Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 березня 2018 року він позичив відповідачу кошти в сумі 14900 гривень, що еквівалентно 565 доларів США, з умовою їх поступового повернення по 1000 гривень щомісяця, починаючи з квітня 2018 року. Договір позики було оформлено розпискою. Однак пройшло понад шість місяців, а відповідач так не почав повертати борг, чим порушує його права. Враховуючи викладене, з урахуванням курсу долара станом на день звернення до суду, посилаючись на ст.ст. 16, 23, 526, 610, 1046, 1047 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором займу від 11 березня 2018 року в розмірі 15972 грн., судові витрати в розмірі 704, 80 грн., та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Позивач в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення заборгованості, але останній уникає зустрічей та жодної суми на погашення боргу не сплатив. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення в підготовчому засіданні. Зазначив, що на даний час має скрутне матеріальне становище, та хоч і має пенсію та заробіток, проте цих коштів дуже мало та відкласти суму на погашення боргу ніяк не виходить. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 11.03.2018 [PERSON] передав у власність відповідача [PERSON] майно на узгоджену між сторонами суму- 14 900 гривень. [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти в сумі 14 900 гривень по 1000 гривень щомісяця, починаючи з квітня 2018 року, до погашення всієї узгодженої суми, проте свої зобов'язання не виконав. З пояснень сторін вбачається, що відповідач не розпочав сплачувати щомісячні платежі позивачу. За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що зобов'язання відповідача на час розгляду справи залишається не виконаними, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів є законними та обґрунтованими, а тому з [PERSON] підлягає стягненню грошові кошти в сумі 14 900 грн., які він зобов'язався повернути за умовами договору позики, підтвердженого розпискою, та сума, визначена позивачем з урахуванням офіційного курсу доларів США на день звернення до суду, а всього- 15972 гривень. Частинами 1 та 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, моральна шкода, визначена позивачем в сумі 2000 гривень також підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики становить 17972 гривень. Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги - на користь позивача з відповідача стягується 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved