Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , починаючи з серпня 2018 року по день смерті [INFO] в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказує, що з 06 серпня 1996 року та до моменту смерті його матері - [PERSON] , вона була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . При цьому, з серпня 2018 року у вказаній квартирі він проживав разом зі своєю сім`єю, оскільки його мати - [PERSON] , з огляду на її похилий вік та стан здоров`я потребувала стороннього догляду. Після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, враховуючи факт спільного проживання з матір`ю на момент її смерті, вважав, що прийняв спадщину. Однак, в подальшому приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Я.М. повідомила про неможливість видачі йому свідоцтва на спадщину, оскільки він та його покійна матір були зареєстровані за різними адресами. При цьому, приватний нотаріус рекомендувала заявнику звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання з матір`ю. З огляду на вказане, [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, до якої долучає письмові докази та просить допитати свідків з метою встановлення відповідного юридичного факту. В судовому засіданні заявник заявник та його представник [PERSON] заяву підтримали та просять її задоволити. Заінтересованої особи Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Я.М. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заінтересованої особи, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Заслухавши думку заявника та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 вересня 1971 року (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла. Вказане підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області 26 листопада 2019 року (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Зокрема, на момент смерті [PERSON] у власності останньої перебували земельна ділянка з кадастровим № 5624687000:04:002:0284, що знаходиться на території садового товариства «Західне» масиву «Західний-1» № 433 Новоукраїнської сільської ради, а також дві квартири, - [ADDRESS] та [ADDRESS] . З 06 серпня 1996 року та до моменту смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-17). Натомість, заявник - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Як вказує заявник, з серпня 2018 року він проживав разом з матір`ю, у зв`язку з чим протягом шестимісячного строку з дня її смерті не звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. Однак, в подальшому приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінською Я.М. було усно відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він та його покійна матір були зареєстровані за різними адресами. З огляду на вищевикладене, суд зауважує, що цивільні правовідносини в сфері спадкування регулюються Книгою шостою «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2007 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, частинами першою, другою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З метою встановлення обставин щодо спільного проживання [PERSON] та покійної [PERSON] судом були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом заявника та відповідно, сином покійної [PERSON] . Вказав, що в серпні 2018 року його брат переїхав жити до їхньої матері, бо в неї був поганий стан здоров`я. Також свідок повідомив, що його брат, проживаючи разом з матір`ю, купував для неї за власні кошти продукти харчування, ліки, одяг та інше. Крім того, як зазначив свідок, [PERSON] допомагав покійній [PERSON] сплачувати комунальні послуги. Також повідомив, що не має жодних претензій до заявника з приводу того, що останній успадкує після смерті їхньої матері усе належне їй майно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є близьким другом сім`ї заявника. Вказав, що в серпні 2018 року [PERSON] почав проживати разом зі своєю матір`ю в її квартирі за адресою: [ADDRESS] . Як зазначив свідок, він неодноразово був в гостях у заявника у вказаній квартирі. Також вказав, що [PERSON] здійснював догляд за своєю матір`ю - [PERSON] , купував їй продукти, оплачував лікування та комунальні послуги. Також з наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що з серпня 2018 року заявник та його покійна матір спільно оплачували надані комунальні послуги по належній [PERSON] квартирі. Так, з банківського рахунку дружини заявника [PERSON] , здійснювалася сплата за надані комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , що стверджується наявними у справі копіями Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04 червня 2004 року, довідки від 19 липня 2021 року № J2KI1PD6ME2H7CA, виданої Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк», а також дублікатів чеків на оплату послуг за 2018-2019 роки (а.с. 42, 43, 44-58). На підставі вищенаведеного судом встановлено, що [PERSON] та покійна [PERSON] спільно вели господарство, мали спільний бюджет та спільно несли витрати. Також судом встановлено, що заявник здійснював організацію поховання [PERSON] , що підтверджується наявними у справі копіями Договору-замовлення на організацію та проведення поховання СК № 003533 від 26 листопада 2019 року та фіскального чека від 26 листопада 2019 року про оплату вказаних послуг в сумі 4\~077 грн. (а.с. 59-60, 61). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved