Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В позові зазначив, що з жовтня .1995 року по жовтень 2010 роки перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, одна з яких [PERSON], [INFO], є неповнолітньою і постійно проживає з ним. Під час шлюбу подружжя придбали наступне майно: автомобіль Ford Fiesta 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 143\~000 грн., квартиру [ADDRESS] вартістю 610\~000 грн., ? частину жилого будинку № 23 по вул. Першотравневій в с. Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області вартістю 47\~000 грн. У звзку з відсутністю домовленості з відповідачем щодо поділу майна, просив визнати вказане майно обєктами спільної сумісної власності подружжя, поділити його наступним чином: залишити у його власності ? частину житлового будинку № 23 по вул. Першотравневій в с. Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області, визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача на його користь 40706,80 грн., сплаченим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 06А087-К від 16.05.2006 року, залишити у власності відповідача ? частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов з підстав, викладених у позові. При цьому позивач пояснив, що незважаючи на те, що автомобіль зареєстрований за ним, транспортний засіб з моменту його придбання перебуває у користуванні відповідача. Хоча вартість автомобіля більше ніж вартість ? частини жилого будинку, він не претендує на грошову компенсацію. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином: у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, з копіями відповідних документів надсилались поштою рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою у встановленому законом порядку місцем її проживання. Поштова кореспонденція повернулась до суду з поміткою поштового відділення: «За закінченням терміну зберігання». У такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За згодою позивача та його представника суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1995 року по 2010 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 07.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1 ЖС № 075192 (а.с.3, 14). За час перебування у шлюбі у 2006 році подружжя придбали автомобіль Ford Fiesta 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований на імя позивача, вартість якого складає 143\~000 грн. (а.с.16), у 2004 році - квартиру №, 21 у будинку № 137 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі вартістю 610\~000 грн., право власності на яку зареєстровано на імя відповідача (а.с.45), у 2005 році - ? частину будинку № 23 по вул. Першотравневій у с. Нововасилівка Вільнінського району Запорізької області вартістю 47\~000 грн., право власності на яку зареєстровано на імя позивача (а.с. 4). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ч. 1 ст. 70 СК при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. У п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06А087-К, згідно умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 77390 грн. для часткової сплати придбаного легкового автомобіля Ford Fiesta 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], згідно з договором купівлі-продажу автомобіля № 29а від 07.04.2006 року (а.с. 8-10). Оскільки одержані за цим кредитним договором кошти, використано в інтересах сімї, несплачена частина заборгованості за кредитом підлягає розподілу між подружжя. За період з 20.11.2009 року по 17.05.2012 року позивачем в рахунок погашення заборгованості сплачено 40706, 80 грн. (а.с. 7). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 20353,40 грн. (40706,80 : 2). Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгруновані, законі і тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial