Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 1 000 грн. штрафу, сплаченого по квитанції № NOFM445993 від 11 березня 2013 року, 9 011 грн. 24 коп., утриманих із заробітної плати позивача наказом директора ДМП «Водозабір», 11 296 грн. різниці у заробітній платі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що протягом п'яти років тривало слідство у кримінальному провадженні стосовно нього, внаслідок якого позивача було виправдано. За цей час ним було сплачено 1 000 грн. штрафу, призначеного вироком Сарненського районного суду Рівненської області, крім цього, його було переведено на посаду сторожа, оскільки вироком суду [PERSON] було позбавлено права займати певні посади та стягнуто із зарплати 9 011 грн. 24 коп. встановленої вироком суду завданої внаслідок протиправних дій, шкоди. Вказані суми [PERSON] просить стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету. Крім цього, позивач зазначає, що через систематичні судові виклики та неправомірне притягнення до кримінальної відповідальності він втратив повагу оточуючих, внаслідок описаних подій в сім'ї зіпсувались стосунки, внаслідок чого він зазнавав моральних страждань, які оцінює у 100 000 грн. Представник відповідача - прокуратури Рівненської області в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав - пояснив, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем у 100 000 грн. є значно завищеним та необґрунтованим. Стосовно інших вимог представник зазначив, що існує певний порядок відшкодування матеріальної шкоди, завданої особі незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, встановлений Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України, яким передбачено спрощений позасудовий порядок відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України - шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Частиною 2 статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Із позовної заяви вбачається, що стосовно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, обвинувальний висновок в якій затверджено 30 липня 2011 року. [PERSON] неодноразово було засуджено вироками Сарненського районного суду Рівненської області, які в подальшому скасовувались із направленням кримінальної справи на новий розгляд. Остаточно [PERSON] було виправдано за пред'явленим обвинуваченням вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2014 року, який набрав законної сили. Вказані обставини не заперечуються представником відповідача та підтверджуються копіями вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2011 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2012 року, вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 16 жовтня 2012 року, ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 14 жовтня 2013 року, вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 3 червня 2014 року, наявними в матеріалах справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» - підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, яка, згідно із ч.2 цієї статті, відшкодовується в повному обсязі. Із наданих позивачем копій вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2012 року та ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 16 жовтня 2012 року встановлено, що вказаними судовими рішеннями [PERSON] призначено покарання за ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу у сумі 1 000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік. Копія квитанції № NOFM445993 від 11 березня 2013 року підтверджує оплату [PERSON] 1000 грн. штрафу. Із наданої [PERSON] копії трудової книжки від 25 січня 1971 року, копії наказу № 1 від 20 березня 2013 року за підписом голови комісії з ліквідації ДМП «Водозабір» встановлює, що [PERSON] з 1 квітня 2011 року працював на посаді заступника директора ДМП «Водозабір» і звільнений із займаної посади на підставі наказу № 1 від 20 березня 2013 року, як такий, що позбавлений права займати посаду заступника директора із переведенням на посаду сторожа. Відповідно до довідки № 103 від 17 грудня 2013 року - різниця заробітної плати заступника директора та сторожа ДМП «Водозабір» за період з 20 березня 2013 року по 17 грудня 2013 року становить 11 296 гривень. Таким чином, сума сплаченого [PERSON] штрафу та різниця у заробітній платі підлягають поверненню позивачу у відповідності до вимог п.п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та мають бути відшкодовані за рахунок коштів державного бюджету ( ч.1 ст.4 вказаного вище Закону). Судом не приймається до уваги пояснення представника відповідача стосовно можливості позасудового вирішення питання відшкодування завданої [PERSON] матеріальної шкоди, оскільки, відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього [PERSON] просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь 9 011 грн. 24 коп. - перевищену суму на проведення будівельно-монтажних робіт по Клесівській селищній раді, стягнуту наказом директора ДМП на підставі розрахунку, наданого КРУ, на підтвердження чого надав копію виписки із наказу № 12 від 23 травня 2011 року, копію трьохсторонньої угоди від 23 червня 2001 року та довідку № 67 від 25 жовтня 2011 року. Позивач в суді пояснив, що відрахування із заробітної плати позивача у сумі 9 011 грн. 24 коп. проводились за ініціативою директора ДМП, надані докази не доводять факт проведення відрахувань вказаної суми саме в зв'язку із проведеним відносно позивача досудовим розслідуванням та судовим слідством, а тому вимога позивача в цій частині є безпідставною. В обґрунтування суми, вказаної у позові у відшкодування моральної шкоди позивач пояснив, що така шкода полягає у неправомірному притягненні його до кримінальної відповідальності, внаслідок чого він втратив повагу оточуючих, в його сім'ї зіпсувались стосунки, а тому він зазнавав моральних страждань. Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» - відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконність дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на наведене обґрунтування заявленої позивачем суми моральної шкоди, суд вважає, що вказана вимога підлягає до часткового задоволення, а тому розмір відшкодування моральної шкоди має бути зменшено. Таким чином, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України,

Outcome: approved