Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про примусове виселення останніх із належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] та вселення позивача до спірної квартири. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ухвалою Іллічівського рйсуду м.Маріуполя від 13 липня 2011 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], відповідно до мирової угоди за [PERSON] визнано право власності на спірну квартиру [ADDRESS] та [PERSON] визнано наймачем квартири і покладено на неї відповідні зобовязання. У разі порушення оговорених зобовязань [PERSON] повинна погасити заборгованість за комунальні послуги, електроенергію, зв'язок та інші витрати повязані з обслуговуванням квартири за весь час користування квартирою, сплатити орендну плату за користування квартирою, знятися з реєстрації за вказаною адресою, звільнити квартиру, виселитись з неї разом з усіма особами, які проживають у вказаній квартирі, а також вивезти усі особисті речі, які не відносяться до облаштування квартири, передати ключі власнику. Також, сторонами погоджено, що у випадку відмови сторони від виконання зобовязання, встановленого мировою угодою, їх виконання буде здійснюватися державною виконавчою службою за виданим судом виконавчим листом. Так, порядок виконання зобовязання по мировій угоді розповсюджується на припинення реєстрації, виселення з квартири, вселенні у вказану квартиру, стягнення заборгованості за комунальні послуги. На теперішній час, відповідачкою [PERSON] умови мирової угоди не виконані, оскільки вона залишилась проживати в спірній квартирі разом з сином [PERSON], а також на теперішній час з реєстрації не знялись. Просить виселити відповідачів зі спірної квартири та вселити його до квартири. Позивач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Через неявку у судове засідання відповідачів за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Іллічівського рйсуду м.Маріуполя від 13 липня 2011 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], відповідно до мирової угоди за [PERSON] визнано право власності на спірну квартиру [ADDRESS] та [PERSON] визнано наймачем квартири і покладено на неї відповідні зобовязання. У разі порушення оговорених зобовязань [PERSON] повинна погасити заборгованість за комунальні послуги, електроенергію, зв'язок та інші витрати повязані з обслуговуванням квартири за весь час користування квартирою, сплатити орендну плату за користування квартирою, знятися з реєстрації за вказаною адресою, звільнити квартиру, виселитись з неї разом з усіма особами, які проживають у вказаній квартирі, а також вивезти усі особисті речі, які не відносяться до облаштування квартири, передати ключі власнику. Також, сторонами погоджено, що у випадку відмови сторони від виконання зобовязання, встановленого мировою угодою, їх виконання буде здійснюватися державною виконавчою службою за виданим судом виконавчим листом. Так, порядок виконання зобовязання по мировій угоді розповсюджується на припинення реєстрації, виселення з квартири, вселенні у вказану квартиру, стягнення заборгованості за комунальні послуги. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 19 липня 2011 року. Проте позивач вказує, що відповідачка [PERSON] після підписання мирової угоди та затвердження її судом, з реєстрації не знялась та продовжує займати квартиру, чим перешкоджає позивачу вселитись в спірну квартиру. Разом з відповідачкою [PERSON], в квартирі [ADDRESS], проживає та зареєстрований її син [PERSON] Відповідач [PERSON] проживав в квартирі як член сімї власника квартири, однак після того, як вона втратила право власності на спірну квартиру, продовжує перебувати в квартирі без будь-яких правових підстав. Позивач звертався до відповідачів із вимогою про виселення із самовільно зайнятої ними квартири, проте відповідачі вимог позивача добровільно не виконують. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивачка вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідачів усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У звязку із проживанням відповідачів у квартирі, що належить позивачу, останній не може в повному обсязі здійснювати своє право власності щодо цього майна. Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право користуватися цією власністю. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі, проживаючи у належній позивачу квартирі, чинять останньому перешкоди у користуванні своєю власністю, чим порушують його законні права та інтереси, а тому, для їх захисту, необхідно усунути перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженню його власністю, шляхом виселення відповідачів з квартири, що належить позивачу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, отже з відповідачів підлягає стягненню в дольовому порядку судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved