Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 12.10.1996 року вони уклали шлюб, який зареєстрований 12.10.1996 року Генічеським відділом ДРАЦС у Генічеському районі Херсонської області, актовий запис про шлюб № 129. Спільне життя з відповідачем не склалося. Постійні сварки та скандали, призвели до неможливості спільного проживання. Неповнолітніх дітей не мають. Позивач вважає, що їхній шлюб існує лише на папері, а тому подальше збереження сім`ї є неможливим. Він являється інвалідом ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я. Спір про поділ спільного майна подружжя зараз вирішується у Генічеському районному суді Херсонської області, справа № 653/1083/21. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 12.10.1996 року Генічеським відділом ДРАЦС у Генічеському районі Херсонської області, актовий запис про шлюб № 129. По даній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечень від учасників процесу не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги. Пояснив, що збереження сім`ї [PERSON] не можливе, строк для примирення не потрібен, оскільки не буде мати позитивного результату. Позивач остаточно прийняв рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що на її думку їхній шлюб має формальний характер, збереження родини не можливе. Тому, не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище на дошлюбне « [PERSON] » не бажає. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення та думку позивача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, який зареєстрований 12.10.1996 року Генічеським відділом ДРАЦС у Генічеському районі Херсонської області, актовий запис про шлюб № 129. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Неповнолітніх дітей подружжя не має. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні погляди на життя та постійні непорозуміння та сварки. Як позивач так і відповідач не заперечують проти розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Сторони вважають, що строк для примирення їхньому подружжю не потрібен. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved