Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що він є ветераном військової служби, отримує пенсію за вислугу років у розмірі 3678,00 грн, що є єдиним джерелом доходів. Позивач, будучи особою похилого віку, самотнім, має складнощі з оплатою житлово-комунальних послуг, окрім того має важке захворювання, що потребує дороговартісного лікування. Відповідач є його донькою, також пенсіонерка, отримує пенсію у розмірі 5000,00 грн та має інші доходи у зв`язку із здійсненням різних видів діяльності. Відтак, маючи можливість надавати матеріальну допомогу на його утримання, дочка такої допомоги не надає. За таких обставин позивач просив стягнути на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову і довічно. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2019 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача. [PERSON] звернулася до суду із заявою про неотримання нею направлених судом матеріалів (заява від 08 жовтня 2019 року). У відповідь на заяву відповідача [PERSON] від 08 жовтня 2019 року, враховуючи інформацію, що повідомлена нею, судом 09 жовтня 2019 року за вказаною у заяві адресою: [ADDRESS] , направлена копія ухвали суду від 25 вересня 2019 року з копіями позовної заяви та матеріалів доданих до неї. Повідомлено додатково про можливість реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, передбачених ст. 43, 49, 83, 174 ЦПК України. За даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 21050 1461212 6 воно отримане відповідачем 16 жовтня 2019 року. Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Відповідно до ст. 178, 279 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що відповідач є пенсіонером, дитиною війни, ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 27 жовтня 2003 року. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16 вересня 2019 року №2479 позивач отримує пенсію за вислугу років, що становить 3678,29 грн. Загальна сума пенсії за період з 01 квітня 2019 року до 30 вересня 2019 року становить 22069,74 грн. За даними виписки із медичної карти амбулаторного, (стаціонарного) хворого від 19 березня 2019 року, виданої Подільським регіональним центром онкології, [PERSON] встановлений діагноз: Ca передміхурової залози ІІІ ст., аденокарцинома G3, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце (ГЛШ) ІХС, дифузний кардіосклероз СН1. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13 вересня 2019 року, та підтверджується самою відповідачкою. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку повнолітніх дітей утримувати батьків. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. За встановлених обставин, наявних у матеріалах справи доказів, враховуючи, що позивач є пенсіонером, тобто у правовому розумінні непрацездатним, розмір отримуваного ним єдиного доходу у вигляді пенсії, а також те, що він має онкологічне захворювання та ряд інших захворювань, за своїм станом здоров`я потребує дороговартісного лікування, суд дійшов висновку, що позивач має необхідність у матеріальній допомозі та потребує утримання своєю донькою. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Визначаючись з розміром аліментів, суд звертає увагу, що відповідач, за твердженням позивача, також є пенсіонеркою. Однак враховує, що відповідач доказів надання такої допомоги чи неможливості її надання суду не надала. Відтак суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача щомісячно аліментів на утримання непрацездатного батька [PERSON] в розмірі 1500,00 грн, починаючи з 16 вересня 2019 року, і довічно. При цьому, суд враховує, що за змістом ст. 202 СК України, обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При розгляді справи суд врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц, від 10 січня 2019 року в справі № 369/7004/17, які є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved