Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на однокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 40,1 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спірна квартира на праві спільної сумісної власності належала матері позивача [PERSON] та її чоловіку [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, єдиним спадкоємцем була мати позивача, яка фактично прийняла спадщину. 13 жовтня 1991 року [PERSON] заповіла позивачу все своє майно, яке б їй належало на час смерті, цей заповіт посвідчений державним нотаріусом 10-ї ХДНК Гамаль І.М. [INFO] року померла мати позивача [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернувся до Сьомої ХДНК з заявою про прийняття спадщини та позивачу постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, посилаючись на те , що заповіт був посвідчений з порушенням вимог, в зв,язку з чим позивач позбавлений права спадкувати спірну квартиру. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 листопада 2013 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на однокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 40,1 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1,2 ст. 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. 13 жовтня 1993 року [PERSON] склала заповіт на ім»я [PERSON], якому заповіла все своє майно, що підтверджується копією заповіту від 13 жовтня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Гамаль І.М., реєстровий № 1-7961. З копії спадкової справи, зведеної після смерті померлої [PERSON] Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в передбачений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті матері, однак постановою від 02.10.2014 року «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» позивачеві [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], в зв»язку з тим, що 13 жовтня 1993 року державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Гамаль І.М. на примірнику заповіту, який передано на зберігання до архіву та з якого має бути виготовлено та видано дублікат, відсутня печатка державного нотаріуса. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved