overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що на протязі сімейного життя зясувалось, що вони мають різні погляди на життя, несумісність характерів. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо один від одного, сумісного господарства не ведуть з 2014 року. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 71; від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони з 2014 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, на протязі сумісного життя їх стосунки не склалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, після чого заходів для примирення не вживали. Крім того, позивач вказує, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а також суперечить її інтересам. Представник позивача просила розглянути справу без участі позивача та без її участі і задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу за її відсутності, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначила, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2010 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 798; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви позивача, по-перше, спочатку сімейне життя сторін складалось добре, але згодом, через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів, між ними відбувалися конфлікти, тому відносини між ними поступово погіршились, в результаті чого в грудні 2013 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, а станом на теперішній час вони вже проживають окремо; по-друге, втративши почуття любові та поваги один до одного, сторони в подальшому не вживали заходів до примирення; по-третє, примиренні між сторонами неможливе, тому сторонам не потрібен строк для примирення; і, по-четверте, позивач впевнений, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 11.11.2005 року. Мають малолітніх дітей доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки на протязі подружнього життя між ними систематично виникали непорозуміння з приводу ведення спільного господарства та виховання дітей, внаслідок чого постійно виникали сварки, що створювало негативну обстановку та почуття постійної напруги в сімї, внаслідок чого перестав відчувати до відповідачки почуття любові та поваги. В травні 2009 р. шлюбно-сімейні стосунки були фактично припинені, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, відсутній. Після розірвання шлюбу діти, по домовленості з відповідачкою, будуть проживати з нею. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2005 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.11.2005 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін малолітніх дітей підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2005 року, від шлюбу мають малолітніх дітей доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO], разом не проживають і не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з травня 2009 р., спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання та утримання малолітніх дітей вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з травня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2001 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 350; від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони з травня 2016року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим в липні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06 травня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 795; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у липні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2010 року у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 410; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим в червні 2017 тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказала, що предявлений позивачем до неї позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 1995 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1343; шлюб у сторін перший, від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в червні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим з липня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просив розглянути справу без його участі та просив задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу, за останньою відомою судові адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 09 січня 2013 року у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 23, дітей від шлюбу немає. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони з липня 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Також, позивач заперечує проти надання судом будь-яких строків для примирення, про що він зазначив у своїй адресованій суду письмовій заяві. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved