Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту смерті особи. В обґрунтування заяви зазначила, що представник заявника в листопаді місяці 2019 року звернувся до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України із заявою про реєстрацію факту смерті [INFO] його діда [PERSON] , що мешкав в м. Луганськ. На підтвердження факту смерті ним до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України було надане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2019 року видане Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, проте Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану листом від 23.11.2019 року відмовив йому в реєстрації зазначеного факту, посилаючись на те, що заявником пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті є необхідним для його належної реєстрації в діючому державному реєстрі України, тільки після чого даний факт є офіційним та дає підстави для відкриття спадщини. [PERSON] та його представник. в судове засідання не з`явились, повідомлені про дату та час судового засідання належним чином, подали заяву про слухання справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали в повному обсязі. Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України свого представника не направив, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Родинні відносини, що заявник [PERSON] доводиться онуком [PERSON] , підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] . Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] склав на заявника заповіт. Після його смерті [PERSON] отримав в органах РАЦС м. Луганська свідоцтво про смерть [PERSON] . За заповітом від 26 червня 2007 року [PERSON] разом з сестрою [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] мешкав в м. Луганськ, помер [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серія серії [NUMBER] від 19.11.2019 року видане Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. Заявник звернувся до Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію факту смерті [INFO] його діда [PERSON] , що мешкав в м. Луганськ. Листом від 23.11.2019 року Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив заявнику в реєстрації зазначеного факту, посилаючись на те, що заявником пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частина 2 статті 317 ЦПК України зазначає, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про смерть, яке буде визнаватися державою Україна, оскільки після смерті [PERSON] залишилось майно, яке заявник бажає успадкувати за заповітом. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.05.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус території, які не контролюють сили АТО. Згідно з вимогами частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. За правилом частини 2 статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. У відповідності до положень статті 18 ЦПК України судові рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Відповідно до частини 1 статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту смерті має бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Встановлення факту смерті [PERSON] , про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає йому право для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами, і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, для пред`явлення нотаріусу з метою прийняття спадщини. Водночас слід наголосити, що встановлення факту смерті [PERSON] і належна реєстрація цього факту, автоматично не породжує право заявника на спадщину, а є лише підставою (одним із необхідних документів) для звернення з заявою до нотаріуса. Судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. Тому, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволені.

Outcome: approved