Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, визначеного рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року у розмірі 750 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], та просив зменшити до ? частини всіх видів його заробітної плати до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що раніше судом було призначено розмір аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки він був непрацюючим, однак на даний час його матеріальний стан змінився, він влаштувався на роботу в Волочинський навчально-виховний комплекс у складі середньої загальноосвітньої шкоди 1 ступеня та гімназії на посаду інструктора фізкультури плавального басейну і його заробітна плата становить 2108,18 грн. на місяць. Крім того, що він повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 750 грн., також за рішенням суду він повинен сплачувати і аліменти на утримання відповідачки в розмірі 1/5. Тому в цілому він змушений сплачувати більше половини своєї заробітної плати, а саме 1171,6 грн. Також йому необхідно сплачувати заборгованість по аліментам понад 1000 грн.. В свою чергу відповідачка [PERSON] звернулася до позивача з зустрічним позовом про стягнення заборгованості по аліментам на утримання дитини та пені за прострочення їх виплати, вказуючи на те, що вона доглядає за дитиною, у зв'язку з чим не може забезпечувати матеріально ні себе, ні дитину, має батьків пенсіонерів, тоді як позивач працездатний не надає достатньої допомоги, затримує виплату аліментів, від чого утворилася заборгованість. Їй відомо, що він отримує достатній дохід, підробляє на будівництві, має можливість відпочивати на курорті, розважається в барах. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та просив його задовольнити, при цьому заперечував проти задоволення зустрічного позову, вказуючи на те, що він не має можливості сплатити повністю відразу заборгованість так як вона утворилася коли він знаходився на заробітках в Фінляндії, а повернувшись із-за кордону, давав відповідачці для дитини 200 євро, а потім дізнався про перше рішення, оскаржив його, оскільки не мав роботи став на облік у центр зайнятості і лише в вересні 2014 року влаштувався інструктором, додаткового доходу не має, на курорт приїздив до товариша на один день, а в бар був запрошений на святкування Дня народження . Також позивач повністю підтвердив наявність заборгованості та не заперечував проти розміру визначеного державним виконавцем. Відповідач заперечувала проти позову позивача та підтримала зустрічний позов вказуючи на те, що позивач працездатний, підробляє на будівництві, має додатковий прибуток, а якщо гроші на відпочинок в нього є, то і для дитини повинен сплачувати аліменти, тоді як вона отримує лише допомогу на дитину і не має можливості забезпечити дитину всім необхідним. На зменшення розміру аліментів для дитини незгодна. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року було змінено рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 січня 2014 року, та з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто до 12 червня 2031 року, починаючи з 13 листопада 2014 р.(а.с.10-12). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач з вересня 2014 року працює інструктором фізкультури плавального басейну у Волочинському навчально-виховному комплексі у складі середньої загальноосвітньої шкоди 1 ступеня та гімназії, та отримує середню заробітну плату у розмірі 2065,91 грн. (2040,83 грн.+2090,99 грн./2), що підтверджується довідкою №271 від 25 грудня 2014 року. На підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 9 жовтня 2014 року з позивача стягуються також аліменти на утримання відповідачки [PERSON] в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення сином трьох років, тобто до 12 червня 2016 року. Отже, загальний розмір аліментів який повинен бути стягнутий з позивача щомісячно складає 1163,18 грн. (750 грн.+413,18 грн. (1/5) ), тобто більше половини його середньої заробітної плати. Відповідно до вимог ч. 4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Розмір прожиткового мінімуму у 2015 році для дитини віком до 6 років, визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» , з 1 січня по 30 листопада складає 1032 грн., а з 01 по 31 грудня 1167 грн.. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та відповідним обов'язком батьків нести основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, враховуючи вказані норми та встановлені на підставі наданих доказів обставини, а також з урахуванням зміни матеріального стану позивача, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, та зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], визначений рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року, в твердій грошовій сумі 750 грн., та стягувати в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною трьох років, а з 12 червня 2013 року продовжувати стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу і до повноліття сина, оскільки такий розмір не буде порушувати прав позивача та забезпечить захист прав та інтересів дитини. Що стосується заперечень відповідачки проти зменшення розміру аліментів, то суд не приймає їх до уваги, оскільки нею не було представлено належних доказів, щодо наявності у позивача іншого доходу, а на припущеннях судове рішення не може ґрунтуватися. Що стосується зустрічних вимог, то вони підлягають також частковому задоволенню виходячи з наступного. Як раніше вже було вказано судом з позивача стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, які визначалися в той час коли він був безробітним. Аналізуючи норми Сімейного кодексу України необхідно зазначити, що законодавством не передбачено стягнення судом заборгованості після прийняття судом рішення, оскільки стягнення заборгованості є повноваженням виконавчої служби під час виконання виконавчого листа, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а суд може лише при наявності спору визначити її розмір і то, лише за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) (ст.195 СК України). Враховуючи вказане підстав для стягнення заборгованості не має. Нормами ст.196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів. Відповідно до частини 1 вказаної статті при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, обов'язковою умовою для стягнення пені повинна бути вина особи в несплаті аліментів. Із наданої державним виконавцем відділу ДВС Волочинського РУЮ Андріяш В.В. довідки -розрахунку видно, що за [PERSON] станом на 20 листопада 2014 року значиться заборгованість у розмірі 5359,66 грн., яку позивач не оспорює. Враховуючи представлені суду докази, суд приходить до висновку, що заборгованість за аліментами в період з 13 листопада 2013 року по серпень 2014 року виникла не з вини позивача, оскільки під час розгляду справи в Суворовському районному суді м.Одеси він не був присутнім, після отримання рішення оскаржував його в апеляційній інстанції, а з 02 квітня по 31 серпня 2014 року знаходився на обліку в центрі зайнятості, тому відрахування складали половину допомоги. Як видно з представленої довідки в вересні 2014 року позивач сплатив аліменти у розмірі 400 грн., а недоплата - 350 грн., в жовтні 600 грн., недоплата -150 грн., в листопаді та грудні не сплачував взагалі, тоді як отримував заробітну плату. Отже, у період з жовтня 2014 року по 25 січня 2015 року пеня, яка підлягає стягненню з [PERSON] склала 942,5 грн., з яких по заборгованості в розмірі 350 грн. за вересень 2014 року пеня складає -402,5 грн. (115 днів (з жовтня 2014 р. по 25 січня 2015 р) Х 3,5 грн. (1%)), в розмірі 150 грн. за жовтень 2014 р. пеня складає - 127,5 грн. (85 днів (з листопада 2014 р. по 25 січня 2015 р) Х 1,5 грн. (1%)), в розмірі 750 грн. за листопад 2014 р. пеня складає -412,5 грн. (55 днів (з грудня 2014 р. по 25 січня 2015 р.) Х 7,5 (1%)). Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., від сплати якого звільнена відповідач по зустрічному позову.

Outcome: partial