Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного управління справами про визнання незаконним та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення, а саме про визнання незаконним та скасування Розпорядження виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами м. Грабовської від 13.02.2020 року № 07-П, про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до розпорядження керівника Державного управління справами № 16/80-к від 13.05.20005 року його було призначено на посаду директора Азово-Сиваського Національного природного парку. Розпорядженням виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами Грабовської М. від 13.02.2020 року № 07-П його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами. Вказане дисциплінарне стягнення позивач вважає незаконним з таких підстав. На думку позивача до повноважень тимчасово виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами не відноситься застосування дисциплінарних стягнень, а тому на думку позивача т.в.о. керівника Державного управління справами Грабовська М. не була правоздатна застосовувати до позивача дисциплінарне стягнення. Також позивач зазначає, що розпорядження 07-П не містить жодного факту стосовно систематичного невиконання доручень керівника відповідача. Всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення, йому не було надано можливості надати письмові пояснення. [PERSON] вважає, що рішення відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності прийнято в незаконний спосіб, на підставі особистих мотивів, а тому підлягає скасуванню відповідно до ст.22 КЗпП України. Представник відповідача не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що відповідно до Положення про Державне управління справами в редакції, затвердженій Указом Президента України від 17 грудня 2002 року № 1180, Державне управління справами очолює керівник, який в межах своїх повноважень видає розпорядження, організовує та контролює їх виконання. Розпорядженням керівника Державного управління справами С.Борзова від 27 січня 2020 року № 21 « Про розподіл обов`язків між заступниками керівника Державного управління справами та координацію господарської діяльності підприємства, установ і організацій, що перебувають в управлінні Державного управління справами» визначено, що на період тимчасової відсутності керівника Державного управління справами у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності його обов`язки виконує заступник керівника державного управління справами [PERSON] . Згідно з розпорядженням в.о. керівника Державного управління справами М. Грабовської від 12.02.2020 року № 28-К « Про виконання обов`язків» остання приступила до виконання обов`язків керівника Державного управління справами з 12.02.2020 року на період тимчасової відсутності [PERSON] . Тому, на думку відповідача [PERSON] мала необхідні повноваження щодо виконання адміністративно-розпорядчих функцій, в тому числі про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, а саме: 02 січня 2020 року в Азово-Сиваському національному парку стався нещасний випадок. У зв`язку з проведенням перевірки по даному факту позивачеві доручено осбисто прибути 23.01.2020 року до Державного управління справами для надання пояснень, проте позивач не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про що 24.01.2020 року був складений відповідний акт. Після цього [PERSON] ще декілька разів викликався до Державного управління справами, а саме 30.01.20202 року, 31.01.2020 року, 03.02.2020 року, але він жодного разу не з`явився і не повідомив про причини неявки, що були складені відповідні акти. Тому, враховуючи умисні ігнорування позивачем викликів до Державного управління справами, розпорядженням В.о. керівника Державного управління справами « Про дисциплінарне стягнення» від 13.02.2020 року № 07-П за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке відповідач вважає законним та обґрунтованим, а тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 02.07.2020 року за клопотанням відповідача до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Азово-Сиваський національний природний парк. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Марущенко А.М., який в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що накладення дисциплінарного стягнення було проведено всупереч вимогам трудового законодавства, а тому є таким, що підлягає скасуванню. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов. Вважає, що до [PERSON] правомірно було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а також застосована була уповноваженою на це особою. Тому, просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судовому засіданні в питанні вирішення спору, поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністерства екології та природних ресурсів України за №354 від 28.09.2015р. «Про затвердження положення про Азово-Сиваський національний природний парк», Парк є природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою науково-дослідною установою загальнодержавного значення і входить до складу природно-заповідного фонду України. Парк є юридичною особою, має самостійний баланс. Пунктом 3.2 вказаного положення передбачено, що адміністрацію парку очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому порядку розпорядженням керівника Державного управління справами. Відповідно до п.3.6 вищевказаного положення директор несе персональну відповідальність виконання покладених на Парк завдань, у тому числі з організацію та проведення природоохоронних заходів, науково-дослідних, господарських та інших робіт, збереження закріпленого за Парком державного майна, створення належних соціально-побутових і виробничих умов для працівників Парку та ін. Згідно розпорядження керівника Державного управління справами № 16/80-к від 13.05.2005 року на посаду директора Азово-Сиваського Національного природного парку призначено [PERSON] .. Відповідно до листа керівника Державного управління справами С.Борзова від 20.01.2020 року у зв`язку з проведенням перевірки обставин нещасного випадку, що стався 02.01.2020 року в Азово-Сиваському національному природному парку, причин та умов, які призвели до цього та вжиття адміністрацією установи заходів реагування, [PERSON] запрошено прибути на 14.00 годину 23.01.2020 року до Державного управління справами для надання пояснень стосовно зазначених питань (а.с.58). Зазначений лист було отримано Парком на електронну поштову скриньку 21.01.2020р., про що свідчить виписка з журналу вхідної кореспонденції (а.с. 46). Наказом директора Парку Поповчук Є.С. №04 від 20.01.2020р., [PERSON] було відправлено у відпустку на два дні 21.01.-22.01.2020р., у зв`язку із виконанням ст.ст. 9,10 Закону України «Про донорство та її компоненти». Стати до роботи 23.01.2020р. (а.с. 49). Згідно акту № 1 від 24.01.2020 року засвідчено не прибуття [PERSON] до Державного управління справами 23.01.2020 року. Причини неявки невідомі (а.с.63). Розпорядженням керівника Державного управління справами С.Борзова № 21 від 27.01.2020 року на період тимчасової відсутності керівника Державного управління справами у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності виконання його обов`язків покладено на заступника керівника Державного управління справами Грабовську М.Д. (а.с. 62). Виклики [PERSON] для надання пояснень стосовно нещасного випадку в Азово-Сиваському національному природному парку підписані заступником керівника Державного управління справами Грабовською М.Д. також були направлені на адресу Парку 28.01.2020 року на 30.01.20202 року (отримано Парком 28.01.2020р.); 30.01.2020 року на 31.01.2020 року (отримано Парком 30.01.2020р.) (а.с. 59,60, 46 зворот). Жодного разу [PERSON] не з`явився про що були складені акти № 2 від 31.01.2020 року та акт №3 від 03.02.2020 року (а.с. 64-65). 31.01.2020 року листом № 03-01/10/0219 за підписом [PERSON] зобов`язано повідомити про причини неявок до Державного управління справами з підтверджуючими документами (а.с. 61). На вказане звернення 31.01.2020р. за №40 та 04.02.2020 року за № 46 до Державного управління справами за підписом т.в.о. директора Парку Ю.Ю, Недовізій було повідомлено про неможливість прибуття [PERSON] до Управління, оскільки з 21.01.-22.01.2020р. він перебував у відпустці, а починаючи з 29.01.2020 року - перебував на лікарняному (а.с. 44, 76). Згідно наказу Азово-Сиваського національного природного парку № 09 від 24.01.2020 року [PERSON] починаючи з 03.02.2020 року по 26.02.2020 року відбуває у невикористану щорічну відпустку. На час його відпустки тимчасове виконання обов`язків покладено на заступника директора [PERSON] (а.с. 45). Згідно доповідної записки № 10/027 від 05.02.2020 року щодо неявки директора Азово-Сиваського національного природного парку Є.С. Поповчука для надання пояснень з приводу нещасного випадку, що стався 02.01.2020 року зазначено, що [PERSON] тричі не з`явився до управління а саме: 23.01.2020 року, 30.01.2020 року та 31.01.2020 року, про причини своєї неявки не повідомляв. Заява від [PERSON] щодо погодження щорічної відпустки до Державного управління справами не надходила та не погоджувалася керівником Державного управління справами, тому запропоновано притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами (а.с. 40). 12.02.2020 року до виконання обов`язків керівника державного управління справами приступила [PERSON] на період тимчасової відсутності у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності [PERSON] . Відповідно до розпорядження в.о. керівника Державного управління справами Грабовської М. № 07-П від 13.02.2020 року [PERSON] директору Азово-Сиваського національного природного парку за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами оголошено догану (а.с. 22). Не погодившись із прийнятим розпорядженням про оголошення догани, [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне. Стаття 43 Конституції України регламентує правові основи громадянина на працю та захист його трудових прав. Відповідно до чинного КЗпП (ст. 3) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Право на працю в Україні реалізують переважно шляхом укладання трудового договору між працівником та роботодавцем. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] починаючи з 2005 року перебував у трудових відносинах з Азово-Сиваським національним природним парком. Оскільки, відповідно до розпорядження керівника Державного управління справами № 16/80-к від 13.05.2005 року його було призначено на посаду директора Азово-Сиваського Національного природного парку. [PERSON] був ознайомлений з Положенням про Азово-Сиваський національний природний парк та своїми обов`язками як директора Парку, тобто [PERSON] заступивши на посаду директора добровільно взяв на себе зобов`язання працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір, що відповідає вимогам ст. 139 КЗпП України. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення, якими є догана і звільнення. Відповідно із ч.1 ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Для притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна сукупності таких умов: конкретний факт порушення (дія чи бездіяльність); порушення стосується лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; з моменту виявлення порушення до накладення дисциплінарного стягнення минуло не більше місяця. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Згідно трудового законодавства при накладенні дисциплінарних стягнень існує спеціальний порядок, якого роботодавець зобов`язаний дотримуватись для того, щоб застосування дисциплінарного стягнення було законним. Дотримання цих умов, з одного боку, надають право роботодавцю накласти на працівника дисциплінарне стягнення, з іншого - виступають гарантіями для працівника від порушень його прав. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. З досліджених судом матеріалів справи, вбачається, що вина позивача у невиконанні доручень керівника Державного управління справами відсутня. Так, позивачу відповідачем були надані доручення особисто з`явитися до м. Києва до Державного управління справами для надання пояснень з приводу нещасного випадку, що стався на території Парку 02.02.2020р., на 23.01.2020р., 30.01.2020р. та 31.01.2020р. З матеріалів справи вбачається, що позивач фізично з поважних причин не міг прибути на вказані дати до м. Києва. Так з 21-22.01.2020р. позивач перебував у відпустці. Проте, що необхідно з`явитися до м. Києва 23.01.2020р. позивачу не було відомо, оскільки доручення було отримано 21.01.2020р., тобто під час перебування у відпустці. На 30.01.2020р. та на 31.01.2020р. позивач не зміг з`явитися, оскільки з 29.01.2020р. по 06.02.2020р. перебував на лікарняному. Також, з матеріалів справи вбачається, що про зазначені причини було повідомлено відповідача листами від 31.01.2020р. №40 та від 04.02.2020р. №46 за підписом в.о.директора Парку [PERSON] (а.с. 44, 76). Тобто відповідач був обізнаний про поважність не прибуття позивача до м. Києва. Будь яких інших форм (як то письмові пояснення), крім особистої присутності позивача у м. Києві для надання пояснень, відповідачем запропоновано не було. Крім цього, до накладення дисциплінарного стягнення, відповідачем у порушення ст. 149 КЗпП Україні, не було отримано письмових пояснень позивача, а також звільнення відбулося у період знаходження позивача у відпустці. Доказів того, що відпустка була не погоджена з відповідачем, останнім суду не надано. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992р. №9, судам необхідно з`ясувати чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. В постанові Верховного Суду від 25.08.2020 р. у справі 644/7517/16-ц зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З розпорядження №07-П від 13.02.2020 року вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами. Водночас, відповідачем не надано доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки не доведено вину працівника. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачем не надано доказів винного вчинення дисциплінарного проступку позивачем, суд вважає розпорядження №07-П від 13.02.2020 року в.о. керівника Державного управління справами Грабовської М.Д., яким [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану, таким, що підлягає скасуванню. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та визнання незаконним та скасувати розпорядження в.о. керівника Державного управління справами Грабовської М.Д. №07-П від 13.02.2020р. «Про дисциплінарного стягнення». Факт відсутності повноважень в.о. керівника Державного управління справами Грабовської М.Д. на звільнення працівників, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, судовий збір в сумі 840,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved