Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 280,4 кв.м., що розташована по вул. Красносільського, 42-е м. Борзна Чернігівської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вказану нежитлову будівлю він придбав у 2015 році як незавершене будівництво, почав її добудовувати, зробив огорожу, ворота, уклав з міською радою договір оренди земельної ділянки, на якій розташована будівля, але не може ввести її в експлуатацію через відсутність відповідних правоустановлюючих документів. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Борзнянська міська рада в судове засідання представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення вимог позивача. Представник ВАТ «Квадр» в судовому засіданні також не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки спірна нежитлова будівля підприємством була продана й вони до неї не мають ніякого відношення; земельна ділянка під даною будівлею була передана до міської ради. Третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України» була належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання представника не направила, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову та докази на їх обгрунтування не подала. Крім того, в попередньо наданих поясненнях представник третьої особи вважав за можливе задовольнити позов. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до п.«д» ч.1 ст.90, п.«ѓ» ч.1 ст.95 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. За змістом положень ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1). Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2). Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3). Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч.4). На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5). Системний аналіз норм ч.3 ст.376 ЦК дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не є забудовником. Зазначена умова є єдиною для визнання права власності на обєкт нерухомості за такою особою. Частина 3 ст.376 ЦК, на відміну від ч.5 цієї статті, не ставить набуття права власності особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, у залежність від відповідності виконаних робіт державним будівельним нормам і правилам та порушення прав третіх осіб або суспільних інтересів. Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року по справі №6-225цс14. Крім того, як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.14 своєї постанови №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», на підставі ч.3 ст.376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч.3 ст.375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі-продажу земельної ділянки, оренди, міни. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 23 грудня 2015 року є титульним власником нежитлової будівлі літ. «А» загальною площею 280,4 кв.м., що розташована в м. Борзна Чернігівської області, вул. Красносільського, 42-е та раніше належала ВАТ «Квадр». Придбавши дану будівлю, [PERSON] збудував господарську споруду, зробив огорожу, тобто здійснив самочинне будівництво, в звязку з чим, постановою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області від 01.11.2016р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.96 КУпАП. Відповідно до договору оренди землі від 01 березня 2016 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Борзнянська міська рада Чернігівської області надала в оренду [PERSON] строком на 5 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних, допоміжних будівель та споруд земельну ділянку площею 0,3га, в тому числі забудовані землі 0,3га, яка знаходиться в м. Борзна Чернігівської області, вул. Красносільського, 42-е. Чернігівський філіал ДП «Чернігівцивільпроектреконструкція» надав висновок про можливість пристосування зазначеної колишньої адмінбудівлі заводу «Квадр» під офісні приміщення за певних умов. Борзнянська РДА листом за №365/2-09 від 14.02.2017р. повідомила [PERSON] про можливість надійної та безпечної експлуатації відповідної будівлі, яка побудована в межах орендованої земельної ділянки по вул. Красносільського та розміщена згідно вимог ДБН 360-92 відносно прилеглих земельних ділянок, будівель та споруд. 04 квітня 2017 року КП «Ніжинське МБТІ» виготовило технічний паспорт на вказану будівлю. Листом від 10.03.2017р. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області відмовлено [PERSON] у прийнятті в експлуатацію самочинно збудованої нежитлової будівлі, розташованої в м. Борзна Чернігівської області, вул. Красносільського, 42-е. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] узгоджуються з приписами ст.376 ЦК України, є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved