Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які позивач сплачує на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Чугуївським міським судом Харківської області № 636/3278/2014, з 1/4 частини до 1/6 частини його доходів. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що на даний час на його утриманні знаходиться дружина [PERSON], її дитина від першого шлюбу та спільний син [PERSON], [INFO]. Також, його дружина [PERSON] хворіє та потребує лікування. У звязку з цим його матеріальний стан змінився, а тому, [PERSON] позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Позивач надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного\~вирішення справи,\~а відповідач\~відзив не\~подала,\~наявні всі\~умови,\~встановлені ст.\~280ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом, виданим Чугуївським міським судом Харківської області 27.11.2014, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, починаючи з 20.08.2014 та до її повноліття (а.с. 11). З 30.09.2014 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с. 60). Відповідно до свідоцтва про народження від 17.03.2015 серія І-ВЛ № 402350, від даного шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 65). Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради № 0320-33/1028 від 15.05.2018, до складу сімї позивача входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 59). 30.05.2018 Чугуївським міським судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 57). Згідно з довідкою № 24 від 27.06.2018, виданою ТОВ «Даймонд-Консалтинг», [PERSON] перебуває у трудових відносинах з товариством та працює на посаді сторожа з окладом в розмірі 1\~762,00 грн. на місяць з проведенням доплати до рівня мінімальної заробітної плати (а.с. 83). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч. 1 ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища та збільшення витрат, що повязано зі сплатою аліментів на утримання другої неповнолітньої дитини [PERSON] та хворої дружини. При цьому, [PERSON] знаходиться у працездатному віці, працює в ТОВ «Даймонд-Консалтинг», має стабільний заробіток, свідчень про поганий стан здоровя, при якому йому необхідне лікування, тощо, у суду не має. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд враховує, що наданими позивачем доказами не підтверджуються обставини про те, що його матеріальний стан змінився в бік його зменшення, а матеріальний стан відповідача - в бік його збільшення; погіршився або поліпшився стан здоров'я когось із них. Наявність у позивача іншої сімї та дитини не позбавляє його обовязку утримувати свою доньку від шлюбу з відповідачем. З врахуванням викладеного, суд не вбачає достатніх правових підстав для зменшення розміру аліментів, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed