Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання за ним права на право на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що свого часу він отримав на своє ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР № 0100208, на землю яка знаходиться на території Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, який належав йому на підставі розпорядження Дворічанської РДА № 92 від 06.03.1997. 23.09.2020 він звернувся до відділу Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області щодо виготовлення на його ім`я технічної документації та подальшого отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Родіна» серія ХР № 0100208 в якому нерозподіленим залишилося пасовище розміром 0,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). При цьому з`ясувалося, що оригінал сертифікату на його ім`я загублений, дублікат вказаного сертифікату не видається і подальше виготовлення витягу неможливе. У зв`язку з цим позивач просив суд визнати за ним право на право на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача Богданівський сільський голова Дворічанського району Харківської області Масюк В. в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за відсутності представника сільської ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі інформації відділу у Дворічанському районні Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.09.2020 № БП-84/0-0.23, 17-82/138-20, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Родіна» під № 208 від 11.04.1997 обліковується запис про видачу [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0100208 на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області № 92 від 06.03.1997. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Родіна» серія ХР № 0100208 на ім`я [PERSON] , Жовтневою сільською радою Дворічанського району Харківської області виданий державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 № 693768 від 30.03.2001 (а. с. 6). Згідно інформації відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.09.2020 № Т-92/0-0.23,17-91/138-20, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Родіна» серія ХР № 0100208 нерозподіленими залишилися пасовища розміром 0,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с.7). Вищезазначений сертифікат втрачено, про що було подано оголошення до газети Дворічанський Край № 75-76 від 19 вересня 2020 року (а. с. 8). Частина 2 ст. 14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. На підставі ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, а відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення, вивчив матеріали справи, і приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved