Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування жилим приміщенням та зобов»язання укласти договір найму жилого приміщення. В позовній заяві зазначено, що обов'язки квартиронаймача квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] взяла на себе її дочка [PERSON], дружина позивача, яка померла [INFO] року. А 27.07.2011 року трагічно загинув і син позивача [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до паспортного столу, щоб зареєструватись, але йому в усній формі було відмовлено в реєстрації, оскільки зареєстровані члени квартири померли та не можуть надати дозвіл на реєстрацію. Квартира [ADDRESS] не приватизована, була постійним місцем проживання позивача до смерті основного квартиронаймача, іншого житла [PERSON] не має. Позивач справно розраховується за спожиті електро-, водо-, теплопостачання та комунальні платежі у цій квартирі. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права. На думку [PERSON] він набув право проживання в квартирі [ADDRESS], що і стало підставою його звернення до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обстаини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала. Згідно її пояснень чинним законодавстом України передбачений чіткий порядок вселення в житлове приміщення. Так, згідно положень Житлового кодексу України на вселення особи у житлове приміщення необхідна письмова згода всіх членів сім»ї, яку в цьому випадку отримати неможливо, оскільки зареєстровані члени квартири померли та не можуть надати дозвіл на реєстрацію. В квартирі [ADDRESS] [PERSON] не зареєстрований. В судовому засіданні також були допитані свідки, які дали показання про таке. Свідок [PERSON] з позивачем товаришує біля двадцяти років. В квартирі [ADDRESS] [PERSON] жив постійно. Спору з дружиною щодо його проживання в цій квартирі не було і після смерті дружини він постійно мешкав у квартирі. Свідок [PERSON] дала показання про те, що [PERSON] є її сусідом з 1985 року, з тих пір, відколи він одружився на [PERSON] Сім'ю [PERSON] свідок знала з 1975 року, добре знала і матір дружини позивача [PERSON]. Після смерті дружини [PERSON] постійно мешкає в цій квартирі, робить у ній ремонти. Зі слів свідка [PERSON], квартиру вони отримали в 1975 році та жили по сусідству із [PERSON], яка у 1985 році вийшла заміж за [PERSON] Дружина [PERSON] [PERSON] ніколи не заперечувала проти його проживання в цій квартирі, після смерті дружини позивач так і залишився там проживати, робив ремонти у квартирі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №137 від 27.02.1975 року було видано [PERSON] на сім'ю складом із двох осіб, доньки та чоловіка, ордер №0184 від 06.03.1975 року на квартиру [ADDRESS]. В липні 1985 року [PERSON] одружився з дочкою квартиронаймача квартири [ADDRESS] [PERSON] та переїхав на постійне місце проживання у вищевказану квартиру, в якій і проживає до цього часу. Після смерті матері [PERSON] дружина позивача [PERSON] взяла на себе обов'язки квартиронаймача, про що свідчить копія особового рахунку [NUMBER], виданого ЖЕК №12. В квартирі [ADDRESS] сім'я позивача проживала після смерті батьків його дружини [PERSON] У вищезазначеній квартирі народився і син позивача [PERSON], [INFO]. [INFO] року померла дружина позивача, а 27.07.2011 року трагічно загинув син [PERSON] Квартира [ADDRESS] не приватизована, є постійним місцем проживання позивача до смерті основного квартиронаймача [PERSON], іншого житла [PERSON] не має. Позивач справно розраховується за спожиті електро-, водо-, теплопостачання та комунальні платежі в цій квартирі. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлоого фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщеня між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть всі обов'язки, що випливають із договору найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. В цій же постанові також зазначено, що відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо встановлено, що вони безспірно висловлювали таку згоду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved