Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Черкаської районної державної адміністрації про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] народився [PERSON], який є його спільним сином з [PERSON], з якою він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вони разом вели спільне господарство. [PERSON] у свідоцтві про народження записала батьком дитини [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, після чого над неповнолітнім сином встановлена опіка, опікуном являється двоюрідний брат покійної, відповідач по справі [PERSON] Просить суд визнати його батьком батьком дитини - сина [PERSON], [INFO] (запис № 731 зроблений в книзі записів актів громадянського стану про народження 26.09.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаської області), місце народження Україна, Черкаська область, місто Черкаси. Зобов'язати РАЦС внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 26.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаської області, актовий запис № 731), вказавши прізвище дитини - «[PERSON]»; відомості про батька - [PERSON], [INFO], українець, громадянин України, проживає [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав та не заперечував проти їх задоволення, оскільки той дійсно проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], яка померла [INFO], вони вели спільне господарство та в 2000 році у них народився син, [PERSON]. Після смерті [PERSON] він став опікуном дитини, оскільки у свідоцтві про народження дитини вказано прізвище батька як [PERSON] і саме тому позивач не міг реалізувати своє право як батько по відношенню до сина. Представник третьої особи органу опіки та піклування Черкаської райдержадміністрації в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів фізичної чи юридичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва свідоцтво про народження [PERSON], серія [NUMBER] виданого 26.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаської області, актовий запис № 731, його матір'ю є померла [PERSON], батьком зазначено [PERSON]. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 та ст.128 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька може визначатися за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Водночас, Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 Кодексу про шлюб і сім'ю України (який втратив чинність з 01 січня 2004 року), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб і сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини, тощо. Зокрема, відповідно до ст. 53 КПШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина повинна містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС, зокрема - прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено. Таким чином, сукупність встановлених судом обставин, зокрема: обґрунтоване твердження позивачем про батьківство по відношенню до сина [PERSON], [INFO]; подружні відносини без реєстрації їх в органах РАЦС між позивачем [PERSON] та померлою матір'ю дитини [PERSON]; зазначення у свідоцтві про народження дитини імені та по батькові батька - «[PERSON]», є належними та допустимими доказами того, що батьком дитини [PERSON] є саме позивач - [PERSON], а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відповідає інтересам неповнолітньої дитини, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved