Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 30.01.2020 він звільнився з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ», за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. На день звільнення відповідач нарахував заборгованість з заробітної плати у сумі 93350,05 грн., але виплатити її відмовився. 12.03.2020 Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалено рішення, відповідно до якого стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 93350,05 грн. Повний розрахунок з ним відбувся 14.09.2020, та йому було перераховано 93350,05 грн. на карту Украгазбанку. Однак, у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України працівникові повинен бути виплачений його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Він звільнився в січні 2020, а отже фактично відпрацьовані дні слід брати за грудень 2019 (21 р.д.) та листопад 2019 (21 р.д.). 47624,85 грн./3 міс.=15874,95 грн. - середньомісячний заробіток. 15874,95 грн. х 2 міс = 31749,90/42 роб. дні= 755,95 грн. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить 117172,25 грн. (755,95 грн. * 155 днів). У зв`язку з цим просить суд стягнути на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 117172,25 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», надіслав до суду відзив на позов, в якому не заперечував щодо стягнення середньоденної заробітної плати в розмірі 755,95 грн. Однак, не погоджується щодо розрахунку періоду стягнення середнього заробітку. Зазначили, що у разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 07.10.2020 (день підписання відзиву) підлягає стягненню з Товариства 116416,30 грн. (154 р.д. (з 31.01.2020 (наступний робочий день після звільнення позивача) по 11.09.2020 (останній робочий день товариства, що передує фактичному розрахунку) х 755,95 грн. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення). Період затримки з 31.01.2020 по 11.09.2020 (14.09.2020 - день коли позивач мав реальну можливість користуватися та розпоряджатися коштами). Із суми 116416,30 грн. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» та 30.01.2020 був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.6). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.03.2020 стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 93350,05 грн. (а.с.8). В день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачеві виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачеві не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р.,- нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,- задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Позивач [PERSON] звільнився в січні 2020, а отже фактично відпрацьовані дні слід брати за грудень 2019 (21 р.д.) та листопад 2019 (21 р.д.). 47624,85 грн. / 3 міс = 15874,95 грн. - середньомісячний заробіток 15874,95 грн. х 2 міс. = 31749,90 грн. / 42 роб. дн. = 755,95 грн. на день. Фактичний розрахунок з позивачем проведено 14.09.2020, що підтверджується випискою за картковим, відкритому на ім`я позивача у АБ «УКРГАЗБАНК» (а.с.9). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату фактичного розрахунку, тобто з 31.01.2020 по 14.09.2020 включно, становить 155 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 117172,25 грн., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. (755,95 грн. *155 дні.) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» необхідно стягнути 1171,72 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved