Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що згідно до договору позики відповідач 24 вересня 2015 року отримав від нього у позику 12000 гривень з кінцевим строком повернення до 01 жовтня 2015 року. Відповідачем частково було виконані взяті на себе зобов»язання перед позивачем на загальну суму 5000 грн., шляхом перерахування позивачу на його картковий рахунок. Станом на час звернення позивача з позовною заявою до суду заборгованість становить 7000 грн. З відповідача на користь позивача підлягають також стягненню інфляційні в розмірі 54,82 грн. та 32% річних в розмірі 99,40 грн. Відповідач в добровільному порядку борг не повертає. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики, інфляційні, 3% річних та судовий збір. \~Позивач в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким,що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 2015 року сторони уклали договір позики. Відповідно до договору [PERSON] отримав від [PERSON] 12000 гривень, які повинен був повернути до 1 жовтня 2015 року. На підтвердження даного договору позивач надав копію розписки (а.с.65) Відповідач частково виконав взяті на себе зобов»язання перед позивачем на загальну суму 5000 грн., шляхом перерахування позивачу на його картковий рахунок. Станом на час звернення позивача з позовною заявою до суду заборгованість становить 7000 грн. З відповідача на користь позивача підлягають також стягненню інфляційні збитки в розмірі 54,82 грн. та 3% річних в розмірі 99,40 грн. Відповідач в добровільному порядку борг не повертає, чим порушує права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або \~таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. \~ Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, укладений у письмовій формі договір, за яким сторони домовилися про всі істотні умови позики та розписка, яка є також договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК України [PERSON], як позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві [PERSON] позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] цього обовязку в повній мірі не виконав. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно також стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved