Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON], треті особи: Житлово-експлуатаційне управління «Докучаївське» Харківського району Харківської області, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Харківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання [PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою № 1 в будинку 28 по д/г ім. Чапаєва в с. Рогань Харківського району Харківської області, зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є основним наймачем вищевказаної квартири, в якій з 05 липня 2006 року зареєстрована відповідач з сином. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив наступне. В 2004 році він познайомився з відповідачем по справі [PERSON] З 2006 року по 2008 рік мешкали разом однією сімєю, за адресою: с. Рогань Харківського району Харківської області, д/[ADDRESS]. Спільне життя з відповідачем не склалося, постійно виникали сварки з різних питань. В 2008 році відповідач добровільно зібрала свої речі та речі, які належали [PERSON], викрала паспорт позивача та виїхала з вищезазначеної квартири до своєї матері. З приводу викрадення паспорта позивач звертався до міліції. В 2009 році позивач отримав новий паспорт. Позивач зазначає, що після викрадення паспорта, він змінив замки в квартирі, тому що він не хотів щоб [PERSON] приходила. Крім того позивач пояснив, що відповідач намагалася вселитися, однак він заперечував, посилаючись на те, що у відповідача нова сімя, а він також бажає створити нову сімю та, що він не може з нею та зі своєю новою сімєю разом мешкати в даній квартирі, площею 17,5 кв.м. Позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом через постійні сварки та через те, що він сплачує комунальні послуги. В даний час в спірній квартирі речей, які належать відповідачу немає. Позивач зазначає, що квартира державна, він має намір її приватизувати, однак не може це зробити доки в ній зареєстрована відповідач з її сином. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечувала, з наступних підстав. 05 липня 2006 року [PERSON] за своїм волевиявленням зареєстрував в спірній квартирі [PERSON] та [PERSON] У вересні 2008 року [PERSON] зявився додому в пяному вигляді та сильно побив [PERSON], в звязку з чим вона була змушена піти з дому та два дні разом з дитиною проживала на кухні, потім сусідка запропонувала їй доглядати за старенькою бабусею з правом проживання в їхній кімнаті. Відповідач неодноразово намагалася потрапити в спірну квартиру, але відповідач змінив замки, речі викинув на загальний коридор гуртожитку. Крім того відповідач посилається на те, що вона продовжує сплачувати свою частину комунальних послуг, що підтверджує те, що вона не бажає втрачати дану квартиру. Представник Харківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Житлово-експлуатаційне управління «Докучаївське» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати вимогам ст. 214 ЦПК України. Судом встановлено, а сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не оспорюється, що позивач є наймачем житлової площі за адресою: с. Рогань Харківського району Харківської області, д/[ADDRESS]. Дана квартира отримана родиною [PERSON] від радгоспу імені Чапаєва в 1994 році. Квартира не приватизована. Встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] Квартира належить Житлово-Експлуатаційному управлінню «Докучаївське». На теперішній час у квартирі №1, розташованій за адресою: с. Рогань Харківського району Харківської області, д/г Чапаєва, буд. 28 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (спільна дитина сторін) /а.с. 5/. Позивач стверджує що відповідач за місцем реєстрації не проживає тривалий час, про що 24 листопада 2012 року складено акт депутатом 13 виборчого округу Роганської селищної ради Харківського району [PERSON] Відповідно до цього акту [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], д/[ADDRESS], але фактично проживають за адресою: [INFO], д/[ADDRESS] /а.с. 13/. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.ст. 71, 72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач був відсутнім з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімю тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що під час сварки в 2008 році, що виникла між [PERSON] та [PERSON], останній вигнав її разом з дитиною з квартири, викинув її речі, а вона разом з сином два дні жила на спільній кухні у гуртожитку, а потім жила в орендованій квартирі, оскільки іншого житла у неї не має. Коли вона намагалась повернутися до будинку, то зясувалося, що відповідач змінив замки та не пускає її додому. У спірній квартирі її речей немає. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вимушено покинули спірне приміщення. Допитаний свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вже приблизно 2 роки проживає в спірній квартирі з іншою жінкою. Той факт, що в вищезазначеній квартирі проживають інші особи, позивач підтвердив в суді особисто. Зазначене свідчить про неможливість проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації, що в свою чергу, є поважною причиною їх відсутності. Крім того, відповідно до довідки Житлово-Експлуатаційного Управління «Докучаївське» за користування житловою площею за адресою д/[ADDRESS] за період з 08 квітня 2010 року по 21 липня 2014 року [PERSON] сплачено 166,08 грн. /а.с. 6/. Надані відповідачем квитанція на підтвердження того, що вона сплачує комунальні послуги суд не бере до уваги, тому що з них не вбачається хто сплачував комунальні послуги /а.с. 59-72/. Отже надані позивачем докази на підтвердження своїх вимог не спростовують заперечень [PERSON] щодо поважності причин не проживання за місцем її реєстрації в квартирі № 1, а відтак, передбачені ст. 71 ЖК України підстави для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням відсутні. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про поважність причин відсутності [PERSON] у квартирі №1, розташованій за адресою: с. Рогань Харківського району Харківської області, д/г Чапаєва, буд. 28, а тому вважає, що немає підстав для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку, оскільки відповідач намагалась вселитися до спірної квартири ще до звернення [PERSON] до суду. Що стосується [PERSON], то суд враховує, що [PERSON], [INFO], є сином позивача та відповідача по справі. [PERSON] є малолітнім і змушений був піти з квартири разом з матірю. Таким чином, також відсутні підстави і для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку. Зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В звязку з тим, що суд відмовляє в задоволення позовних вимог, щодо визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підстави для зняття осіб з реєстраційного обліку відсутні. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed