Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив поділити між сторонами у справі квартиру [ADDRESS], що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони у справі з 26.03.1988 року по 22.11.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей. Під час шлюбу на підставі рішення Виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних депутатів та обмінного ордера на житлове приміщення вони вселилися до кооперативної квартири [ADDRESS]. Пайовий внесок за квартиру сплачений повністю. У зв'язку з відсутністю житла в позивача виникла потреба поділити спільне сумісне майно - квартиру, що стало причиною звернення до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, подали свої письмові заперечення проти позову. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони у справі з 26.03.1988 року по 22.11.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі на підставі рішення Виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних депутатів від 18.02.1993 року № 47 було здійснено міжміський обмін жилих приміщень між [PERSON], членом Житлово-будівельного кооперативу № 127, який проживав з членами своєї сім'ї в кооперативній квартирі [ADDRESS], та [PERSON], яка проживала з членами своєї сім'ї в квартирі державного житлового фонду [ADDRESS]. На підставі ордеру на житлове приміщення [PERSON] з членами свої сім'ї (чоловіком [PERSON] та сином [PERSON]) вселилась до кооперативної квартири та стала членом Житлово-будівельного кооперативу № 127. В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних депутатів від 15.07.1994 року № 301 [PERSON], як член Житлово-будівельного кооперативу № 127, здійснила обмін квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], в якій проживав її брат [PERSON], член Житлово-будівельного кооперативу № 125. На підставі ордеру на житлове приміщення № 0469 від 09.08.1994 року [PERSON] з членами свої сім'ї (чоловіком [PERSON] та сином [PERSON]) вселилась до квартири [ADDRESS] та стала членом Житлово-будівельного кооперативу № 125. Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної контори житлово-будівельних кооперативів № 4 від 09.02.2012 року пайовий внесок за спірну квартиру сплачено повністю станом на 01.05.1990 року. Відповідно до ст. 143 ЖК України член житлово-будівельного кооперативу вправі за письмовою згодою проживаючих разом з ним членів сім'ї провести обмін займаного жилого приміщення з наймачем жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи з іншим членом житлово-будівельного кооперативу, в тому числі з проживаючими в іншому населеному пункті, за умови прийому до членів кооперативу особи, що вселяється у зв'язку з обміном у будинок житлово-будівельного кооперативу. Згідно вимог ст. 83 ЖК України угода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів, що видаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів. Відповідно до п. 13 Правил обміну жилих приміщень Української РСР згода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів. При одержанні ордерів подаються: при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу - документ установи банку про внесення особою, яка вступає до кооперативу, пайового внеску або довідка правління кооперативу про передачу йому паю членом кооперативу, який вибув; при обміні жилих приміщень між членами різних житлово-будівельних кооперативів - документ установи банку про внесення стороною, якій належить менша сума паєнагромадження, на рахунок іншого кооперативу різниці у паєнагромадженнях або довідки правлінь кооперативів про рівність сум паєнагромаджень. Відповідно до чинного на момент існування правовідносин Закону України «Про власність» (ст. 15) член житлового-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно. Згідно вимог ст. 12 цього Закону громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення інших угод, не заборонених законом. Статтею 16 Закону визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Таким чином, згідно вимог законодавства, діючого на момент існування спірних правовідносин, право власності на кооперативну квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації. При обміні жилих приміщень у будинках житлово-будівельного кооперативного фонду обов'язковим було вирішення питання щодо сплати пайових внесків або відшкодування їх різниці. Угода про обмін житлових приміщень, в тому числі у кооперативних квартирах, затверджувалась рішеннями виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів, на підставі чого видався ордер на заселення квартири. Відповідно до ст. 146 ЖК України, п. 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, норм чинного на час виникнення спірних правовідносин КпШС України (статті 22, 24, 28, 29), а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в підпункті «а» п. 6 постанови від 18.09.1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та підпункті «а» п. 11 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у випадку сплати паю в ЖБК подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним сумісним майном. Відповідно до ст. 22 КпШС України (чинного на момент виплати паю) майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи те, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, проживаючи однією сім'єю, маючи спільний побут, сторони отримали спірну кооперативну квартиру шляхом обміну, тобто внаслідок укладення угоди обміну житлових приміщень, а також те, що пайові внески за спірну квартиру на момент обміну були повністю сплачені, суд вважає, що подружжя [PERSON] у встановленому законом порядку набуло право спільної сумісної власності на спірну квартиру з моменту одержання ордеру на вселення до неї. Тому вимоги щодо поділу спірної квартири, як об'єкту права спільної сумісної власності подружжя, є обґрунтованими та за кожною стороною слід визнати право власності на ? частину спірної квартири. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складається, які складаються з судового збору в розмірі 1800 грн.

Outcome: approved