться в м.Корець на вул.Київська, 51-а. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що 06 лютого 2007 року позивач (орендар) звернувся до Корецької міської ради із заявою про переукладення договору оренди земельної ділянки за адресою: м.Корець на вул.Київська, 76-а на термін 10 років. До зазначеної заяви не було додано жодного документа. 09 лютого 2007 року Корецькою міською радою на імя [PERSON] була надана відповідь про відмову в продовженні договору в разі ненадання до 12 лютого 2007 року технічної документації, плану або схеми зазначеної ділянки. Проте таких документів позивач так і не надав. На момент виникнення у позивача переважного права на поновлення спірного договору оренди землі, тобто на 25 березня 2007 року, умовами договору та чинним на той час законодавством не передбачалося автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності у разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначалось переважне право добросовісного орендаря на поновлення договору. Реалізація цього права була можлива лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За відсутності такого рішення неможливо зобовязати цей орган в судовому порядку укласти такий договір або поновити його, оскільки це є порушенням його виключного, передбаченого Конституцією України, права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями. Спірний договір оренди земельної ділянки був укладений на 4 роки, починаючи з дати його державної реєстрації, отже припинив свою дію 25 березня 2007 року у звязку із спливом строку на який його було укладено. Рішення про поновлення договору на новий строк міською радою прийнято не було. Вже тривалий час позивач не використовує спірну земельну ділянки, хто саме її використовує їм не відомо. А тому, просять суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Також представник Корецької міської ради подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності та відмовити позивачу у задоволені позову, вказуючи, що 25 березня 2007 року припинив дію спірний договір, а тому саме з цього моменту у позивача виникло право на позов. Отже, строк позовної давності у даному спору сплинув у 2010 році. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 25 березня 2003 року між Корецькою міською радою Рівненської області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м.Корець на вул.Київська, 76-а, площею 0,013 га. Земельна ділянка передана в оренду з метою для обслуговування торгового кіоску. Договір укладено на термін 4 роки, починаючи з дати реєстрації. По закінчені терміну договору орендар має переважно право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмову другу сторону про бажання щодо продовження договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Згідно із ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 01 січня 2007 року), після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. 25 січня 2007 року позивач звернувся до Корецького міського голови із заявою про продовження терміну дії даного договору оренди землі. 05 лютого 2007 року позивач знову подав на імя Корецького міського голови заяву про продовження даного договору, але тепер із зазначенням терміну дії договору 10 років. 09 лютого 2007 року Корецькою міською радою на імя [PERSON] була надана відповідь про відмову в продовженні договору в разі ненадання до 12 лютого 2007 року технічної документації, плану або схеми зазначеної ділянки. Таких документів позивач не надав, оскільки вони не були передбачені для поновлення договору на новий строк. Більш того, план-схема на дану земельну ділянку була додано ще раніше до основного договору і є невідємною частиною договору оренди землі від 25 березня 2003 року. Рішенням Корецької міської ради №352 від 22 лютого 2007 року позивачу було відмовлено в задоволені заяви про перезаключення договору оренди землі від 25 березня 2003 року у звязку із тим, що на орендованій земельній ділянці відбулося встановлення малої архітектурної форми кіоску без дозволу міської ради. Дане рішення міської ради було визнано не чинним та скасовано рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року. Судовим рішенням встановлено, що [PERSON] було встановлено кіоск на підставі рішення виконкому Корецької міської ради №123 від 27 лютого 2004року, яким було надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації під встановлення торгового кіоску на орендованій земельній ділянці. Рішенням цього ж виконкому №179 від 25 травня 2005 року та №123 від 17 травня 2006 року [PERSON] було надано дозвіл на встановлення торгового кіоску на вказаній земельній ділянці та затверджено акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію стаціонарної малої архітектурної форми в м.Корець на вул.Київська, 76-а. У звязку із чим, суд прийшов до висновку про те, що у Корецької міської ради не було підстав для відмови позивачу в задоволенні його зави про поновлення спірного договору. Обставини, встановлені цим судовим рішенням, що набрало законної сили, з огляду на ч.3 ст.61 ЦПК України, не доказуються при розгляді даної справи. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 01 січня 2007 року), у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. В межах місячного строку розгляду первинного повторного (після скасування рішенням відповідача від 22 лютого 2007 року) звернення позивача про поновлення договору оренди землі, відповідач не виконав приписи ст.33 Закону України «Про оренду землі»,\~та не надав жодних зауважень чи заперечень щодо поновлення договору оренди. Після скасування рішення від 22 лютого 2007 року Корецька міська рада у своїх листах від 22 березня 2011 року та 22 червня 2011 року розяснила позивачу, що для поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою: м.Корець Рівненської області, вул.Київська, 76-а необхідно звернутись до міської ради з відповідною заявою. 05 серпня 2011 року та 08 квітня 2014 року на розгляд сесії Корецької міської ради виносилось заява позивача про перезаключення договору оренди землі від 25 березня 2003 року на новий строк, однак по даному питанню рішення не прийнято. Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. У рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року в справі №1-9/2009 зазначено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.\~З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування. У відповідності до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією\~і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією\~і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. У ч.1 ст.93 ЗК України\~ визначається право оренди земельної ділянки - як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, а ч.8 даної статті ЗК України\~передбачено, що повязані з орендою землі, питання регулюються законом. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час звернення позивача з розглядуваним позовом)\~передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Вимоги\~наведеної правової норми\~щодо поновлення договору оренди землі є обовязковими для договірних сторін та носять категоричний характер, а відтак не можуть мати розширеного трактування. Повноваження міських рад у галузі земельних відносин визначено статтею 12 ЗК Україна, зокрема п.«є» частини 1 цієї статті передбачає, що міська рада здійснює контроль за використання та охороною землі комунальної власності, додержання земельного законодавства. У 2008 році Корецька міська рада зверталась в суд з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, в тому числі і даної спірної земельної ділянки. Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2008 року в задоволенні позову було відмовлено. Судовим рішенням встановлено, що протягом орендованого терміну земельної ділянки до [PERSON] ніяких претензій з боку Корецької міської ради не надходило, а також підтверджено законність побудови [PERSON] торгового кіоску. Після винесення судом зазначеної постанови та по нинішній час, Корецька міська рада до суду з аналогічним позов (з інших підстав) або з приписами до позивача звільнити спірну земельну ділянку не зверталась. Договорів про оренду даної земельної ділянки з іншими особами Корецька міська рада не укладала. Орендар станом на сьогоднішній день продовжує користуватися земельною ділянкою, щорічно зазначає її як обєкт оподаткування в податковій декларації з плати за землю. На даній земельній ділянці знаходиться громадський будинок (призначення торгівельний кіоск), який являється капітальною спорудою та зданий в експлуатацію, згідно із довідки відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Корецької РДА Рівненської області. На підставі аналізу наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позивач відповідно до положень ст.ст.3, 6, 12-15, 20, 627 ЦК України, враховуючи вимоги Закону України «Про оренду землі», вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання права на оренду земельної ділянки та визнання договору поновленим на умовах, передбачених договором. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року, справа №6-110цс12. Що ж стосується заяви відповідача про відмову в задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності, то суд приходить до таких висновків. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст.256, 257 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку та у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. (ст.264 ЦК України) Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява відповідача про відмову в задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності не підлягає задоволенню. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved