Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, та права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Позивач також стверджував, що є єдиним спадкоємцем після смерті матері, фактично прийняв спадщину після її смерті, оскільки проживав з померлою на час відкриття спадщини, проте через втрату оригіналів правовстановлюючих документів на земельні частки (пай) не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач просить визнати за ним як спадкоємцем за законом після смерті [INFO] року [PERSON], право на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Котовською районною державною адміністрацією Одеської області від 10 серпня 1996 року, та право на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН №343656 від 16 листопада 2000 року. Позивач у судове засідання не з'явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Представник Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Котовською районною державною адміністрацією Одеської області від 10 серпня 1996 року, та право на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН №343656 від 16 листопада 2000 року. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. Позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 січня 1974 року. Проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу право на земельну частку (пай). Згідно листа держаного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області Полякової М. В. №1387/01-16 від 21 грудня 2015 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийнятгя спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки [PERSON] померла 2002 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, до виниклих правовідносин слід застосовувати правила та положення ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. За змістом ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для такого виділення - є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно із п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) - основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред. від 1963 року), відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) прийняв спадщину, проте оформити спадщину у нотаріуса не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, отримати дублікат якого не має можливості, оскільки це суперечить ч.11 ст. 346 ЦК України, згідно якої право власності припиняється у разі смерті власника. Вказані обставини позбавляють позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачений законом, тому, на підставі вищевикладеного він вимушений звернутися до суду з відповідними вимогами. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved