Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження [INFO] року в м. Луганську дитини жіночої статі, [PERSON], у матері [PERSON], батько дитини - [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що [PERSON] з 22 травня 2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 22 травня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. [INFO] року у пологовому будинку відділення клінічної лікарні м. Луганська [PERSON] народила дівчину - [PERSON], що підтверджується дублікатом медичного свідоцтва про народження № 121 виданого 13 червня 2016 року. 20 березня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було видано свідоцтво про народження дитини, однак в зв'язку з тим, що територія м. Луганська визнана тимчасово окупована позивач не мав можливості виїхати звідти та зафіксувати факт народження дитини відповідно до вимог законодавства України, що створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації правового статусу громадянина України новонародженої дитини. В судове засідання заявник не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, заяву підтримав в повному обсязі. Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з*явилися про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.п.1,7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Як встановлено в судовому засіданні, 22 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 22 травня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. [INFO] року у пологовому будинку відділення клінічної лікарні м. Луганська [PERSON] народила дівчину - [PERSON], що підтверджується дублікатом медичного свідоцтва про народження № 121 виданого 13 червня 2016 року. 20 березня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було видано свідоцтво про народження дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Частиною 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Пунктом 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу III вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ним батьківських прав відносно новонародженої дитини, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право [PERSON] не має можливості, у звязку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт народження. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження, встановленої законодавством України форми, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту народження [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved