Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив усунути йому перешкоди у вихованні його неповнолітнього сина шляхом встановлення порядку виховання [PERSON], [INFO], батьками якого є він та [PERSON], наступним чином: у першу та третю пятницю поточного місяця батько може забирати дитину до себе із дитячого дошкільного або шкільного закладу і залишати у себе до 17:00 години неділі; під час навчання у школі зимові канікули дитини проводить з батьком, весняні та осінні з матірю; першу декаду кожного літного місяця щоб дитина перебувала у батька; у разі виїзду дитини за межі населеного пункту, де проживає дитина з матірю, останню зобовязати повідомляти у будь-який спосіб про місцезнаходження дитини; під час перебування дитини з батьком бабуся та дідусь дитини з бору батька також можуть знаходитися з дитиною та спілкуватися з нею; у випадку виїзду матері з дитиною на строк більше одного місяця за межі населеного пункту, де проживає дитина з матірю, остання погоджує такий виїзд з батьком; у випадку захворювання дитини матір забезпечує батьку компенсацію втраченого ним часу на спілкування з дитиною відповідно до запропонованого порядку; у випадку перебування дитини з родичами з боку матері більше 7 днів, матір зобовязується забезпечити дотримання цього порядку участі батька у вихованні дитини; питання, повязані з лікуванням та навчанням дитини, вирішується батьками виключно за обопільного домовленістю. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі. Відповідачка та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, вказавши, що не згодні з графіком запропонованим позивачем, а також те, що позивачка дає можливість побачень позивача зі своїм сином. Представник третьої особи служби у справах дітей Сумської РДА в судовому засіданні вважала графік представлений позивачем необґрунтованим та запропонувала графік побачень з дитиною визначений службою у справах дітей Сумської РДА. Представник третьої особи служби у справах дітей Сумської МР в судове засідання не зявивсь, хоч про розгляд справи повідомлявся. Заслухавши сторін, їх представників, представника третьої особи служби у справах дітей Сумської РДА та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] у виконкомі Косівщинської сільської ради Сумського району було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. 22 лютого 2017 року Сумським районним судом Сумської області за позовом [PERSON] розірвано шлюб з [PERSON] (а.с. 13). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матірю [PERSON] в с. Солідарне, буд. 34, Сумського району Сумської області. З часу розірвання шлюбу у позивача почалися непорозуміння з відповідачкою з питань участі у вихованні дитини, побачень з дитиною. Відповідачка почала створювати штучні перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Усі намагання позивача врегулювати даний спір не дали бажаних результатів. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом [PERSON] звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Сумської районної держаної адміністрації Сумської області. 03.03.2017 року комісія рекомендувала наступний графік побачень позивача із сином (а.с. 14). Однак, відповідачка ігнорує рішення третьої особи, продовжує чинити перешкоди в спілкуванні позивача з сином та участі у вихованні сина. [PERSON], в свою чергу, позитивно характеризується за місцем постійної роботи та проживання, шкідливих звичок не має, сплачує аліменти на утримання дитини, має регулярний дохід (а.с. 15-18). З приводу усунення перешкод у побаченнях з дитиною та участі у її вихованні [PERSON] повторно звертався до третьої особи з метою вирішення спору. Третьою особою [PERSON] розяснено його право на звернення до суду за захистом свого права на участь у вихованні дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. До матеріалів справи службою у справах дітей Сумської РДА долучено висновок про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні в якому запропоновано графік побачень позивача зі своєю дитиною [PERSON] (а.с. 53). Враховуючи викладене, необхідно усунути перешкоди позивачу у вихованні його неповнолітнього сина шляхом встановлення порядку виховання [PERSON], наступним чином: [PERSON] може забирати дитину до себе кожного другого тижня з ранку суботи до 15-00 години неділі; [PERSON] може забирати неповнолітнього [PERSON] від матері, щоб проводити разом з останнім половину осінніх, зимових, весняних канікул, половину святкових днів (за попередньою домовленістю із матір'ю), а також один ліній місяць за обопільною згодою батька та матері; питання, повязані з лікуванням та навчанням дитини, повинні вирішуватися батьками за обопільною домовленістю. Стосовно інших позовних вимог, суд вважає необхідно відмовити в їх задоволенні, так як позивач ніяким чином не обґрунтував їх та не навів підстав у необхідності їх застосування.

Outcome: partial