Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2013 року між ним та відповідачкою укладено договір позики коштів, відповідно до якого він передав відповідачці грошову суму у розмірі 50000 грн. З позичальником вони домовилися, що борг вона винна повернути в строк до 20.10.2013 року, однак свої зобовязання за договором позики [PERSON] не виконала. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 50000 грн., 3% річних в розмірі 3378,08 грн., інфляційні витрати в розмірі 39800 грн., та судовий збір у розмірі 931,78 грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов підтримує повністю, та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає, та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з розписки, написаної [PERSON], яка мешкає у м. Краматорську по вул. Лікарняній, 35, позивач передав, а відповідачка прийняла позику у розмірі 50000 грн. та зобов'язався повернути позику в тримісячний термін (а.с.4). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ч.2 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно ст. 1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,\~що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З позову позивача вбачається, що відповідачем не було повернуто борг у розмірі 50000 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 532 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму боргу в розмірі 50000 грн., 3% річних в розмірі 3378,08 грн., інфляційні витрати в розмірі 39800 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 931,78 грн., з огляду на що на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню 931 грн. 78 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Outcome: approved