Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 91-93), просить: визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради від 05.10.2020 року №28/к-ДП про звільнення [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) з посади виконуючого обов`язки директора Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп»; поновити [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на посаді виконуючого обов`язки директора Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» (м. Новгород- Сіверський, Чернігівської області, вул. Залізнична, 47, код ЄДРПОУ 31188244) з 05 жовтня 2020 року; стягнути з Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новогород-Сіверськрайагролісгосп» (м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, вул. Залізнична, 47, код ЄДРПОУ 31188244) на користь [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи ж 05 жовтня 2020 року; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді. Свої вимоги мотивує тим, що він приступив до виконання обов`язків директора Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» 4 березня 2020 року на підставі контракту термін дії якого до 03 вересня 2020 року, але 02.09.2020 з ним було укладено додаткову угоду №1, якою контракт з ним було продовжено до 24.12.2020. Стверджує, що наміру звільнятись він не мав і не має. Окрім того, 05.10.2020 йому стало відомо про те, що відповідно до наказу від 05.10.2020 №28/к-ДП його було звільнено з займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі його заяви про звільнення, яку він писав без дати ще при прийомі на роботу (заява була написана під тиском та була умовою підписання контракту з боку керівництва КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради). Зазначає, що дату припинення трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП визначають сторони трудового договору за взаємною домовленістю. При цьому для звільнення за угодою сторін характерна відсутність взаємних претензій та обов`язків сторін. Ще одна особливість припинення трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП стосується можливості відкликання заяви про звільнення за угодою сторін. Будь-яка зі сторін до настання обумовленої дати розірвання трудового договору може відкликати свою згоду, якщо спеціальне застереження про неможливість зробити це не було включене до тексту угоди. Вказує, що окрім того, угода сторін на практиці може оформлюватись лише двома способами: перший - у вигляді окремого документа підписаного обома сторонами (роботодавцем та працівником) у формі угоди; другий - шляхом подання працівником заяви про бажання розірвати трудовий договір за угодою сторін із зазначенням бажаного для нього строку припинення трудових відносин. Тому процедура розірвання договору за угодою сторін містить в собі імперативний характер, що проявляється лише у двох можливих способах розірвання трудових відносин за угодою сторін. Вважає, що оскільки жоден із наведених способів не було застосовано, тому наказ №28/к-ДП від 05.10.2020 є незаконним та підлягає скасуванню. Також звертає увагу на те, що станом на дату видачі наказу №28/к-ДП (05.10.2020) не було дотримано процедури звільнення матеріально-відповідальної особи, якою він являється за посадою, а саме: не проведено інвентаризації, не складено акту приймання-передачі ТМЦ тощо. Вказаний факт ще раз підтверджує те, що наміру та бажання звільнятись він не мав, а керівництво КП «Чернігівоблагроліс» поспішаючи якомога скоріше звільнити його з займаної посади, шляхом підроблення заяви про звільнення за угодою сторін, провело звільнення недотримуючись процедури, передбаченої чинним законодавством України. Ухвалою від 22.10.2020 відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. В позовній заяві позивачем зазначено в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Громадську організацію «Сосниця щит» з тих підстав, що фахівці вказаної організації допомогли йому скласти відповідні заяви та звернення.За вказаних обставин, враховуючи підстави та предмет позову, суд приходить до висновку, що правові підстави для вступу вказаної особи до справи відсутні, оскільки вона не є учасником спірних правовідносин, у зв`язку з чим рішення у справі не може вплинути на її права чи обов`язки щодо однієї із сторін у справі. Відповідачем Чернігівська обласна рада надано відзив на позовну заяву (а.с. 37-39), в якому просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Чернігівської обласної ради з тих підстав, що позивач не перебував в трудових відносинах з Чернігівської обласною радою, а отже поновити позивача на посаді в.о. директора Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» у Чернігівської обласної ради немає жодних юридичних підстав, як і на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідачем КП «Чернігівоблагроліс» надано відзив (а.с. 52-53), в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог, зокрема з тих підстав, що твердження позивача про протиправність наказу від 05.10.2020 року №28/к-ДП спростовується актом перевірки управління держпраці у Чернігівській області №25-01-016/0552 від 23.10.2020 року, перевірка була здійснена внаслідок звернення позивача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04 березня 2020 року між КП «Чернігівоблагроліс» та [PERSON] укладено контракт, відповідно до умов якого [PERSON] призначений виконуючим обов`язки директора Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» терміном до 03 вересня 2020 року (а.с. 6-12). Відповідно до положень Додаткової угоди №1 до вищезгаданого контракту від 02 вересня 2020 року, внесено зміни до п. 7.1 контракту, а саме, що цей контракт діє з 04 березня 2020 року по 24 грудня 2020 року включно (а.с. 13). Наказом генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» №28/к-ДП від 05 жовтня 2020 року, звільнено [PERSON] , виконуючого обов`язки директора Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» 05.10.2020 року, з займаної посади за угодою сторін, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Підстава: контракт від 04.03.2020 року, заява про звільнення з займаної посади (а.с. 14). На виконання ухвали суду відповідачем КП «Чернігівоблагроліс» надано копію заяви [PERSON] про звільнення, яка була підставою для винесення наказу про звільнення [PERSON] з займаної посади (а.с. 46, 47). У вказаній заяві, підписаній [PERSON] , він просить звільнити його з займаної посади за згодою сторін. Вбачається, що вказана заява не містить дати її написання; міститься відмітка, що заява зареєстрована за «вх. 822 05.10.20». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: угода сторін. Законодавство не визначає конкретного порядку та форми такої угоди, однак за визначенням поняття «угоди» очевидно, що мають бути наявні взаємна згода та вільне волевиявлення працівника та адміністрації установи щодо всіх істотних умов, за яких має відбутися звільнення працівника. У правовій позиції, висловленій у Постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року по справі № 6-1269цс16 зазначено, що однією з підстав припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 цього Кодексу). Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (угода сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. Аналізуючи обставини, за яких відбувалося звільнення [PERSON] , судом встановлено, що у заяві не зазначено дати, з якої він просить його звільнити, як і не зазначено дати складання заяви. Таким чином, основна умова звільнення за угодою сторін «дата звільнення» не була обговорена і погоджена сторонами. Оскільки попередньо не було визначено дату звільнення, відповідно не можна і встановити строк, протягом якого сторони угоди могли відмовитись від попередньої домовленості. Відтак, суд критично оцінює висновок інспектора Управління Держпраці у Чернігівській області про не виявлення під час інспекційного відвідування порушень законодавства про працю в частині процедури розірвання трудового договору (контракту) за угодою сторін між КП «Чернігівоблагроліс» та [PERSON] , що міститься в Акті інспекційного відвідування №25-01-016/0552 від 23.10.2020 року (а.с. 54-66). За таких обставин суд не встановив вільного волевиявлення на звільнення у [PERSON] , а тому наявні підстави для визнання незаконним та скасування наказу Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради від 05.10.2020 року №28/к-ДП про звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки директора Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» та поновлення його на вказаній посаді з 05 жовтня 2020 року. Для обчислення середньої заробітної плати суд приймає до уваги надані позивачем дані з Реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС Пенсійного фонду України станом на 09.12.2020 року (а.с. 94), оскільки інша інформація про заробіток позивача відсутня. Крім того, суд враховує правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року по справі № 6-419цс16, згідно якої основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за останні два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів (годин) за цей період. За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Відтак, відповідно до даних з Реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС Пенсійного фонду України (а.с. 94) станом за 09.12.2020 року за період з березня 2020 року по жовтень 2020 року позивачу нараховано 180326,31 грн. заробітної плати. Усього у 2020 році за період з 04 березня 2020 року по 05 жовтня 2020 року позивач пропрацював у Новгород-Сіверському районному дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємстві «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» на посаді в.о. директора 149 робочих днів. Відтак, середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 1210,24 грн. Кількість робочих днів, за які має бути проведене стягнення за період з 05 жовтня 2020 року по 22 січня 2021 року становить 76 робочих днів. Середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 91978,24 грн. (1210,24 х 76), підлягає стягненню на користь позивача з КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, оскільки контракт позивача був укладений саме з відповідачем КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради і позивач був звільнений з посади саме за наказом генерального директора вказаної установи, і враховуючи, що Новгород-Сіверське районне дочірнє агролісгосподарське спеціалізоване підприємство «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» має статус третьої особи, а згідно ст.51 ЦПК України відповідач може бути замінений судом лише за клопотанням позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з відповідача КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради на користь держави належить стягнути витрати по сплаті судового збору за заявлені дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру в розмірі 2722 грн. 41 коп. ((840,80 грн. х 2) + 919,78 грн. = 2601,78 грн.). У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Згідно приписів ст. 13 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Outcome: approved