Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Третя особа: Покотилівська селищна рада Харківського району Харківської області, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить йому на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2020. Відповідач не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, не є членом родини позивача. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в користуванні житловим приміщенням. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.12.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.03.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач, яка повідомлялась про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Представник Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2020 визнано за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2020, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.10.2019, що відображено в довідці Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 24.11.2020 вих.№945/02-21. Згідно з актом комісії Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 24.11.2020, [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з часу реєстрації, не сплачує комунальні платежі , в утриманні житла участі не бере. Таким чином судом встановлено, що відповідач понад 1 рік не проживає за адресою: [ADDRESS] , перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Згідно з положеннями ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача, не проживає у вищевказаному будинку більше 1 року, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, що ускладнює реалізацію прав власності позивача, крім того, в судове засідання відповідач не з`явилась і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved