Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Впритул до вказаної квартири, колишнім власником даної квартири [PERSON], без відповідних дозвільних документів на земельну ділянку та на будівництво, самовільно збудовано будинок. Незаконно зведений відповідачем будинок повністю закриває єдине вікно житлової кімнати квартири [NUMBER], що перешкоджає потраплянню сонячного світла до приміщень та призводить до сирості, виникнення грибка та сприяє пошкодженню будинку, ускладнює доступ до будинку та унеможливлює користування даховим приміщенням. Вказані обставини, перешкоджають йому, як власнику квартири, повноцінно користуватися належним йому майном. На підставі наведеного, просить зобов'язати [PERSON] знести самочинно збудований ним житловий будинок, (літ. «Е»), що за адресою [ADDRESS], яке виконати способом демонтажу з одночасним приведенням земельної ділянки на якій знаходиться дане самочинно збудоване нерухоме майно у попередній стан (до початку будівництва) та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. [PERSON] в судовому засіданні поданий позов підтримав повністю та просив його задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечив. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином (про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення), про причини неявки суд не повідомив, а тому в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник Ужгородської міської ради - [PERSON] в судовому засідання позов, заявлений [PERSON], підтримала та просила його задоволити. Показала, що виїзною комісією з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства встановлено, що земельна ділянка, що знаходиться в [ADDRESS], яку самовільно захопив та забудував [PERSON], відноситься до земель комунальної власності. Будь-якого рішення про виділення вказаної земельної ділянки [PERSON], Ужгородською міською радою не приймалося. Дії відповідача, щодо забудови вказаної земельної ділянки, порушують їх права, як власника землі. Представник інспекції ДАБК у Закарпатській області - Бокшан С.В. в судовому засідання позов підтримав та просив його задоволити. Показав, що по факту зведення будинку, в [ADDRESS], інспекцією було проведено перевірку, в результаті якої було встановлено, що [PERSON] проводиться самочинне будівництво. Будь яких дозвільних документів [PERSON] інспекцією не видавалося. За порушення норм проведення будівництва на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Однак надали суду заяви в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, задоволивши повністю вимоги [PERSON] у поданому ним позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і договором купівлі-продажу від 22.11.2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 98-100). Крім належної [PERSON] квартири, в будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON], що стверджується рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 28.01.1998 року та квартира [NUMBER], яка належить [PERSON] та [PERSON] (договір дарування від 22.03.2003 року) (а.с. 8-9). З наявного в матеріалах справи плану розподілу земельної ділянки слідує, що впритул до квартири [ADDRESS], [PERSON] було збудовано будинок, який значить під літерою «Е» (а.с. 10). З наявних в матеріалах справи листів [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], які адресовані в контролюючі установи м. Ужгород слідує, що як позивач так і треті особи неодноразово зверталися до відповідних державних органів щодо правомірності дій відповідача по захопленню земельної ділянки та здійсненню самочинного будівництва (а.с. 13,14). Так, як слідує з листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області за №К-910/09-21 від 24.12.2013 року та листа Управління архітектури та містобудування №103/28-14 від 09.04.2013 року, [PERSON] самовільно (в 2007 році) здійснено будівництво житлового будинку (літ.Е), по [ADDRESS], без будь-яких дозвільних документів. Приписом інспекції №658-П від 11.10.2013 року, забудовника було зобов'язано припинити будівельні роботи та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 11,14). Крім того, згідно акту проведеної позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 27.03.2014 року Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області встановлено, що прибудовою (літ.Е) закрито вікно квартири [ADDRESS] (а.с. 12). З листа Відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності УМНС України в Закарпатській області за №04/12/1724 від 03.08.2011 року слідує, що [PERSON] на території земельної ділянки, що по [ADDRESS], збудовано дерев'яну одноповерхову будівлю з мансардою. Дана будівля 5-го ступеня вогнестійкості прибудовано впритул до будівлі 3-го ступеня вогнестійкості, що є порушенням вимог ДБН «Планування і забудова міських і сільських поселень» стосовно дотримання протипожежних відстаней (а.с. 97). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що здійснення [PERSON] самочинного будівництва, порушує права [PERSON] та третіх осіб, зокрема право на безперешкодне і безпечне користування та розпорядження належною їм власністю. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З акту обстеження земельної ділянки №1 від 19.05.2014 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0050 га, що розташована по [ADDRESS] належить до земель комунальної власності Ужгородської міської ради і останньою не приймалося жодного рішення про надання у власність чи користування даної земельної ділянки [PERSON] (а.с. 96). Відповідно до листа Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області за №04/кол-163 від 02.06.2014 року інспекцією, внаслідок проведеної перевірки встановлено факт самовільного захоплення [PERSON] земельної ділянки площею 0,0063 га, яка належить до земель комунальної власності Ужгородської міської ради (а.с. 50). В судовому засіданні належними доказами встановлено та підтверджено представником інспекції ДАБК у Закарпатській області Бокшан С.В, що жодних дозвільних документів на забудову земельної ділянки, що по [ADDRESS], [PERSON], інспекцією та іншими уповноваженими державними органами, не видавалося. Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 30.03.2012 року будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Відповідно до ст. 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Беручи до уваги встановлені вище фактичні обставини справи, виходячи з вказаних вимог закону, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порушення державно-будівельних та санітарних норм, було здійснено самочинне будівництво без жодних дозвільних документів на земельній ділянці, яка не перебувала у власності відповідача, що призвело до порушення як права безпосереднього власника земельної ділянки, яким є Ужгородська міська рада, так і прав позивача [PERSON] та третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов ґрунтується на фактичних обставинах справи та нормах закону, а тому підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений останнім судовий збір, в розмірі 248,47 грн.

Outcome: approved