Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~про визнання\~права\~власності\~на Ѕ\~частину\~квартири\~у праві\~спільної\~сумісної\~власності подружжя, який мотивує тим, що вони з відповідачем з 07 жовтня 2006 р. по 19 травня 2017 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, за період якого, вони 11 серпня 2011 року з відповідачем придбали двокімнатну ква\-ртиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку, оформили на відповідача, оскільки на той час стосунки між ними були нормальні та суперечок щодо майна не було. [PERSON] вказав, що на теперішній час між ними виникли непорозуміння та суперечки з приводу користу\-вання, утримання зазначеного нерухомого майна. Шлюбний договір між сторонами не укладався, будь-яких домовленостей щодо квартири між ними немає. Позивач за основним позовом вказав, що, оскільки, їх частки у спільному майні є рівними, він має право на належну йому частку у спільному з відповідачем майні, і тому має право на ідеальну частку у праві власності на спільне май\-но та вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири. [PERSON] \~\~звернулася до\~суду з\~зустрічним позовом\~до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, припинення права власності та виплату компенсації, посилаючись на наступне. Позивач за зустрічним позовом вказав, що вони з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2006 року по 19 травня 2017 року, від якого мають доньку. [PERSON] має у власності інше житло та проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм батьком , але чинить перешкоди щодо користування спільним майном, та жодним чином не допомагає утримувати малолітню дочку. Позивач за зустрічним позовом вказав, що [PERSON] жодним чином не підтримує відносин із донькою та уникає виконання своїх батьківських обов`язків, тому вона піклується про дитину виключно із власних джерел фінансування. Вважає, що такі обставини як наявність малолітньої доньки на її утриманні, відсутність у [PERSON] інтересу до їх подальшої долі та його незацікавленості щодо нерухомого майна є також істотними обставинами. Тому прохає суд, при вирішенні даного спору зауважити на інтереси малолітньої дитини, а також на її згоду на компенсацію половини вартості квартири та прохала визнати за позивачем право власності на житлову квартиру [ADDRESS] . Оскільки частки співвласників вказаної квартири в натурі не можуть бути виділені та, враховуючи те, що квартиру\~ [ADDRESS] ,\~не можливо\~ні поділити в натурі між співвласниками, ні виділити частки у спільному майні співвласникам, ні встановити порядок його користування між співвласниками, а також те, що [PERSON] проживає в іншому житлі та має інше житло, припинення за рішенням суду права відповідача на частку у спільному майні, яким є житлова квартира, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.10.2018 року по вказаній справі було зупинено провадження та призначено судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.07.2019 року провадження по справі було поновлено. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов та не визнали зустрічний позов. В судовому засіданні представник відповідача за основним позовом Мунтян Т.І. підтримав зустрічний позов та не визнав позов, заявлений [PERSON] , в подальшому в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає основний позов [PERSON] підлягаючим задоволенню, зустрічний позов [PERSON] таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року по 19 травня 2017 року. За час шлюбу була придбана квартира [ADDRESS] . В ході судового розгляду сторони визнали той факт, що вищевказане майно придбано в період шлюбу та є їх спільною сумісною власністю. В силу вимог\~ст.60 СК України\~кожна річ, набута подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, корис\-тування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, як це встановлює ст. 65 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. ч. 2, 3 статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власно\-сті є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі по\-ділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено\~\~домовленістю\~\~між\~\~ними\~\~або\~\~шлюбним договором.\~Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В ході судового розгляду встановлено, що шлюбний договір ми сторонами не укладався, будь-яких домовленостей щодо поділу квартири між ними немає. Крім того, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на спірне майно, судом встановлено не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя, що не спростовувалося ані позивачем, ані відповідачем під час судового розгляду. У зв`язку із тим, що за договором купівлі-продажу від 11.08.2011 р., квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] була оформлена на одного із подружжя [PERSON] та враховуючи положення вищезазначених статей СК України, суд вважає за можливе в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Тому суд\~вважає позовні\~вимоги про\~\~визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , законними і обґрунтованими. Суд,\~відмовляючи в\~задоволенні \~зустрічного позову\~ [PERSON] ,\~виходив з\~наступного. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що сторони, будучи співвласниками спільного майна квартири не найшли згоди по її спільному користуванню. Відповідно до\~ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень\~ст. 365 ЦК України\~дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Питання чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, також має робитись у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Згідно з ч. 2\~ст.365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою стороною. З матеріалів справи вбачається, що спільне володіння і користування сторонами спірним майном є неможливим, оскільки між ними існують неприємні відносини, оскільки, шлюб між ними було розірвано. Відповідно висновку судової оціночно будівельної та булівельно-технічної експертизи № 6126/6127-18, експерт вважає неможливим виділення Ѕ частини у квартирі [ADDRESS] відповідно до діючих державних будівельних норм та вимог п.2.22, п.2.28 ДБН В 2.2-15-2005 «Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення» і вимог п. 8.11 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Разом з тим, поділити квартиру [ADDRESS] по Ѕ частині відповідно до діючих державних будівельних норм та вимог п.2.22, п.2.28 ДБН В 2.2-15-2005 «Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення» і вимог п. 8.11 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», не можливо. Хоча судом і встановлено наявність двох умов, передбачених ст. 365 ЦК України, а саме те, що річ є неподільною та те, що спільне володіння і користування майном є неможливим, але зі змісту норми ст. 365 ЦК України вбачається, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Судом встановлено, що у відповідача за зустрічним позовом не має іншого житла і ця обставина не спростована позивачем за зустрічним позовом, тому суд вважає, що у цьому випадку припинення його права на частку завдасть істотної шкоди [PERSON] . Окрім того, суд постановлює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. На день розгляду судом вказаної цивільної справи, [PERSON] не внесено вартості Ѕ частки спірної квартири на депозитний рахунок суду, ніяких письмових доказів в підтвердження факту внесення позивачем грошових коштів в рахунок вартості Ѕ частки квартири, суду не надано, тому зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.141 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати. На підставі\~ вищевикладеного та

Outcome: approved