Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрований [PERSON], [INFO], який у даній квартирі ніколи не проживав з моменту її придбання позивачем 16.10.2013 року. Факт відсутності відповідача за вказаною адресою підтверджується актом обстеження домогосподарства, а також показами свідків, які є його сусідами. І оскільки відповідач у даній квартирі не проживає більше шести місяців, не сплачує витрати за користуванням жилим приміщенням і комунальні послуги, не приймає участі у спільному побуті, не є членом його сім'ї, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні належним йому житлом та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Під час судового розгляду позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.40). 03.12.2014 року до суду надійшла письмова заява відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі оскільки не проживає у [ADDRESS] з вересня 2011 року (а.с.48). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв (а.с.45). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 16.10.2013 року державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори (а.с.7-8). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №4023 від 16.10.2014 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання позивача та відповідача по справі [PERSON] із вказівкою, що останній фактично не проживає за даною адресою (а.с. 11). Відповідно до записів у картках обліку форм «А» та «Б» №9, позивач зареєстрований за вказаною вище адресою з 05.11.2013 року, а відповідач - з 03.02.2009 року (а.с.9-10). Відповідно до акта обстеження домогосподарства від 16.10.2014 року комісією у складі депутата Котелевської селищної ради Полтавської області Хомякова В.В. та сусідів [PERSON] й [PERSON], встановлена відсутність відповідача за адресою його реєстрації з січня 2014 року (а.с.12). Згідно з повідомленням Котелевського відділення поштового зв'язку від 16.10.2014 року, [PERSON], з 01.01.2014 року не отримував поштової кореспонденції за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають у сусідніх квартирах будинку [ADDRESS], пояснили, що відповідач жодного дня не проживав у квартирі [ADDRESS] з того часу, як власником даної квартири у жовтні 2013 року став позивач по справі. Відповідно до ч. 1 статті 163 Житлового кодексу УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. За змістом статей 71, 72 Житлового кодексу УРСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем визнається, що він не проживає без поважних причин у квартирі [ADDRESS] з вересня 2011 року (а.с.48). Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved