Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа товариство з обмеженою відповідальністю „ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права користування житловим будинком. В позовній заяві вказує, що згідно технічного паспорта від 30.04.2003 року, користувачем житлового будинку 15 „А по вулиці Будинок Відпочинку у місті Запоріжжя є [PERSON]. З дозволу відповідача у 2004 році позивач вселився у вищевказаний будинок, де і мешкає по теперішній час. Зазначений будинок є його єдиним постійним місцем проживання. За весь час проживання позивач дбайливо ставиться до будинку, сплачує всі комунальні платежі по утриманню будинку. За власні кошти та власними силами здійснюю ремонт. 09 грудня 2014 року позивач та відповідач звернулися до Орджонікідзевського районного відділу у місті Запоріжжя Управління Державної Міграційної Служби України в Запорізькій області із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою : [INFO] „А. Листом № 29/5-65В від 18.12.2014 року було відмовлено у реєстрації місця проживання позивача. Відповідач самостійно не може внести зміни до технічного паспорту та визначити позивача у якості користувача вищевказаним житловим будинком. Позивач просить визнати за ним право користування житловим будинком 15 „А по вулиці Будинок Відпочинку у місті Запоріжжя та зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке Міжміське Бюро Технічної Інвентаризації» внести зміни до технічного паспорта, яким зазначити користувачем житлового будинку 15 «А» по вулиці Будинок Відпочинку у місті Запоріжжя за [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання представник відповідач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно технічного паспорта від 30.04.2003 року, користувачем житлового будинку 15 „А по вулиці Будинок Відпочинку у місті Запоріжжя є [PERSON]. З дозволу відповідача у 2004 році позивач вселився у вищевказаний будинок, де і мешкає по теперішній час. Зазначений будинок є його єдиним постійним місцем проживання. За весь час проживання позивач дбайливо ставиться до будинку, сплачує всі комунальні платежі по утриманню будинку. За власні кошти та власними силами здійснюю ремонт. 09 грудня 2014 року позивач та відповідач звернулися до Орджонікідзевського районного відділу у місті Запоріжжя Управління Державної Міграційної Служби України в Запорізькій області із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою : [INFO] „А. Листом № 29/5-65В від 18.12.2014 року було відмовлено у реєстрації місця проживання позивача. Відповідач самостійно не може внести зміни до технічного паспорту та визначити позивача у якості користувача вищевказаним житловим будинком. Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» містить вичерпний перелік документів, які мають бути подані для реєстрації місця проживання. Позивачем було подано відповідні документи для реєстрації місця проживання, а саме: письмову заяву, паспортний документ, квитанцію про сплату державного мита. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» міститься визначення окремих термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації Згідно зі статтею 2 цього Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлений перелік обмежень вільного вибору місця проживання в адміністративно-територіальних одиницях, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових обєктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на території, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності; на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан. Вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які не досягли 16-річного віку; осіб, до яких згідно із процесуальним законодавством застосовано запобіжні заходи, повязані з обмеженням або позбавленням волі;осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України. Отже Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чітко встановлено перелік обмежень щодо вільного вибору місця проживання в адміністративно-територіальних одиницях та обмежень, щодо осіб які мають право вільно обирати місце проживання. Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Підстави набуття громадянами права користування жилою площею в жилих приміщеннях, які перебувають у користуванні громадян, визначені Житловим кодексом України. Відповідно до статей 64, 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved