Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований та проживає його син [PERSON] та був зареєстрований його син [PERSON] (який тимчасово знятий з даного місця реєстрації у зв'язку з навчанням), а також зареєстрована, але не проживає з червня 2013 року та по теперішній час - Відповідач [PERSON]. У зв'язку з тим, що в будинку Позивача зареєстрована Відповідач, яка фактично в ньому не проживає Позивач, як власник даного будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 21,22). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вислухавши позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 23 вересня 2004 року (а.с. 7). В будинку [ADDRESS], крім позивача, зареєстрований та проживає його син [PERSON] та був зареєстрований його син [PERSON] (який тимчасово знятий з даного місця реєстрації у зв'язку з навчанням), а також зареєстрована, але не проживає - відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї №14 від 19.01.2015 року (а.с. 8). Відповідач [PERSON] фактично не проживає з червня 2013 року та по теперішній час в належному позивачу будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області №15 від 19.01.2015 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрована відповідач, яка фактично в ньому не проживає, позивач, як власник даного будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку ніколи не приймала. На даний час, позивач, разом зі своїми синами [PERSON] та [PERSON] утримує будинок в належному стані, та планують здійснити ремонт. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. В частині 4 статті 156 Житлового кодексу України зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 статті 64 визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. В 2013 році шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, отже, у відповідності до ст. 156 ЖК України відповідач не є членом сім'ї позивача. Той факт, що за адресою позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Таким чином, оскільки відповідач фактично в будинку не проживає більше півтора року, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі в спільному побуті, не є членом сім'ї позивача та у них не немає жодних домовленостей з приводу користування належним позивачу будинком, вона вважається такою, що втратила право користування будинком. Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved