Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, мотивуючи це тим, що згідно довідки до акту огляду МСЕК [PERSON] визнаний інвалідом 1-ї групи по онкозахворюванню, тобто непрацездатний і дана непрацездатність виникла під час шлюбу. Відповідно до даних обставин він потребує в коштах на придбання ліків, лікування та і саме проживання. Отримуваної ним пенсії не достатньо для повного задоволення даних потреб. В період з 05.08.2010 по 19.08.2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON], 19.08.2013 року згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб розірвано. Під час знаходження в шлюбі 16.08.2011 року [PERSON] визнаний інвалідом 1 групи в зв'язку з чим йому виплачується пенсія і розмір, якої не задовольняє його потреби на ліки та проживання, і він потребує додаткової допомоги. З 05.08.2010 року по 19.08.2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON], з часу розірвання шлюбу не пройшло три роки - строк позовної давності, позивачка на його думку є працездатною особою, і може надавати матеріальну допомогу йому , як бувшому чоловіку, який під час шлюбу. В судовому засіданні позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали та просили задоволити позов, також додали, що [PERSON] пенсію по інвалідності отримує в сумі 1124 грн., інших джерел доходів не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Розмір пенсії не відповідає прожитковому мінімуму та не забезпечує його потреби пов'язані з лікуванням та утриманням. Відповідачка та її адвокат заперечували проти задоволення позову, та пояснили, що як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення Придніпровського району м. Черкас від 19.07.2013 року, починаючи з серпня 2010 року вона перебувала на обліку у Соцзахисті та отримувала компенсацію за надання соціальних послуг (догляду) за інвалідом 1 групи, тобто непрацездатним, що свідчить про те, що позивач став інвалідом 1 групи до укладення шлюбу з нею. Також зазначила, що працює за містом, має не великий дохід, та витрачає значні кошти на транспорт, щоб дістатися до місця роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II, III групи. Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2010 по 19.08.2013 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили. Позивач з 16.08.2011 року являється інвалідом I-ої групи (Б), загального захворювання, що підтверджується випискою з акту огляду медико-санітарною експертною комісією від 16.08.2011 року. З довідки Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 16.12.2015 року вих. № 5125 вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам I-ої групи в розмірі 1124 грн. Згідно з нормами Сімейного кодексу України встановлені умови, за яких виникає право на утримання після розірвання шлюбу: 1) настання непрацездатності обчислюється часом перебування в шлюбі та завершується після спливу одного року після його розірвання; 2) особа повинна потребувати матеріальної допомоги; 3) колишній чоловік, дружина може надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не в змозі надавати матеріальну допомогу колишньому чоловіку, так як відповідно до поданих нею довідок має не значний дохід. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України). Звернувшись з позовом до суду позивач вказує, що він є непрацездатною особою, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої з урахуванням витрат на його лікування є недостатнім для проживання, у зв'язку з чим він має право на отримання від своєї колишньої дружини утримання (аліментів). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну особу, для осіб, які втратили працездатність з 01.09.2015 року складає 1074 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу, для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2016 року складає 1074 грн. Розмір пенсії, яку отримує позивач складає 1124 грн., що підтверджується довідкою Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 16.12.2015 року, вих. № 5125. Тобто розмір пенсії, яку отримує позивач є більшим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Оскільки позивач, як на час звернення його до суду з даним позовом так і на час розгляду справи отримує пенсію в розмірі 1124 грн., що є більшим ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, передбачений , ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» , то даний позов не підлягає до задоволення. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed