Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування арешту майна та заборони його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 25 рудня 2012 року ВП 35807773. Свої вимоги мотивував тим, що в 2012 році Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене рішення, яким з нього на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики та на виконання якого 11.12.2012 виданий виконавчий лист. В ході виконавчого провадження, відкритого на виконання цього листа, постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 25.12.2012 ВП 35807773 накладений арешт на все належне йому майно. 27.12.2013 виконавчий лист повернутий стягувачу. Повторно виконавчий лист до виконавчої служби не надходив та на виконанні не перебуває. Нараз вказує, що він повністю погасив заборгованість, [PERSON] жодних претензій до нього не має, а тому відсутні підстави для існування арешту майна, накладеного постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 25.12.2012 ВП 35807773, який порушує його права та інтереси. Вказане і стало підставою для звернення до суду з цим позовом, а тому з посиланням на положення ст. 391 ЦК України просить позов задовольнити. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження в справі. 10.02.2020 до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов визнала. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020 (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучений Центральний ВДВС м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), зобов`язано позивача надати копію постанови про арешт майна та явка відповідача визнана обов`язковою. Третя особа своїм право на надання пояснень не скористалася. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2020 (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) витребувана з архіву суду цивільна справа №127/529/13-ц (№212/12352/2012). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила. Натомість до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , підпис якої 12.06.2020 засвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., зареєстровано в реєстрі за №1056, в якій [PERSON] повідомляє, що вона 03.02.2020 подала відзив на позовну заяву [PERSON] по справі №127/91/20, в якому визнала позовні вимог в повному обсязі, так як борг за виконавчим листом від 01.11.2012 року за №206/12352/2012 був ним погашений в повному обсязі, фінансових та майнових претензій до нього немає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.у. Судом установлено, що 01.11.2012 на виконання рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 19.09.2012 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики Вінницьким міським судом Вінницької області виданий виконавчий лист 25.12.2012 головним державним виконавцем Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції відкрите виконавче провадження з приводу виконання вказаного вище виконавчого листа (ВП №35807773) та постановою від 25.12.2012 накладено арешт на все майно, належне боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] в межах суми боргу. 27.12.2013 постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції виконавчий документ на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) повернутий стягувачу. За даними Центрального ВДВС м.Вінниця в результаті перевірки АСВП, журналів обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю та журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за останні три роки встановлено, що станом на 20.03.2019 виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на користь фізичних осіб чи юридичних осіб, держави, майнових зобов`язань у відділі на виконанні не перебуває, в тому числі і щодо виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 01.11.2012 по справі №206/12352/2012 (листи від 20.03.2019 за №26929/15.26-25/19, від 02.12.2019 за №125878/15.26-25/15). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, розділ «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження» містить запис про арешт майна, внесений на підставі постанови головного державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Панченко І.В про арешт майна боржника від 25.12.2012 ВП 35807773 (реєстраційний номер обтяження 13431153, зареєстрований 25.12.2012 за № 13431153)( інформаційна довідка від 10.12.2019 за №192303812). Отже, арешт, накладений постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Панченко І.В про арешт майна боржника від 25.12.2012 ВП 35807773 є чинним. В позивача наявні перешкоди у використанні та розпорядженні своє власністю в зв`язку з накладенням арешту на майно. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з частиною першою та другою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Крім того, положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено випадки коли арешт знімається згідно постановою виконавця, в інших випадках випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З наведених норм законодавства слідує, що власник майна, який вважає, що обмежується його право власності, зокрема і в частині розпорядження таким майном, в разі неможливості захистити свої права в позасудовому порядку, може вимагати усунення наявних перешкод у здійсненні свого права користування та розпорядження майном, зокрема шляхом скасування арешту. Як установлено в судовому засідання постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Панченко І.В про арешт майна боржника від 25.12.2012 ВП 35807773 накладено арешт на все майно позивача. Накладення арешту пов`язане з виконання виконавчого листа, виданого 11.12.2012 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з позивача заборгованості за договором позики на користь [PERSON] . Наразі виконавчий лис повернутий стягувачу, виконавче провадження з приводу виконання цього листа відсутнє, а кредитор (відповідач по справі) визнає виконання боржником (позивачем) своїх зобов`язань за цим виконавчим листом, виконання якого і слугувало підставою для накладення арешту. У суду відсутні підстави не приймати визнання відповідачем позову, оскільки судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК Україниспособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав перебування майна позивача під арештом, оскільки такий арешт порушує права позивача щодо розпорядження своєю власністю, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved