Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі [PERSON] син його давнього приятеля - [PERSON]. З сімєю [PERSON] у позивача довгий час були ділові стосунки і кожен із членів сімї [PERSON], а саме: [PERSON] та його діти [PERSON] та [PERSON] брали у нього кошти в борг. На початку червня 2007 року [PERSON] черговий раз звернувся до позивача з проханням дати йому в борг кошти, на що він погодився і на виконання договору позики передав [PERSON] в присутності його сина відповідача [PERSON] 18000 доларів США, а [PERSON] дав позивачу власноручно написану розписку, оригінал якої зберігається у нього. В розписці [PERSON] зазначив, що зобовязується повернути борг до 01.09.2007 року. Оскільки при передачі коштів був присутній відповідач по справі [PERSON], в розмові він повідомив, що поручається за батька і взяті в борг кошти буде повертати як батько, так і він. Також, відповідач [PERSON] вказав, що він гарантує повернення боргу батьком. Оскільки на той час позивач не потребував термінового повернення коштів, враховуючи дружні та давні стосунки з [PERSON] та його сімєю, а також прохання [PERSON] про відстрочення йому терміну повернення взятих в борг коштів, позивач не наполягав на поверненні боргу до 01.09.2007 року. Крім того, позивач довгий час перебував за кордоном, в Німеччині, в м. Дрезден, Ельассер штрасе, 9. Питанням повернення боргів сімєю [PERSON] на прохання позивача займалась бухгалтер фірми, власником якої є позивач, [PERSON]. На протязі 2007-2014 років [PERSON] та його сином [PERSON] були повернуті кошти в сумі 22500 гривень, а саме: 23 листопада 2012 року 5250 грн., 23 квітня 2013 року 4250 грн., 1 листопада 2013 року 5600 грн., 20 жовтня 2014 року 7400 грн., а всього 22500 грн. На протязі вказаних років боржники не заперечували проти залишку боргу і обіцяли його повернути. В листопаді 2014 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач неодноразово звертався до його сина відповідача по справі [PERSON], який виступав поручителем при заключенні договору позики між позивачем та його батьком [PERSON] з проханням повернути борг. 27.05.2015 року позивачем був направлений лист, в якому він просив [PERSON] повернути залишок боргу. Після отримання листа [PERSON] зателефонував та повідомив, що він не заперечує проти того, що кошти не повернуті, проте запропонував позивачу направити йому відомості про залишок боргу. 22.06.2015 року позивач направив відповідачу другий лист, вказавши дати та суми повернутих частково коштів. Однак, даний лист був залишений [PERSON] без відповіді, а тому позивач змушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Згідно довідки, виданої ПАТ «А-Банк» від 02.12.2015 року комерційний курс валюти становить 2540 грн. за 100 доларів США. Таким чином, залишок боргу складає 434700 грн. 18000 доларів США (сума позичених коштів) х 25,40 (курс долара відносно гривні) = 457200 грн. (сума позичених коштів в гривнях) 22500 грн. (сума повернутого боргу) = 434700 грн. [PERSON] та [PERSON] не були виконані умови договору, а саме: не повернутий борг у встановлений договором строк. Позивач вважає, що не пропустив строк позовної давності, передбачений ст.256, 257 ЦК України, оскільки боржник [PERSON] та поручитель [PERSON] визнавали борг та частково його погасили, повернувши частково кошти на протязі 2012-2014 років в сумі 22500 грн. Так, боржниками по розписці, в якій вони зобовязувались повернути борг в сумі 18000 доларів США до 01 вересня 2007 року, були повернуті кошти в сумі 22500 грн. 23 листопада 2012 року, 23 квітня 2013 року, 01 листопада 2013 року та 20 жовтня 2014 року. Тому строк позовної давності переривається і початок строку по даній розписці необхідно рахувати з 20 жовтня 2014 року. Оскільки відповідач [PERSON] не дотримує умов укладеного договору позики, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, борг не повернутий, а право позивача даними діями порушено, тому він вважає, що воно підлягає судовому захисту та стягнення на його користь залишку боргу в сумі 434700 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не зявилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі та просять його задоволити; в разі неявки відповідача не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляду справи в його відсутність суду не надав. Зі згоди позивача та його представника, згідно наданих заяв, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 01.07.2007 року [PERSON] надав [PERSON] письмову розписку про отримання ним позики в розмірі 18000 доларів США, зазначивши, що повернення боргу гарантує його син відповідач [PERSON], тобто, між ними був укладений договір позики, передбачений ст. 1046 ЦК України, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] гроші в обумовленій сумі, з кінцевим терміном повернення до 01.09.2007 року (а.с.17). Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей. Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника. На протязі 2007-2014 років [PERSON] та його сином [PERSON] були повернуті кошти в сумі 22500 гривень, а саме: 23 листопада 2012 року 5250 грн., 23 квітня 2013 року 4250 грн., 1 листопада 2013 року 5600 грн., 20 жовтня 2014 року 7400 грн., а всього 22500 грн. На протязі вказаних років боржники не заперечували проти залишку боргу і обіцяли його повернути. В листопаді 2014 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач неодноразово звертався до його сина відповідача по справі [PERSON], який виступав поручителем при заключенні договору позики між позивачем та його батьком [PERSON] з проханням повернути борг. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобовязання за договором позики не виконав, добровільно ним було повернуто лише 22500 грн. 00 коп., що стверджується позивачем. Згідно довідки ПАТ «А-Банк» від 02.12.2015 року комерційний курс валюти становить 2540 грн. за 100 доларів США. Таким чином, залишок боргу складає 434700 грн. 18000 доларів США (сума позичених коштів) х 25,40 (курс долара відносно гривні) = 457200 грн. (сума позичених коштів в гривнях) 22500 грн. (сума повернутого боргу) = 434700 грн. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору позики, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором борг не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Крім того, відповідач відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України повинен відшкодувати позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 4347 грн. 60 коп.

Outcome: approved