Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з первісним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.06.1999 року між ним та відповідачем - [PERSON], був укладений шлюб, який на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 31.08.2011 року був розірваний. За час шлюбу ними було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності - автомобіль марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, який був придбаний 04.07.2008 року в кредит, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та витягом про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису). Після розірвання шлюбу відповідачка відмовилась погашати заборгованість по кредиту та повідомила йому, що машина їй не потрібна вона нею не користується і що не заперечує, щоб автомобіль знаходився у його користуванні та власності. Вони домовились, про те, що він сплачує заборгованість за кредитом, а після його повного погашення вона переоформить автомобіль на його ім'я. З серпня 2011 року він проживає однією сім'єю та перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою [PERSON]. З серпня 2011 року він особисто сплачував вказаний кредит за свої кошти та за кошти цивільної дружини, так як на той час вона працювала та мала дохід і заробітну плату. Вказаний кредит він погасив у червні 2013 року. Відповідач, [PERSON] на сьогоднішній день не сплатила йому половину суми кредиту, який він виплатив за автомобіль та вважає, що зазначений автомобіль належить безпосередньо їй, так як оформлений на її ім'я, з чим він не може погодитися та змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Вважає, що має право на 1/2 частину автомобіля марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, як на майно набуте ними за час шлюбу. В позові просить визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/2 частину автомобіля марки Сhery, модель Аmulet А 15, типу легковий сєдан, номер шасі [NUMBER], [NUMBER], об'єм двигуна 1597, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, стягнути на його користь судові витрати, пов'язані із сплатою послуг за проведення оцінки автомобіля в розмірі 500,00 грн. та судового збору в розмірі 601,37 грн. 11 січня 2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] витрати за отримання копій квитанцій ПАТ КБ «Надра» в розмірі 525,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник первісні позовні вимоги та уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач за первісним позовом, [PERSON], та її представник позовні вимоги не визнали, про що надано до суду письмові заперечення та просили у позові [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовити (т. 1 а.с. 55-56). [PERSON] було подано зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя, який вона та її представник в судовому засіданні підтримали та просили його задовольнити. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 19 червня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] в відділі РАГС м. Токмака Запорізької області. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], яка після розірвання шлюбу проживає з нею і перебуває на її утриманні. За час шлюбу з відповідачем за зустрічним позовом, [PERSON], вони мали спільний бюджет та вели спільне господарство, і на спільні кошти ними було придбано згідно договору купівлі продажу автомобіля (на умовах банківського кредиту) № 6031 В від 04 липня 2008 року, додаткової угоди № 1 до нього від 04.07.2008 року, договору «Автопакету» № 07/2008/1319Фап ID 846915 (які були укладені від її імені) - автомобіль Сhery Аmulet А 15, 2008 року випуску, бежевого кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Даний автомобіль був зареєстрований Василівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Запорізькій області 04.07.2008 року на її ім'я на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 04 липня 2008 року. Згідно вище вказаних договорів, з відповідачем за зустрічним позовом, вони разом купили цей автомобіль, шляхом оплати ними першого внеску у розмірі 13000 грн. (на підставі квитанції № 1 від 04 липня 2008 року) та отримання ними кредиту від банку «Надра» в сумі 41 110,00 грн., які банк оплатив продавцю. З урахуванням відсотків за користування загальна вартість даного автомобіля склала 64 058,40 грн. За вказаними договорами, щомісяця, вони з відповідачем, спільно, банку сплачували платіж в сумі 1067,64 грн., з урахуванням відсотків за користування кредиту. І перебуваючи в шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом до червня місяця 2011 року, вони оплатили з ним, за 34 місяці (з серпня 2008 року по червень 2011 року) - 36 312,00 гривень. В тому числі як вона зазначала 13 000,00 гривень перший. Так, ними сумісно було оплачено 49 312,00 гривень. Доля кожного із них склала 1/2 частину із даної суми. Решту вона сплачувала самостійно. Відповідач за зустрічним позовом після розірвання шлюбу - обіцяв їй, що вона виплачує кредит на покупку автомобіля, а він їй повертає даний автомобіль. Банк надав їй кредит з терміном погашення до 17 липня 2013 року. Взяті на себе договірні обов'язки перед банком «Надра» вона виконала в повному обсязі у відповідний термін. Вона, як співвласник даного автомобіля лише дізналася про порушення свого права після погашення кредиту перед банком, і зняття заборони на відчуження спірного автомобілю. Наразі даний автомобіль перебуває у володінні відповідача. Він його використовує у власних цілях, в тому числі, і працює на ньому в таксі. Свідоцтво про державну реєстрацію цього транспортного засобу, ключі від нього, знаходяться теж у відповідача. Вважає, що відповідачу належить лише 1/4 частина вартості цього сумісного автомобілю, що складає відповідно 24 656 гривень. Крім того, автомобіль, який ділиться при розлученні подружжя, це річ (предмет) матеріального світу, який неможливо розділити на частини без шкоди для його подальшого використання за прямим призначенням. Тому вона вважає, що з урахуванням існуючої ситуації, що склалася у них з відповідачем за зустрічним позовом, вона пропонує спірний автомобіль залишити їй, а відповідачу присудити компенсацію 1/4 частини його вартості. Договір про поділ спільного майна з відповідачем за зустрічним позовом - між ними не вкладався. Позивач за зустрічним позовом просить суд поділити майно, що є спільною власністю подружжя [PERSON], виділивши їй, [PERSON] автомобіль Сhery Аmulet А 15, 2008 року випуску, бежевого кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнути з неї на користь відповідача [PERSON] компенсацію вартості 1/4 частини автомобілю Сhery Аmulet А 15, 2008 року випуску, бежевого кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], у сумі 24 656 грн. та зобов'язати відповідача за зустрічним позовом, [PERSON] повернути їй автомобіль Сhery Аmulet А 15, 2008 року випуску, бежевого кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 62-66). В подальшому [PERSON] та її представник, в судовому засіданні уточнили зустрічні позовні вимоги та просили поділити майно, що є спільною власністю подружжя [PERSON], виділивши їй, [PERSON] автомобіль Сhery Аmulet А 15, 2008 року випуску, бежевого кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зобов'язати відповідача за зустрічним позовом, [PERSON] повернути їй автомобіль Сhery Аmulet А 15, 2008 року випуску, бежевого кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та стягнути судові витрати. Крім того, позивач за зустрічним позовом, [PERSON] просила застосувати позовну давність у три роки, оскільки [PERSON] подав позов про поділ спільного майна подружжя до суду після 23 червня 2015 року. Шлюб між ними розірвано згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 31 серпня 2011 року. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу застосовується позовна давність у три роки (т. 1 а.с. 114-115). Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом, [PERSON] та його представник зустрічні позовні вимоги не визнали, про що надано до суду письмові заперечення та просили визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину автомобіля марки Сhery, модель Аmulet А 15, типу легковий сєдан, номер шасі [NUMBER], [NUMBER], об'єм двигуна 1597, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, стягнути на його користь судові витрати (т. 1 а.с. 118-119). [PERSON], допитаний в порядку ст. 184 ЦПК України, пояснив, що в період з 1999 року по 2011 рік він перебував у шлюбі з [PERSON] В період шлюбу з [PERSON] вони придбали автомобіль марки Сhery, модель Аmulet А 15, типу легковий сєдан, номер шасі [NUMBER], [NUMBER], об'єм двигуна 1597, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, для сім'ї. Вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю. До придбання цього автомобілю у нього був інший автомобіль, який було оформлено на нього, та який довелось продати, а виручені кошти були спрямовані на сплату першого внеску. При оформленні кредиту він був зазначений поручителем. Автомобіль перебував у його користуванні. При розірванні шлюбу спорів щодо поділу вказаного майна між ними не виникало. Після розірвання шлюбу він продовжує користуватися спірним автомобілем, який знаходиться у нього за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу він особисто їздив та сплачував за кредит оформлений на придбання спірного автомобілю. Він достроково, у червні місяці 2013 року, погасив вказаний кредит та повернув дружині оригінал договору, з відміткою про погашення вказаного кредиту. [PERSON], допитана в порядку ст. 184 ЦПК України, пояснила, що вони з [PERSON], в період шлюбу, придбали автомобіль марки Сhery, модель Аmulet А 15, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, в кредит згідно договору. Кредит на придбання спірного автомобілю оформляли в м. Василівка Запорізької області. При оформленні кредиту [PERSON] був зазначений поручителем. Банк на протязі семи днів перерахував кошти за придбаний автомобіль. По червень 2011 року вона користувалася автомобілем, оскільки проживали разом з [PERSON], а потім вона перейшла жити до своїх батьків. Розлучилися з [PERSON] в серпні місяці 2011 року, з цього приводу ухвалено рішення Токмацького районного суду Запорізької області. Після розлучення кредит сплачувався, після чого після погашення заборгованості була видана відповідна довідка. Було сплачено перший внесок в розмірі 13 000,00 грн., сплачено за оформлення автомобілю, страхові внески тощо. Кредит вона сплачувала зі своєї заробітної плати. Їздили до м. Василівки сплачувати кредит коли з позивачем за первісним позовом, а коли й сама. Останній платіж здійснювали разом та заборону знімали разом. Станом на 19.06.2013 року заборгованість сплачена повністю. В лютому 2013 року вона отримала водійські права. Спірний автомобіль знаходиться у [PERSON] Між ними була усна домовленість, що оскільки у неї не має прав, автомобіль буде у позивача за первісним позовом [PERSON] Він взяв автомобіль щоб працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Проте з 2013 року [PERSON] аліменти не сплачує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що добре знає подружжя [PERSON] і [PERSON] і [PERSON], вони жили дуже добре. В період шлюбу придбали спірний автомобіль в кредит, для сім'ї. Батьки [PERSON] допомагали сплачувати кредит. [PERSON] на себе оформила кредит, а [PERSON] катався на машині. Мати [PERSON] казала, що [PERSON] буде таксувати та платити аліменти на дитину. Спірний автомобіль знаходиться у [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свідок вказала, що кредит на придбання спірного автомобілю платили [PERSON] та її батьки, вказані обставини їй відомі зі слів батьків [PERSON], оскільки вони проживають по сусідству та спілкуються. Свідок [PERSON] пояснила, що в період шлюбу подружжя [PERSON] придбало автомобіль марки Сhery, модель Аmulet А 15, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, для сім'ї, автомобілем користувався [PERSON] В 2011 році [PERSON] розлучився з дружиною, [PERSON] Після чого вона та [PERSON], восени 2011 року, почали проживати разом. Він працював в таксі неофіційно. Інколи вона їздила з ним банк і бачила як він сплачував кошти за кредитним договором. Він сплачував аліменти на дитину коли міг, в 2011 році чи в 2012 році придбав дитині шафу-купе. Зі слів [PERSON] їй відомо, що у квітні 2015 року між [PERSON] та [PERSON] була домовленість, щоб позивач за первісним позовом переоформив автомобіль. Свідок [PERSON] пояснив, що в період шлюбу подружжя [PERSON] придбало автомобіль марки Сhery, модель Аmulet А 15, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, для сім'ї, автомобілем користувався [PERSON] Вони разом сплачували за оформлений кредит на придбання автомобілю. В 2011 році [PERSON] розлучився з дружиною, [PERSON] Після розлучення [PERSON] їздив та сплачував за кредит оформлений на придбання спірного автомобілю, іноді він позичав [PERSON] гроші для сплати за кредитом. Автомобіль перебував у користуванні [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] продовжує користуватися спірним автомобілем, який знаходиться у нього за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила, що в 2008 році в липні місяці [PERSON] та [PERSON], в період шлюбу, придбали автомобіль марки Сhery, модель Аmulet А 15, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, в кредит згідно договору. Кредит було оформлено на п'ять років. Вони купували машину щоб заробляти гроші, для сім'ї, автомобілем користувався [PERSON] Кредит оплачувала [PERSON] як до так і після розлучення. В 2013 році [PERSON] навіть позичала в неї гроші для того, щоб сплати за кредитом. [PERSON] після розлучення забрали лише подарунки батьків. [PERSON] пропонувала [PERSON] повернути авто в рахунок аліментів. Вказані обставини їй відомі зі слів [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом допитаного в якості свідка, відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом допитаного в якості свідка, пояснення їх представників, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.06.1999 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб (т. 1 а.с. 67). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (т. 1 а.с. 84). Дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON] і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради № 326 від 03.06.2015 року (т. 1 а.с. 85). Згідно заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 31 серпня 2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19.06.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Токмак Запорізької області, актовий запис № 81 - розірвано. Вказане рішення Токмацького районного суду Запорізької області набрало законної сили 19 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 10, 81). За час шлюбу ними було придбано автомобіль марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, який був придбаний 04.07.2008 року в кредит, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та витягом про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) (т. 1 а.с. 8-9). [PERSON] має право керувати вказаним транспортним засобом, про що зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 8). Згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 6031 В від 04 лютого 2008 року укладеного між ТОВ «СІ ЕЙ Автомотів» в особі генерального директора ЗАТ «Запоріжжя-Авто» [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, домовились про наступне, продавець продає, а покупець приймає у власність та оплачує автомобіль модель SOR 71621-20 марки Чери, колір KDB, виробник ЗАТ «ЗАЗ» специфікація якого зазначена в додатку № 1 до вказаного договору за вартістю 54 110,00 грн., в тому числі ПДВ - 9 018,33 грн. (п. 1.1. вказаного договору). Згідно п. 1.2 договору покупець за рахунок власних грошових коштів в порядку передбаченому договором сплачує продавцю частину вартості автомобіля у сумі 24 %, тобто 13 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 2 166,67 грн. Покупець гарантує, що розмір кредиту узгоджений з уповноваженим органом банку, який приймає рішення про надання кредиту. Пунктом 1.3. вказаного договору передбачено, що сплату різниці коштів між вартістю автомобіля та сплаченим авансом покупець здійснює за рахунок коштів отриманих від банку на умовах укладеного між банком та покупцем договору кредиту. Сума кредиту банку для купівлі покупцем автомобіля за цим договором складає 76 % від вартості автомобіля, тобто 41 110,00 грн., в тому числі ПДВ - 6 851,66 грн. Кредит надається шляхом перерахування банком суми кредиту на поточний рахунок покупця. Зазначені положення передбачені в договорі купівлі-продажу (т. 1 а.с. 68-71, т. 2 а.с. 60-66). 04 липня 2008 року здійснено проплату першого внеску за автомобіль Сhery, в розмірі 13 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 04.07.2008 року (т. 1 а.с. 72, т. 2 а.с. 31). 04 липня 2008 року укладено договір «Автопакет» № 07/2008/1319Фап ID 846915 між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі в.о. керівника відділення № 3 філії ВАТ [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, за яким, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 41 110,00 грн. в порядку на умовах визначених договором (т. 1 а.с. 73-76, т. 2 а.с. 53-59). Згідно п. 1.1.2. вказаного договору ціль кредиту - на придбання автотранспортного засобу, витрати, пов'язані з державною реєстрацією автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України (якщо позичальник сплачує за автотранспортний засіб в тому числі і власні кошти та розмір внеску становить не менше ніж 10% від ціни автотранспортного засобу) та комісії банку. Відповідно до п. 1.1.4 вказаного договору банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 17 липня 2013 року. Кредит станом на 19.06.2013 року закрито, зобов'язання виконані в повному обсязі, що підтверджується відповідним листом (т. 1 а.с. 77, т. 2 а.с. 52). Автомобіль марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску зареєстрований за [PERSON] Спірний автомобіль марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, придбано [PERSON] та [PERSON] в період перебування у шлюбі, за спільні кошти, для сім'ї, що неоспорюються сторонами та підтверджується зазначеними вище доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Автомобіль марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, придбано [PERSON] та [PERSON] в період перебування у шлюбі, за кошти подружжя та отриманого кредиту, який виплачували в період шлюбу спільно. [PERSON] було надано суду для огляду оригінали квитанцій та копії яких знаходяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 37-51) про сплату за кредитним договором оформленим на придбання автомобілю за період з серпня 2008 року по жовтень 2011 року. Після розірвання шлюбу позивач за первісним позовом, [PERSON], сплачував за кредитним договором оформленим на придбання автомобілю, про що він надав відповідні оригінали квитанцій (т. 2 а.с. 19-28) про сплату за кредитним договором оформленим на придбання автомобілю за період з листопада 2011 року по червень 2013 року. Крім того, позивачем за первісним позовом [PERSON] в підтвердження факту сплати ним, після розірвання шлюбу, грошових коштів за кредитним договором оформленим на придбання автомобілю, надано до суду належним чином завірені квитанції, надані йому банком за заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, які знаходяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 224-244) та в яких міститься підпис особи, яка здійснювала оплату за кредитним договором № 07/2008/1319Фап від 04 липня 2008 року як стверджує позивач у наданих квитанціях міститься його підпис, оскільки сплачував саме він. [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що на вказаних квитанціях не її підпис. Враховуючи положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Про те, що сторони придбавали автомобіль для сім'ї свідчить також той факт, що [PERSON] було вписано в свідоцтво як особу, що має право керувати цим автомобілем, а також саме він є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована полісом під час використання спірного транспортного засобу (т. 1 а.с. 8, т. 2 а.с. 10-11). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що спірний автомобіль придбано подружжям [PERSON] в період шлюбу, для сім'ї, автомобілем користувався [PERSON] та вказаний автомобіль знаходиться у [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що узгоджується з поясненнями сторін та іншими дослідженими матеріалами справи. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], щодо сплати за кредитом оформленим на придбання автомобілю, суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини їм відомі зі слів сторін, а також вони є недопустимими доказами з огляду на положення ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами сплати можуть бути надані сторонами квитанції. Автомобіль марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вимоги позивача за зустрічним позовом, [PERSON] щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, шляхом виділення їй спірного автомобілю є необґрунтованими. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Токмацького МРУЮ про стягнення аліментів від 05 листопада 2015 року № 15123/03 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини. Згідно з виконавчим листом № 2/328/794/15, який видано Токмацьким районним судом Запорізької області 15.07.2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.10.2015 року заборгованість по аліментам складає 217,27 грн. (т. 1 а.с. 245). [PERSON] не доведено обставин, що мають істотне значення, при наявності яких суд може відступити від засад рівності часток подружжя, також не доведено, що розмір аліментів, який вона одержує на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини. Спірний автомобіль є неподільною річчю, оскільки відповідно до частини 2 ст. 183 ЦК України має ознаки неподільних речей, так як поділ без втрати його цільового призначення є неможливим. Вартість автомобіля марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, складає 60 137,39 грн., що підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 01 від 22.06.2015 року (т. 1 а.с. 11-12, а.с. 82-83, оригінал звіту а.с. 123-145). Доказів в спростування такої вартості спірного рухомого майна суду не надано. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Здійснюючи поділ спільного майна подружжя, суд вважає за правомірне керуватись ст. 70 СК України, згідно якої, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, спільне майно подружжя підлягає поділу в натурі. Між тим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові N 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п. 25) у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Крім того, суд керується частинами 4, 5 ст. 71 СК України, згідно яких - присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Жодна зі сторін не виявила бажання компенсувати іншій стороні різницю у вартості майна, оскільки не внесла на депозит суду відповідних сум. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Матеріали справи не містять доказів щодо внесення [PERSON] такої компенсації на депозитний рахунок суду. Таким чином, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо поділу автомобіля марки Сhery, модель Аmulet, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, суд вважає за правомірне визнати за обома сторонами право власності на указане майно в ідеальних частках, кожному по 1/2 частині указаного майна без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Щодо вимог [PERSON] за зустрічним позовом про зобов'язання відповідача за зустрічним позовом, [PERSON] повернути їй спірний автомобіль, то ці вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Щодо заяви [PERSON] про застосування позовної даності, то вона не підлягає задоволенню, оскільки строк позовної давності не пропущено. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Статтею 72 СК України передбачено, що позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Так, ст. 72 СК України і ст. 261 ЦК України визначають порядок перебігу строку позовної давності у таких правовідносинах, згідно якого він розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а не з часу розірвання шлюбу. Трирічний строк позовної давності для вимог про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, застосовується, коли ці вимоги заявлені після розірвання шлюбу і обчислюються починаючи з дня, коли котрийсь із подружжя дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно після розірвання шлюбу. При вирішенні справи про розірвання шлюбу спору щодо поділу спільного майна подружжя, а саме автомобілю придбаного в період перебування у шлюбі не виникало, оскільки вимог щодо поділу спільного майна подружжя не було заявлено. Спірним автомобілем користується, позивач за первісним позовом, [PERSON], як до так і після розірвання шлюбу, автомобіль знаходиться в у нього вдома, що не оспорюється сторонами. Спір у сторін виник з приводу спірного автомобілю лише в 2015 році, за таких обставин доводи [PERSON] щодо спливу позовної давності суд визнає безпідставними. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За частиною 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних із розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Перелік цих витрат є виключним. Інші фактичні витрати учасників процесу, не передбачені у вказаній статті, до складу витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, не належать. Це, зокрема, витрати з оплати поштових відправлень; копіювання документів у справі як для себе, так і для осіб, які беруть участь у справі; витрати на придбання нормативних актів, пошук доказів; отримання копій документів, підготовку висновків та одержання консультацій фахівців тощо. Витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі визнання їх судом необхідними (наприклад, зберігання речових доказів; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача; витрати заявника у справі окремого провадження про відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника, пов'язані з публікацією у місцевій пресі оголошення про виклик до суду держателя цінного папера (стаття 262 ЦПК) тощо) несе сторона, яка заявила про їх вчинення, а якщо клопотання заявлено обома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник просили стягнути з [PERSON] витрати за отримання копій квитанцій ПАТ КБ «Надра» в розмірі 525,00 грн., проте вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вказані витрати не передбачені законодавством. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. [PERSON] надано квитанцію про сплату витрат за проведення експертної оцінки автомобіля марки Сhery, модель Аmulet А 15, державний номер [NUMBER], в розмірі 500,00 грн. (т. 1 а.с. 120). Згідно до статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи відносяться витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на вищезазначені вимоги процесуального законодавства позивач за первісним позовом має право на відшкодування вартості за проведене автотоварознавче дослідження. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем за первісним позовом за подання до суду позовної заяви про поділ спільного майна подружжя сплачено судовий збір в розмірі 601,37 грн., тобто 1% від вартості спірного автомобілю, вартість якого визначено в сумі 60 137,39 грн. Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, на день подачі позовної заяви, ставка судового збору, за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Вартість автомобілю визначено в сумі 60 137,39 грн., половина вартості автомобілю становить 30 068,69 грн. Враховуючи те, що позивач за первісним позовом просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного автомобілю йому необхідно було сплати судовий збір в розмірі 300,68 грн. Позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного автомобілю задоволено, а тому з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 300,68 грн. Сума судового збору в розмірі 300,68 грн. є надмірно сплаченою, а тому підлягає поверненню позивачу за первісним позовом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Відповідно до положень п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де зазначено, що статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства. Позивачем за зустрічним позовом за подання до суду позовної заяви про поділ спільного майна подружжя сплачено судовий збір, що підтверджується квитанціями наявними в матеріалах справи (т. 1 а.с 60, 61, 103). Враховуючи те, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме визнано за нею право власності на 1/2 частину спірного автомобілю, то з відповідача за зустрічним позовом, [PERSON], на її користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 300,68 грн. Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню, а саме щодо визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/2 частину спірного автомобіля, за кожним. Автомобіль залишити у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] В решті вимог, як первісного, так і зустрічного позовів слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial