Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) розміром 8,1 умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно - право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений Славрогодською сільською радою Краснопільського району Сумської області, в якому вона все майно, яке на день смерті буде їй належати заповідала позивачу. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом та прохає: поновити йому строк звернення до суду з позовом, встановити факт належності правовстановлюючих документів та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 8,1 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом після смерті заповідача [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про слухання справи у відсутність представника та при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Славгородської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах, яке належало заповідачу на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджується копією вказаного сертифікату, який знаходиться в матеріалах цивільної справи. На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. При житті [PERSON] 01 березня 1996 року був складений заповіт, який посвідчений Славгородською сільською радою Краснопільського району Сумської області та зареєстровано в реєстрі за №213, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що на день смерті буде її належати по закону заповіла [PERSON]. Як вбачається з відмітки, зробленої в заповіті, він не скасовувався, не доповнювався та не змінювався. Однак, прийняти спадщину в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості, оскільки під час підготовки документів було встановлено розбіжності в документах, а саме: в заповіті [PERSON] прізвище позивача вказано як «[PERSON]», що вважається невірним, оскільки як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER] його прізвище «[PERSON]». Окрім цього в первинних документах, які необхідні для прийняття спадщини маються розбіжності в імені спадкодавці [PERSON], а саме: у свідоцтві смерть серії [NUMBER] її прізвище вказано «[PERSON]», а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] її прізвище вказано «[PERSON]», що вважається невірним. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вищевикладеного, суд вважає підтвердженим документально факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], а [PERSON] - заповіту від 01.03.1996 року, складеного [PERSON] Інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку в спадщині, немає, про що свідчить відповідь Сумського обласного державного нотаріального архіву від 03.01.2018 року №27/01-23 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.01.2018, де за параметами запиту: [PERSON] - інформація відсутня. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиними спадкоємцями за заповітом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Крім того [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON], має законне право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved