Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Управління державної міграційної служби України в Херсонській області Суворовський районний відділ у м. Херсоні, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та третя особа [PERSON] є власниками квартири № 45 в будинку 4, корпус 2 по вул. 49-ої Гвардійської Херсонської дивізії у м. Херсоні. Крім власників в даній квартирі зареєстровані [PERSON], 19.11.1958 р.н.(батько), [PERSON] [INFO] (сестра), [PERSON],[INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (племінник), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] Відповідачі у 2014 році виїхали за межі міста, місце знаходження їх на даний час невідоме, з того часу звязку з ними немає. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку спричиняє позивачеві додаткові витрати на утримання житла, а також ускладнює реалізацію його права власності на квартиру. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. Представник міграційної служби в судове засідання також не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Зясувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини квартири № 45 в будинку 4, корпус 2 по вул. 49-ої Гвардійської Херсонської дивізії у м. Херсоні, власником іншої ? частини вказаної квартири є [PERSON] (договір дарування від 03.09.2014 року). Крім власників в даній квартирі зареєстровані [PERSON], 19.11.1958 р.н.(батько), [PERSON] [INFO] (сестра), [PERSON],[INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (племінник), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] Відповідачі у 2014 році виїхали за межі міста, в утриманні квартири, оплаті послуг участі не приймають. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив той факт, що відповідачі більше року у вказаній квартирі не проживають, в її утриманні участі не приймають, особистих речей в ній не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідачі не проживають у квартирі позивача з 2014 року, сторони з того часу не спілкуються, а відтак втратили право користування зазначеною квартирою. Разом з тим, зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За наявності відповідного судового рішення органи міграційної служби зобовязані зняти особу з реєстраційного обліку. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial