Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 12.12.2011 уклав шлюб з [PERSON], яка змінила прізвище на «[PERSON]», під час якого 19.12.2013 придбано квартиру [ADDRESS], зареєстровану на ім'я позивача. [INFO] [PERSON] померла, після чого позивач та син померлої [PERSON], третя особа у даній справі, звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, при цьому [PERSON] вважає ? частину вказаної вище квартири спадковою масою. В абз. 2 п. 6 договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], зазначено, що купівля-продаж квартири вчиняється покупцем у період знаходження у зареєстрованому шлюбі, на гроші, які є спільною сумісною власністю, за згодою другого подружжя, проте позивач вважає, що вказана квартира є його особистою власністю, так як придбана за його особисті кошти, виручені від продажу іншої, належної йому квартири [ADDRESS], який відбувся в день придбання спірної квартири - 19.12.2013. Отже, позивач просить визнати недійсним абз. 2 п. 6 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.2013 в частині словосполучення: «Купівля квартири вчиняється покупцем на гроші, які є спільною сумісною власністю». До суду представник позивача подав заяву в якій просив розглянути позов у свою та позивача відсутність і наполіг на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів. Відповідач Котлярова О.М. до суду не з'явилась, проте надала письмові пояснення в яких зазначила, що 19.12.2013 як приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу посвідчила договір купівлі-продажу [PERSON] квартири [ADDRESS], якому роз'яснено та зазначено в договорі, що купівля квартири вчиняється останнім в період знаходження у зареєстрованому шлюбі, на гроші, які є спільною сумісною власністю, на що отримана згода другого з подружжя, на що заперечень від подружжя [PERSON] не надійшло. Крім того вказала, що, будучи нотаріусом, не є стороною чи заінтересованою особою у спірному правочині, отже не може бути відповідачем у справі та просила розглянути справу за свою відсутність. Від третьої особи - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. надійшла заява про слухання справи й її відсутність. [PERSON], який є третьою особою у справі, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, що, враховуючи сповіщення останнього про дату і час судового засідання, не є перешкодою для розгляду справи. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 12.12.2011 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 13). 19.12.2013, тобто в період шлюбу, [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна за 390100,00 грн. придбано квартиру [ADDRESS], відомості про що, як і про власника - [PERSON], внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності о 14:11 годині 19.12.2013 (а.с. 7, 8). Того ж дня, як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 19.12.2013, проте кількома годинами раніше позивач за 451000,00 грн. продав належу йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Отже, позивач, стверджуючи, що квартира [ADDRESS] придбана за особисто йому належні кошти, тобто є його особистою власністю, посилаючись на практику Верховного суду України, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.2013, предметом якого є квартира [ADDRESS], в частині словосполучення: «Купівля квартири вчиняється покупцем на гроші, які є спільною сумісною власністю», що міститься в абз. 2 п. 6 даного договору. З таким твердженням позивача суд, не спростовуючи факту придбання квартири [ADDRESS] за кошти, виручені від продажу належної [PERSON] квартири [ADDRESS], не може погодитись, так як зазначені кошти не можна вважати такими, що на час придбання квартири за спірним договором належали особисто [PERSON] До такого висновку суд дійшов аналізуючи як зміст вступної частини та п. 13 спірного договору, згідно з якими як продавець, так і покупець, розуміючи значення та зміст договору, попердньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо дійсності правочинів та правових наслідків їх вчинення та ст. 60 СК України, так і безпосередньо абз. 2 п. 6 цього договору, згідно якого купівля квартири вчиняється покупцем у період знаходження у зареєстрованому шлюбі, на гроші, які є спільною сумісною власністю, згода другого з подружжя на придбання квартири посвідчена нотаріально. Беручи до уваги, насамперед, положення абз. 2 п. 6 зазначеного договору суд вважає, що кошти, виручені [PERSON] від продажу належної йому квартири [ADDRESS], були добровільно передані останнім до спільного бюджету подружжя з метою наступної купівлі в інтересах сім'ї квартири [ADDRESS]. З погляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10 ЦПК України, обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, відсутність підстав вважати, що позивач помилився щодо обставин, які мають істотне значення під час укладення спірного договору, а отже і для застосування вимог ст. 215 ЦК України, позов не може бути задоволений.

Outcome: dismissed