Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності на житловий будинок. В своєму позові позивач зазначає, що він з 2003р. зареєстрований та постійно проживає у житловому будинку № 16 (шістнадцять), по вул.Вороніна, що у с.Мостове Братського району Миколаївської області, який рахується за ним згідно довідки з погосподарської книги за 2001- 2005, 2006-2010, 2011-2015, та за 2016 роки Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області. На сьогоднішній день позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуєтьсь даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Дані обставини підтверджуються: - Випискою з по господарської книги від 2001- 2005, 2006-2010, 2011-2015, та за 2016 роки; - Довідкою № 630 від 05.08.2016 року про склад сім'ї та проживання разом із сім'єю; - Довідкою виданою ПАТ Миколаївобленерго філія Братського району, Північний округ; - Довідкою № 493 від 27.10.2015 року про сплату земельного податку. На даний час [PERSON] має намір розпорядитися своїм майном, однак при усному звернені до нотаріуса йому було роз'яснено, що треба звернутися до суду з позовом про встановлення права приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі, огорожі, споруди за набувальною давністю через відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному обємі та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що він з 2003р. зареєстрований та постійно проживає у житловому будинку № 16 (шістнадцять), по вул.Вороніна, що у с.Мостове Братського району Миколаївської області, який рахується за ним згідно довідки з погосподарської книги за 2001- 2005, 2006-2010, 2011-2015, та за 2016 роки Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області. На сьогоднішній день позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуєтьсь даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Дані обставини підтверджуються: - Випискою з по господарської книги від 2001- 2005, 2006-2010, 2011-2015, та за Випискою з по господарської книги від 2001- 2005, 2006-2010, 2011-2015, та за 2016 роки; - Довідкою № 630 від 05.08.2016 року про склад сім'ї та проживання разом із сім'єю; - Довідкою виданою ПАТ Миколаївобленерго філія Братського району, Північний округ; - Довідкою № 493 від 27.10.2015 року про сплату земельного податку. - На даний час [PERSON] має намір розпорядитися своїм майном, однак при усному звернені до нотаріуса йому було роз'яснено, що треба звернутися до суду з позовом про встановлення права приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі, огорожі, споруди за набувальною давністю через відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно Постанови №5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. П. 9 вищевказаної Постанови тлумачить, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Згідно із ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судового збору з відповідача на його користь, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved