Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказавши, що був прийнятий на посаду директора технічного до Громадської організації «Футбольний клуб «Кривбас» на підставі наказу № 50/1/14-к від 09 липня 2006 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. Перебуваючи на посаді, позивач сумлінно виконував покладені на нього обов'язки. Однак, всупереч діючому законодавству, відповідач не виконувала зобов'язань по виплаті заробітної плати. Так, починаючи з січня 2013 року відповідач до теперішнього часу не виплачує заробітну плату. 17 червня 2013 року позивач був звільнений з посади за власним бажанням. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Але, відповідач розрахунку по виплаті заборгованої заробітної плати не виконала. З метою отримання довідки у відповідача про наявність заборгованості, позивач неодноразово звертався за адресою реєстрації відповідача, але, двері офісу відповідача є закритими та їх ніхто не відкриває. На телефонні дзвінки в офісі відповідача також ніхто не відповідає. На підтвердження вказаного додаються відповідні акти від 02.09.2013 р. та 09.09.2013 р.. Позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про надання індивідуальної довідки про застраховану особу. Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, виданої Пенсійним фондом України від 02.08.2013 р., заробітна плата позивача у 2013 році становила: січень - 2350 грн., лютий - 2350 грн., березень - - 2350 грн., квітень - 2350 грн., травень 2350 грн., червень - 733,33 грн. Загалом - 12 483, 00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 12 483, 00 гривень. Позивач до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає , просить задовольнити в повному обсязі (а.с.32 - заява). Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с.16,18,22,27,31 - повідомлення). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно трудовій книжки [NUMBER] (а.с.4-копія книжки), позивач працював у відповідача з 02.09.2005 року на посаді заступника директора по технічним питанням, 17.06.2013 року звільнився з посади за власним бажанням. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В супереч вищевказаної норми відповідач не розрахувався з позивачем. З січня 2013 року відповідач не сплатив позивачу заробітну плату. Позивач 02.09.2013 та 09.09.3013 року намагався звернутися до відповідача (а.с.9-10 - акти), але до офісу відповідача потрапити позивач не зміг. Позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про надання індивідуальної довідки про застраховану особу. Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, виданої Пенсійним фондом України від 02.08.2013 р., заробітна плата позивача у 2013 році становила: січень - 2350 грн., лютий - 2350 грн., березень - - 2350 грн., квітень - 2350 грн., травень 2350 грн., червень - 733,33 грн. Загалом - 12 483, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1 та ч.2 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved