Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача сплачений за рахунок майбутнього договору оренди аванс у розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що на сайті www.olx.ua відповідачем було розміщено оголошення щодо оренди квартири [ADDRESS] з меблями та побутовою технікою. Зазначає, що 27 січня 2017 року з відповідачем обговорив умови договору оренди та сплатив 2000,00 грн. завдатку, що підтверджується розпискою, а також узгодили заселення на 28-29 січня 2017 року. Позивач вказує, що не прийняв у користування вказану квартиру, оскільки відвідач відтягував та змінював дату заселення. Зважаючи на те, що відповідач навмисно створював умови, які перешкоджали укладенню договору оренди, такий, сторонами не був укладений. При цьому, зазначає, що [PERSON] ухиляється від повернення сплаченої авансом орендної плати в сумі 2000,00 грн. Просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 січня 2018 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою від 06 лютого 2018 року, недоліки позовної заяви усунуті. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.04.2018 року дана справа передана для розгляду до Шевченківського районного суду м. Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2018 року дана справа направлена для розгляду до Галицького районного суду м. Львова. Справа надійшла до суду 16.05.2018 року та передана головуючому судді 17.05.2018 року. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2018 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 09.30 год. 20 червня 2018 року, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з'явився, скерував на адресу суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що з свого боку вчиняв необхідні дії для укладення договору оренди, зокрема вивозив меблі, для того, щоб позивач зміг заселитися у квартиру та облаштувати її. Вказав, що заселятися позивач мав 30 січня 2017 року, що підтверджується розпискою, а не 28-29 січня. Окрім того, зазначив, що 28-29 січня працював, та не міг передати позивачу квартиру у користування. Просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що на сайті оголошень з оренди нерухомості www.olx.ua відповідачем було розміщено оголошення щодо оренди квартири [ADDRESS] /а.с. 7-10/. Позивач виявив намір укласти договір оренди вказаної квартири та для забезпечення укладення договору оренди в майбутньому, сторони 27 січня 2017 року склали розписку. Зі змісту розписки вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] 2000,00 грн. завдатку в рахунок оренди квартири [ADDRESS]. Орендна плата узгоджена сторонами в розмірі 5 500 грн., усього 11000 грн. за перший та останній місяці з 30 січня 2017 року. Основна сума повинна бути оплачена до 30 січня 2017 року /а.с. 5/. Однак, [PERSON] не прийняв у користування вказану квартиру та договір оренди в обумовлений сторонами строк не був укладений. Позивач покликається на те, що відповідач навмисно створював умови, які перешкоджали укладенню договору оренди та заселенню в квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що вказане підтверджується розпискою, копією оголошення та диском із записом телефонних розмов. Суд, критично ставиться до таких доводів позивача, оскільки у розписці вказано, що позивач повинен заселитися у квартиру з 30 січня 2017 року, а не 28-29 січня як він стверджує. Окрім того, відповідачем надано у судовому засіданні докази того, що останній перебував на чергуванні 28 та 29 січня 2017 року, згідно графіку, затвердженого головним лікарем Львівського регіонального фтизіопульмонологічного клінічного лікувально-діагностичного центру та вчиняв дії спрямовані на укладення договору, зокрема перевозив меблі з квартири [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи. Диск із записами телефонних розмов, на який покликається позивач відсутній у матеріалах справи, що підтверджується актом від 17.05.2018 року, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості дослідити такий та встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача та надати їм оцінку. Таким чином, пояснення [PERSON] не узгоджуються з матеріалами справи, посилання позивача на те, що договір найму квартири не був укладений з вини відповідача, жодними доказами не підтверджується. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України). Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно з ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Аванс у цивільному праві - це грошова сума або інша майнова цінність, яка передається однією стороною договору другій у рахунок майбутніх платежів. На відміну від завдатку, який при не виконанні договору стороною, що дала завдаток, нею втрачається, аванс у разі порушення умов договору повертається стороні, яка його видала. Як і завдаток, аванс служить доказом укладення договору, але, на відміну від завдатку, не є способом забезпечення виконання зобов'язання. Тому будь-яка попередня оплата вважається авансом, якщо в договорі немає прямої вказівки на те, що ця плата є завдатком. При належному виконанні договірного зобов'язання аванс включається в загальний рахунок остаточної плати. Суд звертає увагу на пряму вказівку у розписці на те, що грошова сума у розмірі 2000 грн. є завдатком, який позивач сплатив як забезпечення виконання зобов'язання, а згідно ст. 571 ЦК України такий не підлягає поверненню якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що договір оренди квартири не був укладений з вини відповідача. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, суд зазначає, що Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у позові судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed