Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де вказав, що рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську від 22. 04. 2013 року з його пенсії стягнуто 684 грн.62 коп. як незаконно отриманої суми внаслідок зловживань з його боку, про що він дізнався лише 30. 04.2013 року після того, як з пенсії було здійснене утримання без пояснення причин. 03.05. 2013 року він був на прийому у Скрипчук Л. В. - голови комісії, що виносила рішення про утримання з пенсії, з метою відновлення свого права, але вона не взяла до уваги документи, що він представив. Після цього 08. 05. 2013 року він був на прийомі у начальника УПФУ в м. Бердянську Білоусова О. О. та Скрипчук Л. В., які не захотіли його вислухати, звинуватили його у шахрайстві та приховуванні прибутку, чим визвали в нього душевне хвилювання, підняття тиску, що призвело до погіршення його здоров»я, і о 15 год. 45 хв. з Управління Пенсійного фонду його забрала швидка допомога. В подальшому з метою захисту своїх прав він звертався зі скаргою до Бердянської міжрайонної прокуратури, яка переадресувала його скаргу до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, де його скаргу не було задоволено. Не погодившись з цим, він звернувся до Пенсійного Фонду України, де дії посадових осіб УПФУ в м. Бердянську і Бердянському районі визнано незаконними, і йому було повернуто незаконно стягнуті суми. У зв'язку з діями начальника УПФУ по м. Бердянську та Бердянському району Білоусова О. О. йому було завдано шкоду здоров»ю, за чотири місяця його дев»ять разів забирала швидка допомога, йому було зроблено дві операції, встановлено кардіостимулятор. На лікування він витратив 4900 грн. 31 коп. Він є пенсіонером, інвалідом 2 групи, ветеран праці, дитина війни, і несправедливе ставлення до нього завдало йому моральної шкоди, що спричинило погіршення його здоров»я, призвело до головної болі, безсонних ночей, нервових потрясінь. Він тричі знаходився на стаціонарному лікуванні у Бердянській міській лікарні у різних відділеннях, бо має дуже багато захворювань. Відповідач дуже його образив, чим визвав душевне хвилювання, що спричинило значне погіршення здоров»я, тому він просить стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі витрат на лікування і моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і пояснив, що якщо він надав чеків менше, ніж на 4900 грн. то він згоден, щоб була стягнута менша сума. Вважає, що у погіршенні його здоров»я винен начальник УПФУ по м. Бердянську та Бердянському району Білоусов О. О., який 08. 05. 2013 року не розібрався у ситуації, не надав значення тим довідкам, які він йому представив, звинуватив його у приховуванні доходів, і допустив, щоб з нього стягнули грошові кошти. Представник відповідача за довіреністю Смирнова Н. І. позов не визнала і в судовому засіданні пояснила, що комісія винесла цілком вірне рішення відносно [PERSON], але у зв'язку з вказівкою ПФУ йому були повернуті утримані з пенсії грошові кошти. Вважає, що позивач не довів причинного зв'язку між захворюваннями, що в нього існували раніше, і станом на день 08. 05. 2013 року, коли його забрала швидка допомога, і необхідністю проведення інших операцій та подальшою госпіталізацією. Вказує на те, що позивач не довів спричинення моральної шкоди, факт образи його Білоусовим О. О., і просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи за довіреністю Войтенко Н. М. надала суду пояснення щодо механізму відшкодування державою шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних повноважень. Віддала вирішення позову на розсуд суду. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови [PERSON] у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі та отримує пенсію за віком з 15. 06. 1995 року, є інвалідом 2 групи загального захворювання, про що свідчить копія пенсійного посвідчення. Як вбачається з відповіді Головного управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 07. 07. 1998 року позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець в УПФ в м. Бердянську. Згідно даних трудової книжки з 06. 06. 2009 року він припинив роботу як найманий працівник, але не припинив підприємницьку діяльність. При цьому повідомив управління Пенсійного фонду України про звільнення роботи та не повідомив про підприємницьку діяльність. У зв'язку з цим він отримував надбавку, встановлену для непрацюючих пенсіонерів відповідно до Постанови КМ України № 198 від 11. 03. 2009 року. У відповідності до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок неповідомлення про працевлаштування або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи у судовому порядку. Як вбачається з копії рішення від 22. 04. 2013 року, комісією ПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі у зв'язку з неповідомленням [PERSON] про відкриття підприємницької діяльності утворилась переплата в сумі 684 грн. 62 коп., яку вирішено стягнути з позивача. Після звернення [PERSON] зі скаргою до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України враховуючи те, що на час визначення розміру пенсії з 07. 06. 2009 року як непрацюючій особі УПФ в м. Бердянську та Бердянському районі не була долучена довідка податкових органів, рішення про утримання переплати пенсії скасовано та гроші позивачу повернуто. У зв'язку з цими обставинами [PERSON] вважає, що діями начальника управлення Пенсійного фонду в м. Бердянську та Бердянському районі Білоусовим О. О. йому завдана матеріальна шкода у вигляді витрат на лікування в розмірі 499, 31 грн., які він зазнав внаслідок неправомірних дій УПФ в м. Бердянську та Бердянському районі і зокрема, після того, як він побував на прийомі у Білоусова О. О. 08 травня 2013 року, і який не прийняв до уваги його доводи і довідку податкової інспекції про відсутність доходів. Так, о 15 год. 45 хв. у дворі УПФ йому стало погано, і його забрала швидка допомога, про що свідчить супровідний лист станції швидкої допомоги і карта виїзду швидкої медичної допомоги. Він був доставлений у приймальне відділення Бердянської міської лікарні, після чого, у відповідності до пояснення позивача, він відмовився від госпіталізації і поїхав додому. Повторний виклик швидкої допомоги відбувся 25 травня 2013 року, після цього у червні цього ж року, і ще 9 разів за три місяця. Вважає, що таке погіршення здоров»я пов'язано з неправомірними діями відповідача 08. 05. 2013 року. Проте з такою позицією позивача суд погодитися не може, оскільки ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, так, майна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте у встановленому законом порядку рішення комісії управління ПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі незаконним не визнано, дії начальника УПФ Білоусова О. О. також не визнано незаконними. За правилами ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень., крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав ніяких доказів того, що 08. 05. 2013 року відповідач повів себе з ним неправомірно, звинувачував у шахрайстві і приховуванні доходів, у зв'язку з чим у нього погіршився стан здоров»я. Як вбачається з наданих виписок з історій хвороби [PERSON] хворіє на різні захворювання більше 10 років, і при виїзді швидкої допомоги 08. 05. 2013 року не зафіксовано погіршення здоров»я, пов'язаного зі стресовою ситуацією після знаходження на прийомі у начальника УПФ у м. Бердянську та Бердянському районі. З виписки з історії хвороби КУ «ЗОКБ» видно, що порушення серцевого ритму з»явилися у [PERSON] ще у квітні 2013 року, що було викликано саме кардіологічним захворюванням, і також не пов»язано зі стресом, отриманим 08. 05. 2013 року. Ст. 23 ЦК України встановлює випадки, коли особа має право на відшкодування моральної шкоди, проте [PERSON] не вказав який саме пункт цієї статті необхідно застосувати до даних правовідносин, і не зазначив підстави відшкодування моральної шкоди, а також не навів мотиви, з яких міркувань він визначив суму моральної шкоди саме у розмірі 5000 грн. У зв'язку з вищенаведеним суд вважає, що підстав для стягнення з Білоусова О. О. витрат на лікування позивача, встановлення йому кардіостимулятора та на відшкодування моральної шкоди немає.

Outcome: dismissed