Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про надмірно завищену та необгрунтовану суму частки майна у спільній частковій власності у звязку з тим, що 17.02.2009 року Сахновщинським районним судом Харківської області було винесено рішення про поділ спільного нажитого майна, в якому за [PERSON] було визначено право власності на ? будинку, розташованого за адресою: вул. Суворова, 22 смт. Сахновщина Харківської області, вартістю 18582, 00 грн. 23.03.2015 року [PERSON] на поштову адресу надійшов лист, в якому повідомлялось про те, що [PERSON] має намір продати свою частку житлового будинку. 09.04.2015 року Головним територіальним Управлінням юстиції у Харківській області в особі Сахновщинської державної нотаріальної контори було відкрите нотаріальне провадження № 274/02-24 за заявою [PERSON], в якій вона повідомляє про продаж належної їй ? частини вищезазначеного будинку за 85000, 00 грн. За період з 2007 року по 2015 рік технічний нагляд за будинком, включаючи частину відповідача, вів позивач, а саме: сплачував комунальні послуги, затрачав матеріальні кошти на утримання будинку в цілому та проводив щорічні ремонтні роботи. Іншого місця проживання та ведення господарства [PERSON] не має. Тому позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги щодо надмірно завищеної та необгрунтованої суми частки майна у спільній частковій власності та стягнути з [PERSON] суму понесених затрат на утримання майна 03.06.2015 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач по справі проживає у спірному будинку зі своєю співмешканкою [PERSON] З грудня 2007 року і до цього часу [PERSON] не має доступу до вказаного будинку. На утриманні у відповідача перебуває син - [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] Матеріальна допомога від позивача на утримання дитини не надходить. Тому [PERSON] у зустрічній позовній заяві просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю та стягнути з [PERSON] моральну шкоду. У судовому засіданні [PERSON]та його представник підтримали вимоги, зазначені у позові, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, заперечували проти задоволення зустрічного позову. У судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги, зазначені у зустрічній позовній заяві, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала. Представник позивача за первісним позовом у судове засідання з»явився, підтримав позовні вимоги, зазначені у позові. У подальшому у судові засідання не з»являвся. Суд, заслухавши думку учасників справи, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вимог зазначених у зустрічній заяві з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, вирішуючи справу по суті, приймає рішення в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1.ст 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України\~та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Положення ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2009 року Сахновщинським районним судом Харківської області було винесено рішення про поділ спільного нажитого майна, в якому за [PERSON] було визначено право власності на ? будинку, розташованого за адресою: вул. Суворова, 22 смт. Сахновщина Харківської області, вартістю 18582, 00 грн. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У тому числі ч. 3 вищезазначеної статті передбачає, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Положення ст. 356 ЦК України вказує, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Положеня ст. 361 ЦК Украни співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно зі ч. 2 ст 362 ЦК України продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] виконала вимоги щодо повідомлення іншого співвласника про продаж своєї частини спірного будинку. Також відповідно до ст. 362 ЦК України кожен зі співвласників у разі продажу своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний пропонувати іншим співвласникам придбати його частку за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах (наприклад, строку продажу порядку сплати грошей тощо). При відчуженні частки в праві спільної власності, що належить будь-якому зі співвласників, відбувається не відчуження частини майна в натурі, а частки в праві власності, у звязку з чим право спільної часткової власності не припиняється, а відбуваються зміни в суб»єктному складі цих правовідносин. Отже, [PERSON] має право встановлювати розмір ціни на свою частку будинку на власний розсуд, при цьому не обмежуватися ціною, яка була вказана в рішенні Сахновщинського районного суду Харківської області від 17.02.2009 року і дана ціна є рівною як для інших співвласників, в цьому випадку позивача [PERSON], так і для інших покупців. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення затрат, понесених на утримання майна, то, як вбачається з матеріалів справи та свідчень самого позивача, у спірному будинку проживає [PERSON] та його співмешканка [PERSON], які і користуються усією будівлею на власний розсуд. Тому суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню. У своїй зустрічній заяві [PERSON] посилається на те, що не зважаючи що їй належить ? частина спірного будинку, вона разом зі своїм сином [PERSON], батьком якого є [PERSON], з грудня 2007 року і до цього часу не має доступу до вказаного будинку. [PERSON] протягом 8 років одноособово користується, розпоряджається та володіє на власний розсуд майном в цілому. А тому [PERSON] просить суд усунути перешкоди у користуванні своєї частки будинку та стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 15000, 00 грн. У даному випадку зустрічні вимоги не підлягають задоволенню тому, що [PERSON] не вірно обраний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки в своїй заяві [PERSON] не вказує яким саме способом суд своїм рішенням повинен усунути перешкоди у користуванні ? частиною будинку, який належить їй на праві спільної часткової власності. Щодо моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що у цьому випадку [PERSON] не доведено у зв'язку із яким протиправним поводженням [PERSON] їй було спричинено фізичний або душевний біль та страждання. Крім того, ст. 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав. Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги та вимоги зазначені в зустрічній позовній заяві не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed