Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування в сумі 9.560грн.72коп., заробітку, втраченого ним внаслідок втрати загальної працездатності, у розмірі 18.073грн.00коп., та судових витрат у справі. Позов мотивований тим, що в ході виниклого конфлікту 30.06.2012р. відповідач неправомірно заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, на стаціонарне лікування яких він витрат зазначену грошову суму. Наслідком цих тілесних ушкоджень була втрата 55% загальної працездатності, встановлення йому МСЕК III групи інвалідності до 23.10.2013р. та втрата заробітку у зазначеній грошовій сумі за період з 30.06.2012р. по 23.10.2013р. виходячи з мінімального розміру зарплати у зв'язку з тим, що на період отримання травми він офіційно не працював. У судовому засіданні позивач та його представник, а.с.25, підтримали зазначені позовні вимоги, які просили задовольнити. Відповідача, який про час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а.с.12,29,38, до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відповідача, а.с.14, направив до суду заперечення на позов з тих підстав, що 9.560грн.72коп. позивач сплатив лікувальному закладу в якості благодійного внеску, у зв'язку з чим, та відповідно до вимог Закону України «Про благодійну діяльність» ці витрати не підлягають відшкодуванню. Також позивач не надав безспірних доказів втрати ним працездатності, а.с.16. Заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, допитавши свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи і надані документи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 1.Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування витрат на лікування, суд дійшов наступного. З пояснень позивача і матеріалів справи судом встановлено наступне. В ході виниклого конфлікту 30.06.2012р. відповідач заподіяв позивачу тяжкі тілесні ушкодження, за що був засуджений за ч.1 ст.121 КК України вироком Сакського міськрайсуду АРК. від 20.12.2012р., а.с.4. Наслідком цих тілесних ушкоджень була втрата позивачем 55% загальної працездатності, а.с.3,36, встановлення йому МСЕК III групи інвалідності, а.с.3. та стаціонарне і амбулаторне лікування тілесних ушкоджень, а.с.4,10. З пояснень позивача і медичних документів судом встановлено, наслідком отриманої позивачем черепно-мозкової травми була потреба у проведені хірургічної операції по встановленню пластини сітчастої сферичної «onmet», а.с.39,40, яку було проведено в КРУ «Клінічне територіальне медичне об'єднання «Університетська клініка»» в період з 09 по 21.10.2013р., а.с.10,39,40. На проведення цієї операції позивач сплатив 9.560грн.72коп., а.с.9, з яких: -3.000грн. - вартість проведених операції та лікування; -6.372грн.52коп. - вартість сітчастої сферичної пластини «onmet», а.с.41. Відповідач не надав суду жодних доказів у спростування зазначених обставин, чим не виконав вимоги ст.ст.10,59 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу зазначені витрати на лікування тому, що відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними діями правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. * Заперечення на позов представника відповідача суд оцінює критично і не приймає до уваги з наступних підстав. Так дійсно в квитанції №01АВ018085 зазначено, що 11.10.2013р. позивач [PERSON] вніс на рахунок КРУ «Клінічне територіальне медичне об'єднання «Університетська клініка»» 3.000грн. в якості благодійного внеску, а.с.9. Але відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012р. «Про благодійну діяльність та благодійні організації» - благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Так в даній квитанції, а.с.9, та в довідці лікаря, а.с.39, зазначено, що благодійний внесок в сумі 3.000грн. був витрачений Відділенням нейрохірургії КРУ «Клінічне територіальне медичне об'єднання «Університетська клініка»» на проведення операції [PERSON] по встановленню сферичної пластини «onmet». Свідок [PERSON] підтвердила, що за пропозицію медичної сестри Відділенням нейрохірургії КРУ «Клінічне територіальне медичне об'єднання «Університетська клініка»» позивач передав їй 11.10.2013р. 3.000грн. на проведення операції [PERSON] по встановленню сферичної пластини «onmet». Ці грошові кошти медсестра внесла на рахунок лікарні, а квитанцію передала позивачу. В свою чергу відповідач не довів належними і допустимими доказами факт наявності у позивача, який на той період був безробітним і випробовував матеріальних труднощів, бажання і матеріальної можливості здійснювати безвідплатні благодійні внески, чим не виконав вимоги ст.ст.10,59 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом зазначені обставини не встановлені при розгляді справи. Зазначене свідчить про те, що зазначені грошові кошти в сумі 3.000грн. були внесені позивачем на банківській рахунок медичного закладу для проведення операції, а не в якості благодійного внеску. 2.Вирішуючи позовні вимоги відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, суд дійшов наступного. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України - фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Судом встановлено, що наслідком отриманих 30.06.2012р. тілесних ушкоджень була втрата позивачем 55% загальної працездатності, а.с.36, встановлення йому МСЕК III групи інвалідності до 23.10.2013р. (дата наступного огляду МСЕК) і обмеження умов та характеру праці, а.с.3. Також в період з 30.06.2012р. по 23.10.2013р. позивач проходи стаціонарне і амбулаторне лікування даної травми, а.с.4,10, у зв'язку з чим, не працював. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування заробітку, втраченого ним внаслідок втрати загальної працездатності. * З пояснень позивача і матеріалів справи, а.с.4, судом встановлено, що в момент завдання зазначеної травми позивач не працював. Так відповідно до вимог частин 2,3 ст.1195 ЦК України - у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Згідно ч.3 ст.1197 цього Кодексу - якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. Враховуючи зазначене та вимоги ч.1 ст.11 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір заробітку, втраченого позивачем внаслідок втрати загальної працездатності, виходячи з розміру мінімальної зарплати, встановленої за період з 30.06.2012р. по 23.10.2013р. Так згідно ст.13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011р. - розмір мінімальної заробітної плати установлено: з 1 січня - 1.073грн., з 1 квітня - 1.094грн., з 1 липня - 1.102грн., з 1 жовтня 1.118грн., з 1 грудня - 1.134грн. на місяць. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 06.12.2012р. - розмір мінімальної заробітної плати установлено: з 1 січня - 1.147грн., з 1 грудня 1.218грн. на місяць. З зазначеного виходить, що заробіток, втраченого позивачем внаслідок втрати загальної працездатності за період з 30.06.2012р. по 23.10.2013р., складає 19.272грн.00коп. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний виплатити позивачу зазначену грошову суму у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. * Враховуючи зазначене, пільги відповідача щодо сплати судового збору через наявність у нього 2 групи інвалідності, а.с.19, та вимоги ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави судові витрати у справі. * На підставі ст.ст. 1166,1195,1197 ЦК України, п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011р., ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 06.12.2012р., та

Outcome: approved