Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, покликаючись на те, що після смерті матері [PERSON], [INFO] відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. Позивач звернувся в нотаріальну контору для оформлення прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, оскільки матір»ю за життя, не виготовлено правовстановлюючих документів на будинок. [PERSON] до початку судового засідання подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача, Соколівської сільської ради та представник третьої особи Буської державної нотаріальної контори подали письмові заяви з проханням слухати справу у відсутності їх представників, щодо даного позову, заперечень не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] від 21.10.1998 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 19. У свідоцтві про народження позивача, серії [NUMBER] від 12.05.1949 р., актовий запис № 5 від 15.01.1949 р., матір»ю записана померла [PERSON] та [PERSON]. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження спадковим майном, сплачує комунальні послуги. До спадкового майна належить житловий будинок [ADDRESS], інвентаризаційна вартість якого, згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 23.08.2013 р., становить 46690 гривень. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить.

Outcome: approved