Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. Посилався на те, що з травня 2009 року по травень 2011 року він перебував у фактичних шлюбних стосунках з відповідачкою, проживав разом з нею в своїх батьків в [ADDRESS]. Від спільного життя у них [INFO] року народився син. Через те що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, на підставі ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України, відповідачка записала дитину на своє ім'я та зареєструвала сина як [PERSON]. В травні 2011 року вони з відповідачкою припинили проживати разом, вона поїхала в Італію, а син залишився проживати з ним. Лише у вересні 2013 року відповідачка повернулася та забрала сина. Де вона зараз знаходиться йому невідомо, а дитина проживає в чужих людей - у гр.[PERSON] в [ADDRESS]. Просить визнати, що він, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO] року народженння. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON], яка була залучена судом до участі у справі як особа, що за довіреністю відповідачки [PERSON] від 26.06.2014 року уповноважена піклуватися, доглядати та виховувати її неповнолітню дитину, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, також в судове засідання повторно не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Представник відділу РАЦСу Герцаївського РУЮ в судове засідання не з'явився. Представник органу опіки та піклування Герцаївської районної державної адміністрації Чорней Ю.М. в судовому засіданні просила винести судове рішення виключно в інтересах дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивача. З травня 2009 року її син з відповідачкою по справі стали спільно проживати, як подружжя. Проживали вони у неї в [ADDRESS]. Після того як у них народився син, вони обвінчалися в церкві. Сторони спільно проживали до травня 2011 року. 11.05.2011 року відповідачка поїхала в Італію, дитину залишила їм. У вересні 2013 року відповідачка повернулася і забрала у них дитину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю відповідачки. З травня 2009 року її донька почала спільно проживати, як подружжя, з позивачем. Вони постійно жити у батьків позивача. В [INFO] року донька народила сина. Через рік вона поїхала до Італії, дитину залишила батькові (позивачу) та його матері. У вересні 2013 року донька приїздила додому, потім знову поїхала до Італії. В лютому 2014 року від своїх родичів вона дізналася, що її донька залишила свого сина якійсь жінці в [ADDRESS]. Ії онук проживає в тієї жінки, а дочка знаходиться в Італії. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є вінчальним батьком сторін по справі та дав аналогічні пояснення. Зі згоди представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З показань свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та довідок №236 і №237 від 14.04.2014 року, виданих виконкомом Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області судом встановлено, що з травня 2009 року [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати в [ADDRESS], в будинку матері позивача [PERSON] Відповідачка проживала в даному господарстві до травня 2011 року, а народжений нею син [PERSON] по 18.09.2013 року. [INFO] року відповідачка народила сина - [PERSON], під час реєстрації народження якого в органах РАЦС запис про батька вчинений у відповідності до вимог ч.1 ст.135 СК України. Після народження дитини відповідачка проживала спільно з позивачем до травня 2011 року, коли їхня сім'я розпалася і відповідачка виїхала до Італії, дитину залишила позивачеві. У вересні 2013 року відповідачка забрала дитину у позивача. Наразі, малолітній син відповідачки проживає разом з [PERSON], третьою особою у даній справі. Під час судового розгляду справи за клопотанням позивача по справі була призначена судово-генетична експертиза з питання: чи є [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачка і третя особа [PERSON] повідомлялися судом про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ч.1 ст.146 ЦПК України. Однак, будучи двічі повідомленою про день необхідного з'явлення в експертну установу для відбору експертних зразків, а також про наслідки невчинення таких процесуальних дій, третя особа [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] у призначені дні та години в експертну установу не з'явилася, на ухвалу суду жодним чином не відреагувала. Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно положень ст.ст.3, 4, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Як випливає із змісту ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Суд розцінює факт ухилення відповідачки від проведення судово-генетичної експертизи (третя особа [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] не з'явилася до експертної установи для відбору експертних зразків), у взаємозв'язку з іншими матеріалами справи, як доказ того, що позивач є батьком малолітнього сина відповідачки. За таких обставин, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.126, 128, 135 СК України та

Outcome: approved