Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, треті особи [PERSON], [PERSON], про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн. та просив суд зобовязати відповідачів вчинити дії зі стягнення заборгованості за виконавчим документом. В обґрунтування позову вказав, що 20.01.2010 р. Апеляційним судом Вінницької області видано виконавчий лист№1-10 про стягнення з [PERSON] на користь позивача 18 256 грн.33 коп. матеріальної шкоди та 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Проте, бездіяльністю відповідачів з виконання виконавчого документа йому завдано моральної шкоди, оскільки останні не забезпечили своєчасне, належне та повне вконання рішення суду, позбавили останього виконати рішення суду, а бездіяльність відповідачів завдала тяжких моральних страждань, призвела до порушення життєвих звязків, здоровя. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтрав, представник до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області [PERSON], проти позову заперечила, вказала на вчинення дій з належного виконання виконавчого документа. Інші сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування й моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. оральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої,членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Як розяснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно розяснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. (ст.ст. 1,7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»). Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду. Права та обовязки виконавців визначені законодавцем у ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що Апеляційний суд Вінницької області 19 травня 2009 р. розглянув кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON], [INFO], визнав його винним в злочинах передбачених за п.5, 7 ч. 2 ст. 115, ч.2, ст..15, п.п. 1,5,7 ч.2 ст. 115, ч.І ст.. 263 Кримінального кодексу України і присудив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 18 256,33 грн. завданої матеріальної та 100 000,00 грн. моральної шкоди Апеляційним судом Вінницької області видано виконавчий лист № 1-10 від 20.01.2010. Виконавчий лист перебував на виконанні у ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області. 11.05.2010 року ВДВС Козятинського МРУЮ накладено арешт на все майно [PERSON] В подальшому боржник вибув для подальшого відбування міри покарання до Житомирської установи виконання покарань № 8 за адресою м. Житомир вул. Ватутіна, 172. Державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено для виконання до Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ за належністю за місцем відбування міри покарання боржника у Житомирську установу виконання покарань № 8, яка знаходиться за адресою м. Житомир вул. Ватутіна, 172, з відміткою про те, що утримань по вказаному виконавчому листу не проводилось. 14.03.2011 державним виконавцем Богунського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 28224664 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01. 16.08.2011 за вих. № 41131/2 державним виконавцем направлено до Житомирської установи виконання покарань № 8 постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] де вказано, що відрахування потрібно здійснювати в розмірі 50 % та кошти, утримані з засудженого направляти на адресу стягувача. Крім того, судом встановлено, що 12.08.2014 року державним виконавцем Богунського ВДВС [PERSON] направлено запит на Житомирське УВП №8 щодо працевлаштування та отримання заробітної плати [PERSON] Із листа відповіді від 13.08.2014р. вбачається, що боржник працевлаштований, заробітня плата недостатня для погашення за виконавчим листом. 14.03.2016р. державним виконавцем Богунського ВДВС [PERSON] направлено запит на Житомирське УВП №8 з вимогою повідомити чи проводились утримання із заробітної плати плати засудженого за період 01.01.2015 року по день запиту. (а.с.93) Із листа відповіді від 15.03.2016р. вбачається, що на особовий рахунок [PERSON] з 01.01.2015 30.09.2015 р. зараховувалися кошти 66, 95 грн. після відрахувань. Крім того, судом встановлено, що на позивачу перераховувалися кошти 193, 50 грн., які останнім не отримані, що не заперечувалося позивачем у судовому засіданні та підтверджується платіжним дорученням №1546 (а.с.86). Як розяснено в п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний звязок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Отже, встановивши що з серпня 2011 року по серпень 2014 року, Богунським ВДВС не вчинялися дії з примусового виконання судового рішення, а інші дії вчинені у 2016 році носили формальний характер, що вбачається із вчинених дій та отриманих результатів, інших доказів щодо вчинення державним виконавцем Богунського ВДВС [PERSON] та іншими державними виконавцями у даному виконавчому провадженні, ні відповідачем, а ні [PERSON], яка приймала участь в судовому засіданні, суду не надано, суд дійшов висновку про фактичну бездіяльність державних виконавців. Таким чином, оскільки судом встановлено бездіяльність державних виконавцівБогунського ВДВС, крім того постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.09.2016 р. у справі № 802/160/16-а визнано неправомірною бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Богунського району м. Житомира щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 18 256,33 грн. завданої матеріальної та 100 000,00 грн. моральної шкоди, що набрало законної сили (а.с.12), а відтак заподіяння позивачу моральної шкоди, повязаної з порушенням його законних прав щодо своєчасного, належного та повного виконання рішення суду, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, знайшли своє підтвердження в процесі розгляду даної цивільної справи. З огляду на вказане, враховуючи, що тривалим невиконанням судового рішення, що в подальшому призвело до унеможливлення його виконання, та також встановлено, що позивач зазнав душевних страждань, тому згідно зі ст. 56 Конституції України, останній має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави . Враховуючи характер порушення прав позивача, глибини його душевних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, вимоги розумності і справедливості, суд визначив моральну шкоду в розмірі 7 000 грн. Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (бюджетних установ) визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 3 серпня 2011 року № 845, Згідно з п. З Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Отже, стягнення зазначеної шкоди здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою. З урахуванням характеру та суті допущеного відповідачем правопорушення, його правових наслідків, ступеню перенесених позивачем душевних і моральних страждань та переживань, які вочевидь мали місце, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади на користь [PERSON] 7 000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. В решті вимог відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial