Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, зазначивши в якості заінтересованих осіб Таврійську сільську раду Токмацького району Запорізької області та Токмацьку районну державну нотаріальну контору Запорізької області про визнання [PERSON] безвісно відсутнім з 01 березня 2006 року. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] є його рідним братом по матері. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], де проживав до 2006 року, проживав один, дітей та дружини не мав, зловживав спиртними напоями. Він інколи навідував [PERSON], допомагав матеріально. Наприкінці зими 2006 року він приїхав до брата, але, але того вдома його не було і з того часу ніяких відомостей про нього не має. Він звертався до органів поліції, але встановити місце перебування [PERSON] не виявилося можливим. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району, він є єдиним родичем та спадкоємцем [PERSON] тому визнання його безвісно відсутнім заявнику необхідно для прийняття спадщини. На підставі вищенаведеного, заявник просить суд визнати [PERSON],\~[INFO], безвісно відсутнім з 01 березня 2006 року. В судовому засіданні заявник [PERSON]В свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення, що за змістом збігаються із викладеним у заяві. Представник заявника адвокат [PERSON] заявлені вимоги також підтримала. Представник заінтересованої особи Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Токмацька районна державна нотаріальна контора Запорізької області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] під час слухання справи пояснив, що знав [PERSON], працювали в одному колгоспі, близьких стосунків не підтримував. Останні девять років його не бачив. Свідок [PERSON] під час слухання справи пояснила, що являється двоюрідною сестрою [PERSON], який жив в сусідньому селі, зловживав алкогольними напоями, з 2006 року його не бачила. Чи приймалися якісь заходи щодо його розшуку не знає. Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.246\~ЦК України виникнення справ про визнання громадян безвісті відсутніми або оголошення їх померлими зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядаються судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№5\~від 31.03.1995\~ передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи, початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно із ст.ст.305,306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти. Безвісна відсутність - це категорія цивільного законодавства, яка може застосовуватись у випадку, коли через тривалу відсутність фізичної особи відносини, які виникли за її участю, набули невизначеності. Можливість визнання особи безвісно відсутньою необхідна для забезпечення стійкості та визначеності цивільних відносин та захисту прав і законних інтересів їх учасників. Визнання фізичної особи безвісно відсутньою здійснюється за судовим рішенням на підставі встановлення кількох юридичних фактів: відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], [INFO], є зведеним братом по матері [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] серії 1-ЧЭ №562034, виданим Тараклійським ЗАЦС МССР 11.11.1960; архівною випискою із запису акту про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії ЕС-І № 0638350, виданою Службою цивільного стану Тараклії Республіки Молдова від 29.12.2017; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] № 00021241965 від 19.10.2018. При зверненні 17.10.2018 заявника до Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області заявником [PERSON] була отримана відповідь від 09.11.2018 за вих. №8473/75/01-2018, що проведена перевірка, в результаті якої фактів, які б вказували на те, що гр. [PERSON], [INFO], міг стати жертвою злочинів, передбачених ст.ст.115, 121 ч.2, 146 КК України, отримано не було, місцезнаходження останнього по теперішній час не встановлено. У звязку з викладеним, розгляд за зазначеним повідомленням заявника припинений; заявнику розяснено його право на оскарження вказаного рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Будь-які дані про оскарження заявником [PERSON] повідомлення Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 09.11.2018 за вих. №8473/75/01-2018, відсутні. Відповідно до довідки за підписом сільського голови Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області №1214 від 18.10.2018, [PERSON], що народився 05.03.1951 в місті Оріхів Запорізької області, зареєстрований в [INFO] (до перейменування Комсомольське) Токмацького району Запорізької області, але згідно з записами погосподарської книги №6-0 2006-2010 р.р., особовий рахунок №839 з лютого 2006 року не проживає за вказаною адресою. Місце проживання невідоме. У відповідності зі ст.ст.12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.\~306\~ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою необхідне встановлення наступних умов: відсутність протягом одного року в місці постійного проживання фізичної особи; відсутність відомостей в місці такого проживання про фізичну особу протягом року; неможливість встановлення місця перебування фізичної особи. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, а тому при розгляді справ такої категорії необхідно зясування всіх обставин щодо зникнення особи, вжитих для її розшуку заходів, а також місця її проживання, яким за положеннями ст.29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Разом з тим, дані про відсутню особу можуть міститися у довідках адресних столів (бюро), документах про постійну (тимчасову реєстрацію), у довідках про те, коли громадянин останній раз сплачував комунальні послуги, користувався пільгами, отримував поштові перекази і кореспонденцію, докази вживання заходів по встановленню місця знаходження громадянина, відносно якого ставиться питання про визнання його безвісно відсутнім, докази відсутності відомостей про інше місце проживання громадянина, докази відсутності або наявності умисної поведінки громадянина, який ховається від відбування покарання, примусового виконання судових актів і актів інших органів, знімав з рахунків грошові кошти тощо. Таким чином, особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей у заявника про місце її перебування. Не може вирішуватись питання про визнання особи безвісно відсутньою, якщо особа хоча і відсутня, але є інформація про місце її перебування. Відповідно до п.7 ч.1 ст.23\~Закону України\~«Про Національну\~поліцію» одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до положень ст.6\~Закону України\~«Про оперативно-розшукову\~діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Однак заявником не було надано до суду доказів на підтвердження вчинення дій щодо розшуку [PERSON] Крім того, не встановлені і обставини, що загрожували смертю [PERSON], або обставини, що дають підстави припускати його загибель від нещасного випадку. Враховуючи викладене, належних та допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] за місцем останнього його проживання протягом одного року суду не надано, а факти відсутності спілкування заявника з [PERSON] та відсутності його за місцем реєстрації проживання в [INFO] не є доказами того, що [PERSON] безвісно відсутній. Заявник, посилаючись на відсутність [PERSON] за місцем реєстрації його місця проживання взагалі не зясовував, чи може [PERSON] проживати у Запорізькій або іншій області, або в будь-якому іншому місці без реєстрації. Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази намагання заявником розшукати [PERSON] з 2006 року по жовтень 2018 року шляхом оголошення останнього у розшук (відповідні заяви, повідомлення заявника про зникнення особи до органів внутрішніх справ тощо). Оскільки заявник не підтвердив суду про вжиття ним заходів для встановлення місця перебування фізичної особи, - [PERSON], і що такі заходи не дали результатів, на думку суду відсутні достатні підстави, які б надали суду можливість визнати [PERSON] безвісно відсутнім, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом, тому вимоги заявника є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed