overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, направивши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] в смт. Низи Сумського району Сумської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 5). В листопаді 2006 року до позивача звернувся родич його дружини [PERSON] з проханням зареєструвати в будинку належному позивачеві, і таким чином 02.11.2006 року відповідача було зареєстровано по вищевказаній адресі (а.с. 6, 7). У 2010 році [PERSON] виселився з будинку належного позивачу та поїхав до Російської Федерації, де проживає і по нинішній час, але добровільно не знявся з реєстрації (а.с. 8). Відповідач не сплачує комунальні послуг та не бере участі в утриманні житлового приміщення. Крім того, реєстрація відповідача у будинку позивача обмежує його права як власника. Дана вимога ґрунтується на ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджанням своїм майном. Відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цією особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідачка втратили право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності, оскільки іншої домовленості між позивачем та відповідачкою не було. Враховуючи викладене, необхідно визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 2 по вул. Робоча в с. Новоселиця Сумського району Сумської області. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилась, в письмовій заяві позов визнала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 2 по вул. Робоча в с. Новоселиця Сумського району Сумської області на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 4). В будинку № 2 по вул. Робоча в с. Новоселиця Сумського району Сумської області зареєстровані: позивач [PERSON], його дружина [PERSON], донька [PERSON], онук [PERSON], донька [PERSON] відповідачка по справі (а.с. 3). З 2015 року відповідачка [PERSON] не проживає у зазначеному житлу, добровільно не знялась з реєстрації. Відповідачка не сплачує комунальні послуг та не бере участі в утриманні житлового приміщення. Крім того, реєстрація відповідачки у будинку позивача унеможливлює оформлення позивачем субсидії. Дана вимога ґрунтується на ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджанням своїм майном. Відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цією особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідачка втратили право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності, оскільки іншої домовленості між позивачем та відповідачкою не було. Враховуючи викладене, необхідно визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком № 2 по вул. Робоча в с. Новоселиця Сумського району Сумської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок і надвірні будівлі за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. В підготовче засідання позивач не з'явивсь, в письмовій заяві позивач позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представники відповідача та третьої особи в підготовче засідання також не з'явились, в письмових поясненнях проти позову не заперечували та просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Сумської районної ради народних депутатів № 216 від 29.08.1986 року житловий [ADDRESS] належав на праві власності батькам позивачка [PERSON] і [PERSON], відповідно до рішення виконавчого комітету Басівської с/ради № 04 від 26.01.2018 року номер [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0.3774 га, яка рішенням Басівської с/ради народних депутатів передана [PERSON] у приватну власність (а.с. 7, 8, 11-21). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 2 березня 1954 року. Вищезазначений будинок був збудований подружжям за час шлюбу. Свідоцтво про право власності на житловий будинок видане на ім'я [PERSON] (а.с. 5, 6). [INFO] в с. Басівка помер [PERSON], спадщину після якого прийняв [PERSON], звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. Доньки померлого [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовилися на користь [PERSON] У спадковій справі також є заява [PERSON], дружини померлого [PERSON], а батька [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь сина [PERSON] Також в цій заяві [PERSON] зазначила, що не претендує на отримання свідоцтво на право власності на ? частку у спільному майні подружжя. Постановою державного нотаріуса Сумської районної держнотконтори від 15 травня 2018 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій по тій причині, що на час реєстрації житлового будинку і надвірних будівель діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України, ст. 22 якого передбачалося, що будь яке майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, що передбачено також ст. ст.60-65 Сімейного кодексу України. За таких обставин 1/2 частка житлового будинку належить [PERSON], як пережившій дружині померлого [PERSON], але [PERSON] свою долю виділяти не бажала, тому позивачу довелося звертатися до суду з позовом так як в добровільному порядку вирішити питання прийняття спадщини не можливо (а.с. 25). Враховуючи викладене, необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок і надвірні будівлі за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS], а також земельну ділянку цільовим використанням, для особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: Вінницька область, Барський район, Матейська сільська рада, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] В судовому засіданні позивач свій позов підтримали в повному обсязі. Представники відповідача та треті особи в судове засідання не з'явились, в письмових поясненнях проти позову не заперечували та просили розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що належало йому за життя (а.с. 6, 7). До спадкового майна, зокрема, входять: будинок та господарські будівлі розташовані за адресою: [ADDRESS], а також земельна ділянка цільовим використанням, для особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: Вінницька область, Барський район, Матейська сільська рада (а.с. 9). [PERSON] за життя заповіт не складав, єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті є його син [PERSON], який на момент смерті [PERSON] проживав разом з останнім (а.с. 8). Позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на вищевказане майно, але у відповідь отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з тим, що спадкодавцем не було отримано правовстановлюючого документу на житловий будинок та відсутності документів, на підставі яких він володів земельною ділянкою (а.с. 11). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи викладене, необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, суд приходить до висновку, що в її задоволенні необхідно відмовити, та як відповідна земельна ділянка розташована на території Матейківської сільської ради Барського району Вінницької області, а відповідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Тобто, дана позовна вимога не підсудна Сумському районному суду Сумської області.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати його сина [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: [ADDRESS] В підготовче засідання позивач не з'явивсь, в письмовій заяві позов підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в підготовче засідання не з'явивсь, в письмовій заяві позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В підготовчому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6). В зазначеному будинку проживають та зареєстровані: позивач, його дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] Відповідач [PERSON], який доводиться позичені сином, також зареєстрований у згадуваному будинку, але з 2010 року в ньому не проживає, оскільки виїхав за межі України, в даний час перебуває у Чеській Республіці (а.с. 7). На теперішній час відповідач залишається зареєстрованою в будинку, який належить позивачеві на праві приватної власності і дана обставина чинить позивачу перешкоди у користуванні його власністю, оскільки він не має змоги оформити субсидію на компенсацію житлового-комунальних послуг, що суттєво обмежує його права на користування будинком. Дана вимога ґрунтується на ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджанням своїм майном. Відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цією особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідачка втратили право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності, оскільки іншої домовленості між позивачем та відповідачкою не було. Враховуючи викладене, необхідно визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визначити йому додатковий двомісячний строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після його матері [PERSON], яка померла 05 листопада 2015 року. Мотивував свої позовні вимоги тим, що відповідний строк був пропущений ним з поважних причин. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявивсь, в письмовій заяві проти позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] та її представник проти позову заперечували. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] покладались на розсуд суду. Заслухавши позивача, третіх осіб та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як відповідний строк був пропущений ним через порушення допущенні нотаріусом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 3 ЦПК України \~(Право на звернення до суду за захистом) передбачено кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Незважаючи на вищевказані норми позивач не надав суду доказів того, що його права чи інтереси були якимось чином порушені або невизнані іншими особами. Так, позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і відповідно не було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивачем не було зроблено спроб досудового врегулювання питань, які викладені в його позові, а тому відсутній і спір. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в звязку з його безпідставністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив виключити відомості про [PERSON], як батька з актового запису № 13 від 16.11.2009 року, що внесені в актовий запис та свідоцтво про народження дитини серії І-БП № 222758, видане Сумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області. В підготовче засідання позивач не зявивсь, в письмовій заяві позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в підготовче засідання також не зявилась, в письмовому поясненні позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи в підготовче засідання також не зявивсь, в письмовому поясненні покладався на розсуд суду та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2001 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. З відповідачкою по справі позивач спільно мешкав до квітня 2007 року. Після цього жодних стосунків із дружиною він не підтримував. 03 листопада 2009 року [PERSON] народила доньку, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України позивач був записаний батьком дитини. Відповідачка не заперечувала, що позивач не є батьком дитини. 14 грудня 2010 року Сумським районним судом шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8). Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка записана батьком дитини має право у відповідності до ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи викладене, необхідно виключити відомості про [PERSON], як батька з актового запису № 13 від 16.11.2009 року, що внесені в актовий запис та свідоцтво про народження дитини серії І-БП № 222758, видане Сумським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача [PERSON] повернути належні йому правовстановлюючі документи на земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме: свідоцтво про спадщину за законом, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний акт на присадибну земельну ділянку, технічний паспорт на житловий будинок, а також виселити [PERSON] з вищевказаного житлового будинку. Рішенням суду від 23 березня 2017 року було вирішено зобов'язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) повернути [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) правовстановлюючі документи на земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме: свідоцтво про спадщину за законом, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний акт на присадибну земельну ділянку, технічний паспорт на житловий будинок. Виселити [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]). Встановлено, що при ухваленні даного рішення суд не вирішив питання стосовно судових витрат, а саме щодо судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом. У відповідності з ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 539 гривень, і в наступному його позов було задоволено у повному обсязі. Враховуючи викладене, необхідно вказати у резолютивній частині рішення, третім абзацом, наступне: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 539 (п'ятсот тридцять дев'ять) гривень витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив позбавити [PERSON], батьківських прав відносно її дитини - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, в письмовій заяві позов підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоч про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник служби у справах дітей Сумської РДА до суду також не з'явилась, направивши до суду заяву, в якій вважала позовні вимоги обґрунтованими та просила розглянути справу у її відсутність. Представник Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до суду не з'явивсь, хоч про розгляд справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Більше п'яти років мати дитини, [PERSON] з донькою не проживає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не надає жодної матеріальної підтримки, не цікавляться її життям, самопочуттям, тощо. Вихованням та фінансовим забезпеченням малолітньої [PERSON] займається позивач, дитина знаходиться повністю на його утриманні. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою про склад сім'ї від 19.12.2017 року (а.с. 10). Згідно з виконавчим листом № 591/6763/15-ц від 08.12.2015 року, який був виданий Зарічним районним судом м. Суми, відповідачка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття. Рішення суду [PERSON] не виконує, має значну заборгованість по сплаті аліментів. Згідно довідки з виконавчої служби, вбачається що в період з 31.06.2017 року по 31.11.2017 року відповідачка взагалі нічого не сплатила на утримання її доньки (а.с. 7, 9). [PERSON] навчається в 5 класі Сумської загальноосвітньої школи № 23. Мати до школи не з'являється, не спілкується з вчителями, не бере участі в батьківських зборах. Дана інформація підтверджується довідкою від 21.12.2017 року № 173 наданою навчальним закладом (а.с. 11, 12). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування [PERSON] своїми обов'язками. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради від 23.07.2018 року служба вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved