Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 07.05.2017 року - дійсним, та визнання за ним право власності на гараж № [ADDRESS]. В обґрунтування позову пояснив, що на початку травня 2017 року він домовився з [PERSON] про продаж йому вище вказаного гаражу, за який позивач розраховувався в сумі 1000,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу передав вказане майно у власність позивача за вказану плату, та зобов'язався нотаріально посвідчити укладений договір у відповідності до чинного законодавства. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач від нотаріального посвідчення договору відмовляється посилаючись на обмаль часу та грошей. Враховуючи, що сторонами була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання зі сторони позивача, та зі сторони відповідача, позивач просить суд визнати за нею право власності на придбане майно. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, та розглянути справу без його присутності (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність (а.с. 19). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази які знаходяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Як встановлено по справі, відповідач є власником гаражу [ADDRESS], який він побудував на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради народних депутатів від 19.08.1986 року № 338/5 «О разрешении гражданам города, работникам ДЭУ-642, призвести строительство гаражем для личного автотранспорта на территории ДЭУ-642 в городе Чугуєве» (а.с. 6, 7, 9, 10-13). Відповідач в своїй заяві не заперечував проти того, що 07.05.2017 року був здійснений правочин купівлі-продажу вищевказаного гаражу, відповідно до якого він (продавець) передав позивачу нерухоме майно, а [PERSON] (покупець, ) сплатив за нього 1000,00 доларів США. Таким чином, кожен з них виконав свої обов'язки відповідно до ст.655 ЦК України. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи, що між сторонами по справі була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору - позивачу був переданий у власність гараж № [ADDRESS], а відповідачу сплачена вартість цього майна в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с. 8), суд вважає правочин купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved