Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа - ТОВ «Колодязнянське», обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 1969 року його мати [PERSON] працювала в колгоспі «Комуніст» Дворічанського району Харківської області. 14 листопада 1987 року вона в звязку з поганим станом здоровя була направлена на роботу в Колодязненську середню школу на посаду технічного працівника, звідки 09 червня 1995 року звільнилася у звязку з виходом на пенсію по інвалідності, однак весь час вона проживала на території господарства і була його членом. Після реорганізації колгоспу в КСП «Колодязнянське», 24 грудня 1995 року останньому був наданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000409 на загальну площу 9135,7 га, однак за невідомих причин матір позивача не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). 23 лютого 1997 року [PERSON] померла. Позивач вважає, що відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» його мати мала право на земельну частку (пай), оскільки на момент видачі державного акту проживала в [INFO] та була членом КСП «Колодязнянське». В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив розглянути справу без його участі. Представник ТОВ «Колодязнянське» в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій зазначав, що ТОВ «Колодязнянське» не є правонаступником колективних сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, що мали сільськогосподарські угіддя колективної власності на території Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області, тому рішення в справі не може вплинути на права або обов?язки ТОВ «Колодязнянське», просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК №838950 від 05 березня 1969 року, виданого виконавчим комітетом Великобурлуцького району Харківської області, [PERSON] народився 15 березня 1968 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-АГ №395168 від 10 березня 1970 року, виданого Колодязнянською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] уклала 10 березня 1970 року шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до трудової книжки №1610 від 20 березня 1973 року, [PERSON] у період часу з 1969 року по 14 листопада 1987 року працювала в колгоспі «Комуніст» Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області, а 14 листопада 1987 року, згідно рішення правління вказаного колгоспу була направлена на роботу в Колодязнянську середню школу на посаду прибиральниці службових приміщень, звідки 09 червня 1995 року звільнена в звязку з виходом на пенсію по інвалідності. Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №142063 від 25 лютого 1997 року, виданого Колодязненською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] померла 23 лютого 1997 року, місце смерті: с. Колодязне Дворічанського району Харківської області. Згідно з довідкою відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №29-20.17-0.7-2771/2-16 від 08 грудня 2016 року, Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Колодязнянське» виданий 24 грудня 1995 року серії ХР-09-00-000409. Згідно з Додатком 1 до вищевказаного Державного акта [PERSON] не включена до Списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до довідкою відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №29-20.17-0.4-2802/2-16 від 12 грудня 2016 року, вартість земельної частки (паю) згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) виданих на підставі рішення Дворічанської районної державної адміністрації від 24 грудня 1996 року №482 по Колодязненській сільській раді складала 25\~278 грн. 97 коп. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільскогосподарськими підприємствами і організаціями» № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно з п.п. 4,5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95, розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч. 3 ст. 1 вищезазначеного Закону, право особи па земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач та відповідач, який не заперечував проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 129 Конституції України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» від 08.08.1995р. №720/95, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. ст. 25, 1218, 1258, 1268 ЦК України

Outcome: approved