Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS], та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що на підставі договору дарування від 24 березня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER] він є власником 33/50 частини будинку [ADDRESS], в якій він зареєстрований. У зазначеному будинку зареєстрована також відповідачка, котра не мешкає в будинку з червня місяця 2010 року. Також позивач вказує, що у зв'язку з її реєстрацією в будинку йому доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить його в скрутне матеріальне становище. Тому, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаним будинком. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем її реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляла. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Представник Приморського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 24 березня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER] [PERSON] є власником 33/50 частини будинку [ADDRESS]. У даному будинку позивач зареєстрований, а проживає там його колишня дружина [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO]. З довідки органу самоорганізації населення Комітету мікрорайону «Приморський» в м. Одесі про склад сім'ї та реєстрацію №200 від 22 жовтня 2014 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстрована також [PERSON] Однак, починаючи з червня місяця 2010 року відповідачка не мешкає за вищевказаною адресою, не оплачує житлово-комунальні послуги та не підтримує з мешканцями будинку [ADDRESS] жодних відносин, що підтверджується також відповідними заявами сусідів позивача - [PERSON] та [PERSON] Тому, відповідно до ст. 71 ЖК УРСР [PERSON] слід вважати такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved