Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування вимог посилається на те, що 25.12.2017 [PERSON] , близько 17.30 години, керуючи автомобілем « [NUMBER] » д/номер [NUMBER] рухався в темну пору доби по вул. Вокзальній зі сторони вул. Габдахманова в напрямку вул. І.Олінського в м. Кропивницькому та допустив порушення Правил дорожнього руху передбачених п.п.2.3.б, п.10.1, п.16.6. Допустивши неуважність та не надавши перевагу у русі зустрічному транспортному засобу «ВАЗ 2109» д\\номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Вокзальній зі сторони вулиці Я.Мудрого в напрямку вул. І. Олінського на зелений сигнал світлофора, допустив зіткнення з автомобілем. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, він, як пасажир автомобіля «ВАЗ 2109» д\\номер [NUMBER] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини з переломом 7,8,9 ребер зліва і лопатковій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи №225 від 12.03.2018 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які виклика; тривалий розлад здоров`я. Водій автомобіля «ВА32109» д\\номер [NUMBER] - [PERSON] також отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.09.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час розгляду кримінального провадження у суді відповідач свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав та обіцяв повністю відшкодувати завдану потерпілим матеріальну та моральну шкоду. В період з 25.12.2017 по 04.01.2018 перебував на стаціонарному лікуванні, після чого ще більше місяця проходив амбулаторне лікування, оскільки зросталися поламані ребра. Весь цей час відчував сильні болі в області поламаних ребер, не міг працювати та заробляти кошти для своєї сім`ї. Від страхової компанії в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, отримав 03.06.2019 року у відшкодування витрат на лікування 3072,42 грн. Відповідач будь-яких дій з метою відшкодування завданої шкоди не вчиняв. Позивач зазначає, що моральні страждання полягають в тому, що від отриманих тілесних ушкоджень він зазнав значного фізичного болю та страждань. На протязі всього курсу лікування та навіть тривалий час вже після закінчення лікування постійно відчував біль у ребрах у місцях перелому. Через отримані тілесні ушкодження на протязі майже 3 місяців не міг вести нормальний образ життя: - працювати та виконувати свої трудові обов`язки, повноцінно займатися сім`єю, та іншими справами. Його постійно пригнічує думка про те, що в наслідок даної ДТП та отриманих тілесних ушкоджень міг взагалі загинути чи стати інвалідом на все життя. Особливі душевні страждання у позивача викликало те, що будучи будівельником втратив можливість виїхати у Польщу за трудовою візою, відкритою до 09.01.2018 та заробити там кошти на утримання своєї сім`ї. Крім того, в подальшому він повернувся з Польщі в Україну, оскільки не зміг виконувати будівельні роботи, внаслідок отриманих у ДТП травм. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 50000 грн Відповідач подав відзив, в якому вимоги не визнав, обґрунтовуючи тим, що позивач у кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування збитків не заявляв. Викладені в позовній заяві доводи про наявність моральної шкоди та прямого причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача та позивача є декларативними, загальними визначеннями які не доведені належними та допустимим доказами. Крім того, не надано жодних розрахунків розміру моральної шкоди, яку просить стягнути позивач. Просив у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.09.2018 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідач 25.12.2017, близько 17.30 години, керуючи автомобілем «ВА32106» д/номер [NUMBER] рухався в темну пору доби по вул. Вокзальній зі сторони вул. Габдахманова в напрямку вул. І.Олінського в м. Кропивницькому та допустив порушення Правил дорожнього руху передбачених п.п.2.3.б, п.10.1, п.16.6. Допустивши неуважність та не надавши перевагу у русі зустрічному транспортному засобу «ВАЗ 2109» д\\номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та рухався по вул. Вокзальній зі сторони вулиці Я.Мудрого в напрямку вул. І. Олінського, на зелений сигнал світлофора, допустив зіткнення з автомобілем. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини з переломом 7,8,9 ребер зліва і лопатковій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи №225 від 12.03.2018 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які виклика тривалий розлад здоров`я. Крім того, водій транспортного засобу «ВАЗ 2109» д\\номер [NUMBER] [PERSON] також отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. В період з 25.12.2017 по 04.01.2018 позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Позивач отримав страхові виплати у розмірі 3072,42 грн відшкодування витрат понесених під час лікування. [PERSON] зазначає, що зазнав моральної шкоди, яку повинен відшкодувати відповідач. Суд критично ставиться до пояснень позивача, щодо неможливості виїхати у Польщу 2-4 січня 2018 року на роботу за трудовим договором в результаті отриманих у ДТП тілесних ушкоджень. Як вбачається з письмового наміру про доручення виконання робіт та паспорту громадянина України для виїзду за кордон, робоча віза позивачу була відкрита з 10.01.2017 по 09.01.2018. За таких обставин 2-4 січня 2018 року приступити до роботи у Польщу на підставі візи, термін дії якої закінчується 09.01.2018 неможливо. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження свого твердження про те, що в подальшому він не зміг виконувати будівельні роботи у Польщі внаслідок травм, отриманих у ДТП 25.12.2017. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, відповідно до п.3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні доведено, що з вини відповідача заподіяна шкода здоров`ю позивача та його майну. Не можна погодитися з думкою відповідача про те, що позивач не заявляв вимоги про відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадження, тому вона не підлягає відшкодуванню. Внаслідок дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, які полягають у душевних переживаннях та муках, занепокоєності за те що сталося ДТП, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження перебував на стаціонарному лікуванні. Зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації його життя, оскільки звичайний ритм життя був порушений. Такий аргумент відповідача, як недоведеність розміру завданої моральної шкоди не є підставою для відмови у позові, оскільки на час розгляду спору законодавцем не затверджено жодної єдиної методики визначення розміру завданої моральної шкоди, яка б мала загальне обов`язкове значення. Тому розмір відшкодування моральної шкоди має визначатись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням особливостей конкретного правопорушення. Узагальнюючи вимоги закону, рекомендації Пленуму ВСУ, можна виділити критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні). Враховуючи вищенаведене, виходячи з засад розумності та справедливості суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача має становити 15 000 грн. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 265 ЦПК України, суд -

Outcome: partial