Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей . В обґрунтування яких зазначив наступне. З відповідачем у справі він перебував у шлюбі, який 02.11.2005 року було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.12.2008 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2011 року стягнуто з [PERSON] ([PERSON], [INFO], в його користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON],[INFO], сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно починаючи з 01.02.2011 і до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дітей, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг, підручники і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дітей. Окрім речей першої необхідності він несе витрати на лікування та оздоровлення дітей . Його матеріальне становище змінилося, оскільки він має іншу сім'ю, від якої народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що незважаючи на обовязки, покладені на відповідачку законом, вона не виконує рішення суду і аліменти на утримання дітей взагалі не сплачує. Також зазначив, що відповідач є здоровою, працездатною особою, однак сімї не допомагає, через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дітей, змушений звернутися до суду та просити збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 600 гривень до 1000 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився,\~ до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялася належним чином за місцем реєстрації. Суд вважає, що відповідач не зявилася в судове засідання без поважних причин. З урахуванням положень ст. ст.\~128-131, 223, 280-282 ЦПК\~України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших\~дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON],[INFO] . Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.12.2008 року відповідач [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2011року стягнуто з [PERSON] ([PERSON], [INFO], в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON],[INFO], сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно починаючи з 01.02.2011 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей , витрати на утримання таких збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає йому змоги належним чином забезпечити утримання дітей. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року\~№ 2246-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів\~у 2018 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання неповнолітніх дітей. А тому, суд при ухваленні рішення приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а обовязок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох. І враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає за можливе визначити розмір сплати аліментів у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю.\~\~ В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved