Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] є колишньою дружиною позивача, [PERSON] є його сином, а [PERSON] доводиться йому невісткою. Зазначені особи зареєстровані в будинку позивача, проте в ньому не проживають з кінця 2017 року, місце їх проживання відповідачу не відомі. Реєстрація відповідачів у житловому будинку порушує права позивача, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, а тому він звернувся з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити без його участі. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового засідання кожен з них повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошень про виклик їх до суду на офіційному сайті «Судова влада України». Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 18.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1041, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.09.2017 року Кіровоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, 05.09.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з довідки Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 582 від 11.06.2018 року, згідно запису в погосподарській книзі № 10, в домоволодінні по [ADDRESS] та області, яке належить [PERSON], зареєстровані, але не проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9). Реєстрація відповідачів за вищевказаною також підтверджується відповідями, наданими на запити суду УДМС в Кіровоградській області та Аджамською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, як органами реєстрації місця проживання (а.с.15-19). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, комісією Аджамської сільської ради, в складі депутата - Харченко О.І., інспектора ВОС Осауленко О.Б., секретаря - Мільніченка Л.М., проведеним обстеженням, встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживають з вересня 2017 року. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.47 Конституції України, якою гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, який належить позивачу, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, з урахуванням загальної суми сплаченого судового збору, з кожного з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 234,93 грн. На підставі ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved