Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зіслався а те, що він працює на посаді лікаря нефролога Шепетівської філії відділення екстракорпоральної детоксикації Хмельницької обласної лікарні. Більше 11 років у їхньому відділенні регулярно отримує курс лікування [PERSON] , якому було проведено у Республіці Білорусь трансплантацію хворої нирки. Як правила такі хворі інваліди з чутливою нервовою системою, схильною до створення на рівному місці надуманих проблем та інцидентів. 19.06.2019 [INFO] сестра [PERSON] , - [PERSON] подала скаргу до Департаменту охорони здоров`я Хмельницької ОДА, в якій стосовно нього надала недостовірну інформацію, яка принижує його честь, гідність і ділову репутацію, чим порушено його особисті немайнові права, які підлягають судовому захисту. Просив визнати інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права на повагу до його гідності, честі та недоторканості, ділової репутації, зазначену у скарзі до Департаменту охорони здоров`я Хмельницької ОДА від 19.06.2019 року за вих. № К-18-1-06, а саме : « [PERSON] продає місця на гемодіалізні апарати; брата ложить на поломані і старі фільтри «13»; відрізають брату години, положено -4 ставлять 3,5; на нових фільтрах та апаратах фільтрують людей, які заплатили; на телефонні звернення [PERSON] ; [PERSON] ставить фільтр «13», як мені пояснили це для дітей; пацієнти які заплатили, за ними закріпили місце на апаратах, качаються на нормальних фільтрах!!! Не на «13»; [PERSON] неодноразово натякав для брата, що на пересадку гроші є, а хоча б один раз його віддячив; прошу звільнити з роботи за невиконання своїх обов`язків, за корупцію та приниження. Або виписати догану з попередженням про подальшим звільненням, якщо не виконуватиме свою роботу». Зобов`язати відповідача спростувати поширену інформацію шляхом відкликання даної скарги із Департаменту охорони здоров`я, стягнути моральну шкоду в розмірі 30000грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідачка заперечила проти позовних вимог, зіславшись на викладені у відзиві пояснення. Заслухавши доводи учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставин та відповідні їм правовідносини. 18.06.2019 року до Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації надійшла скарга [PERSON] 19.06.2019 року скаргу було переправлено для розгляду до Хмельницької обласної лікарні, яку було зареєстровано за вхідним № К/18-1-06 про перевірку якості гемодіалізу, фільтрів та діяльності робити Шепетівського відділення детоксикації, у разі встановлення порушень просила : «даного лікаря звільнити з роботи за невиконання своїх обов`язків, за корупцію та приниження. Або виписати догану з попередженням про подальшим звільнення, якщо не виконуватиме свою роботу». Скарга містить, зокрема, висловлювання «… [PERSON] продає місця на гемодіалізні апарати; брата ложить на поломані і старі фільтри «13»; відрізають брату години, положено -4 ставлять 3,5; на нових фільтрах та апаратах фільтрують людей, які заплатили; на телефонні звернення [PERSON] ; [PERSON] ставить фільтр «13», як мені пояснили це для дітей; пацієнти які заплатили, за ними закріпили місце на апаратах, качаються на нормальних фільтрах!!! Не на «13»; [PERSON] неодноразово натякав для брата, що на пересадку гроші є, а хоча б один раз його віддячив» В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що поширена щодо нього інформація є недостовірною, має на меті довести до відома Департамент, в структурному підрозділі якого він добросовісно та сумлінно працює більше 10 років неправдиву інформацію, дискредитувати його як лікаря. Вважає, що поширена інформація не є оцінючними судженнями, а поширення такої інформації принижує його честь, гідність та завдає шкоди його діловій репутації. На підтвердження своїх вимог позивачем надано копію вище зазначеної скарги, яку він отримав з Хмельницької обласної лікарні; відповідь, яку він надавав по даній скарзі; довідку від 07.08.2019року, № 196/1, яка підтверджує, що [PERSON] працює на посаді лікаря нефролога відділення детоксикації філія Шепетівської ЦРЛ з 07.08.2008року по даний час; позитивну характеристику видану з місця роботи та за місцем проживання, а також звернення пацієнтів відділення детоксикації м. Шепетівки адресоване Департаменту ОЗУ обласної державної адміністрації, голові Понінківської ОТГ, та начальнику ЖЕКу смт. Понінка. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] які є працівниками відділення детоксикації, [PERSON] , [PERSON] , які є пацієнтами даного відділення показали, що про наявність скарги щодо дій [PERSON] дізналися безпосередньо від самого [PERSON] , яка була зачитана для них ним особисто. Вони заперечили, щодо викладених в ній обставин і фактів, зіславшись на те, що [PERSON] є кваліфікованим лікарем, здійснює свою роботу відповідно до медичних нормативів, на його роботу ніколи не було нарікань з боку пацієнтів. Аналогічні пояснення дала в судовому засіданні і дружина [PERSON] - [PERSON] , яка також зазначила, що [PERSON] був для них як рідний, оскільки [PERSON] неодноразово його рятував і хвилювався постійно за його здоров`я. Після написання на нього скарги в якій викладені недостовірні факти, у нього погіршився стан здоров`я, сон. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористалася своїм правом та подала до суду відзив в якому позов не визнала, зіславшись на те, що з скаргою до Департаменту охорони здоров`я зверталася від імені свого брата [PERSON] з тих підстав, що він протягом 11 років проходив у Шепетівському відділенні гемодіаліз. У 2018 році Міністерство охорони здоров`я України оплатило лікування трансплантації нирки у Білорусії, тому йому необхідно було проходити підготовку до довгоочікуваної операції. Однак, їй від брата почали надходити скарги, що прокачку гемодіалізу йому проводить на фільтрах «13» , а не «15» від яких він почувається погано, йому стали зменшувати час даної процедури і проводили її на старих апаратах. У нього погіршились аналізи, що могло стати перешкодою для трансплантації. При зверненні її батька [PERSON] до лікаря [PERSON] про усунення цих недоліків, отримав відповідь: «Ви, вже мені надоїли разом із своїм Сашею», тому для вирішення даної проблеми згідно ЗУ «Про звернення громадян», вирішила звернутися до Департаменту охорони здоров`я, для проведення перевірки у даному відділенні. При написанні скарги виходила з того, що вказана там інформація не є фактичним твердженнями, а являється оціночним судженнями мене, як скаржника, на підставі подій в Україні, розслідування медичних махінацій із ліками та діалізом в областях України та телепередач з даної тематики. Крім того, Департамент відмовив у розгляді її скарги, тому невідомо, як дана скарга могла образити та розповсюдити недостовірну інформацію, коли її фактично не розглядали і службову перевірку не проводили. Також фрази викладені у скарзі «займається корупцією» та «головний лікар [PERSON] та технік [PERSON] продають місця на гемодіалізні апарати, а брата ложать на поломані та старі фільтри «13» є риторичною, являється припущенням та несе в собі критичний коментар на аналогічні дії у широкому сенсі цього слова. Позивачем виокремлено низку висловлень, які на його думку є недостовірними та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію. Однак вказані вирази є оціночними судженнями відповідача і виражають виключно її особисте ставлення та думки відносно роботи позивача у відділенні. Відповідачка також вказала, що як би це були достовірні та підтвердженні факти, то вона зверталася б не у Департамент для проведення перевірки, а у правоохоронні органи. Відповідно до ст. 10 Конвенції\~про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Відповідно до частини 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Статтею 280 ЦК України передбачено право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування шкоди. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що дана скарга була написана, як крик душі сина, який постійно скаржився, що останнім часом йому надавали неналежне медичне лікування. Звертаючись до лікаря [PERSON] вирішити дані питання, щодо якості належного фільтрування реакції не було, тому донька звернулася зі скаргою провести відповідну перевірку у відділенні. Також зазначив, що всі припущення, які були зазначенні у скарзі були оціночними, оскільки не містили конкретних фактів, інакше своє право звернення ініціювали до правоохоронних органів. У справі також встановлено, що 02.07.2019 року відповідачка [PERSON] отримала від Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації відповідь, про те, що скарга її не розглянута у зв`язку з тим, що нею не подано документів, якими [PERSON] уповноважував її звертатися в його інтересах до даного органу. Зі слів відповідачки, термін дії доручення видане на її ім`я [PERSON] на час звернення закінчився, а поновити не було змоги, оскільки він перебував у Мінську, а потім лікувався в Хмельницькій обласній лікарні, тому відповідачка була вимушена звернутися до члена Хмельницької спілки хворих « Хронічна ниркова недостатність» [PERSON] , з проханням проведення перевірки у Шепетівському відділенні детоксикації. 01.08.2019 року за № к/501 [PERSON] отримав від Департаменту охорони здоров`я відповідь на своє звернення в якому було зазначено: «….. Лікування хворих відбувається за стандартами, розробленими МОЗ України. Ці стандарти базовані на розробках світових лідерів з лікування ХНН, затвердженні фахівцями МОЗ та Інститутом нефрології академії медичних наук України. Всі пацієнти Шепетівської філії отримують якісну медичну допомогу, перебіг хвороб у них з позитивною динамікою. Очолює діалізну філію [PERSON] , лікар вищої кваліфікаційної категорії з 36-річнм та 11-річнм стажем роботи у відділенні гемодіалізу, чуйна людина і грамотний спеціаліст. Адміністрацією ХОЦЕКД розглянута скарга пацієнта [PERSON] щодо незадовільної якості, на думку заявника, надання допомоги у Шепетівській філії. З`ясовано, що хворий [PERSON] , протягом 11 років отримує лікування гемодіалізом згідно прийнятих в Україні протоколів діалізного лікування та відповідає рекомендаціям спеціалістів Білоруського центру трансплатації і гемодіалізу, де пацієнти обстежуються і поставленні на чергу по трансплантації нирки. Неякісне лікування гемодіалізом не змогло продовжити життя пацієнта на 11 років і зберегти фізичні кондиції для проведення трансплантації нирки…» Отже,\~відповідно до\~статті 277\~ЦК не\~є предметом\~судового захисту\~оціночні судження,\~думки,\~переконання,\~критична оцінка\~певних фактів\~і недоліків,\~які,\~будучи вираженням\~суб`єктивної\~думки і\~поглядів відповідача,\~не можна\~перевірити на\~предмет їх\~відповідності дійсності\~(на\~відміну від\~перевірки істинності\~фактів)\~і спростувати,\~що відповідає\~прецедентній судовій\~практиці Європейського\~суду з\~прав людини\~при тлумаченні\~положень статті\~10\~Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Відповідно до частини першої статті\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, [PERSON] і Гійзельс, [PERSON] , Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Відповідно до\~статті 40 Конституції України\~усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого\~статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 30.09.2019 року у справі № 638/1219/19 (провадження 61-15999св19), яка відповідно до ст.263 ЦПК є обов`язковою для врахування. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що\~відповідачем було реалізоване конституційне право на звернення до компетентного органу, що зобов`язаний розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Інформація поширена [PERSON] , щодо неправомірної поведінки позивача, як лікаря, у скарзі адресованій Департаменту є оціночними судженнями, а не фактами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки оціночні судження не підлягають спростуванню або доведенню їх правдивості, крім того, відповідні обставини належними, допустимими та достатніми доказами у справі не доведено. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, тому вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed