Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення боргу за договором позики від 17.09.2011 року в розмірі 55951,00 грн. У позовній заяві позивач зазначив, що 17 вересня 2011 року відповідач позичила у нього кошти у сумі 7000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 17.10.2011, про що було надано розписку. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала, а отже зобов'язана повернути 7000 доларів США, що згідно курсу НБУ на час укладення договору становить 55951 гривень. Представник позивача заявлені вимоги у судовому засіданні підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомила. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що представник позивача не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов'язання за договором позики. Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] виникли договірні грошові зобов'язання, що підтверджується розпискою, в якій вказано про отримання [PERSON] від [PERSON] позики у сумі 7000 доларів США та зобов'язання щодо погашення боргу до 17.10.2011 року (а.с. 3). Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В обумовлений договором час та в наступному, відповідач гроші не повернула. Зазначена обставина нічим не спростована. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, в даному випадку - зобов'язання за договором позики від 17.09. 2011 року. За таких обставин суд вважає, що позов є підставним, а тому його слід задовольнити та стягнути на користь позивача еквівалент отриманих за договором коштів у національній валюті України в розмірі 55951,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.11, 15, 16, 526, 625, 1046,1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved