Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 23 січня 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що між ними постійно виникають сварки. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. 14 серпня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187\~ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні на 17 вересня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 23 жовтня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі /а.с. 20/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище Ліценко. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23 січня 1997 року у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-ВЛ №037663. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «Ліценко» на «Люкіна». Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серія І-ВЛ №050534) та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 5/. Встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. За змістом ст.24 Сімейного Кодексу України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved