Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] , мотивуючи позовні вимоги тим, що вказаний житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності. В зазначеному будинку зареєстрована [PERSON] , однак не проживає там вже більше 3 років. На даний час, місце її проживання невідоме, а\~тому позивач просить визнати її такою, що втратила право на користування вищевказаним житловим будинком. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до\~ст. 128 ЦПК України\~в судове засідання викликалась належним чином. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.03.2006 року. З акту, складеного депутатом Кодимської міської ради Одеської області від 25.03.2020 року вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 10.02.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та ст.\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті\~316,\~317,\~319,\~321 Цивільного Кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених\~постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207,\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже враховуючи, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 10.02.2017 року, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, а тому підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування житловим будинком немає. Враховуючи наведене, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Оскільки позивач ухвалою суду був звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved