Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про нікчемні умови договору. Зазначає, що згідно Договору дарування від 27.05.1994 р. йому і [PERSON] , як спільна часткова власність, належить частина приватної садиби по [ADDRESS] . Але, 29.08.2017 р. [PERSON] заключила з [PERSON] і [PERSON] договори про передачу їм своєї частки без конкретних умов належних їм прав і обов`язків - не визначена територія об`єкта, характер і спосіб користування спільним майном, не передбачені і особливі умови щодо порядку невиконаних попередніх зобов`язань і участі в спільних справах і у спільній діяльності. В результаті умови укладених договорів погіршили його становище порівняно з становищем передбаченим Договором дарування від 27.05.1994 р., дія якого не припиняється. Просить визнати умови Договору дарування від 29.08.2017 р. між [PERSON] і [PERSON] на 1/6 частки будинку по [ADDRESS] і умови Договору дарування від 29.08.2017 р. між [PERSON] і [PERSON] на 150 м2 земельної ділянки по [ADDRESS] нікчемними і підлягають заміні умовами встановленими законом; стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позовну заяву від відповідачів судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на існування трьох договорів: договір дарування від 27.05.1994 р., згідно якого [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку по [ADDRESS] ; договори дарування від 29.08.2017 р., згідно яких [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] свою частку вказаного будинковолодіння та земельної ділянки, та зазначає, що такий перехід права власності порушує його права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] при розпорядженні (як зазначає позивач) своєю часткою майна. Більше того, позивачем не надано суду жодного доказу, лише пенсійне посвідчення, згідно якого він звільняється від сплати судового збору. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed