Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позов мотивований тим, що позивачу на праві власності належить 9/20 будинковолодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування частини будинковолодіння від 06.05.2001 року, державна реєстрація його права, здійснена КП ВООБТІ №13523 від 18.09.2001 року. На даний час в цьому будинку проживають сім`я позивача, а саме він та його діти: син [PERSON] , 1998 року народження , дочка [PERSON] , 2003 року народження, та син [PERSON] , 2014 року народження. Крім того, в будинку зберігається реєстрація колишньої дружини [PERSON] , яка 02.04.2019 року залишила це житло та переїхала проживати до нового чоловіка. Шлюб між сторонами було розірвано 16.08.2017 року. Відповідач добровільно залишила будинок позивача та переїхала до нового чоловіка, з яким укладено шлюб та створено нову сім`ю, нещодавно народилась дитина. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за місцем проживання відповідача [PERSON] . Відзиву на позов [PERSON] суду не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЖК України щодо права користування житлом та нормами ЦК України про право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Позивачу на праві власності належить 9/20 будинковолодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування частини будинковолодіння від 06.05.2001 року, державна реєстрація його права здійснена КП ВООБТІ №13523 від 18.09.2001 року. На даний час в даному будинку проживають сім`я позивача, а саме він та його діти: син [PERSON] 1998 року народження, дочка [PERSON] , 2003 року народження, та син [PERSON] , 2014 року народження. Крім того, в будинку зберігається реєстрація колишньої дружини [PERSON] , яка 02.04.2019 року залишила житло та переїхала проживати до нового чоловіка. Шлюб між сторонами було розірвано 16.08.2017 року. Відповідач добровільно залишила будинок позивача, вона переїхала до нового чоловіка, з яким укладено шлюб та створено нову сім`ю, нещодавно народилась дитина. Відповідач тривалий час не проживає у будинку, але її реєстрація місця проживання в будинку створює позивачу перешкоди в здійсненні права користування і розпорядження майном. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік встановлений, а визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, доведеними. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач наполягав на стягненні судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved