Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він у період з 06 червня 2018 року по 11 жовтня 2019 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. 11 жовтня 2019 року, згідно Наказу 110/п звільнився за угодою сторін. При звільненні, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, підприємство з ним не провело розрахунок та йому не виплачена заробітна плата у сумі 10286,23 грн., яку він просить стягнути на його користь з відповідача. До судового засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача про часта місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надав, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим, відповідно до правил ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішити справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Так, з наданих суду письмових доказів встановлено, що у період з 06 червня 2018 року по 11 жовтня 2019 року позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах. 11 жовтня 2019 року, згідно Наказу 110/п, позивача було звільнено за угодою сторін (а.с.5). Згідно Довідки № 02/1984 від 08 листопада 2019 року, виданою ДП «Санаторно - курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» ПАТ ЛОЗП «Укрпрофоздоровниця», заборгованість по заробітній платі позивача станом на 01 листопада 2019 року складає 10286,23 грн. (а.с.2). Вказані обставини підтверджені позивачем та не спростовані у належний спосіб відповідачем. Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1 ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Частиною першої ст.47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. З оглядом на зазначене суд набуває висновку про доведеність факту порушення трудових прав позивача щодо своєчасності виплати заробітної плати та необхідність їх захисту, а тому, позові вимоги є обґрунтованими, законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Позивач, відповідно до вимог п. 1 ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, а тому, на підставі вимог ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням обсягу задоволених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved