Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на збудований ним будинок в с. Сербинівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Центральна (Леніна), 55 (а.с.16, 15). У попередньому судовому засіданні вказав, що будинок побудований ним в основному у 2013 році, він вважає його новоствореним майном, просить визнати себе власником на підставі ст. 331 ЦК України. Визнає, що земельна ділянка для будівництва надавалась [PERSON], із якою шлюб розірвано у 2013 році, будинок будував за власні кошти, а тому вказане нерухоме майно з 2016 року не належить до спільної сумісної власності подружжя, технічні характеристики будинку, площі, склад будинку та надвірних споруд відповідає будівельному паспорту 1993 року, будинок не прийнятий в експлуатацію. В резолютивній частині позовної заяви допущено описку у прізвищі, а саме він просить визнати право власності за [PERSON] В ході судового розгляду неодноразово змінював, уточняв, заявляв клопотання про залишення його позовних вимог без розгляду, заявляв клопотання про залучення співвідповідачів за заміну співвідповідачів (а.с. 44, 66, 81, 88, 97, 99, 100, 121, 124, 127) За клопотанням позивача судом остаточно ухвалою від 06.07.2016 року замінено відповідача [PERSON] на [PERSON] сільську раду Жмеринського району Вінницької області, залучено [PERSON] до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.122). У судовому засіданні 06.07.2016 року позивачем підтримано лише позовну вимогу до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання за ним права власності на збудований ним будинок в с. Сербинівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Центральна (Леніна), 55 В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, із підстав що в ньому викладені, суду пояснив, що дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] у якому у них є двоє спільних дітей. Раніше на земельній ділянці був побудований старий будинок, договір купівлі-продажу якого у 1992 році підписано позивачем, який придбано за його кошти та оформлено на [PERSON] Земельна ділянка, на якій побудований будинок, що є предметом спору надавалась [PERSON] На даний час право власності на старий будинок припинено рішенням суду за позовом [PERSON] у зв»язку із його знесенням у 1993 році. Після придбання будинку позивач із дружиною проживали в будинку, який позначений в будівельному паспорті як хлів, де виростили двох дітей та позивачем приблизно у 1994 році було закладено фундамент нового будинку, на який він просить визнати право власності. Будинок (хлів) теж ним вважається житловим, бо слугував житлом. Позивач продав у м.Москва квартиру, за вказані гроші придбав долари та передав їх на зберігання братові [PERSON] в м.Москва. [PERSON] зрадила його у подружньому житті, з 2012 року в селі не проживає, та їх шлюб у 2013 році розірвано. З того часу як [PERSON] покинула його позивач здійснив повне будівництво спірного будинку. Будівництво за його власні кошти здійснювала бригада будівельників Заверухи з с. Северинівка, де і була придбана цегла. Частина будівельних матеріалів (цемент) були придбані раніше та зберігався у другій кімнаті будинку (хлів), у якому проживала сім»я. З 2012 по 2016 роки позивач здійснив будівництво стін, перекрив будинок шифером, поставив дерев»яні вікна, у трьох кімнатах зробив внутрішні роботи, в будинку є колодязь, опалення електричне. Також у будинку є ще шість кімнат. На земельній ділянці є теплиця та хлів. Позивач проживає у спірному будинку, утримує його. Будинок не прийнятий в експлуатацію. У нього є необхідні документи для оформлення на себе будинку, але він обрав судовий спосіб захисту. Кошти для будівництва він взяв у 2012 році в Москві у брата, які той зберігав. На даний час вважає, що [PERSON] пропущено строк позовної давності, який просив застосувати. Таким чином спірний будинок є його приватною власністю, скільки він побудований на його особисті кошти. Він хотів оформити заповіт на будинок, але йому було відмовлено через відсутність документів. Вважає, що спірний будинок є завершений будівництвом, бо він у ньому проживає. Пояснив, що у [PERSON] відсутні документи на будинок, вона вибула та у разі відмови в позові кому буде належати спірний будинок. Доказами у справі є надані ним довідки, відомості, що [PERSON] знята з реєстрації. [PERSON] не надано жодного доказу на свою користь, її грошові кошти, які знаходились на ощадній книжці знецінились та станом на 1992 рік на вказаній книжці значиться 5 карбованців, [PERSON] не працювала, у технічному паспорті відсутній її підпис, у датах у будівельному паспорті та архівній виписці є недопустимі розбіжності. Просив його позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради сільський голова [PERSON] (а.с.78-79) позов [PERSON] не визнала, проти його задоволення заперечила. Будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що для неї власником є той, хто надасть їй відповідні документи. До повноважень сільської ради видача документів на будинок не входить. Будинок був побудований раніше, ніж 2013 рік, однак хто його побудував їй не відомо. Була в будинку 26.02.2016 року та бачила,що у двох кімнатах зроблено ремонт. Чи закінчений будинок будівництвом, їй не відомо. Надалі, у судові засідання не з»являлась, надала заяву та телефонограму, що свої пояснення надані у судовому засіданні 31.05.2016 року підтримує в повному обсязі, проти задоволення позову заперечує, просить справу розглядати у її відсутність, після заміни відповідача клопотання про те, щоб розпочати розгляд справи спочатку не заявлено (а.с. 91, 123), а тому судом з врахуванням думки присутніх учасників ухвалено проводити судове засідання у відсутність представника відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] проти задоволення позову заперечила, суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1990 по 2013 рік та мають двох спільних дітей. [PERSON] до зустрічі із позивачем працювала та на її ощадній книжці були заощадження, які вона використала для купівлі старенького будинку в с.Сербинівці по вул. Леніна (Центральна), 55 в с.Сербинівці. Спірний будинок побудований у 90-х роках на земельній ділянці, яка відведена на ім»я [PERSON], на її також ім»я видано дозвіл на будівництво та паспорт на забудову садиби. Хоч право власності на старий знесений будинок припинено за рішенням суду, вважає [PERSON] такою, що зареєстрована в [INFO] . Вважає, що будинок, на який просить визнати право власності позивач під час шлюбу був спільним майном подружжя, а тому рішення у справі може вплинути на права та обов»язки [PERSON] Будинок на даний час не прийнятий в експлуатацію, а тому не може бути об»єктом цивільних прав. Сільська рада не є належним відповідачем у справі, так як не порушує прав [PERSON] та до її повноважень не входить видача документів про право власності. [PERSON] має всі необхідні документи для завершення оформлення будинку, однак на даний час не має коштів, щоб звершити таке оформлення у порядку встановленому законом та вона не потребує звернення до суду. Позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на житловий будинок та будівельні матеріали є взаємовиключними. Позивач не є власником спірного будинку, його права як власника ніким не оспорюються чи не визнаються, а тому визнання за ним права власності на підставі ст.ст. 392, 331 ЦК України виключається. Позивачем не надано суду жодного доказу що будинок фізично існує, доказів часу його побудови та за власні кошти, що він є завершений будівництвом та прийнятий в експлуатацію. Будучи допитаною в якості відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнала, в його задоволенні просила відмовити. Додатково та на запитання пояснила, що перебувала із позивачем [PERSON] в шлюбі із 1990 року. з 1987 по 1991 рік вона працювала та мала рахунок в ощадбанку. Вони продали спільну квартиру в м.Києві, придбали в с.Северинівка по вул. Леніна 55 Жмеринського району старенький будинок, який знесли та весною 1993 року побудували времянку (хлів), у якій жили. Приблизно з 1994 по 2003 роки вони будували будинок, який не був закінчений, а саме у 1994 році вони побудували коробку, яку до 2003 облаштовували. Вона була в декретній відпустці, отримувала кошти на дитину, потім пішла працювати на хлібзавод, працювала в кіоску по трудовому договору без запису в трудову книжку, де отримувала зарплату, працювала в теплиці, вирощувала городину, яку продавала, працювала в м.Київ. Вони жили у времянці до 2003 року. Потім вона в будинку обладнала дві кімнатки, зробила перестінки із гіпсокартону, зробила перекриття, на що брала кредит у 2012 році. [PERSON] ніде не працював, отримував дохід лише у вигляді пенсії. На городі поливав рослини. У спірному будинку ніхто не зареєстрований, всі були зареєстровані у старому будинку, який був знесений у 1993 році. Вважає, що у неї наявна достатня технічна документація для оформлення будинку на своє ім»я: будівельний паспорт, дозвіл для будівництва, рішення про відведення земельної ділянки, однак на даний час вона не має коштів для закінчення оформлення будинку та прийняття його в експлуатацію. Крім того [PERSON] чинить їй перешкоди у доступі до будинку, не пускає спеціалістів. Будинок не газифікований, були технічні умови на електрику. Досі сплачує земельний податок, на даний час виготовила технічну документацію на земельну ділянку, книжка на електроенергію оформлена на [PERSON] [PERSON] з 2012 року не проживає у спірному будинку. У позивача дійсно в Москві є брат, однак про збереження ним будь-яких коштів [PERSON] [PERSON] не знала. Свідок [PERSON] суду показала, що вона знає сім»ю [PERSON] з дев»яностих років, є хресною матір»ю їх дочки. Сім»я [PERSON] з 1994 року проживає в с.Севериніці, жили як сім»я, будували разом будинок на земельній ділянці, де раніше була старенька хата під соломою, яку швидко після купівлі знесли. Будівництво велось приблизно до двотисячних років. Молодша дочка [PERSON] народилась вже у новому будинку, а на даний час їх 16 років. Будинок був розрахований на два поверхи, у будинку облаштовано дві кімнати. Свідок була у будинку востаннє приблизно 3-4 роки тому. Більшість робіт в будинку було зроблено, коли сім»я вже в ньому проживала. [PERSON] працювала на хлібзаводі, в кіоску, в Києві. Свідок [PERSON] суду показала, що із [PERSON] та [PERSON] знайома, вони перебували в шлюбі. Будинок в с.Сербинівці, де вони жили побудований у 1993-1995 роках. Вказані оставини відомі свідоку, так як вона часто приходила до [PERSON],яка вміла шити, за допомогою. Будинок, який будували [PERSON] був задуманий як зимовий сад, а вже потім [PERSON] переробляла його для життя. Будинок побудований на земельній ділянці, де раніше був старий будинок під соломою, який знесли. Спочатку побудували літню кухню, де проживали 3-4 роки, там у них народився син, а дочка вже народилась в новому будинку. Коли свідок була в будинку, то там було обладнано дві кімнати і кухня, решта кімнат без внутрішніх робіт. Є вода, пічка, підвал. Будинок за високою огорожею та потрапити туди неможливо. З 2012 року у будинку робіт не проводиться та свідок була в будинку в лютому 2016 року. Свідок разом із [PERSON] їздили в м.Київ, де торгували овочами та так заробляли на прожиття, потім [PERSON] влаштувалась працювати в Мегамаркеті в м.Київ. Свідок [PERSON] суду показала, що вона із [PERSON] двоюрідні сестри та їй відомо, що [PERSON] перебувала в шлюбі із [PERSON], придбали старий будинок в с.Сербинівці, який знесли та почали у 1994 році будівництво нового будинку, який був задуманий як зимовий сад із скляним перекриттям. Чоловік свідка будівельник, а тому вони із чоловіком з квітня 1994 по жовтень 1994 року проживали разом із [PERSON] в літній кухні та допомагали здійснювати будівництво нового будинку, а потім перейшли жити до батьків. [PERSON] до одруження із [PERSON] працювала та мала заощадження. Син [PERSON] народився у времянці, а дочка вже у новому будинку. Цеглу на будинок придбавали в с.Северинівці, звідки і буда бригада будівельників. [PERSON] жили за рахунок того, що вирощували городину, яку [PERSON] продавалаі в Києві, і в м.Жмеринці. Поступово [PERSON] облаштувала для проживання дві кімнати, здійснила фанерні перегородки, поклеїла шпалери, частину будинку перекрила шифером. У будинку є криниця. Останній раз свідок була в будинку у 2012 році, в будинку нічого не змінилось, він поступово руйнується. [PERSON]С не пускає [PERSON] в будинок. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача та докази, якими вони підтверджуються. Згідно копії паспорта [PERSON] він із 19 травня 1990 року по 30.05.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.3 зворот), який розірваний рішенням апеляційного суду Вінницької області від 2013 року, [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.60-61, 63) Згідно копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2016 року (а.с.4), що набуло законної сили 08.02.2016 року, припинено право власності [PERSON]на житловий будинок загальною площею 60 кв.м та житловою площею 40 кв. м. по вул. Леніна, 55 в с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області у зв»язку із знищенням у 1993 році. Згідно ксерокопії довідки № 98 від 22.02.2016 року [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.5) виконком [PERSON] сільської ради не володіє інформацією про рік знесення старого житлового та рік побудови нового житлового будинку по вулиці Центральна, 55 в с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області. Правовстановлюючі документи відсутні. Згідно ксерокопії довідки № 49 від 01.02.2016 року [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.28) [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає [INFO]. Правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку відсутні. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 10.08.2015 року (а.с.45) останній зареєстрований та проживає в [INFO] , пенсіонер, житловий будинок, господарські споруди знаходяться в задовільному стані, в господарстві худоба та птиця відсутня. Джерелом існування є пенсія. Загальний розмір пенсії [PERSON], який перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України з 2008 року, станом на 01.01.2013 року складає 894 грн.(а.с.9) Згідно довідки №2/2269 від 24.02.2016 року ВДВС Жмеринського МРУЮ [PERSON] сплачував на користь [PERSON] аліменти за серпень 2015-588,05 грн., вересень 2015-650,55 грн., жовтень 2015-649,30 грн., листопад 2015-січень 2016 по 664,57 грн.(а.с.10) [PERSON] 03.02.2016 року звернувся із письмовою заявою до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.27), у якій просив вважати його наймачем спірного будинку або заключити із ним договору найму спірного будинку, надати йому дозвіл на проживання у спірному будинку та використання земельної ділянки, при цьому просив врахувати, що строк позовної давності «Про поділ майна» між ним та колишньою дружиною закінчився у серпні 2015 року. З серпня 201(5)2 року [PERSON] виїхала на інше місце проживання (а.с.27) Із ксерокопії будівельного паспорту на забудову садиби в сільських населених пунктах України забудовнику (а.с.29), що затверджений районним архітектором у 1993 році, вбачається, що він видавався [PERSON] по с.Сербинівці, земельна ділянка під забудову площею 0,66 га, яка виділена на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради від 27.07.1993 року №19, за розпорядженням №268 від 11.10.1993 року дозволено її забудову. На земельній ділянці повинно бути збудовано житловий 1 поверховий будинок на 4 кімнати та надвірні будівлі: гараж, хлів, теплиця згідно експлікації. Старий будинок підлягає знесенню. На підтвердження обставин будівництва спірного будинку та придбання матеріалів для його будівництва за власні кошти позивачем [PERSON] надано ксерокопію заповіту від 01.11.1991 року, згідно якого [PERSON] заповів належну йому квартиру в м.Москва [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 30), ксерокопію договору купівлі-продажу від 09.04.1994 року, згідно якого [PERSON] від імені [PERSON] продав квартиру в м.Москва [ADDRESS] [PERSON] за 10 мільйонів рублів та розписку про отримання у [PERSON] 10 мільйонів рублів 10.04.1994 року (а.с.32) Із копії будівельного паспорту вбачається, що у ньому наявні дозвіл на будівництво на право виконання будівельних робіт, який надавався [PERSON] для будівництва одноповерхового індивідуального житлового будинку в с.Сербинівці на відведеній для цих потреб земельній ділянці на підставі будівельного паспорту, план забудови земельної ділянки, де під №1 зазначено спірний житловий будинок, під №2 - хлів, який позивач також вважає житловим будинком, інші надвірні споруди. Дата закінчення будівництва вказано 1998 рік, наявний підпис районного архітектора та печатка (а.с.34-36). Із довідки про склад сім»ї № 397 від 30.06.2015 року виконкому [PERSON] сільської ради (а.с. 46) вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає в [INFO], до складу сім»ї/зареєстрованих входять: [PERSON], [PERSON] діти, які зареєстровані, але не проживають, [PERSON] співмешканець, власником житлового будинку являється [PERSON]П,, який на даний час відсутній, на новий побудований відсутня документація. Із довідки про склад сім»ї № 121 від 11.07.2014 року виконкому [PERSON] сільської ради (а.с. 47) вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає в [INFO], до складу сім»ї/зареєстрованих входять: [PERSON], [PERSON] діти, які зареєстровані, але не проживають, [PERSON] розлучені, власником житлового будинку являється [PERSON] Із довідки про склад сім»ї № 173 від 13.08.2013 року виконкому [PERSON] сільської ради (а.с. 48) вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає в [INFO], до складу сім»ї/зареєстрованих входять: [PERSON], [PERSON] діти, які зареєстровані, але не проживають, [PERSON] розлучені, власником житлового будинку являється [PERSON] Згідно копії договору купівлі продажу від 28.11.1992 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок с.Сербинівці (а.с. 59) Також на запит суду із Жмеринського РСП КП «ВООБТІ» щодо наявних інвентаризаційних справ до суду надійшла (а.с. 129) інвентаризаційна справа №42 на будинковолодіння за вказаною адресою, яке згідно пояснень сторін знесено у 1993 році та на нього рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 20.01.2016 року припинено право власності [PERSON] Рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №3 від 21.01.2014 року будівлі та земельній ділянці, яка рахується за [PERSON] присвоєно поштову адресу по вул. Леніна, 55 в с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області (а.с.62) Із копії ощадної книжки № 26708 на ім»я [PERSON] вбачається наявність на ній заощаджень у 1992 році у сумі понад 29 тисяч крб. Станом на 19.09.1992 року на залишку 5,50 крб (а.с. 64) Згідно копії довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №5 від 21.02.1998 року (а.с. 67) [PERSON] пенсіонер, ніде не працює, діти: [PERSON], [PERSON] Сім»я знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 15.02.2016 року вулицю Леніна в с.Сербинівці перейменовано на вулицю Центральну (а.с.68) [PERSON] за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області значиться знятою з реєстрації по вул. Леніна, 55 в с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області (а.с.73) Таким чином позивачем подано позов до органу місцевого самоврядування про визнання права власності на збудований ним за власні кошти будинок на підставі ст. 331 ЦК України. Виходячи із характеру спірних правовідносин та предмету спору, суд вважає, що встановлені обставини регулюються Цивільним кодексом України та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. За ст. 181 ЦК до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. До обєктів нерухомого майна ЦК віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно. У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (ч. 1 ст. 181, п. 6 ч. 1 ст. 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (ст. 331), «обєкт будівництва» (статті 875877, 879881, 883). Відповідно до ч.1 ст. 228 ЦК Укаїни право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав на обєкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого обєкта. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів затверджено постановою КМУвід 13 квітня 2011 року № 461, який визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів та здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно з нормами чинного законодавства, зокрема положеннями статей 182, 331, 334 ЦК, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого обєкта нерухомості (у тому числі й тих обєктів, правовий статус яких законодавчими актами не визначений: асфальтовані чи бетонні площадки, підїзні колії, автомобільна дорога, автомобільні платформи, спортивні споруди тощо) є державна реєстрація прав на нього. Законом № 1952-ІV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2). Згідно з нормами ЦК до первинного способу набуття права власності належить, зокрема, набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у т. ч. на обєкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК); Положення ч. 2 ст. 331 ЦК слід розуміти у системному звязку із положенням ст. 182 ЦК щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі обєкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації. Отже, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація. Відповідно до роз»ясень, що містяться у п.15 Постанови Пленуму ВССУ від від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У звязку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також якщо ним втрачено документ, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Вказана правова позиція, яка є обов»язковою для застосування для всіх судів України відповідно до ст. 360-7 ч.1 ЦПК України, так само висловлена Верховним Судом України у справі № 6-159 цс15, а також у постанові від 19 вересня 2011 року у справі № 3-82гс11. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. [PERSON] не доведено суду, що спірний будинок, на який він просить визнати право власності, існує, створений ним у період часу 2013-2016 роки за його особисті кошти, є об»єктом завершеного будівництва та прийнятий в експлуатацію у встановленому законом порядку, набув статусу об'єкта нерухомого майна як об'єкта цивільного права, що його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також що ним втрачено документ, який засвідчує його право власності, а відтак його позов підлягає залишенню без задоволення як безпідставний, необґрунтований та такий, що не ґрунтується на законі. Суд не бере до уваги ксерокопію рішення від 07.02.2014 року Чорнухинського районного суду Полтавської області про визнання права власності на будинок (а.с.6), наданого позивачем при подачі позову як підставу позову, оскільки вказаний витяг із ЄДРСД не може бути належним доказом у справі, що розглядається, так як не містить інформації щодо предмета доказування у справі, що розглядається, та судова практика суду першої інстанції не є обов»язковою для застосування іншими судами чи суб»єктами владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності правовий висновок Чорнухинського районного суду Полтавської області. Суд не бере до уваги посилання [PERSON] у позові (а.с.15) як на підставу визнання за ним права власності п. 24 Постанови ВСУ №11 від 21.12.2007 - придбання за власні кошти, оскільки Постанова Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до спірних правовідносин не застосовується. Норми ст. 57 СК України, які регулюють режим особистої приватної власності дружини, чоловіка застосовуються при врегулюванні спору між чоловіком та дружиною у разі наявності такого. Позивач [PERSON] вважає спірне нерухоме майно (матеріали із яких воно створене) особистою приватною власністю, із тих підстав, що воно придбане за його власні кошти, що і доводить суду, звернувшись із позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] [PERSON] вважає, що побудований будинок під час шлюбу був спільною сумісною власністю подружжя, так як створений під час шлюбу та за спільні кошти подружжя. Тобто фактично існує спір між позивачем та особою із якою він перебував у зареєстрованому шлюбі до 30.05.2013 року [PERSON] щодо режиму спірного нерухомого майна. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області пояснив, що жодного відношення до створення спірного нерухомого майна не має, вважає власником того, у кого є відповідні документи. Суд не погоджується із позицією позивача про безпідставність з»ясування судом часу та обставин побудови будинку, кількості будівельних матеріалів та інших обставин побудови, оскільки законодавство, яке регулює виникнення права власності не нерухоме майно визначається на час закінчення будівництва. Крім того судом також розглядалась позовна вимога позивача про визнання його власником будівельних матеріалів із яких створено будинок, яка була залишена без розгляду судом лише ухвалою від 06.07.2016 року. Також суд звертає увагу, що позивачем як презумпцію заявлено про те, що побудований ним будинок є його особистою приватною власністю, що заперечено третьою особою у справі, а відтак вказані обставини, які мають значення для справи підлягають доказуванню в силу ч.3 ст. 60 ЦПК України. Також суд не погоджується із позицією позивача про те, що надані ним ряд довідок про склад сім»ї можуть будь-яким чином свідчити про час побудови будинку, оскільки такі обставини мають бути підтверджені певними засобами доказування, якими є висновки відповідних будівельно-технічних експертиз, право на проведення яких неодноразово роз»яснювались позивачу на виконання вимог ст.ст. 10-11 ЦПК України та позивач від проведення таких експертиз відмовився. Таким чином, вимоги позову є необгрунтованими, недоведеними та безпідставними, в звязку з чим в позові слід відмовити. Оскільки в судовому засіданні не знайшли підтвердження порушення прав позивача, то відсутні підстави для застосування строків позовної давності, які просив застосувати позивач у поданий заявах (а.с.98, 101), які також є неналежним способом захисту, тому що позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України) Відповідно до ст.ст. 13, 15, 16, 181, 331 ЦК України, Закону України № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed