Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку №18, що розташований по вулиці Велицька, 18 в с. Мельниця Ковельського району. В даному житловому будинку проживав позивач разом з відповідачем, [PERSON] та їх спільними дітьми, які з лютого 2013 року там не проживають. 13.03.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] було розірвано. Позивач зазначає , що відповідач у будинку не проживає, не сплачує плату за надані комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку №18 по вул. Велицька в с. Мельниця Ковельського району Волинської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце слухання справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, попередньо подавши до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась , попередньо подавши до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов визнає повністю. Суд, зясувавши обставини справи приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Мельниця Ковельського району, що стверджується договором дарування будівель від 08.07.1997 року. Відповідач [PERSON] , як колишня дружина зареєстрована у спірному житлі , однак в даному будинку, не проживає, що стверджується довідкою №696 від 24.12.2014 року виданою Мельницькою сільською радою Ковельського району та довідкою виданою №64/3.24/2-15 від 22.04.2015 року Мельницькою сільською радою Ковельського району. Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК\~\~України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом\~\~у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати\~\~ [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в будинку №18 по вул. Велицька в с. Мельниця Ковельського району Волинської області.

Outcome: approved