overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що він з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі до 25.10.2017 року. Від шлюбу мають повнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка навчається на 2-му курсі денної форми навчання в Чернігівському кооперативному коледжі Чернігівської облспоживспілки. В зв`язку з навчанням, дочка потребує матеріальної допомоги, яку він не може надати в повній мірі. А тому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів її заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги позивача визнає і згодна сплачувати аліменти. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Даний позов зареєстровано в суді 07.10.2019 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 16.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні було встановлено, що спільна дочка позивача та відповідача навчається на 2-му курсі денної форми навчання в Чернігівському кооперативному коледжі Чернігівської облспоживспілки і в даний час повністю знаходиться на утриманні батька. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. А тому суд вважає необхідним встановити частку, яка буде стягуватися з відповідача в розмірі ? частини доходу, щомісяця. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що він на праві приватної власності має житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. В цьому будинку з 25.12.2010 року зареєстрована [PERSON], яка вселилась в цей будинок після реєстрації шлюбу з його сином [PERSON]. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 11.10.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У січні 2012 року [PERSON] вибула з будинку і з того часу в ньому не проживає. Добровільно з реєстрації місця проживання [PERSON] не знімається. А тому позивач просить суд [PERSON] позбавити права користування житловим будинком, який розташований в [ADDRESS], оскільки реєстрація відповідача в будинку обмежує його право власності на вищевказаний будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав та показав, що відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS] з січня 2012 року не проживає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась. Відповідно ст. 74 ЦПК України остання вважається такою, що повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] на праві приватної власності має житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності по заповіту від 08.07.1991 року. Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.ст. 317, 319 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] являлась дружиною сина позивач [PERSON]. Згідно копії заочного рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 11.10.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання спільної дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Згідно довідки № 2082 від 09 грудня 2014 року, виданої виконкомом Коропської селищної ради, [PERSON], 1993 року народження з січня 2012 року не проживає разом з сім'єю. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що він на праві приватної власності має житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] В цьому будинку зареєстрований його син [PERSON]., [INFO], який з січня 2006 року вибув і з того часу в ньому не проживає. [PERSON] в добровільному порядку відмовляється знятись з реєстрації. А тому [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим будинком, який розташований в [ADDRESS], оскільки реєстрація відповідача в будинку порушує його право вільно володіти та розпоряджатись власним житлом. В судове засідання позивач [PERSON] не викликався, оскільки в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився. Відповідно п.5 ст. 74 ЦПК України останній вважається таким, що повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] на праві приватної власності має житловий будинок в [ADDRESS] Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.ст. 317, 319 ЦК України). Відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] в січні 2006 року ч вибув з приміщення до іншого населеного пункту. Відповідно довідки виданої Атюшівською сільською радою Коропського району Чернігівської області від 17.02.2015 року № 3-26/200, [PERSON] зареєстрований на території Атюшівської сільської ради за адресою [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з 2006 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що він на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, має житловий будинок, в [ADDRESS]. В даному житловому будинку з 21.09.2012 року зареєстрований відповідач, однак фактично він у ньому не проживав. Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з його дочкою [PERSON] до 18.02.2014 року. Відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання відмовляється. А тому [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим будинком, в [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь судові витрати сплачені по цьому позову. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити по вищевикладеним мотивам. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторони та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні власником житлового будинку, в [ADDRESS], є позивач, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.04.1990 року. Згідно довідки Понорницької селищної ради, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 21.09.2012 року, але фактично за цією адресою не проживає з дня реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України, ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право використовувати помешкання для особистого проживання, проживання членів їх сім'ї та інших осіб. Вони мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд та вимагати усунення будь-яких порушень їх прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач бажає позбавити права користування житловим будинком, який йому належить на праві власності, відповідача [PERSON], оскільки останній зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично не проживає. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що він являється сином [PERSON] 17.06.2016 року йому виповнилось 18 років. На даний час він навчається в Київському вищому професійному училищі будівництва і архітектури. В звязку з навчанням, він потребує матеріальної допомоги. А тому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 30 % всіх видів його заробітку. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але надав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує і просить його задовольнити по вищевикладеним мотивам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково. Пояснив, що згоден сплачувати аліменти на повнолітнього сина. Але при визначенні розміру аліментів просив врахувати ту обставину, що на даний час сплачує аліменти ще і на свою неповнолітню дочку [PERSON], яка є рідною сестрою позивача. Заслухавши відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як встановлено, [PERSON] належним чином не виконує свої обовязки по матеріальному утриманню свого повнолітнього сина, який навчається в Київському вищому професійному училищі будівництва і архітектури. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідач має постійне місце роботи, а тому може надавати допомогу сину, який продовжує навчання. В той же час, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, крім іншого, враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. А тому, враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітню дочку, суд вважає необхідним встановити частку, яка буде стягуватися з відповідача в розмірі 1/5 всіх видів його заробітку, щомісяця. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що вони з відповідачем проживали однією сім'єю з 2008 року. На даний час з відповідачем проживають окремо. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та просить стягувати з відповідачки аліменти в розмірі 250 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась. Відповідно ст. 76 ЦПК України остання вважається такою, що повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні батька - [PERSON]. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Доказів того, що відповідач має обставини, визначені ст. 184 СК України, позивач суду не надав. Відповідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні у 2014 році віком до 6 років становить 309 грн. 60 коп. Відповідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що у 2003 році він купив у ВАТ «Десна» ангар, що розташований в [ADDRESS], однак договір купівлі-продажу оформити не встиг, оскільки у 2003 році ВАТ «Десна» було ліквідоване. З 2003 року по даний час на протязі 13-ти років він безперервно володіє вищевказаним приміщення, користується ним, орендує земельну ділянку, яка знаходиться під приміщенням. А тому позивач просить визнати за ним право власності на приміщення (ангар), що розташоване в [ADDRESS], застосувавши правила про набувальну давність. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Пояснив, що протягом 13 років безперервно володіє і користується даним приміщенням. Ангар придбав у 2003 році, заплативши 8000 грн. директору ВАТ «Десна». В бухгалтерії отримав квитанцію, але на даний час вона втрачена. В судовому засіданні представник відповідача - Сохачівської сільської ради - сільський голова Гладиш М.О. позовні вимоги визнав та пояснив, що сільським головою працює з 1988 року. Йому відомо, що у 2003 році [PERSON] придбав у ВАТ «Десна» ангар. З того часу він володіє і користується даним ангаром. Земельну ділянку під ангаром він орендує. ВАТ «Десна» було ліквідовано невдовзі після придбання позивачем ангару. Правонаступників у товариства немає, претензій з приводу ангару позивачеві жодного разу ніхто не пред'являв. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що у 2003 році, перебуваючи в конторі ВАТ «Десна», бачив як [PERSON] сплачував гроші за придбаний ним у підприємства ангар, що розташований в [ADDRESS]. З того часу позивач володіє і користується даним ангаром. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що працював бригадиром тракторної бригади у ВАТ «Десна». Одного разу, у 2003 році директор підприємства повідомив, що продав ангар [PERSON] Заслухавши учасників, показання свідків та вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. У 2003 році [PERSON] купив у ВАТ «Десна» ангар, що розташований в [ADDRESS]. Однак оформити договір купівлі-продажу не встиг, оскільки у 2003 році ВАТ «Десна» було ліквідоване, що підтверджується довідкою Сохачівської сільської ради. Відповідно до ст. 344 ЦК України: Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач добросовісно заволодів ангаром і відкрито, безперервно володів ним більше десяти років. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що у 2003 році він купив у ВАТ «Десна» ангар, що розташований в [ADDRESS], однак договір купівлі-продажу оформити не встиг, оскільки у 2003 році ВАТ «Десна» було ліквідоване. З 2003 року по даний час на протязі 13-ти років він безперервно володіє вищевказаним приміщення, користується ним, орендує земельну ділянку, яка знаходиться під приміщенням. А тому позивач просить визнати за ним право власності на приміщення (ангар), що розташоване в [ADDRESS], застосувавши правила про набувальну давність. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Пояснив, що протягом 13 років безперервно володіє і користується даним приміщенням. Ангар придбав у 2003 році, заплативши 8000 грн. директору ВАТ «Десна». В бухгалтерії отримав квитанцію, але на даний час вона втрачена. В судовому засіданні представник відповідача - Сохачівської сільської ради - сільський голова Гладиш М.О. позовні вимоги визнав та пояснив, що сільським головою працює з 1988 року. Йому відомо, що у 2003 році [PERSON] придбав у ВАТ «Десна» ангар. З того часу він володіє і користується даним ангаром. Земельну ділянку під ангаром він орендує. ВАТ «Десна» було ліквідовано невдовзі після придбання позивачем ангару. Правонаступників у товариства немає, претензій з приводу ангару позивачеві жодного разу ніхто не пред'являв. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що у 2003 році, перебуваючи в конторі ВАТ «Десна», бачив як [PERSON] сплачував гроші за придбаний ним у підприємства ангар, що розташований в [ADDRESS]. З того часу позивач володіє і користується даним ангаром. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що працював бригадиром тракторної бригади у ВАТ «Десна». Одного разу, у 2003 році директор підприємства повідомив, що продав ангар [PERSON] Заслухавши учасників, показання свідків та вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. У 2003 році [PERSON] купив у ВАТ «Десна» ангар, що розташований в [ADDRESS]. Однак оформити договір купівлі-продажу не встиг, оскільки у 2003 році ВАТ «Десна» було ліквідоване, що підтверджується довідкою Сохачівської сільської ради. Відповідно до ст. 344 ЦК України: Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач добросовісно заволодів ангаром і відкрито, безперервно володів ним більше десяти років. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved