Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на користь відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], визначити їх у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). Свої вимоги мотивує тим, що на даний час офіційно працює в ДП «Пропан» та отримує заробітню платню з грудня 2016 року в розмірі 2537 гривень, але враховуючи те, що він сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі від 1324 грн. 23 коп. до 1560 грн. 90 коп., в залежності від отриманого доходу, його заробітна плата складає - від 567 грн. 52 коп. до 700 грн. 39 коп.. Крім того, на даний час проживає в громадському шлюбі з іншою жінкою від якого мають спільного сина, який перебуває на його утриманні. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо позовної заяви. Зазначив, що розмір аліментів, який стягується з відповідача за рішенням суду відповідає розміру, зазначеному в ЗУ «Державний бюджет України на 2017 рік», а в разі задоволення позовних вимог, будуть порушені інтереси дітей, оскільки розмір аліментів буде менший ніж передбачено чинним законодавством. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2014 року задоволено позовні вимоги [PERSON], присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 800 гривень, на кожну дитину. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2014 року - змінено. Присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень на кожного, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з 01 липня 2014 року. За змістом положень до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. На підтвердження позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивачем долучено наступні докази: довідку про доходи № 41 від 16 січня 2017 року та довідку № 38 від 16 січня 2017 року, де зазначено, що в період з січня по грудень 2016 року розмір заробітної плати позивача в ДП «Пропан» склав 29 951,03 грн. (а.с. 2,3); свідоцтво про народження [PERSON], [INFO] року (а.с.6). Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1355 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1689 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Виходячи із розміру заробітної плати, яку отримує позивач за основним місцем роботи в ДП «Пропан», яка складає 2537,20 грн., розмір аліментів, присуджених позивачу за рішенням суду на утримання неповнолітніх дітей - є меншим визначеного законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, не надано доказів того, що дитина від цивільного шлюбу [PERSON], [INFO], перебуває на його утриманні, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду. Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини спростовуються наданими суду доказами, які підтверджують той факт, що позивач має постійне місце роботи, отримує фіксовану заробітну плату, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в розмірі, який визначений за рішенням суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed