Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому після його уточнення просив: - встановити факт проживання із 2012 року однією сім'єю померлої [INFO] [PERSON] разом із [PERSON], [INFO], без шлюбу за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право на спадкування за законом першої черги після смерті [INFO] [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування обов'язкової частки після смерті [INFO] [PERSON] на ? частку квартири за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на грошові кошти у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на рахунку № [NUMBER], внесені на підставі Договору № 45244620 на вклад «Пенсійний» на ім'я фізичної особи від 30.06.2016 року; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на грошові кошти у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» № [NUMBER], внесені на підставі Договору № 41793120 на вклад «Весна» від 30.03.2016 року; - усунути [PERSON], [INFO], від права на спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2012 року по день смерті [PERSON], яка померла [INFO], проживав з нею однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в [ADDRESS]. Вів з нею спільне господарство, мали спільні інтереси, розподіляли обов'язки, матеріально та морально підтримували один одного, у разі необхідності піклувалися та доглядали один одного, що підтверджується актом комісії Вербівської сільської ради Харківської області від 06.10.2016 року № 164, а також показаннями свідків. Також посилався на те, що 10.09.2015 року [PERSON] отримала закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, з цього часу була прикута до ліжка та потребувала постійного стороннього догляду, який здійснював позивач, що дає йому право на спадкування після смерті останньої в першу чергу, а також зважаючи на наявність в нього 2 групи інвалідності також право на спадкування обов'язкової частки квартири [ADDRESS], яку згідно заповіту, посвідченого 19 листопада 2008 року Приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. померла заповідала відповідачу - [PERSON]. Вказував на фактичне прийняття спадщини, позначив на ухиленні відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала такової, як на підставу позбавлення відповідача права на спадкування. В судовому засідання позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представником відповідача надано заперечення, в якому він послався на те, що позивач не проживав однією сім'єю з [PERSON], принаймі останні п'ять років. Про факт наявності у [PERSON] знайомого йому стало відомо на її день народження - [INFO], на якому повідомили, що в 2012 році з метою спілкування вона познайомилася з одним чоловіком, однак його не представила та на дні народження він був відсутній. Вказував на те, що [PERSON] переважно проживала за місцем свого зареєстрованого місця проживання в м. Балаклія, перебувала на обліку в Балаклійському територіальному центрі соціального обслуговування як така, що потребує особливого догляду і отримувала соціальну допомогу в період з 25 січня 2007 року по [INFO], знята з обліку 15 серпня 2016 року в зв'язку зі смертю, за нею було закріплено соцпрацівника, вона отримувала субсидію за місцем реєстрації. Також вказував на те, що з [PERSON] спілкувався, допомогу надавав разом з родичами, хоча не систематично, а по мірі можливості. Посилався на те, що позивач проживав у вказаний період однією сім'єю також з іншою жінкою - [PERSON] Також вказав на те, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] не пройшло п'яти років, протягом яких позивач проживав би з нею однією сім'єю, то його неможливо віднести до четвертої черги спадкоємців за законом, а також до будь-якої іншої черги, оскільки нормами Сімейного кодексу України закріплено реєстраційну фор?му укладання шлюбу, а нормами Цивільного кодексу України не встановлено можливість спадкування за законом першої черги осіб, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, а також в цьому випадку не передбачено наявність обов'язкової частки у спадковому майні. Послався на ті обставини, що для спадкування не встановлено обов'язкову необхідність догляду за спадкодавцем, більш того, він такої можливості не мав в зв'язку з проживанням на значній відстані та наявністю сім'ї, яку необхідно утримувати. Більш того, [PERSON] відвідували родичі, допомога їй надавалася, а вони підтримували стосунки. Вклади в банку є особистими грошовими коштами [PERSON] Тому просив в задоволенні позову відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю. В судовому засідання представники відповідача просили в задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених в поданому запереченні, з урахуванням показань свідків та досліджених доказів. Суд, вислухавши представників сторін, допитавши свідків, та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого 16.08.2016 року Балаклійським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області (а.с.7). Згідно заповіту, посвідченого 19 листопада 2008 року Приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. на випадок своєї смерті [PERSON] зробила наступне розпорядження: належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], заповідала [PERSON] (а.с.11). 10.09.2015 року [PERSON] отримала закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, що встановлено з копії Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 12567 (а.с.8). Однак, вказана виписка та інші подані позивачем медичні документи не підтверджують того факту, що [PERSON] перебувала в безпорадному стані та потребувала постійного стороннього догляду. Актом комісії Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 06.10.2016 року № 164 встановлено, що [PERSON] з 2012 року до дня смерті - [INFO], проживала разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). В процесі розгляду справи позивачем та його представником надано акт комісії Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 19.06.2017 року, яким встановлено, що [PERSON] з 2011 року до дня смерті - [INFO], проживала разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.185). Відповідно до довідки Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 29.06.2017 року №651 значиться, що [PERSON] з 2011 року до дня смерті - [INFO], проживала разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Довідка складена на підставі акту комісії Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 19.06.2017 року (а.с.186). З пояснень позивача вбачається, що при складанні акту від 06.10.2016 року № 164 допущено помилку щодо початкової дати проживання [PERSON] за його адресою, що й було підставою виправлення інформації в акті. Однак суд критично ставиться до акту від 19.06.2017 року та довідки від 29.06.2017 року, оскільки в процесі розгляду справи жоден свідок як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача не міг підтвердити точну дату чи то рік, з якого [PERSON] почала проживати зі [PERSON], щодо ведення спільного бюджету, то ця інформація виходила лише зі слів та показань самого позивача, свідками не підтверджена. Також в процесі допиту свідка [PERSON] - депутата Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яким підписано вищевказані акти, повідомлено, що акт від 06.10.2016 року, складений Секретарем сільради він підписав за місцем проживання [PERSON] поза межами його помешкання, інформацію встановлено зі слів позивача. Сусіди повідомили, що [PERSON] проживала за цією адресою близько п'яти років. Щодо акту від 19.06.2017 року, то ним повідомлено, що вказаний акт він підписав не за місцем проживання [PERSON], документ йому надано позивачем з поясненням того, що в акті від 06.10.2016 року допущено помилку, яку необхідно виправити, акт надано разом з підписами свідків, яких він не опитував. Також [PERSON] повідомив, що йому особисто невідомо про дату, з якої [PERSON] мешкала в помешканні [PERSON] Також свідок [PERSON], яким складено акт повідомив, що акти 2016 та 2017 років складені зі слів [PERSON], інформація ним особисто не перевірялася, він є лише депутатом сільської ради, який закріплений за даною вулицею. При цьому суд зазначає, що особа, яка підписала акт від 19.06.2017 року - [PERSON] був допитаний в судовому засідання в якості свідка зі сторони позивача та повідомив лише ту обставину, що він допомагав [PERSON] в 2015 році, коли він привіз жінку з лікарні. До цієї дати він [PERSON] не бачив. Інформація про те, що вона проживала в помешканні позивача певний період йому відомо зі слів сусідів. Також свідком [PERSON] підтверджено, що [PERSON] відвідував помешкання [PERSON], однак точно не вказано періоду. Допитаний в якості свідка позивач також не вказав точну дату, з якої він познайомився з [PERSON], обмежившись посиланням на рік знайомства - 2011, а також на те, що вони з [PERSON] зустрічали Новий рік 2012 в його помешканні, пояснив свої доводи, викладені в позовній заяві, однак плутався в показаннях відносно представника відповідача [PERSON], вказавши що до початку звернення до суду його не зустрічав, з ним не знайомий, родичів [PERSON] фактично не бачив, допомоги не отримував, які змінив в процесі розгляду справи та допиту свідків зі сторони відповідача. Повідомив про обставини проживання, вказав на тому, що [PERSON] телефонувала до відповідача, однак останній не виявив бажання приїздити до неї. Повідомив про те, що йому відомо про наявність заповіту, а також вказав на бажанні його та [PERSON] одружитися. [PERSON] повідомив про факт знайомства з [PERSON] як сусідкою, але раніше під час того, як вона піклувалася про його батька. Вказані свідчення також ним було змінено в процесі допиту інших свідків. Таким чином, суд критично ставиться до свідчень [PERSON] та до поданих ним документів на підтвердження факту проживання з [PERSON], оскільки вказані факти не знайшли своє відображення при розгляду справи та не підтверджені ні доказами, ні показаннями свідків. Достеменно відомо лише те, що вже після отримання перелому шийки правої стегнової кістки 10.09.2015 року, з лікарні її забрав [PERSON] та вона почала проживати за місцем його реєстрації. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що у позивача проживала жінка, яку вона сприймала як сусідку. Щодо обставин проживання їй нічого невідомо. Впевнена, що проживає з 2012 року, так як бачила її в березні 2012 року на похованні свого чоловіка. Інша інформація їй не відома. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] побачив вперше навесні 2015 року в помешканні [PERSON] З його слів вона вела себе як господарка в помешканні, однак чи мали вони спільний бюджет йому невідомо. Пояснив, що про період проживання йому також відомо зі слів сусідів. Вказав на те, що йому відомо, що [PERSON] отримала травму та померла в 2016 році. Свідок [PERSON] повідомила, що вона доглядала за братом [PERSON], а також вказала на тому, що саме вона познайомила [PERSON] зі [PERSON] [PERSON] вона знає близько 3 років, живуть неподалік (в одному дворі), мають поряд огороди. Повідомила, що [PERSON] поїхала проживати за місцем мешкання [PERSON], вона з нею спілкувалася в телефонному режимі, приїздила в с. Вербівка до неї одного разу. Суд критично ставиться до показань вказаних свідків, оскільки вони не підтвердили стосунків між [PERSON] та [PERSON], їх взаємовідносин, тощо, що вони мали спільний бюджет, свідки лише пояснили, що [PERSON] проживала в помешканні [PERSON], однак про їхні стосунки їм достеменно не відомо. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка представник відповідача [PERSON] повідомив, що він є племінником [PERSON] Йому про існування у [PERSON] знайомого стало відомо [INFO] на дні народження тітки, який був в колі сім'ї, самого [PERSON] на дні народження не було. Стосунки між [PERSON] та відповідачем [PERSON] охарактеризував як гарні, вказавши, що останній передавав посилку, спілкувався з [PERSON], але зважаючи на сімейні обставини та матеріальне становище не міг в повній мірі піклуватися про [PERSON] Пояснив інші обставини справи, вказавши на тому, що [PERSON] їздила в с. Вербівка в гості, його туди не запрошували. Повідомив, що вони з родичами періодично надавали допомогу [PERSON] Відповідач не встиг приїхати на поховання [PERSON], однак допомогу надав на поховання. Вони з родичами передали через брата [PERSON] грошові кошти на поховання [PERSON] Також вказав на тому, що [PERSON] мала достатньо власних коштів для забезпечення себе. Повідомив, що зі [PERSON] вперше побачився в 2014 році, потім після смерті [PERSON] та в суді. Вказав на тому, що його брат та мати відвідували [PERSON] в с. Вербівка. Пояснив, що його жінка та мати мають незадовільний стан здоров'я, в період, коли [PERSON] зламала ногу здоров'я його дружини та матері погіршилося та він не міг здійснювати будь-який догляд за [PERSON] Свідок [PERSON] повідомив, що про знайомство [PERSON] та [PERSON] йому стало відомо [INFO] на дні народження тітки [PERSON] Влітку 2014 року після дзвінка [PERSON] він вперше приїхав в с. Вербівка, де на той час вона перебувала. Він декілька разів привозив їй продукти харчування, передавав незначні гроші, що надавалися родичами. Грошові кошти від родичів на поховання [PERSON] від також передавав [PERSON] Характер взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON] він повідомити не взмозі. Свідок [PERSON] повідомила, що є невісткою [PERSON], знає останню близько 50 років. [INFO] вперше почула про [PERSON] як друга [PERSON] Зазначила на тому, що [PERSON] гостювала у [PERSON] [INFO] день народження [PERSON] вони відзначали в с. Вербівка в помешканні [PERSON] Повідомила, що [PERSON] мала особисті грошові кошти та заощадження. Також вказала на тому, що її син [PERSON] переважно відвідував [PERSON] в с. Вербівка. Вона в основному спілкувалася з останньою в телефонному режимі. Після травми [PERSON] одного разу її відвідувала в с. Вербівка, прибирала у домоволодінні [PERSON] В 2016 році захворіла, потребувала лікування та не мала можливості надавати допомогу [PERSON] Зазначила на тому, що грошові кошти, ліки та продукти харчування передавала [PERSON] через сина [PERSON]. Допитана в якості свідка [PERSON], повідомила, що в період з 2007 року по червень 2015 року вона як соціальний працівник здійснювала обслуговування [PERSON] два рази на тиждень (вівторок та п'ятницю). На день народження [PERSON] [INFO] в обід остання познайомила її та інших присутніх осіб зі [PERSON], повідомивши особисто [PERSON] про те, що родичі будуть в неї ввечері. Про характер стосунків [PERSON] зі [PERSON] їй нічого невідомо. Також вказала на тому що десь з 2013 року вона почала жити у Вербівці. Приїздила за місцем реєстрації, отримувала в м. Балаклія послуги її як соцпрацівника, оформляла субсидію. Вказала на тому, що з 2014 року [PERSON] їй особисто надала ключі від квартири, вказала, що [PERSON] мала нормальний фінансовий стан. У Вербівку до неї їздили племінник [PERSON] та невістка [PERSON]. Свідчення [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] в частині дати знайомства [PERSON] зі [PERSON] співпадають, тому суд розцінює їх як такі, що підтверджені належним чином. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що [PERSON] доглядав за сусідкою [PERSON], приходив до неї, бажав, щоб вона переїхала до нього, вимагав гроші, а також був виселений із домоволодіння останньої в зв'язку з тим, що вона його боялася та відмовилася від його допомоги. Також він підтвердив дані позивача щодо наявності між ним та [PERSON] конфлікту. Щодо взаємовідносин [PERSON] та [PERSON] цей свідок інформації не надав, зазначивши, що у помешканні [PERSON] проживала певна жінка, про період проживання якої він зазначити точно не має можливості. Повідомив також, що по вулиці позивача також називають «[PERSON]». Незважаючи на те, що свідок [PERSON], а також сам позивач підтвердили взаємовідносини між [PERSON] та [PERSON], однак з певними відмінностями в періоді, Суд, зважаючи на взаємовідносини між позивачем та свідком [PERSON], критично ставиться до його свідчень, та зазначає на тому, що вказана обставина не має впливу на розгляд даної справи, а свідком не надано змістовної інформації, яка може вплинути на розгляд спору. Довідкою Балаклійського територіального центру соціального обслуговування від 05.04.2017 року за № 165, вказано, що гр. [PERSON], 1932 р.н., проживала за адресою: [ADDRESS] та перебувала на обліку як така, що потребує особливого догляду і отримувала соціальну допомогу в період з 25 січня 2007 року по [INFO]. Знята з обліку 15 серпня 2016 року в зв'язку зі смертю (а.с.52). Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області № 2508 від 15.05.2017 року та документів, які подано представником відповідача, [PERSON] отримувала субсидію за зареєстрованим місцем свого проживання: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] мала накопичувальні вклади в АТ «Ощадбанк», зокрема вклади від 18.09.2008 року на суму 2 000,00 грн., який 18.03.2009 року збільшено до суми 3 000,00 грн., 22.09.2010 року на суму 7 000,00 грн., 17.12.2011 року на суму 9 000,00 грн., 26.09.2013 року на суму 8 000,00 грн., якими вона користувалася, що підстверджується доданими представником відповідача документами, зокрема: договором № 2 на вклад «Накопичувальний Ощадного банку» на ім'я фізичної особи від 18.09.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON], Додатковим договором № 1 до договір № 2 від 18.09.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON], випискою з рахунку в національній валюті [PERSON] за період з 18.09.08 по 21.09.10, Договором № 3 на вклад «Комбінований строковий Ощадного банку» на ім'я фізичної особи від 22.09.2010 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON], Договором № 20 на вклад «Комбінований» на ім'я фізичної особи від 17.12.2011 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON], Договором № 17362220 на вклад «Комбінований» на ім'я фізичної особи від 26.09.2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (а.с.141-181). Встановити природу походження грошових коштів, які перебувають на рахунках [PERSON] в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в якості вкладів за Договором № 45244620 від 30.06.2016 року та Договором № 41793120 від 30.03.2016 року як спільно набутих [PERSON] та [PERSON], так само як і визнати їх особистою власністю [PERSON] суд підстав не вбачає, оскільки позивачем не доведено цього, надані ним пояснення та документи лише встановлюють наявність як в нього, так і [PERSON] окремого доходу та можливості утримувати себе самостійно, а подані відповідачем документи свідчать про наявність тривалий період у [PERSON] заощаджень (вкладів) саме у цьому банку. Під час допиту позивача останній повідомляючи певні факти з життя зі [PERSON], заперечував факт відвідування її родичами, факт знайомства з представником відповідача [PERSON], факт отримання допомоги від родичів, однак в процесі допиту його та інших свідків зазначив, що вказані факти мали місце, тому суд розцінює його свідчення критично. На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (тобто на момент смерті), і що не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу , право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). П. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Згідно ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ввідповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Ч. 1, 3 ст. 2 СК України встановлено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому. Згідно ч. 2, 4 ст. 3 СК України: сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ст. 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків по?дружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, ко?ли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення державних органів реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття «проживання однією сім'єю» та «член сім'ї» не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Норма ст. 1264 ЦК розрахована в перше чергу для того, щоб надати право на спадкування другому з «фактичного подружжя», тобто особі, яка перебувала зі спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу. Вказана правова позиція випливає також з п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у позивача права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України, так само як і права на спадкування обов'язкової частки у спадщині. Вказана позиція суду узгоджується з положеннями СК України, ЦК України, а також п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Також, оскільки позивачем не доведено факт проживання з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, то його неможливо віднести до спадкоємців четвертої черги за законом відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України. Ч. 2 ст. 1228 ЦК України встановлено, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Однак судом встановлено наявність особистих заощаджень у [PERSON], позивачем не надано доказів, що вклади є спільно набутими грошовими коштами, позивача неможливо віднести до спадкоємців за законом [PERSON], тому ця вимога не підлягає задоволенню. В процесі рогляду справи судом не встановлено факту ухилення від утримання [PERSON] з боку відповідача, а законодавством не встановлено такого обов'язку, тому позовні вимоги про усунення від спадкування [PERSON] також є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed