Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , зареєстрований 08.05.1999 року Галицьким районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №99. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 08.05.1999 року Галицьким районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №99. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, подружжя проживає окремо, спільне господарство ними не ведеться,подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Окрім того, позивач зазначив, що фактично створив нову сім`ю, у якій нещодавно народилася дитина. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.10.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 08.05.1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Галицьким районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №99, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с.4/. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.6/. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось,внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися, відтак подружжя спільно не проживає, подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу між ними неможливе. Як роз`яснено уп. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, а також те, що відповідач визнала позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задоволити. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.6), таким чином, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 454 грн. та повертається з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved