Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми позики в розмірі 9912,50 грн., 3% річних в сумі 743,44 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.03.2011р. позивач позичив відповідачу суму у розмірі 9912,50 грн. (еквівалентну 1250 доларів США), яку останній зобов'язався повернути 01.04.2011р. У зв'язку з тим, що [PERSON] позичену суму не повернув, від спілкування з позивачем ухиляється, останній звернувся до суду із відповідним позовом. Позивач до судового засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач до судового засідання також не з'явився. Судові повістки надсилались відповідачу за адресою його реєстрації - [ADDRESS]. При цьому адреса, вказана відповідачем у розписці - [ADDRESS] є адресою реєстрації відповідача у зв'язку із подальшим привласненням ділянці поштової адреси. Поштові відправлення повертались до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Крім того, на адресу відповідача була надіслана телеграма з метою виклику останнього до суду, яка також повернулась у зв'язку з тим, що будинок зачинений, адресат за телеграмою не з'являється. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За відомостями адресно-довідкового підрозділу Бахчисарайського РВ ГУ ДМС України в АР Крим адресою реєстрації [PERSON] є [ADDRESS], за якою судом надсилались судові повістки та телеграма. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач є належним чином повідомлений про день та час судового засідання в розумінні ст.74 ЦПК України. Справу розглянуто судом без фіксування судового засідання технічними засобами в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши в їх сукупності надані докази, суд встановив наступне. 14.03.2011р. [PERSON] позичив у [PERSON] суму у розмірі 9912,50 грн. (еквіваленту 1250 доларів США) на особисті потреби та зобов'язувався повернути кошти 01.04.2011р. Про отримання від [PERSON] грошових коштів та обов'язок повернути останні 01.04.2011р. [PERSON] склав відповідну розписку. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До даного часу позичальник не повернув позикодавцеві позику. На підставі ст.625 ЦК України позивачем на суму заборгованості нараховані 3% річних, які за розрахунком позивача, з яким погоджується суд, становлять 743,44 грн. (за період з 01.04.2011р. по 01.10.2013р.). Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, які згідно з квитанцією №314 від 24.10.2013р., виданою адвокатом [PERSON], становлять 350 грн., суд не знаходить підстав для їх стягнення з відповідача. При цьому суд виходить з того, що як вбачається з договору - угоди про надання юридичної допомоги, укладеної 10.10.2013р. між [PERSON] та Адвокатським об'єднанням «Центральна юридична консультація м.Сімферополя», адвокат приступає до виконання доручення після підписання даної угоди сторонами та внесення гонорару, що оформлюється додатковою угодою або оговорюється в усному порядку. При цьому з п.1.2 угоди вбачається, що Консультація надає юридичну допомогу щодо складання позову до Бахчисарайського районного суду АРК до [PERSON] про стягнення суми боргу; консультаційне супроводження. Вказані дії Консультація доручає виконати адвокату [PERSON] Позовна заява датована 10.10.2013р., підписана самостійно [PERSON], надійшла до суду 14.10.2013р., тоді як квитанція №314 на суму 350 грн. видана 24.10.2013р. В судових засіданнях позивач брав участь самостійно, будь-яка особа його інтереси в суді не представляла. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що складання позовної заяви саме адвокатом [PERSON], як і надання ним будь-яких консультацій [PERSON] по даній справі не підтверджено, відповідно підстав для стягнення будь-яких витрат на правову допомогу у суду немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial