Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на 1/4 частку квартири № 3 «б» по вул. Грушевського, 7 у м. Львові. В обґрунтування своїх позовних вимог та уточнень до них позивач покликається, на те що 13 серпня 2008 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої входить 1/2 частини квартири № 3 «б» по вул. Грушевського, 7 у м. Львові, що належить померлому на праві спільної сумісної власності з [PERSON] Марківною.22 листопада 2008 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і як наслідок зареєстровано спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 17406818. Згідно пояснень Першої Львівської державної нотаріальної контори позивач не може отримати свідоцтво на право на спадщину за законом, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом може бути видане після вилічення частки померлого у спільному майні. У позовній заяві додатково зазначає те, що [PERSON] із заявою про прийняття спадщини чи відмову від прийняття такої не зверталась. Вказує також, [PERSON] на те, що він є єдиним спадкоємцем, а тому тільки він після смерті свого батька прийняв повністю спадщину і тому спірна частка у спадковому майні повинна бути визнана за ним. Представник позивач просила позов задовольнити з посиланням на обставини та підстави, викладені у ньому та підтримані й доведені нею в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив посилаючись на те, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ відповідач була піднята до першої черги спадкування. У звязку із тривалістю розгляду справи про усунення від спадкування позивача по справі, [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини. Про те відповідач також не зверталась із заявою про відмову у прийнятті спадщини. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи - Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, посилається на розсуд суду. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст.\~1220, ч. 1 ст.\~1222, ч. 3 ст.\~1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст.\~1268, ч. 1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідність до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що квартира № 32б в будинку № 7 по вул. Грушевського у м. Львові належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №Г-26900 від 22 червня 2005 року, виданого згідно розпорядження Галицької районної адміністрації від 22 червня 2005 року №694 (а.с.10) 13 серпня 2008 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 14 серпня 2008 року, було зроблено відповідний актовий запис за №5428 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. (а.с.6) Крім того, 22.11.2008 року [PERSON] звернувся до Першої Львівської нотаріально контори із заявою №1342 про прийняття спадщини за законом внаслідок чого було заведено спадкову справу №829/2008р. по смерті [PERSON] (а.с.9) Із матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] із заявою про відмову від спадщини не зверталась. Відповідно до п. п. 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування та перелік документів, що додаються до заяви. Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази мають подаватися сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Першої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно за касаційною скаргою [PERSON] на рішення апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2011 року, касаційну скаргу [PERSON] задоволено та рішення апеляційного суду Львівської області від 27.01.2011 року скасовано і рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.09.2010 року скасовано в частині визнання за [PERSON] права власності на1/2 частину спадкового майна, а саме : 1/4 квартири № 3-Б на вул. Грушевського, 7 у м. Львові та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові, в іншій частині рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.09.2010 залишено в силі. Вказаним рішення встановлено беззаперечні факти, а саме те, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкоємцем [PERSON], а отже вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті, тому не позбавлена права на одержання свідоцтва про права на спадщину у нотаріальній конторі. Тому є безпідставними посилання позивача - [PERSON] про те, що [PERSON] не прийняла спадщини по смерті [PERSON] Посилання позивача на те, що відповідач не зверталась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину, а тому не прийняла спадщини слід оцінювати критично, оскільки такі не узгоджуються із нормами ЦК України. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, в звязку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 1216-1223, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed