Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АСТ КЗЕУ «Садовод» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2019 року по 03 грудня 2019 року в сумі 78243 75 коп. з відрахуванням відповідних податків та зборів. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] у лютому 2019 року незаконно звільнили, у зв`язку з чим він звернувся до суду та рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року його було поновлено на посаді, однак заробітну плату за час вимушеного прогулу йому сплачено лише до 10 травня 2019 року, тоді як на роботі поновлено 03 грудня 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, якщо його неправомірно було звільнено та це встановлено судом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та окремо зазначили, що розрахунок середнього заробітку повинен проводитись виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, оскільки до звільнення особа отримувала заробітну плату в мінімальному розмірі, крім того кількість днів прогулу складає, на думку представника позивача, 199 днів (а.с. 74). Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов не заперечував право позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак не погодився із розрахунком такої заробітної плати наданим позивачем, а тому наполягає на проведенні розрахунку у відповідності до документів наданих ним до суду (а.с. 56-66). Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних [PERSON] .. Так, судом встановлено, що 27 лютого 2019 [PERSON] було звільнено з посади заступника директора АСТ КЗЕУ «Садовод». Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року [PERSON] поновлено на посаді заступника директора садового товариства та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу до 10 травня 2019 року, у відповідності до вимог позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08лютого 1995 року № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться за вимушений прогул. Згідно абз. 3 п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктами 5 та 8 встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом не приймаються до уваги розрахунки надані сторонами щодо розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки кожен з них проведено не у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08лютого 1995 року № 100. Як встановлено судом позивача звільнено у лютому 2019 року, тобто два місяці, які передували звільненню грудень 2018 року та січень 2019 року. Згідно наданих до суду відомостей у грудні 2018 року [PERSON] отримав заробітну плату на рівні мінімального розміру встановленого Законом, а саме 3723 грн., у січні 2019 року також позивач отримав заробітну плату на рівні мінімального розміру, а саме 4173 грн.. У грудні 2018 року та у січні 2019 року робочих днів у місці було по 21 дню, відповідно до статистичних даних. Таким чином, середньоденний розмір заробітної плати складає (3723+4173)/42=188 грн.. Всього робочих днів - днів вимушеного прогулу за період з 11 травня 2019 року по 03 грудня 2019 року нараховується 143 дні. (статистичні дані) За таких даних, розмір заробітної плати [PERSON] за час вимушеного прогулу складає 188 грн. (середньоденний розмір оплати) х 143 дні вимушеного прогулу, що дорівнює 26884 грн.. Розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу розраховується виходячи з нарахованої заробітної плати, тобто з урахуванням податків та зборів. З урахуванням викладеного стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 26884 грн..

Outcome: partial