Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги після померлої жінки [PERSON] , яка померла [INFO] Померла дружина на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований з спадкодавцем за однією адресою. Інших спадкоємців немає, дітей у шлюбі не було, батьки [PERSON] померли. Позивач звертався до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак отримав відмову у видачі свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Житловий будинок будували батьки померлої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору про передання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, але за життя подружжя не ввели в експлуатацію житловий будинок та не отримали свідоцтво на право власності на будівлю. [PERSON] є дочкою [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] та спадкоємцем першої черги після їх смерті. Спадщину вона прийняла фактично, оскільки проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцями за адресою: [ADDRESS] . Таким чином позивач просить встановити факт належності житлового будинку померлим [PERSON] , [PERSON] , встановити факт належності житлового будинку [PERSON] після смерті батьків та визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] . Позивачем було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача Кілійської міської радиповідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 327, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 29.08.1992 року, про що складено відповідний актовий запис № 504. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відділом ЗАГС м. Кілія, запис акта про народження № 300 - рос . « [PERSON] » та рос. «[PERSON]» є батьками: [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 263. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . З довідки, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради 21.03.2018 року № 478, вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані зять [PERSON] , донька [PERSON] та дружина [PERSON] . З довідки, виданою виконавчим комітетом Кілійської міської ради від 21.03.2018 р., вбачається, що на день смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] проживала донька [PERSON] та [PERSON] . З довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради від 21.03.2018 року № 477, вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року по справі № 502/641/18, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , померлою [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , як між дочкою та батьком. Згідно технічного паспорту, складеного Кілійським районним бюро технічної інвентаризації у вересні 2015 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку - літ. А, (загальна площа 117,0 кв.м, житлова площа 59,1 кв.м.), комора - літ. Б, сарай - літ. В, убиральня - літ. Г., надвірні споруди 1-5, І. Відповідно до договору про передання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого приватним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори 16.11.1972 року за реєстровим № 3047, [PERSON] та [PERSON] було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки комунального підприємства Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» № 328 від 08.07.2016 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради №362 від 27.11.1997 року про передачу земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, [PERSON] передано земельну ділянку по [ADDRESS] площею 870 кв.м. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57756613 від 01.10.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] , 21.12.2017 р. Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 61786834 та номером у нотаріуса 910/2017. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 57756627 від 01.10.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57756577 від 01.10.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 57756586 від 01.10.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57756543 від 01.10.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 57756548 від 01.10.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку, [PERSON] та [PERSON] . Щодо задоволення вимог відносно встановлення факту належності житлового будинку [PERSON] , померлій [INFO] , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки з наявних документів вбачається, що зазначений житловий будинок останній не належав. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial