Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради в особі Цюрупинської філії ХБТІ, в якому просить суд визнати недійсним і скасувати державну реєстрацію договору дарування 1/2 частини жилого будинку [ADDRESS], укладеного 05.01.1995 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого 17.01.1995 року Херсонським БТІ. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] з урахуванням наданих письмових пояснень і уточнень підтримав позов, суду пояснив, що вказаний договір дарування підлягає визнанню недійсним, оскільки укладений з порушенням статей 55 і 56 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин. Вважає, що [PERSON] хоч і була дієздатна, але в момент укладення договору перебувала у стані, який внаслідок тяжкої хвороби не дозволяв їй розуміти значення своїх дій або керувати ними. На підтвердження своєї позиції послався на причину смерті дарувальника від атеросклерозу. Водночас зазначений договірвважає укладеним унаслідок помилки дарувальника щодо визначення дійсного розміру частки житлового будинку, яку вона мала намір подарувати [PERSON], що має істотне значення і порушує законні права і інтереси позивача, як співвласника у праві власності. Зокрема, за вказаним договором обдарованій на праві власності було передано 1/2 частину житлового будинку, хоча відповідно до розрахунків, проведених в інвентарній справі техніком БТІ йдеться про те, що [PERSON] мала намір подарувати [PERSON] лише 14/100 частин житлового будинку, що в подальшому призвело до помилки у визначені часток співвласників у праві власності на житловий будинок та вплинуло на порядок встановлення порядку користування земельною ділянкою. На підтвердження цього послався на рішення виконкому Цюрупинської міської ради від 18.04.1995 року про зміну часток у праві власності та заміну правовстановлюючих документів, відповідно до якого [PERSON] стала власником 14/100 частин житлового будинку, а співвласник [PERSON] - 86/100 частин житлового будинку, які подарував [PERSON] у травні 1995 року. Оскільки спірний договір дарування зареєстрований у встановленому на час його укладання порядку комунальним підприємством «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР просить суд одночасно з визнанням недійсним зобов'язати відповідача-2 скасувати державну реєстрацію договору. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який одночасно представляв інтереси третьої особи на стороні відповідачів [PERSON], проти задоволення позову заперечили з тих підстав, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на 1/2 частину будинку, оскаржуваним договором дарування права [PERSON] не порушувалися, він не був стороною даного договору, а право на 58/100 часток у власності на будинок набув у 2007 році, придбавши у іншого співвласника будинку [PERSON], якій разом із [PERSON] належала друга половина будинку, частку від належного їй майна. Крім того, пояснили, що питання поділу будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою також є вирішеним в судовому порядку за позовом [PERSON], рішення суду набрало законної сили, і спір з цього приводу між співвласниками відсутній. Представник КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР Друзяка Т.Ф. проти задоволення позову заперечила, пояснивши суду, що на момент укладення оскаржуваного договору дарування будинок перебував у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], частки співвласників були рівними. Оформлення та підготовчі дії, які передували укладенню договору дарування між [PERSON] та [PERSON], були виконані з дотриманням діючого на той час порядку на підставі заяви дарувальника на відчуження належної їй половини будинку та відповідно до правовстановлюючого документу, яким встановлено її право власності на ? частину житлового будинку. При видачі довідки-характеристики дарувальнику ( відчужувачу) не належали самовільно збудовані будівлі і споруди, а належали її співвласнику [PERSON], що в подальшому після їх узаконення і потягло зміну часток у праві власності. Також пояснила, що вартість частки, яка відчужувалася, змінилася через проведення переоцінки будівель і споруд. Вважає, що вимоги позивача, заявлені до ХБТІ, про скасування державної реєстрації договору не підлягає задоволенню, оскільки з 2013 року відповідач не є органом, який здійснює чи скасовує реєстрацію речових пав на нерухоме майно. Заслухавши пояснення, представників сторін та третьої особи, відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, інвентарної справи, та оцінивши отримані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 05.01.1995 року між [PERSON] та її дочкою [PERSON].( ця обставина прийнята без підтвердження родинних відносин, як така що не заперечувалася сторонами) укладено договір дарування житлового будинку за [ADDRESS](а.с.27-28). Рішенням виконкому Цюрупинською міської ради від 18.04.1995 року за №93 було проведено зміну часток у праві власності та заміну правовстановлюючих документів, відповідно до якого [PERSON] стала власником 14/100 частин житлового будинку, а співвласник [PERSON]- 86/100 частин житлового будинку, які 23.05.1995 року подарував [PERSON].(а.с.12) 09.07.2007 року [PERSON] продала 61/100 частину від належної їй 86/100 частин зазначеного житлового будинку [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу, посвідченого нотаріально за реєстром № 1079, а 27.12.2011 року у зв*язку із переведенням нежилого приміщення у житлове [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на 61/100 частини домоволодіння, з якого 3/100 частини 06.01.2012 року подарував [PERSON].( а.с.11,16). Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12.08.2014 року проведено реальний поділ домоволодіння між трьома співвласниками і встановлено порядок землекористування( 96-100). Спірний договір дарування зареєстрований у встановленому на час його укладання порядку ХБТІ, правонаступником якого став КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР , який на даний час не виконує функції реєстратора речових прав на нерухоме майно. Пунктом 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2003р. встановлено, що до правовідносин, що виникли до набрання чинності цим Кодексом, застосовується ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК УРСР (1963р.), який був чинним на момент виникнення правовідносин дарування 1/2 частини жилого будинку [ADDRESS] від 05.01.1995 року між [PERSON] і [PERSON], угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина. Як встановлено судом при дослідженні договору дарування від 05.01.1995 року [PERSON] не є стороною вказаного договору, а тому не входить до визначеного цією нормою кола суб'єктів, яким законом надано право звернення до суду для оскарження угод з передбаченої статтею 55 ЦК УРСР (1963р.)підстави. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК УРСР (1963р.) угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Наведена правова норма як і попередня, передбачає, що право звернення до суду з підстав, передбачених цією статтею, надано виключно стороні угоди, а не іншим особам, зокрема [PERSON], який не є стороною оскаржуваного ним договору дарування. Суд не погоджується з твердженням представника позивача про те, що [PERSON] є належним позивачем у цій справі з тієї підстави, що відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, оскільки вказані твердження не підтверджуються належними і допустимими доказами, а саме право власності [PERSON] як співвласника, визнається і не оспорюється відповідачами у справі. Наведена обставина підтверджується рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 серпня 2014 року (справа № 22ц/791/70/14), яким за позовом [PERSON] між співвласниками домоволодіння здійснено поділ домоволодіння в натурі відповідно до належних кожному часток та визначено порядок користування земельною ділянкою. Зазначене рішення вступило в законну силу. Крім того, на думку суду, позивачем при пред*явленні позову зазначено дві підстави визнання договору недійсним, які є суперечливі між собою. Таким чином, суд вважає, що позивачем не заявлено обґрунтовані вимоги на підтвердження порушення його права власності чи його невизнання, останній не є стороною оспорюваного договору і відповідно до норм закону, на який посилається , не є належним позивачем. Зважаючи, що заявлена позивачем вимога про скасування державної реєстрації оскаржуваного договору дарування є похідною від основної вимоги про визнання його недійсним і залежить від задоволення позову у цій частині вимог, суд з урахуванням необґрунтованості основної вимоги відмовляє в її задоволенні.

Outcome: dismissed