Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом та з врахуванням уточнених позовних вимог просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю - автомобілем марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору, шляхом вилучення запису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого на підставі договору застави від 08.02.2008р., зареєстрованого за №404, укладеного між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON], з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстратор Львівська філія державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний №14644629 від 20.11.2014р. та вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстратор Львівська філія державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерство юстиції України, реєстраційний №14643806 від 19.11.2014р., вчиненого на підставі постанови державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ від 19.11.2014р. ВП №45516399 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, обгрунтовуючи позов тим, що 13.05.2011р. він на підставі довідки-рахунок КІМ №635668 придбав у [PERSON] автомобіль марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору та 17.05.2011р. подав до ВРЕР-4 УДАІ ГУМВС України в м.Києві заяву про реєстрацію транспортного засобу на його ім*я, про що отримав свідоцтво про право власності на придбаний автомобіль серії [NUMBER] від 17.05.2011р. та йому було видано державний реєстраційний знак на автомобіль: [NUMBER]. В березні 2012р. ПАТ АКБ «Львів» звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про визнання недійсними правочинів щодо купівлі-продажу автомобіля та скасування державної реєстрації прав власності на рухоме майно, посилаючись на те, що 08.02.2008р. між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] був укладений кредитний договір №20.00.000053, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит на придбання автомобіля «БМВ», 2001р. випуску в сумі 75 000 грн. і в забезпечення своїх кредитних зобов*язань [PERSON] передав придбаний автомобіль «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору в заставу ПАТ АКБ «Львів», у зв*язку із чим на вказаний автомобіль було накладено обтяження, яке було внесено в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Зазначив, що станом на 21.03.2011р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ АКБ «Львів» становить 57 690 грн. 05 коп. і 1 412 грн. витрат на вчинення виконавчого напису, яка залишається не погашеною, а спірний автомобіль залишається у [PERSON] Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.09.2012р. вищевказаний позов було задоволено, визнано недійсними правочини купівлі-продажу автомобіля «БМВ-3301», 2001р. випуску, номер кузова [NUMBER], а саме: довідку-рахунок №ДДР995395 від 18.06.2010р. та довідку-рахунок №КІМ 635668 від 13.05.2011р., скасовано державні реєстрації від 19.06.2010р. та від 17.05.2011р. в органах ДАІ вказаного автомобіля, визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого [PERSON] та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого [PERSON], зобов*язано [PERSON] передати позивачу спірний автомобіль з метою подальшого звернення на нього стягнення як на предмет застави. Вказане судове рішення ним було виконано та передано ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві спірний автомобіль, ключі та документи від нього. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 04.04.2013р. рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21.09.2012р. залишено без змін. 04.06.2014р. колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21.09.2012р. і ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 04.04.2013р. скасувала, а справу направила на новий розгляд до суду першої інстанції, яку за підсудністю було направлено до Деснянського районного суду м.Києва, ухвалою якого від 28.10.2014р. позовну заяву ПАТ АКБ «Львів» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними правочинів щодо купівлі-продажу автомобіля, скасування державної реєстрації права власності на рухоме майно залишено без розгляду на підставі п.5) частини 1 ст.207 ЦПК України, тобто, за заявою позивача і дана ухвала суду набрала законної сили. Вважав, що таким чином він, позивач, залишається законним титульним власником автомобіля марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору, однак ПАТ АКБ «Львів» як заставодержатель заперечує проти зняття заборон і обтяжень з належного йому автомобіля із Державного реєстру обтяжень рухомого майна, чим чинить йому перешкоди як законному власнику. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про дорожній рух», Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів, затвердженого постановою КМ України №1388 від 07.09.1998р., Інструкції про проведення огляду транспортних засобів та їх реєстраційних документів під час реєстрації, перереєстрації і зняття з обліку, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1424/11704 від 24.11.2005р. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення права власності позивача на автомобіль. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, а також на те, що згідно положень ст.ст. 10, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач не є добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки на час укладення договорів його купівлі-продажу автомобіль перебував під забороною його відчуження та мав зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження, а також на те, що відповідно до положень ст.9 цього ж Закону, застава як обтяження рухомого майна зберігає свою чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. А тому вважала, що позивач, придбавши спірний автомобіль із зареєстрованим обтяженням, останнє для нового власника зберегло свою силу по відношенню до відповідача як обтяжувала. Також, зазначила про те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2014р. задоволено позов ПАТ АКБ «Львів» і звернуто стягнення на автомобіль марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору, що належить [PERSON] Треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Львівського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з*явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про що в справі є поштові конверти, повернуті на адресу суду за закінченням терміну їх зберігання на пошті (а.с. 47, 48, 62-63, 64-65), поштове повідомлення (а.с. 50, 61), заперечень проти позову суду не надали, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності третіх осіб на підставі матеріалів, що є в справі. Представник Міністерства юстиції України залишив вирішення спору на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до частини 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вставлено ці обставини. Судом встановлено, що 08.02.2008р. між ЗАТ АКБ «Львів», правонаступником якого є ПАТ АКБ «Львів», і [PERSON] був укладений кредитний договір №20.00.000053, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит для придбання автомобіля «БМВ», 2001р. випуску в сумі 75 000 грн. зі сплатою 16% річних та остаточним терміном погашення кредиту до 01.02.2013р. (а.с. 68-69 - копія кредитного договору), до якого 29.07.2008р. сторонами було підписано доповнення (а.с. 70 - копія). В забезпечення кредитного зобов*язання [PERSON] за кредитним договором №20.00.000053 від 08.02.2008р., між тими ж сторонами 08.02.2008р. було укладено договір застави марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору (а.с. 71-72 - копія договірну застави), який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 08.02.2008р. (а.с. 73 - копія свідоцтва), у зв*язку із чим обтяження вказаного автомобіля було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 74 - копія витягу), яке у зв*язку зі спливом терміну його дії до 19.02.2013р. було перереєстровано з терміном дії до 20.11.2019р. (а.с. 75 - копія витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна). Відповідно до пункту 4.1.4. вказаного вище договору застави, заставодавець зобов*язаний не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб… 13.05.2011р. [PERSON] на підставі довідки-рахунок №КІМ 635668 придбав у [PERSON] автомобіль марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольру (а.с. 13 - копія довідки-рахунок) та 17.05.2011р. подав до ВРЕР-4 УДАІ ГУМВС України в м.Києві заяву про реєстрацію транспортного засобу на його ім*я (а.с. 9 - копія заяви), про що отримав свідоцтво про право власності на придбаний автомобіль серії [NUMBER] від 17.05.2011р. та йому було видано державний реєстраційний знак на автомобіль: [NUMBER]. В березні 2012р. ПАТ АКБ «Львів» звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про визнання недійсними правочинів щодо купівлі-продажу автомобіля та скасування державної реєстрації прав власності на рухоме майно, посилаючись на те, що 08.02.2008р. між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] був укладений кредитний договір №20.00.000053, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит на придбання автомобіля «БМВ», 2001р. випуску в сумі 75 000 грн. і в забезпечення своїх кредитних зобов*язань [PERSON] передав придбаний автомобіль «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору в заставу ПАТ АКБ «Львів», у зв*язку із чим на вказаний автомобіль було накладено обтяження, яке було внесено в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Зазначив, що станом на 21.03.2011р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ АКБ «Львів» становить 57 690 грн. 05 коп. і 1 412 грн. витрат на вчинення виконавчого напису, яка залишається не погашеною, а спірний автомобіль залишається у [PERSON] Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.09.2012р. вищевказаний позов було задоволено, визнано недійсними правочини купівлі-продажу автомобіля «БМВ-3301», 2001р. випуску, номер кузова [NUMBER], а саме: довідку-рахунок №ДДР995395 від 18.06.2010р. та довідку-рахунок № КІМ 635668 від 13.05.2011р., скасовано державні реєстрації від 19.06.2010р. та від 17.05.2011р. в органах ДАІ вказаного автомобіля, визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого [PERSON] та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого [PERSON], зобов*язано [PERSON] передати позивачу спірний автомобіль з метою подальшого звернення на нього стягнення як на предмет застави (а.с. 21-22 - копія рішення суду). Вказане судове рішення [PERSON] було виконано та передано ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві спірний автомобіль, ключі та документи від нього, що підтверджується актом державного виконавця від 15.11.2012р. (а.с. 20 - копія акту). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 04.04.2013р. рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21.09.2012р. залишено без змін (а.с. 23-24 - копія ухвали суду). 04.06.2014р. колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21.09.2012р. і ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 04.04.2013р. скасувала, а справу направила на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 25-27 - копія ухвали суду), яку за підсудністю було направлено до Деснянського районного суду м.Києва, ухвалою якого від 28.10.2014р. позовну заяву ПАТ АКБ «Львів» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними правочинів щодо купівлі-продажу автомобіля, скасування державної реєстрації права власності на рухоме майно залишено без розгляду на підставі п.5) частини 1 ст.207 ЦПК України (а.с. 28 - копія ухвали суду). Як вбачається з довідки від 02.02.2015р. ПАТ АКБ «Львів», станом на 03.02.2015р. заборгованість [PERSON] по кредитному договору №20.00.000053 від 08.02.2008р. становить 133 548 грн. 17 коп. (а.с. 77 - копія довідки). В обгрунтування заперечення проти позову представник відповідача пояснила, також, про те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2014р. задоволено позов ПАТ АКБ «Львів» та звернуто стягнення на автомобіль марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору, що належить [PERSON], в підтвердження чого в справі є копія рішення суду з ЄДР (а.с. 78-81). В порядку забезпечення позову ПАТ АКБ «Львів» у вказаній вище цивільній справі, постановою Личаківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 19.11.2014р. накладено арешт на автомобіль марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору, що належить [PERSON] (а.с. 76 - копія постанови). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Поняття застави визначено в ст.572 ЦК України, згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов*язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Спеціальний Закон України «Про заставу» в ст.1 визначає про те, що застава - це спосіб забезпечення зобов*язання, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодержателем) забезпеченого заставою зобов*язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до частини 2 ст.586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Аналогічне правило закріплено в ст.17 Закону України «Про заставу». Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна визначений в Законі України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно ст.11 вказаного вище Закону, обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку встановленому цим Законом. У відповідності до частини 2 ст.12 цього ж Закону, реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Стаття 10 в частині 1 Закону України «Про заставу» передбачає, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває прав власності на таке майно без обтяжень. Пункт 2) частини 2 ст.592 ЦК України визначає про те, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов*язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави. Верховний Суд України в постанові №6-7цс13 від 03.04.2013р. висловив правову позицію про наступне. Згідно із частиною 1 ст.589 ЦК України, в разі невиконання зобов*язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов*язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Реалізація майна, що є предметом застави, яка проведена в межах ліквідаційної процедури, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Аналізуючи вказані вище норми матеріального закону та правову позицію Верховного Суду України зі спірного питання, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] придбав рухоме майно, стосовно якого мало місце приватне обтяження зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, у зв*язку із чим позивач відповідно до правил частини 1 ст.10 Закону України «Про заставу» не є добросовісним набувачем стосовно цього рухомого майна і обтяження об*єкту рухомого майна зберегло свою силу при переході права власності до нового власника - позивача у справі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні не встановлені підстави, які б свідчили про те, що правові підстави для припинення приватного обтяження спірного автомобіля відпали, а тому позовні вимоги про вилучення відомостей про таке обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають. Враховуючи ті обставини, що арешт спірного автомобіля накладений постановою Личаківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 19.11.2014р. в порядку забезпечення позову в цивільній справі за позовом ПАТ АКБ «Львів», по якій Сихівським районним судом м.Львова від 23.12.2014р. постановлено рішення про задоволено позову ПАТ АКБ «Львів» та звернуто стягнення на автомобіль марки «БМВ-3301», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2001р. випуску, сірого кольору, що належить [PERSON], а відповідно до правил розділу VІІ ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом, що видав виконавчий документ, тобто, в даному випадку Сихівським районним судом м.Львова, а тому суд в даній цивільній справі не має правових підстав втручатися у виконання судових рішень, постановлених іншим місцевим судом за іншою територіальною юрисдикцією, а тому позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed