Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, суду пояснили наступне: [PERSON] народився в місті Мелітополь Запорізької області, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . Заявник з народження проживав разом з матір`ю, [PERSON] , 1941 року народження за адресою: [ADDRESS] . Як повідомив заявник, він закінчив 9 класів Мелітопольської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 25 м. Мелітополь. В період з 1990 року по 1993 рік навчався в ПТУ № 56 в м. Мелітополь та отримав професію тракторист - машиніст. Заявник суду пояснив, що в даний час він перебуває на обліку в центрі обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, що підтверджується копією посвідчення про взяття на облік за № 813. Копія додається. В 2019 році з метою отримання паспорту громадянина України заявник звернувся з заявою-анкетою № 4177118 до Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в зв`язку з оформленням паспорта України (у вигляді ID-картки) замість втраченого паспорта зразка 1974 року. 10.12.2019 листом за №2317-2895/2317.1-19 керівництво Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області заявнику було повідомлено про відмову в оформленні паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що не підтверджено належність заявника до громадянства України, так як було встановлено її особу, але не підтверджено належність до громадянства України. Зазначено, що у Бердянському МВ УДМС України в Запорізькій області відсутні обліки, що підтверджують факт постійного проживання заявника на території України станом на 1991 рік. Звернуто увагу, що юридично підтвердити факт проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991 р. та 13.11.1991 р. можливо за рішенням суду. Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області було видано заявнику довідку від 28.12.2019 р. у тому що його особу ідентифіковано, та станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і була документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданого Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області від 15.12.1990 р. Представник заінтересованої особи - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Савранська Ю.Ю. в судовому засіданні підтвердила, що для видачі паспорту заявнику необхідно встановлення факту його проживання на території України на час прийняття закону України «Про громадянство», при цьому визнала по суті заявлені вимоги [PERSON] . Вислухавши пояснення заявника, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне: Факт проживання [PERSON] на території України на час прийняття закону України «Про громадянство» підтверджено в судовому засіданні наступними доказами: Листом № 329 від 31.03.2020 р. КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Бердянської міської, листом № 643/03 від 29.08.2019 р. державного навчального закладу «Мелітопольський професійний аграрний ліцей», листом № 300/03 від 03.04.2020 р. державного навчального закладу «Мелітопольський професійний аграрний ліцей», відповідно до яких [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався в ПТУ № 56 м. Мелітополь з 01 вересня 1990 року (наказ про зарахування від 12.09.1990 № 45к) по 28 червня 1993 року (наказ про випуск від 28.06.1993 № 41к) за професією «Тракторист-машиніст широкого профілю». По закінченню навчання [PERSON] здобув кваліфікацію «Тракторист - машиніст широкого профілю » та отримав атестат № [NUMBER] . Довідкою Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області від 28.12.2019 р. у тому, що особу заявника ідентифіковано, та станом на 24 серпня 1991 року він перебував в громадянстві колишнього СРСР і був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданого Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області від 15.12.1990 р. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року N215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону, дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У зв`язку з неможливістю іншим чином встановити факт проживання заявника на території України, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, він вимушений звернутися до суду із даною заявою. На підставі ч.1 ст.293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Частиною другою даної статі визначено, що суд в порядку окремого провадження розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.2 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до частини 1 статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;3) докази, що підтверджують факт. Враховуючи положення зазначених вище норм законодавства, а також не можливість іншим чином довести і підтвердити факт проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, факт, який просить суд встановити заявник, має юридичне значення, так як надасть можливість підтвердити належність до громадянства України та отримати паспорт громадянина України. На підставі викладеного,

Outcome: approved