Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою [PERSON], 3-ої особи, на стороні відповідача [PERSON] «про повернення грошових коштів, одержаних без достатньої правової підстави», просив: стягнути з [PERSON] на свою користь: - 9819 (девять тисяч вісімсот девятнадцять) гривень 85 копійок, у виплату коштів одержаних без достатньої правової підстави; - 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок в оплату судового збору. В обгрутнування своїх позовних вимог позивач зазначив, що від шлюбу із відповідачем [PERSON] має двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.03.2017 року з позивача на користь відповідача стягувалися аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжував навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, на період його навчання на денному відділенні в Харківському національному економічному університеті імені [PERSON], строком до 30.06.2017 р., але не більше як до досягнення ним 23 років. На момент подачі позову до суду [PERSON] у 2016 році, син продовжував навчання В період з квітня 2017 року по жовтень 2017 року (включно) з позивача примусово стягувалися аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжував навчання. У жовтні 2017 року позивач дізнався, що син 30.01.2017 р. був відрахований зі складу студентів за власним бажанням на підставі наказу ректора від 30.01.2017 р. №83-С. Однак, з квітня 2017 по жовтень 2017 року впродовж 7 місяців відповідач, [PERSON], на користь якої з позивача примусово стягувалися аліменти на підставі рішення суду для утримання сина, за умови, що син продовжує навчання, продовжувала недобросовісно отримувати виплати на підставі рішення від 13.03.2017 р. та виконавчого листа. Позивач вважає, що відповідач недобросовісно отримувала грошові кошти впродовж 7 місяців без достатньої на те правової підстави, у той час, як утримання мало бути припинено через припинення сином навчання. Так загальна сума стягнутих аліментів на сина у період з квітня 2017 р. по жовтень 2017 р. (включно) складає 13439,38 грн., з яких безпідставно отримано відповідачем 9819,85 грн. (за період нарахування заборгованості з лютого 2017 р. по жовтень 2017 р.), які підлягають поверненню (стягненню) у повному обсязі на користь позивача. Сума 9819,85 грн. підлягає поверненню з утриманої суми 13439,38 грн., оскільки позов про стягнення аліментів подано [PERSON] у листопаді 2016 р., рішення суду було ухвалено 13.03.2017 р., відрахування зі складу студентів 30.01.2017 р., тому відрахування аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжував навчання, могло відбуватися лише за період з листопада 2016 року по січень 2017 року (включно), За таких обставин вважає, що відповідач неправомірно отримувала грошові кошти, які були нараховані в якості аліментів у розмірі 12,5 % у період з лютого 2017 року по жовтень 2017 р. включно у сумі 9819,85 грн. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити такі вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов в повному обсязі. Третя особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі. Вислухав сторони, вивчив матеріали позовної заяви, дослідив докази, надані сторонами, суд приходить до наступного: 27.01.1996 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, актовий запис №32 (а. с. 3). Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 676 (а. с. 4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 361 (а. с. 5). Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.03.2017 року по справі №208/7147/16-ц з позивача на користь відповідача стягувалися аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжував навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, на період його навчання на денному відділенні в Харківському національному економічному університеті імені [PERSON], строком до 30.06.2017 р., але не більше як до досягнення ним 23 років (а. с. 10). На момент подачі позову до суду [PERSON] у 2016 році, третя особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] продовжував навчання і був студентом 4 курсу, першого рівня вищої освіти «бакалавр» групи 6.04.16.13.01 факультету економічної інформатики, за денною формою навчання і за напрямком підготовки 6.030506 «Прикладна статистика» ХНЕУ ім.С.Кузнеця. Ці дані підтверджені довідкою ХНЕУ ім..[PERSON] від 18.11.2016 р. №641/2016 (а. с. 6). На підставі виконавчого листа Заводського районного суду Дніпродзержинська було відкрите виконавче провадження і виконавчий лист було передано державним виконавцем на виконання за місцем роботи позивача до ПрАТ «ДКХЗ», про що свідчить звіт про здійсненні відрахування та виплати від 08.11.2017 р. №01/66-2592 (а. с. 8). В період з квітня 2017 року по жовтень 2017 року (включно) з позивача примусово стягувалися аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжував навчання. У жовтні 2017 року позивач дізнався, що син 30.01.2017 р. був відрахований зі складу студентів за власним бажанням на підставі наказу ректора від 30.01.2017 р. №83-С, що підтверджується довідкою від 03.10.2017 р. №17/88-72-83 (а. с. 7) Однак, з квітня 2017 по жовтень 2017 року впродовж 7 місяців відповідач, [PERSON], на користь якої з позивача примусово стягувалися аліменти на підставі рішення суду для утримання сина, за умови, що син продовжує навчання, продовжувала отримувати виплати на підставі рішення від 13.03.2017 р. та виконавчого листа. Суд вважає, що відповідач недобросовісно отримувала від [PERSON] грошові кошти впродовж 7 місяців без достатньої на те правової підстави, у той час, як утримання мало бути припинено через припинення сином навчання. Так, загальна сума стягнутих аліментів на сина у період з квітня 2017 р. по жовтень 2017 р. (включно) складає 13439,38 грн., з яких безпідставно отримано відповідачем 9819,85 грн., за період нарахування заборгованості з лютого 2017 р. по жовтень 2017 р., які підлягають стягненню у повному обсязі на користь позивача. Сума 9819,85 грн. підлягає поверненню з утриманої суми 13439,38 грн., оскільки позов про стягнення аліментів подано [PERSON] у листопаді 2016 р., рішення суду було ухвалено 13.03.2017 р., відрахування зі складу студентів 30.01.2017 р., тому відрахування аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжував навчання, могло відбуватися лише за період з листопада 2016 року по січень 2017 року (включно). Таким чином, відповідач неправомірно отримувала грошові кошти, які були нараховані в якості аліментів у розмірі 12,5 % у період з лютого 2017 року по жовтень 2017 р. включно у сумі 9819,85 грн., вказані кошти підлягають стягненню з неї на користь позивача. Частиною другою ст.199 СК України передбачено, що право на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.2 ст.82 СК України, якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Згідно зі ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. (а. с. 17). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, понесені [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 640грн. підлягають стягненню з [PERSON] на її користь.

Outcome: approved