Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,3 кв. м., яка належала на праві власності його брату [PERSON], померлому [INFO] року. У підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2011 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по ? частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,3 кв. м. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №34114441 від 14.05.2012 року [PERSON] зареєстрував право власності на ? частину вказаної квартири у КП «ОМБТІ та РОН». Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки він є єдиним спадкоємцем, на час смерті проживав сумісно з померлим та зареєстрований у вказаній квартирі, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у зв'язку з тим, що його померлий брат не зареєстрував свою 1/2 частку. Одеська міська Рада, як відповідач, у судових засіданнях участі не приймала, хоча неодноразово сповіщалась про дату, час та місце слухання справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2011 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по ? частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,3 кв. м. [INFO] року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.10.2012 року. Також судом встановлено юридичний факт, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, що підтверджується свідоцтвами про народження та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2011 року, тому вказаного у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.10.2012 року [PERSON] слід вважати рідним братом позивача. Відповідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом, був зареєстрований у вказаній квартирі разом з померлим, на момент смерті сумісно проживав з ним, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку він не заявив про відмову від неї. Також, 01.12.2012 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу [PERSON], на підставі чого була відкрита спадкова справа, а позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що предмет спадщини, а саме ? частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47,3 кв. м., яка належала [PERSON] на праві власності, не була зареєстрована у КП «ОМБТІ та РОН». Однак, той факт, що право власності на спадкове майно не було належним чином зареєстроване не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. Тим більше, згідно відмітки, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2011 року зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 14.05.2012 року. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п.5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). А в п.6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, на думку суду, у позивача достатньо правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved