Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою. В своїй заяві зазначає, що він зареєстрований та мешкає в [ADDRESS]. [INFO] помер його батько [PERSON], який на день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], автомобіля марки ГАЗ 24 випуску 1972 року, реєстраційний номер [NUMBER] та гаражу, що знаходиться в дворі [ADDRESS] 18 квітня 2007 р. позивачем до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини за законом. Спадкоємцями після смерті його батька були також мати позивача [PERSON], яка на день смерті батька була зареєстрована та постійно мешкала у квартирі [ADDRESS] та його сестра [PERSON]. [INFO] року мати позивача [PERSON] померла. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2014 р. було визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року його батька [PERSON] та після смерті [INFO] р. матері [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. За відповідачкою [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON] та в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] р. матері [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Квартира складається з двох житлових кімнат 18,9 кв.м. та 10,4 кв.м., кухні площею 9,9 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 3,7 кв.м., коридору площею 1,8 кв.м., кладовищ площею 0,5 кв.м. Наразі в позивача виникла потреба у користуванні житловим приміщенням, що належить йому на праві часткової власності. Але не зважаючи на той факт, що частка квартири належить йому на праві власності, відповідачка не дає йому можливості попасти до квартири, тим самим перешкоджаючи йому в користуванні його власністю. Домовитися про використання даної квартири по згоді неможливо. Посилаючись на зазначені вище обставини, позивач просить суд вселити його у квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та встановити наступний порядок користування спірною квартирою: позивач користується кімнатою в даній квартирі розміром 10,4 кв.м., відповідачка користується кімнатою розміром 18,9 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивач підтвердив зазначені в позові обставини, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. При цьому пояснив, що відповідачка вселилася до квартири разом з донькою та перешкоджає йому користуватися його власністю. Вважає повторну неявку відповідачки до суду спробою затягнути розгляд справи, а тому просив ухвалити заочне рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином, заперечень не надала. Надсилала декілька разів на адресу суду заяви про відкладення слухання справи у зв'язку з тим, що вона знаходиться на лікарняному. Згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачки на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317, ст. 319, ст.. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а відповідачці по справі - [PERSON], на праві приватної власності належить 2/3 частки цієї ж квартири. Відповідно до технічного паспорту на спірну квартиру вбачається, що вона складається з двох житлових кімнат 18,9 кв.м. та 10,4 кв.м., кухні площею 9,9 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 3,7 кв.м., коридору площею 1,8 кв.м., кладовищ площею 0,5 кв.м. Суд вважає, що вимоги позивача законні та правомірні лише в частині вселення його в спірну квартиру та зобов'язання відповідачки не чинити йому перешкоди у користуванні цієї власністю. Що стосується вимог позивача про встановлення порядку користування квартирою, то на думку суду вони не підлягають задоволенню, оскільки житлові кімнати є суміжними, а не ізольованими. З огляду на технічну документацію суд приходить до висновку про неможливість встановити порядок користування зазначеною квартирою за варіантом, який пропонує позивач, оскільки при цьому останній зможе користуватися своєю кімнатою лише використовуючи іншу кімнату для проходу, порушуючи при цьому права іншого співвласника. Крім того, площа кімнати, на яку претендує позивач не відповідає розміру його частки у майні співвласників.

Outcome: partial