Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Залуквянської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, і просить визнати за ним право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами № 37 по вул. Українській в с. Залуква Галицького району Івано-Франківської області, інвентаризаційною вартістю 80\~488 грн., що на день смерті належали його матері [PERSON]. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про підтримання позовних вимог повністю та просить справу слухати за його відсутності. Представник Залуквянської сільської ради Галицького району подав суду заяву, в якій зазначив, що заперечень щодо позовної заяви немає, справу просить слухати за відсутності представника сільської ради. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року померла мати позивача [PERSON], (копія свідоцтва про смерть) серії І-НМ № 047634 від 25 квітня 2007 року, котра 14 лютого 1992 року на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Залуквянської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області номер за реєстром № 3, який все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від спадкодавця до спадкоємців. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Так, статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 3.1 роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, нотаріусом було відкрито спадкову справу однак повідомлено позивача, що видати свідоцтво про право власності на даний час є неможливо, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Позивачем, надано суду достатньо доказів котрі доводять, що вищезазначений житловий будинок належав спадкодавцю, а тому право власності на спадкове майно може бути визнано судом, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі викладеного та,

Outcome: approved