Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рокосівська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що [PERSON] являється власником будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1147 від 23.02.2012 року, виданого Рокосівською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Рокосівської сільської ради від 22.02.2012 року. Відповідач [PERSON] є сином позивачки, однак вже більше семи років не проживає у будинку позивачки, будинок не утримує, не сплачує комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, чим порушує права позивачки на користування та розпоряджання житловим приміщенням, яке належить їй на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилися. У позові зазначила про те, що бажає провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення рекомендованого повідомлення. Розгляд справи проведено у відсутності позивачки та відповідача, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником цілого житлового будинку що розташований за адресою [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1147 від 23.02.2012 року, виданого Рокосівською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Рокосівської сільської ради від 22.02.2012 року (а.с. 8). У вказаному будинку зареєстрований син позивачки - [PERSON], який більше семи років не проживає із позивачкою. Відповідач не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Враховуючи наведене, реєстрація відповідача [PERSON] є перешкодою для користування і розпорядження власністю позивачки [PERSON] на власний розсуд, що є порушенням її конституційних прав на право вільного розпоряджання своєю власністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved