Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вирішення спору щодо участі батька у вихованні сина [PERSON], [INFO], в якому просив суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] та визначити спосіб участі у його вихованні. Свої вимоги мотивував тим, що від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], який після розірвання шлюбу з дружиною, проживає разом з матірю, відповідачем у справі. На протязі останнього часу колишня дружина створює йому перешкоди у спілкуванні із дитиною. Після неодноразових спроб вирішити це питання в досудовому порядку (позивач звертався до служби у справах дітей Ямпільської районної державної адміністрації, до служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації), відповідач відмовлялася у наданні будь-яких пояснень з цього приводу та продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні його з дитиною. В звязку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та уточнив їх і просив суд задовольнити його вимоги. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов визнала частково, при цьому пояснила, що вона жодним чином не перешкоджала [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]. Також вона не заперечувала проти того, щоб дитину батько забирав зі школи у вказаний час комісією з питань захисту прав дитини. Але вона проти того, щоб в період канікул батько забирав дитину до себе і дитина в нього ночувала від 5 до 20 днів, оскільки син проти того, щоб ночувати у батька. Крім того, вона пояснила, що [PERSON] постійної роботи не має, проживає на тимчасові заробітки, а тому не в змозі повністю утримувати дитину на такий великий термін. Також син в розмові з нею сказав, що він не хоче ходити у квартиру, де живе його батько, а хоче ходити у батьківську квартиру. Третя особа, начальник служби у справах дітей Ямпільської районної державної адміністрації, діюча на підставі довіреності №01.01-24/289 від 26.01.2015 року, в судовому засіданні позов визнала частково, при цьому пояснила, що комісією повторно, коли справа знаходилася на розгляді у суді, розглядалося питання щодо участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] та визначили дні у які позивач у справі буде спілкуватися з сином, також визначили дні спілкування батька з сином у період канікул та вважала, що з урахуванням думки психолога школи та пояснень дитини, побачення батька з сином в навчальний період необхідно встановити у вівторок і пятницю з 14-00 год. до 18-00 год., в період канікул, як зазначено в рішенні комісії, але без ночлігу. Третя особа, представник Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області, діюча на підставі довіреності №477/02-31 від 05.05.2016 року, в судовому засіданні пояснила, що сімя [PERSON] на обліку в селищній раді не перебувала. До того, як стався інцидент з дитиною в січні 2016 року, ніяких питань щодо виховання дитини у батьків не виникало. Вважала, що часи, встановлені комісією у справах дітей Ямпільської районної державної адміністрації Сумської області, правильні. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серії 1-БП №071960 від 05.08.2008 року). Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 13.11.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На даний час сторони проживають окремо, малолітній син [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] у двохкімнатній квартирі за адресою смт. Свеса, вул. (Привокзальна) Комарова, 2/3, Ямпільського району, Сумської області. [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] (довідка про реєстрацію, склад сімї №36 від 12.01.2016, л.с.11). Фактично він проживає в [INFO] у співмешканки [PERSON]. Крім того, у власності [PERSON] є квартира, розташована за адресою: вул. Орджонікідзе, 13/17, смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області. Між сторонами у справі виник спір щодо участі батька у спілкуванні та вихованні їх сина [PERSON]. Також було встановлено, що [PERSON] працює в ДПТНЗ «Свеський професійний аграрний ліцей» з 01.09.2006 року по теперішній час на посаді викладача професійно-теоретичної підготовки. По місцю проживання та роботи в цілому характеризується добре. Але, згідно постанови Ямпільського районного суду Сумської області від 19.02.2016 року [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КупАП (ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей) у виді штрафу (л.с.96-97). [PERSON] за місцем проживання характеризується добре, в 2014-2015 роках перебував на обліку у Ямпільському районному центрі зайнятості, в теперішній час постійного місця роботи не має. Проживає на тимчасові заробітки, на життя заробляє граючи на весіллях, святах і т.п., аліменти на сина [PERSON] сплачує вчасно в розмірі приблизно по 500,00 грн., щомісячно, заборгованості по аліментах не має (л.с.75-78,134-135). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Згідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Допитані в судовому засіданні свідки дали слідуючі показання: так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що коли дитина [PERSON] ходив до дитячого садка, дитина завжди була чиста, охайна. Мати дитини, [PERSON] приводила та забирала дитину з дитсадка. Ніяких конфліктів між мамою і татом тоді не було. Батько дитини [PERSON] також приходив у дитсадок до дитини на свята, цікавився проблемами дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що малолітній [PERSON] ходив до музичної школи на навчання, у дитини наявні музичні здібності, але з січня 2016 року [PERSON] перестав ходити на навчання до музичної школи, бо мама була проти навчання у музичній школі. Батько [PERSON] дуже добре ставиться до сина, цікавиться його навчанням, але мама не дозволяє бачитися дитині з татом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала аналогічні пояснення поясненням свідка [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в школі, де навчається [PERSON], вже вирішували питання щодо участі батька у вихованні та зустрічей з сином. Батька дитини вона в школі бачила часто, а чи забирав він сина зі школи, вона не знає. Також батько дитини хотів, щоб син обідав у школі, але мама дитини вирішила, що син буде харчуватися вдома. При спілкуванні її, як вчителя школи, з учнем [PERSON], він відповів, що хоче жити з мамою та спілкуватися з татом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] у її власній двокімнатній квартирі. З сином [PERSON], [PERSON], у неї добрі стосунки. [PERSON] у них ночував, вона не проти, щоб дитина ночувала у них вдома. Її співмешканець [PERSON] дуже любить свого сина, він з ним грає, забирає зі школи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] зявлявся до сина [PERSON] у школу, спілкується з ним на перервах. Дитина з радістю спілкується з татом. Учень [PERSON] розумний та спокійний хлопчик. З матірю дитини, як класний керівник, вона часто спілкується по телефону, мати дитини завжди цікавиться його успіхами, відвідує учнівські збори. Батько дитини також цікавиться у неї про навчання сина. При розмові з дитиною, хлопчик говорив, що хоче спілкуватися з татом, але ночувати, де тато проживає, не хоче. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є тіткою [PERSON] і остання їй розказувала, що [PERSON] вихованням дитини не займається, аліменти виплачує з затримкою. Коли дитину збирали до школи, то батько дитини ніяких речей не купував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює психологом у школі, де навчається [PERSON]. [PERSON] дуже розвинена дитина, навчається добре. Вона бачила декілька разів у школі [PERSON], який на великій перерві спілкувався з сином. Також вона вважає, що у навчальні дні тижня, а саме: вівторок, середу та четвер дитина навантажена заннятями у школі, а тому дитині краще спілкуватися з батьком в пятницю та вихідні дні. А також вважала, що дитина повинна ночувати з матірю. Допитаний в якості свідка, малолітній [PERSON] пояснив, що він переведений до третього класу Свеської загальноосвітньої спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №1. Проживає він разом з мамою у квартирі. Тато до нього приходить у школу, також з татом в деякі дні він грає після школи, їздить з ним на рибалку. Він любить як маму, так і тата, але бажає жити і ночувати з мамою, а з татом хоче спілкуватися та грати в ігри. Також він вважав, що з татом хотів би спілкуватися у пятницю після школи, бо протягом тижня йому треба вчити уроки. Також він займається у спортивній секції та хоче навчитися грати на гітарі, яку йому купила мама. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що [PERSON] має право на безперешкодне особисте спілкування з сином та його виховання, а відповідач [PERSON] зобовязана не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]. В частинах ч.ч. 4, 5, 6 ст.19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Ямпільської районної державної адміністрації Сумської області «Про визначення способу побачення батька, який проживає окремо, з сином» від 10.05.2016 року (л.с.74), комісія з питань захисту прав дитини вирішила за доцільне встановити побачення батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]: у навчальний період дитини щотижня у вівторок та четвер з 12-30 год. (після закінчення занять у школі) до 17-00 год., дитину забирає батько зі Свеської спеціалізованої школи І-ІІІ ст. №1. У разі зміни годин закінчення занять (після 12-30 год.) побачення батька з сином продовжити до 18-00 год., але не більше ніж до 20-00 год.. Після закінчення побачення з сином батько [PERSON] повертає матері [PERSON] за місцем постійного проживання матері та дитини та особисто передає дитину матері. У канікулярний період дитини (осінні, зимові, весняні канікули) з 10-00 год. вівторка до 18-00 год. четверга (3 дні) за місцем проживання батька. Для здійснення побачення батька з сином дитину забирає [PERSON] від матері дитини [PERSON], після закінчення побачення повертає дитину матері за місцем постійного проживання матері та дитини, особисто передає дитину матері. Під час літніх канікул (червень, липень, серпень) побачення батька з сином визначити з другого тижня кожного місяця з 10-00 год. понеділка по 18-00 неділі (7 днів), в інші тижні місяця щовівторка та щочетверга з 10-00 год. до 19-00 год.. Для здійснення побачення батька з сином дитину забирає [PERSON] від матері дитини [PERSON], після закінчення побачення повертає дитину матері за місцем постійного проживання матері та дитини, особисто передає дитину матері. Під час здійснення побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] батьку враховувати особливості раціону харчування дитини (у разі надання матірю дитини [PERSON] відповідних медичних рекомендацій щодо необхідності дотримання дитиною особливого раціону харчування). Також було встановлено, що згідно актів обстеження умов проживання [PERSON] за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання видно, що житлові умови позивача придатні для проживання дитини як за місцем реєстрації, так і за місцем його фактичного проживання. В житловому приміщенні за місцем реєстрації [PERSON] не проживає. Періодично [PERSON] приходить для підтримання житла в належних умовах. По місцю фактичного проживання [PERSON] було встановлено, що квартира складається з двох кімнат. Одна кімната обладнана для проживання неповнолітньої дочки співмешканки, а в іншій проживають [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні також було встановлено, що [PERSON] добре ставиться до виконання батьківських обовязків по вихованню сина [PERSON], дитина любить як маму, так і тата, батько постійно піклується про сина, цікавиться його навчанням у школі, станом здоровя. Щомісячно сплачує аліменти, крім того купує йому подарунки, телефон, велосипед, тощо. [PERSON] спиртними напоями не зловживає. Заслухавши сторони, третіх осіб, свідків, пояснення малолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки батьки мають рівні права та обовязки по вихованню дитини, а тому необхідно встановити дні та часи спілкування батька з сином, які будуть в достатньому обємі задовольняти інтереси як батька, так і дитини, з врахуванням віку останнього, його навчанням у школі та особистої думки дитини. В решті позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити, за необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: partial