Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про стягнення з відповідача на його користь 105942,62 грн., що складається з: 87370-,27 грн. сформованого податкового боргу позивача, який виник з неправомірних дій відповідача, 5572,26 грн. - судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору на оскарження податкових повідомлень, 13000,00 грн. витрат на правову допомогу у справах № 826/4026/18, № 826/14068/18, № 640/15038/19, № 826/5540/18 а також просить стягнути витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір по даній справі у розмірі 6259,62 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 21.08.2012 р. між ним та АТ «Банк «Український Капітал» було укладено кредитний договір № 15/скл-12. На виконання умов кредитного договору, між ним та банком 23.08.2012 р. було укладено договір іпотеки, відповідно до якого було накладено заборону на відчуження житлового будинку, загальною площею 509,1 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , який являється предметом іпотеки. Зазначив, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2014 р. задоволено позов АТ «Банк «Український Капітал» та звернуто стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] . На виконання рішення суду відповідач отримав виконавчі листи, які в подальшому було передано на виконання до ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві. Зазначив, що на початку 2018 р. на його адресу надійшло податкове повідомлення ДФС № 10473913 від 20.10.2017 р. на суму 27680,90 грн. та податкове повідомлення ДФС № 0077102-1310-2658 від 17.05.2018 р. на суму 31225,60 грн., податкове повідомлення ДФС № 0165115-1310-2658 від 14.05.2018 р. на суму 27897,25 грн. та податкове повідомлення № 0186840-3314-2658 від 20.05.2020 р. на суму 28247,43 грн., щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями він був змушений звернутися до суду. Однак судом першої та апеляційної інстанції йому було відмовлено у скасуванні вищевказаних податкових повідомленнях. Вважає що відповідач грубо порушив вимоги законодавства у зв`язку з чим своїми діями сформував позивачу податковий борг в сумі 115051,17 грн. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позов не подала. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. 21.08.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Український Капітал», правонаступником якого є АТ «Банк «Український Капітал» укладено кредитний договір № 15/скл-12. З метою забезпечення виконання позичальником угод договору, 23.08.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Український Капітал» було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-2011. Відповідно до п. 3 договору іпотеки позивач передав а відповідач прийняв в іпотеку належне позивачу на праві власності нерухоме майно: житловий будинок, розташований у [ADDRESS] та розташовану під ним земельну ділянку, площею 0,124 га, кадастровий номер № 3221480903:02:07:0011. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2014 р. було задоволено позові вимоги ПАТ «Банк «Український Капітал», яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 15-ско-12 від 21.08.2012 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, розташований у [ADDRESS] та розташовану під ним земельну ділянку, площею 0,124 га, кадастровий номер № 3221480903:02:07:0011 (а.с. 45-48). 10.10.2017 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовською Ю.С. та зареєстрований у реєстрі за № 1560 (а.с. 36-39). Позивач звертаючись до суду з даним позовом, зазначив, що в результаті протиправних дій відповідача у позивача утворилась заборгованість за податковими повідомленнями на загальну суму 87370,23 грн., в зв`язку з тим, що відповідач порушив п.п. 3.1, 4.2 договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.10.2017 р. Однак вказані обставини спростовуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.05.2021 р., з якої вбачається, що 10.10.2017 р. право власності на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] та розташовану під ним земельну ділянку, площею 0,124 га, кадастровий номер № 3221480903:02:07:0011 перейшло до ПАТ «Банк «Український Капітал». Крім того, як вбачається з наданих позивачем рішень окружного адміністративного суду по справі № 826/5540/18, № 826/4026/18, № 826/14068/18 податкові повідомлення, які оскаржувались позивачем стосуються попередніх періодів до переходу права власності ( житлового будинку, земельної ділянки) від іпотекодавця до іпотекодержателя. У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Однак, в матеріалах справи не міститься жодного доказу в підтвердження позовних вимог та обставин, що зазначені у позовній заяві, а також доказів, в підтвердження факту заподіяння неправомірними діями відповідача позивачеві матеріальної шкоди. Враховуючи вищевикладене, відсутність у матеріалах справи жодного належного та допустимого доказу, який би слугував підтвердженням обставин, на які посилається позивач, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed