Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Канівська районна державна адміністрація, Служба у справах дітей Канівської районної державної адміністрації Черкаської області,Виконавчий комітет Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади, Канівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , але протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї дитини. Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] . Позивач є рідним братом вказаної дитини. [PERSON] більше року перебувала на утриманні та вихованні її діда та баби, [PERSON] та [PERSON] . Вихованням та утриманням дитини займалися баба та дід. [INFO] померла [PERSON] Її дід, [PERSON] , за станом здоров`я самостійно не може займатися вихованням та утримання своєї онуки. На даний час про неповнолітню [PERSON] піклується її старший брат позивач по справі - [PERSON] Відповідач, [PERSON] проживає у м. Каневі, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний та аморальний спосіб життя. На даний час її місце проживання не відоме. Вона не приймає участі в утриманні своєї доньки, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виявляє материнської турботи про дочку, взагалі не спілкується з нею. В зв`язку з невиконанням відповідачкою батьківських обов`язків позивач звернувся до суду із позовною заявою щодо позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] . Представники третьої особи служби у справах дітей Канівської РДА в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову. Представник третьої особи виконавчого комітету Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи Канівської РДА в судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Канівського міськрайонного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Черкаській області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклались на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, заслухавши думку учасників справи, та дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав. Батьки, за нормами ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. За даними свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 09.03.2005 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3 від 09.03.2005 року. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть долученого до матеріалів справи (а.с.8). Кожна дитина, за нормами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи встановлено та не оспорювалось сторонами в судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] , проживає за адресою: с. Таганча, Канівського району разом зі своїм дідусем . На даний час про неповнолітню [PERSON] піклується її старший брат позивач по справі - [PERSON] . Мати дитини вихованням та забезпеченням дитини не займається. З інформації наданої Таганчанською загальноосвітньою школою І-Ш ступенів імені С.К. Федоренка Канівської районної ради Черкаської області від 10.12.2018 № 91, вбачається, що [PERSON] навчається у 9 класі даного навчального закладу. Її мати, [PERSON] , не цікавиться навчанням та вихованням доньки, її успішністю в навчанні та поведінкою дитини в школі. Вона не відвідує класні та загальношкільні батьківські збори, не підтримує спілкування з адміністрацією закладу та вчителями доньки. Дитина постійно проживає у сім`ї бабусі та дідуся (а.с.9). Як вбачається з висновку Канівської районної державної адміністрації Черкаської області, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні доньки, тому вважають за доцільне та таким що відповідає інтересам дитини, позбавити її батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] ( а.с.31-33). На підтвердження цього висновку в матеріалах справи знаходиться акт обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: с. Таганча, Канівського району, Черкаської області від 27.11.2019 року, які свідчать про те, що дитина проживає в будинку дідуся, де є всі необхідні для проживання меблі, в наявності є побутова техніка, дитина повністю забезпечена одягом і всіма необхідними для життя і навчання речами, мати дитини в даному будинку зареєстрована проте постійно відсутня, місце перебування її невідоме (а.с.15). В матеріалах справи міститься заява [PERSON] з якої вбачається, що вона бажає проживати та виховуватися в сім`ї свого брата [PERSON] та не заперечує щодо призначення його її піклувальником (а.с.18). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 статті 164 СК України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні доньки, не утримує її та не спілкується з нею, вживає алкогольні напої, вихованням неповнолітньої [PERSON] займається брат [PERSON] , а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 80 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідач не піклується про свою неповнолітню доньку, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав та з неї слід стягнути аліменти на утримання дитини. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved