Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Саундерс Агро», [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON], в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 46000 грн. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивував тим, що 06.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, у вигляді письмової розписки, посвідченої виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Крім того 15.06.2009 року для забезпечення вищезазначеного договору позики між [PERSON] та ТОВ «Саундерс Агро» було укладено договір поруки, за умовами якого ТОВ «Саундерс Агро» поручилось за виконання [PERSON] зобов'язань по договору позики від 06.05.2008 року. Але 28.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про заміну кредитора у договорі позики від 06.05.2008 року з [PERSON] на [PERSON] 17.09.2013 року [PERSON] рекомендованим листом направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні та вимога про повернення коштів. Однак, в порушення умов договору позики, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, грошові кошти не повернув. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.12.2014 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Устимівську сільську раду Семенівського району Полтавської області. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з наведених підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову з тих же підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав. Просив відмовити в їх задоволенні. Стверджував, він уклав договір позики з [PERSON] на суму 3500 грн., а не на 46000 грн. Представник відповідача ТОВ «Саундерс Агро» в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що відповідно до вимог ст. 559 ЦК договір поруки, укладений для забезпечення договору позики - припинений. Тому вважали, що [PERSON] самостійно має відповідати за зобов'язанням по договору позики. Треті особи [PERSON], Устимівська сільська рада Семенівського району Полтавської області в судове засідання не з'явилися. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подали письмові заяви, в яких просять справу слухати без їх участі. Не заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, у вигляді написаної [PERSON] розписки, посвідченої виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. За умовами договору [PERSON] отримав у [PERSON] в позику 46000 грн. Строк повернення позики не зазначено. (а.с.15). 15.06.2009 року в забезпечення вищезазначеного договору між [PERSON] та ТОВ «Саундерс Агро» було укладено договір поруки, за умовами якого ТОВ «Саундерс Агро» поручилось за виконання [PERSON] зобов'язань по договору позики від 06.05.2008 року. В договорі поруки зазначено, що він є чинним з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2009 року. 28.08.2013 року [PERSON] передав [PERSON] права вимоги по зобов'язанню [PERSON] за договором позики від 06.05.2008 року. Цей факт підтверджено договором від 24.08.2013 року про заміну кредитора у договорі позики від 06.05.2008 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 19.09.2013 року [PERSON] отримав лист про заміну кредитора в договорі позики від 06.05.2008 року. 17.09.2013 року [PERSON] направив [PERSON] вимогу про повернення коштів за договором позики від 06.05.2008 року. [PERSON] отримав вимогу про повернення позики 19.09.2013 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за договором позики, станом на час розгляду справи не повернув грошові кошти. В ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, або цей строк визнаний моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зміст договору позики укладеного між сторонами не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам та відповідає, загальним вимогам і додержання яких є необхідним для чинності правочину. Доводи відповідача про те, що він не отримував від [PERSON] коштів в розмірі 46000 грн., суд вважає необґрунтованим та суперечливим, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В ході судового розгляду зазначені обставини не знайшли свого підтвердження відповідачем не було надано жодного допустимого, належного доказу на підтвердження вказаних доводів. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов'язання, що випливає з договору позики, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В п. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язанняне пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Також правова позиція висловлена в постановах ВСУ по справах №6-155 цс13, №6-53цс14. Як встановлено судом в договорі позики від 06.05.2008 року укладеного з [PERSON] не встановлено строк зобов'язання. Разом з тим в договорі поруки від 15.06.2009 року укладено з ТОВ «Саундерс Агро» для зобезпечення виконання [PERSON] забов'язання за договором поруки від 06.05.2008 року визначено, що порука діє до 31.12.2009 року. Таким чином відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК на час розгляду справи порука ТОВ «Саундерс Агро» за виконання [PERSON] за договором позики вважається припиненою. Тому суд не вбачає підстав для стягнення з ТОВ «Саундерс Агро» солідарно з позичальником заборгованості за договором позики. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині стягнення на його користь з позичальника [PERSON] заборгованості за договором позики. Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрати із судового збору в розмірі 460 грн. 00 коп.

Outcome: partial