Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. В своєму позові позивач зазначає, що 12 жовтня 2003 року між ним та відповідачем, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №23, розташованого по вул.Українська в селі Українець Братського району Миколаївської області, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №4, по вул.Степовій в с.Українець Братського району Миколаївської області. Зобов`язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив відповідачу оговорену суму, а вона віддала позивачу документи на будинки та ключі від них. В даний час виникло питання щодо оформлення належним чином земельних ділянок для будівництва та обслуговування вказаного нерухомого майна, і звернувшись до відповідних органів з цього питання [PERSON] дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на будинок, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від цього на прохання не з'являється до нотаріальної контори для посвідчення договору, посилаючись на престарілий вік та поганий стан здоров'я, право власності на спірні будинки належать відповідачу на підставі договорів, які також не завірені нотаріально, хоча зареєстровані в Вознесенському МБТІ. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному обємі та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2003 року між ним та відповідачем, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №23, розташованого по вул.Українська в селі Українець Братського району Миколаївської області, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №4, по вул.Степовій в с.Українець Братського району Миколаївської області. Зобов`язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив відповідачу оговорену суму, а вона віддала позивачу документи на будинки та ключі від них. В даний час виникло питання щодо оформлення належним чином земельних ділянок для будівництва та обслуговування вказаного нерухомого майна, і звернувшись до відповідних органів з цього питання [PERSON] дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на будинок, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від цього на прохання не з'являється до нотаріальної контори для посвідчення договору, посилаючись на престарілий вік та поганий стан здоров'я, право власності на спірні будинки належать відповідачу на підставі договорів, які також не завірені нотаріально, хоча зареєстровані в Вознесенському МБТІ. Оскільки правовідносини між сторонами склалися до прийняття Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, то при вирішенні даного спору застосовується Цивільний Кодекс України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України(в ред.1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією стороною є громадянин. Недотримання такої умови тягне недійсність угоди. Проте на підставі ч.2 ст.47 ЦК України(в ред. 1963 року) такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що нами й зроблено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved