Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15.12.2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. За умовами якого [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 доларів США, виходячи із курсу долара 27,00 грн. за 1долар США. Відповідач зобов'язалась повернути позичені кошти в строки передбачені договором та у сумі, яка на момент повернення позики за своїм розміром повинна відповідати встановленому доларовому еквіваленту за офіційним валютним курсом НБУ, визначеному на момент повернення коштів. Відповідно до п.3 договору позики сторони узгодили повернення боргу двома рівними частинами, а саме: до 31.03.2018 року - 4000 доларів США, та до 30.06.2018 року ще 4000 доларів США. Оскільки на момент звернення до суду відповідачем першої частини коштів не повернуто, просив суд на підставі ст.ст. 526, 530, 533, 1046,1049,1050 ЦК України стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 15.12.2017 року у розмірі 8000 доларів США, три відсотки річних в розмірі 111,06 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2080,02 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав повноваження представнику. Представник позивача у судове засіданні не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимогли підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом установлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно доч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, із матеріалів справи вбачається, що 15.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. За умовами якого [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 доларів США, виходячи із курсу долара 27,00 грн. за 1долар США. Відповідач зобов'язалась повернути позикодавцеві відповідну суму грошових коштів у розмірі та в порядку, встановленому цим договором. Повернення позиченої суми грошей повинно відбутися в м.Херсоні частками або одноразово готівкою у грошовій одиниці України гривні у сумі, яка на момент повернення позики за своїм розміром повинна відповідати встановленому у п.1 цього договору позики грошовому еквіваленту в доларах США, а саме: 8000 доларів США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент повернення коштів. Відповідно до п.3 договору позики сторони узгодили повернення боргу двома рівними частинами, а саме: -до 31.03.2018 року підлягає поверненню сума, яка на момент здійснення платежу за своїм розміром відповідатиме сумі, еквівалентній 4 000 доларів США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент здійснення платежу. - до 30.06.2018 року підлягає поверненню сума, яка на момент здійснення платежу за своїм розміром відповідатиме сумі, еквівалентній 4 000 доларів США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент здійснення платежу. Відповідно до п.4 договору позики сума позики, встановлена пунктом 1 даного договору, отримана [PERSON] від [PERSON] до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Відповідачем умови договору позики не виконано. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на викладене вище з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 8000 доларів США. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до положень статті 625 ЦК України 3% річних, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вимог ст. ст. 625, 1050 ЦК України в разі допущення Позичальником прострочення виконання грошових зобовязань перед Позикодавцем, Позичальник зобовязаний сплатити Позикодавцю суму боргу та три проценти річних від простроченої суми. Три проценти річних від суми боргу, яка підлягала поверненню в строк до 31.03.2018 року, згідно доданого до позову розрахунку складає 111,06 грн. за договором позики від 15.12.2017 року. Враховуючи, що договором позики передбачено повернення боргу двома частинами та на момент звернення до суду відповідач не сплатила позивачу в строк до 31.03.2018 року суму боргу в розмірі 4000 доларів США, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 111,06 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2080,02 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1046 -1050, 625 ЦК України,

Outcome: approved