Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з комунального підприємства «Городенка Житлосервіс» 12556.88 грн. заборгованості по заробітній платі з 2012 року по червень 2015 року. В позові зазначив, що 15.06.2012 року прийнято його на роботу до КП «Городенка - Житлосервіс» на посаду на посаду водія спец автомобіля згідно наказу «№ 9 від 15.06.2012 року. З 2012 року по даний час заробітна плата виплачується не в повному обсязі. Фактично кожного місяця не виплачувалася частина заробітної плати з 2012 року по червень 2015 року. Станом на 01.07.2015 року через не виплату заробітної плати в повному обсязі виникла заборгованість по заробітній платі на загальну суму 12556.88 грн. У звязку із чим просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не зявився. До суду подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився. До суду направив клопотання в якому просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що 15.06.2012 року згідно наказу № 9 комунального підприємства «Городенка Житлосервіс» позивача прийнято на роботу на посаду водія спец автомобіля на 0.5 ставки посадового окладу в комунальне підприємство «Городенка Житлосервіс» де він працює по сьогоднішній день. Оплата згідно штатного розпису. Зарплату із 2012 року по червень 2015 року отримує нерегулярно. Із матеріалів справи вбачається, що оплата праці виплачується частково. Те що позивач працює у КП «Городенка Житлосервіс» доводиться копією наказу про прийняття на роботу від 15.06.2012 року та копією трудової книжки від 5 лютого 1974 року. Із вище зазначеного наказу № 9 від 15.06.2012 року про прийняття на роботу доводиться, що позивача прийнято на посаду водія спец автомобіля на 0.5 ставки посадового окладу, оплата праці згідно штатного розпису. Довідкою № 71 від 14.07.2015 року доводиться, що заборгованість по заробітній платі з 2012 року по червень 2015 року складає 12556.88 грн. Штатний оклад [PERSON] складає 1411.00 грн. Із матеріалів справи вбачається, що заробітну плату позивачу платили частинами і станом на 22.07.2015 року невиплачена заробітна плата становить 12556.88 грн. В силу ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а вразі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудових колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду за який стягується виплата. Однак з матеріалів справи вбачається, що заробітну плату позивачу виплачували частинами і не регулярно. В поданому клопотанні відповідача направленому до суду доводиться, що представник відповідача позовні вимоги визнає. У звязку із чим, виходячи із викладеного суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути із відповідача в користь позивача 12556.88 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи із викладеного на підставі ст.115, ч.2 ст. 233 КЗпП України та

Outcome: approved