Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» \~ про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що він, з 11.07.2006р. по 21.01.2014р. працював в Державній установі «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України», обіймав посаду завідуючого господарством. Наказом Голови комісії з реорганізації Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» № 5-о/с від 21.01.2014р. звільнений із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією підприємства шляхом приєднання його до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (підстава: наказ Міністерства інфраструктури України № 717 від 23.09.2014р. «Про реорганізацію Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України»). Відповідач затримав виплату позивачу розрахунок при звільненні: за січень 2014р.- червень 2014р. у сумі 13225,00 грн. Позивач вважає, що він має право на індексацію своєї заробітної плати за період з січня 2014р. по червень 2014р. у сумі 114,49 грн. Оскільки з дня звільнення позивача, відповідач не сплатив позивачу заробітну плату, то на думку позивача йому повинен бути виплачений середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 22.01.2014р. по день винесення рішення, що складає 100 робочих днів. В звязку із зазначеним позивач просив суд стягнути з Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати в сумі 13339,49 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначив, що позов підтримує, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням ро вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON], з 11.07.2006р. по 21.01.2014р. працював в Державній установі «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» та обіймав посаду завідуючого господарством. Наказом Голови комісії з реорганізації Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» № 5-о/с від 21.01.2014р. звільнений із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією підприємства шляхом приєднання його до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (підстава: наказ Міністерства інфраструктури України № 717 від 23.09.2014р. «Про реорганізацію Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України»). Згідно з п.1 вищезазначеного наказу підприємство припиняє свою господарську діяльність шляхом приєднання до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, яке є правонаступником всіх прав і обов'язків Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України», у тому числі, всіх прав і обов'язків Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України». Відповідно до довідки №2 голови комісії з реорганізації Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» [PERSON] нарахована заробітна плата за січень 2014р. у сумі 1573,28 грн., яка була виплачена лише 08 липня 2014р. Таким чином вбачається, що відповідач затримав виплату позивачу розрахунок при звільненні: за січень 2014р.- червень 2014р. у сумі 13225,00 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. позивач має право на індексацію своєї заробітної плати за період з січня 2014р. по червень 2014р. у сумі 114,49 грн. За порушення термінів виплати заробітної плати позивач, згідно із ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», має право на компенсацію втрати частини невиплаченої позивачу заробітної плати. Оскільки з дня звільнення позивача, відповідач не виплатив позивачу заробітну плату, то відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 22.01.2014р. по день винесення рішення, що складає 100 робочих днів, тому сума, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача становить: (132,25 грн. середньоденної заробітної плати х 100 роб. днів) = 13225,00 грн. Всього, станом на 17.12.2014 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 13225,00 грн. + 114,49грн = 13339,49 грн. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум. належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що відповідачем було порушено права позивача щодо виплати зробітної плати позивачу при звільненні. Таким чином, зважаючи на викладене, суд перевіривши розрахунок позивача щодо суми середнього заробітку за період затримки виплат при звільненні, вважає його вірним, а відтак приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved