Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,90 га, що розташована на території [ADDRESS], надана для товарного сільськогосподарського виробництва, посилаючись на те, що вказані ділянки належали його батькові - [PERSON], який помер [INFO], на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 27.02.2002 року. За життя батько позивача заповіт не складав. Спадкоємцем за законом першої черги є лише позивач, який після смерті батька фактично почав користуватися вказаними земельними ділянками, здійснював догляд за ними. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Карналіївської сільської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався. До суду надійшла заява від представника відповідача з проханням справу розглянути без їх участі. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе частково задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується наданим актовим записом № 15 від 13.12.2002 року. Факт родинних відносин позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 128, складений Суворовським відділом ЗАЦС Молдавської ССР 03.09.1977 року. За життя померлий Заповіт не складав, тому після його смерті відкрилась спадщина за законом на земельну ділянку площею 5,90 га, що розташована на території [ADDRESS], надана для товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 27.02.2002 року. Тобто, державний акт був виданий на дві земельні ділянки: земельна ділянка [ADDRESS] Відповідно до статті 5 ЦК України, підлягають застосуванню нормативні - правові акти чинні на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до положень статей 524-527 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, норми якого діяли на момент відкриття спадщини, смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Стаття 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом зазначеної норми вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлювалось або прийняттям в управління спадкового майна, або поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.2 ст..549 ЦК УРСР строк. Таким чином, син спадкодавця [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді земельних ділянок, оскільки саме він після смерті батька здійснював дії по збереженню їх стану, сплачував відповідні податки, обробляв, тощо. Тому, позовна заява в частині встановлення факту прийняття спадщини не підлягає задоволенню. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР). Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на земельні ділянки, оскільки вони обґрунтовані, доведені та спрямовані на захист його спадкових прав.

Outcome: partial