Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Бурштин України», просить визнати\~ наказ № 26-к від 21.04.2015 року про його звільнення з посади заступника генерального директора з перспективного розвитку ДП «Бурштин України» за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та скасувати його, поновити його на посаді заступника генерального директора з перспективного розвитку ДП «Бурштин України» з 21 квітня 2015 року, стягнути з державного підприємства «Бурштин України» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.04.2015 року по 15.05.2015 року в розмірі 4317 грн. 50 коп. та 10\~000 моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12 травня 2014 року прийнятий на посаду заступника директора з перспективного розвитку ДП «Бурштин України» Наказ №49-к від 12.05.2014р. 07 липня 2014 року переведений заступником генерального директора з перспективного розвитку ДП «Бурштин України» Наказ №75-к від 02.07.2014р. 21 квітня 2015 року в.о. генерального директора [PERSON] Наказом №26-к звільнив його із займаної посади за п.4 ст.40 КЗпП України (прогул). Вважає даний наказ незаконним з наступних підстав. Як вбачається з оскаржуваного наказу підстава звільнення: Акт про відсутність працівника [PERSON] на роботі 20.04.2015р., Акт про відмову надавати пояснення щодо відсутності на робочому місці від 21.04.2015р. Разом з тим він\~ надав пояснення щодо причини відсутності на робочому місці 20.04.2015р. про що зазначив 21.04.2015р. під час отримання оскаржуваного наказу. За змістом п.4 ст.40 КЗпП України, прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин. Згідно листка непрацездатності серія АГЩ №011043 він звільнений від роботи з 20.04.2015р. по 25.04.2015р. Статтею 40 КЗпП України встановлено обмеження щодо звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Копію Наказу про звільнення, а також трудову книжку він отримав 21.04.2015 року про що розписався в наказі, таким чином, місячний строк з дня вручення копії наказу не пропущено. Також стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.04.2015 року по день ухвалення рішення. Виходячи із довідки про доходи [PERSON]Е за два останні місяці роботи перед звільненням на посаді заступника генерального директора середньоденний заробіток позивача складає: 5958 грн.34 коп. (лютий) + 4230грн. 92коп. (березень) = 10189грн. 26коп./ 59 календарних днів 172 грн. 70коп. Оскільки час вимушеного прогулу за період з 21.04.2015 року по 15.05.2015 року складає 25 днів, то середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме суму у розмірі: 172грн.70коп. х 25 днів 4317 грн. 50коп. Окрім того, незаконне звільнення порушило його законні права, призвело до втрати нормальних життєвих звязків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим йому спричиненні моральні страждання. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вважаю що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має становити 10000 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив, просив стягнути з державного підприємства «Бурштин України» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.04.2015р. по 10.07.2015р. в розмірі 13988 грн. 70коп. В решті позовні вимоги залишив без змін. Просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, підтримав подані заперечення проти позову, пояснив, що відсутність позивача на роботі 20.04.2015 було зафіксовано не тільки актом комісії, а і витягом з програми «Турнікет», жодних повідомлень про стан здоровя та перебування на лікарняному 20.04.2015 року керівнику від [PERSON] не надходило. Вважає необґрунтованими твердження позивача про звільнення його в період тимчасової непрацездатності, оскільки 21.04.2015 року він перебував на робочому місці і давав пояснення керівнику. Зазначає, що це не перше порушення [PERSON] трудової дисципліни, наказом № 236/1 від 24.11.2014 року йому оголошено догану за систематичне порушення правил трудового розпорядку. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Як вбачається із записів в трудові книжці [PERSON], 12 травня 2014 року він був прийнятий на посаду заступника директора з перспективного розвитку ДП «Бурштин України» Наказ №49-к від 12.05.2014р.. 07 липня 2014 року [PERSON] переведений заступником генерального директора з перспективного розвитку ДП «Бурштин України» Наказ №75-к від 02.07.2014р. \~ \~ \~ \~21 квітня 2015 року в.о. генерального директора [PERSON] Наказом №26-к звільнив [PERSON] із займаної посади заступника генерального директора з перспективного розвитку ДП «Бурштин України» за п.4 ст.40 КЗпП України (прогул). Вищевказаний наказ є незаконним з огляду на наступне. Як вбачається з оскаржуваного наказу підстава звільнення: Акт про відсутність працівника [PERSON] на роботі 20.04.2015р., Акт про відмову надавати пояснення щодо відсутності на робочому місці від 21.04.2015р. Однак, як вбачається із запису на наказі №26-к від 21 квітня 2015 року зробленого [PERSON], він вказував, що не згоден у звязку з тим, що знаходиться на лікарняному. За змістом п.4 ст.40 КЗпП України, прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин. Згідно листка непрацездатності серія АГЩ №011043 [PERSON] звільнений від роботи з 20.04.2015р. по 25.04.2015р. Представником відповідача достовірність вищевказаного листка непрацездатності не спростована. Статтею 40 КЗпП України встановлено обмеження щодо звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за\~пунктом 5\~цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ст.40КЗпП). \~ \~ \~ \~У п.17 постанови №9 від 06.11.1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зі змінами в редакції від 25.05.1998року Пленуму Верховного суду України розяснює: \~ \~ \~ \~Правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової\~ непрацездатності, а\~ також\~ у\~ період\~ перебування\~ у відпустці\~ (ч.3\~ ст.40\~ КЗпП ( 322-08 ) стосуються як передбачених статтями\~ 40,\~ 41(1)\~ КЗпП,\~ так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи\~ власника\~ або\~ уповноваженого ним органу. \~ \~ \~ \~Розірвання трудового\~\~ договору\~ з\~ ініціативи\~ власника\~ або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в\~ день\~ звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених\~\~\~ законом\~\~\~ випадках)\~\~\~ про\~\~\~\~ його\~\~\~\~ тимчасову непрацездатність. Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином звільнення [PERSON] відбулось з порушенням трудового законодавства. Стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.04.2015 року по день ухвалення рішення 10.07.2015 року. При цьому розрахунок повинен відповідати вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.8 зазначеного Порядку, виходячи із довідки № 65 від 12.05.2015 року про доходи [PERSON]Е за два останні місяці роботи перед звільненням на посаді заступника генерального директора середньоденний заробіток позивача складає: 5958 грн.34 коп. (лютий) + 4230грн. 92коп. (березень) = 10189грн. 26коп./ 59 календарних днів 172 грн. 70коп. Оскільки час вимушеного прогулу за період з 21.04.2015 року по 10.07.2015 року складає 81 день, то середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме суму у розмірі: 172грн.70коп. х 81 день 13988 грн. 70коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Крім того, рішення суду, на підставі ст. 367 ЦПК України, в частині присудження [PERSON] виплати заробітної плати за один місяць, в сумі 5094 грн. 98 коп (5958.34 грн + 4230.92 грн. = 13988.70 : 2) та поновлення на роботі, підлягає до негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial