Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. 24 липня 2019 року о 18 год. 45 хвил. по пр. Перемоги, 3 в м. Бердянську відповідач, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , зупинив транспортний засіб, а пасажир, виходячи, відчинив праві передні двері, чим створив перешкоду автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , належному позивачу, в результаті чого сталася ДТП, автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження, а саме деформовані ліве бічне дзеркало, водійське скло, лакофарбове покриття лівої двері. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року встановлено, що [PERSON] порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху України, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Згідно з Полісом № АО/5930906 від 24 червня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» на момент скоєння ДТП була застрахована відповідальність відповідача як страхувальника обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи становить 2\~000 грн. Загальна сума заподіяної матеріальної шкоди склала 3\~619,73 грн. Вказана вище страхова компанія 18 вересня 2019 року виплатила [PERSON] суму 1\~619,73 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Таким чином, суму франшизи зобов`язана відшкодувати особа, яка завдала шкоди. 03 жовтня 2019 року позивач направив відповідачу лист-повідомлення про відшкодування суми франшизи, але [PERSON] лист не отримав. Діями відповідача [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, оскільки [PERSON] добровільно відмовився відшкодувати шкоду, через пошкодження автомобілю позивач вимушений додавати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини, йому довелось шукати значні додаткові кошти для часткового здійснення відновлювального ремонту. Вказані обставини негативно позначились на фізичному здоров`ї та моральному стані [PERSON] , який є пенсіонером, пенсія є його єдиним джерелом доходу. Просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 2 000 грн., у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 1\~536,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 800 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 24 липня 2019 року о 18 год. 45 хвил. по пр. Перемоги, 3 в м. Бердянську [PERSON] зупинив автомобіль Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , пасажир якого, виходячи, відчинив праві передні двері, створивши перешкоду автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого сталася ДТП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 16 серпня 2019 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ухвалено постанову про визнання [PERSON] у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначення йому стягнення у виді штрафу 340 грн. Згідно\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується винною особою. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз зазначеної норми цивільного права свідчить про те, що законом покладено на володільця джерела підвищеної небезпеки відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з Полісом № АО/5930906 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 червня 2019 року відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», розмір франшизи становить 2\~000 грн. З листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 03 квітня 2020 року, надісланого на ім`я позивача, вбачається, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу та без урахування ПДВ складає 3\~619,73 грн. Оскільки, поліс страхування цивільно-правової відповідальності передбачає франшизу в розмірі 2\~000 грн., підлягає до сплати сума страхового відшкодування без врахування ПДВ 1\~619,73 грн. Відповідно до виписки по картковому рахунку за період з 01 серпня по 25 листопада 2019 року [PERSON] згідно страхового акту № ЦВ/19/3713 за договором страхування № АО-0005930906 від 24 червня 2019 року відшкодовано 1\~619,73 грн. Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи, на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлюваного ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Застосування франшизи передбачено у ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже, якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду заподіяно майну, то згідно з вимогами абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5\~\~ст. 37 Закону України «Про обо`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати потерпілому суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Оскільки Поліс № АО/5930906 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 червня 2019 року передбачає франшизу в розмірі 2\~000 грн., ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] було відшкодовано суму без урахування НДС 1\~619,73 грн., сума в розмірі 2\~000 підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з вимогами ч. 3\~\~ст. 23 ЦК України\~\~ розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В п.п. 5, 9 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~«Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні позову позивача в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що внаслідок ДТП [PERSON] зазнав певних моральних страждань через пошкодження автомобіля позивач був вимушений додавати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини, вишукувати значні додаткові кошти для часткового здійснення відновлювального ремонту, але враховуючи принцип співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди суму 500 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано квитанцію про сплату гонорару в сумі 800 грн. та акт виконаних робіт. Оскільки позивачем надані суду належні докази витрати на правничу допомогу в розмірі 800 грн., вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~536,80 грн. (квитанції від 02 грудня 2019 року).

Outcome: partial