Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, в обгрунтування якого вказав, що він [PERSON], познайомився із відповідачем, [PERSON] (дошлюбне прізвище Шелест) [PERSON], орієнтовно влітку 2007 року. Згодом після їхнього знайомства, 30 січня 2008 року, відповідач народила сина [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області 14 лютого 2008 року в Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний запис за №24. Батьком дитини був записаний позивач, [PERSON], адже на той момент у нього з відповідачем були близькі стосунки. Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження Серія 1-КЕ №065503, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області 14 лютого 2008 року. \~ \~ \~ \~ У період з 2009 по 2012 роки позивач проживав з відповідачем разом у незареєстрованому шлюбі. Створити повноцінну родину їм так і не вдалося, тому з 2012 року позивач проживає окремо від відповідача та сина, спільне господарство не ведеться, близько не спілкуються. \~ \~ \~ \~ На скільки позивачу відомо, у 2017 році відповідач одружилася та змінила прізвище з «Шелест» на «Соколова». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Нещодавно позивач\~дізнався,\~що він\~не є\~біологічним батьком\~[PERSON].\~Тому вимушений\~звертатися до\~суду із\~позовом про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Той факт, що позивач, [PERSON], не може бути батьком [PERSON], підтверджується наступним: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1) Позивач познайомився із відповідачем у другій половині 2007 року. Оскільки хлопчик народився у січні 2008 року, то зрозуміло, що відповідач завагітніла задовго до їхнього з нею знайомства. 2) У сина повністю відсутні ознаки зовнішньої схожості із позивачем як з батьком. Навпаки, є явно виражена схожіть із іншим чоловіком, який, по його здогадам, є біологічним батьком дитини. 3) Під час останніх серйозних розмов із відповідачем вона сама натякнула на те, що позивач не є біологічним батьком дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~4) У серпні 2018 року у лабораторії Medical Genomics Ltd було проведено дослідження добровільно наданих позивачем та сином зразків (ротовий мазок) на предмет ймовірності біологічного батьківства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно експертного висновку про біологічне батьківство №MG18-51800/C1F1 від 16 серпня 2018 року: «Біологічне батьківство ймовірного батька ([PERSON]) по відношенню до дитини ([PERSON]) виключається, оскільки у них виявлена відсутність спільних аллелей по 13 інформативним локусам. Комбінований індекс батьківства 0. Ймовірність батьківства 0%.». В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не з»явилися, але в позовній заяві прохали про розгляд справи у їх відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ В силу ч. 4ст. 206\~ЦПК України\~в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13\~ЦПК України учасник\~справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Згідно ст. 136 Сімейного кодексу України (далі СК України) особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має\~\~право\~\~оспорити\~\~своє батьківство,\~\~предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У\~\~разі\~\~доведення\~\~відсутності\~\~кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення\~\~відомостей\~\~про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання\~\~батьківства\~\~можливе\~\~лише\~\~після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати\~\~батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала,\~\~що\~\~не\~\~є\~\~її\~\~батьком,\~\~а\~\~також особа, яка дала згоду на застосування\~\~допоміжних\~\~репродуктивних\~\~технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До\~\~вимоги\~\~чоловіка\~\~про\~\~виключення\~\~запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матірю дитини (статті 126, 127 СК України). У пункті 11 цієї постанови Верховний суд України розяснює судам,\~\~що\~\~відповідно\~\~до\~\~ст.\~\~136\~\~СК України оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового\~\~запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою,\~\~записаною\~\~батьком,\~\~і\~\~дитиною.\~\~У\~\~разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.\~\~\~\~\~Для вимог чоловіка про виключення\~\~відомостей\~\~про\~\~нього\~\~як батька\~\~з\~\~актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Згідно ч.1\~ст.82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4\~ст. 206 ЦПК України, визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог через відсутність кровного споріднення між позивачем та народженим 30 січня 2008 року [PERSON], що підтверджено письмовою заявою відповідача, поданою до суду. При вирішенні позовних вимог суд ураховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Кроон проти Нідерландів» (заява № 18535/91 від 27 жовтня 1994 року) було констатовано, що неможливість для замужньої жінки оскаржити у законному порядку батьківство законного чоловіка на свою дитину, щоб зробити можливим визнання дитини її біологічним батьком, протирічить праву на повагу до сімейного життя, яке передбачено ст. 8 Конвенції. У вказаному рішенні суд зазначив, що відповідно до принципів, які випливають з практики Суду, у випадку встановлення існування сімейного зв'язку з дитиною, держава повинна діяти таким чином, щоб дозволити цьому зв'язку розвиватися, при цьому необхідно забезпечити цьому зв'язку правовий захист, що дасть можливість з самого народження або як тільки стане надалі можливим об`єднання дитини із сім`єю. Таким чином, існував позитивний обов'язок уповноважених владних органів надати у найкоротші строки дозвіл на утворення повноправних законних зв'язків між біологічним батьком та його сином. На думку Суду, принцип «поваги сімейного життя» вимагає переваги біологічної та суспільної дійсності над встановленою законом презумпцією, яка існує попри як установленим фактам, так і волі зацікавлених осіб, нікому при цьому не приносячи реальної користі. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, суд вважає, що особисті немайнові права та інтереси позивача є порушеними, а тому підлягають захисту. \~ \~ \~ \~Позивача \~звернення до\~суду із\~даною позовною\~заявою про\~виключення запису\~про нього\~як батька\~з актового\~запису про\~народження дитини- є однією із форм захисту його особистих немайнових прав та інтересів. Аналізуючи вищенаведене, оцінивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить її інтересам та інтересам інших осіб, а тому вважає за можливе позов задовольнити та виключити з актового запису про народження [PERSON], 30 січня 2008 року, відомості про позивача як про батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved