Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини на підставі рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 25 березня 2019 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 25 березня 2019 року стягнуто із нього аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1900 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2019 року. Постановою Волинського апеляційного суду від 10 червня 2019 року рішення Старовижівського районного суду залишено без змін. Вважає, що з народженням другої дитини у новому шлюбі, подальша сплата ним аліментів у повному обсязі неможлива. В зв`язку з цим, звернувся до суду про зменшення розміру аліментів до 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Старовижівського районного суду від 25 березня 2019 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2019 року (від дня подачі позову) і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19-23). Постановою Волинського апеляційного суду від 10 червня 2019 року рішення Старовижівського районного суду від 25 березня 2019 року залишено без змін (а.с.24-30) Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 18, частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Посилання позивача на те, що в зв`язку з народженням [INFO] сина [PERSON] у новому шлюбі, сплата аліментів у встановленому розмірі є неможливою, а також те, що змушений фінансово допомагати батькам пенсійного віку, які постійно хворіють, та яким постійно потрібна матеріальна допомога на лікування, яку він по можливості надає, суд до уваги не бере, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують факт утримання ним своїх непрацездатних батьків та не неможливість сплачувати ним аліментів на утримання своєї дочки щомісяця в розмірі 1900 грн. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків з її утримання, встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed