Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, позов мотивував тим, що 23.02.2015 року до господарського суду Вінницької області [PERSON], було подано клопотання за № 01-21/35 від 20.02.2015 року, в якому [PERSON] вказав про те, що «раніше осуджена особа [PERSON]», однак жодного разу будь - якими судами загальної юрисдикції України відносно позивача не було винесено жодного вироку. Такі відомості у клопотанні до господарського суду Вінницької області, принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача, як громадянина та юриста, оскільки характер висловлювань в клопотанні створює негативне враження і відношення до позивача як до не професіонала, наведена цитата також є припущенням і неправдою, яка порочить ділову репутацію позивача. Просив суд визнати, що інформація у клопотанні від 20.02.2015 року за № 01-21/35 про судимість не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації як юристу та наносить шкоду інтересам, зобов'язати відповідача навести спростування неправдивої інформації шляхом подання до господарського суду Вінницької області спростування та принести публічне вибачення, стягнути з відповідача компенсацію за моральну шкоду в розмірі 38 352, 00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити, зазначив, що внаслідок розповсюдження неправдивої інформації йому завдана моральна шкода, яка виражається у душевних стражданнях, також зауважив, що в зв'язку з протиправною поведінкою відповідача по відношенню до нього, у справі про банкрутство ПОСП «Росток» він не отримав заробітну плату нараховану в період з 27.05.2010 року по 09.02.2012 року, яка становить 38 352, 00 грн. На даний час кошти та майно у банкрута відсутні, кошти розподілені всім крім нього, тому відповідач і намагається спаплюжити його репутацію, щоб виправдати свої дії щодо невиплати заборгованості, тому вважає, що компенсація за завдану моральну шкоду має становити 38 352, 00 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, зазначив, що в клопотанні слово осуджена особа він не мав на увазі осуджена за кримінальні злочини, а лише ті обставини, що [PERSON] позбавлений ліцензії державним органом, та що він відстронений від усіх судових справ які він проводив як арбітражний керуючий. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю. Врахувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Правовідносини виникли між сторонами з приводу порушення особистих немайнових прав фізичної особи внаслідок поширення недостовірної інформації, тому при вирішенні спору суд застосовує норми Книги другої, а також глави 3 Цивільного кодексу України. Згідно ст.ст.269, 270, 297 ЦК України і відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до своєї гідності та честі, які є недоторканими і таке право особи є особистим немайновим, що згідно зі ст. 275 ЦК України підлягає захисту способом порушенню з тим, щоб такий спосіб правового захисту був ефективним. Кожному гарантується право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. Відповідно до частин 1 і 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як і ст. 34 Конституції України передбачає, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля. Зокрема, і захисту здоров»я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку визначеному законом. Так, в судовому засіданні встановлено, що в клопотанні № 01-21/35 від 20.02.2015 року, яке було адресовано судді Господарського суду Вінницької області Стефанів Т.В., арбітражний керуючий [PERSON] зазначив: «Оскільки в судовому засіданні 27.01.2015 року раніше осуджена особа [PERSON] поводив себе агресивно, позволяв неодноразові образи на мою адресу а після засідання напав на мене з погрозою фізичної розправи про що мною подана заява до МВС м. Вінниці про кримінальне правопорушення. Прошу суд проводити технічну фіксацію судового засідання 25.02.2015 року, а також прошу забезпечити мою безпеку при знаходженні на території суду» (а.с. 7). Таким чином в даному клопотанні [PERSON] було відображено безпідставне звинувачення [PERSON] як особи, раніше осудженої, поширюючи цим інформацію, що не відповідає дійсності та є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідно до ч.2 ст. 302 ЦПК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов»язана переконатися в її достовірності. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 28.09.1990р. « Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» відповідач повинен довести, що поширені ним відомостіт відповідають дійсності. На позивача покладається обов»язок довести лише факт поширення відомостей які його ганблять, особою до якої пред»явлений позов. Так, відповідач [PERSON] не надав суду переконливих доказів, які б підтверджували достовірність розповсюдженої ним інформації з приводу того, що [PERSON] є раніше осудженою особою. Тому, в розумінні ст. 277 ЦК України, така інформація є негативною і порушує право позивача [PERSON] на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Твердження відповідача [PERSON], що словами «раніше осуджена особа» він не мав на увазі осуджена за кримінальні злочини, а лише те, що [PERSON] було позбавлено ліцензії державним органом, та те, що він відсторонений від усіх судових справ які він проводив як арбітражний керуючий є надуманим та не спростовує позицію позивача. Зі змісту клопотання вбачається, що інформація була поширена відповідачем не лише з метою проводити технічну фіксацію судового засідання, а з метою формування негативної думки щодо [PERSON] Суд вважає, що дані висловлювання не відповідають дійсності і викладені у формі, що принижують гідність, честь та ділову репутацію позивача, тому, в силу презумпції добропорядності, інформація є негативною, недостовірною і підлягає спростуванню. Відповідно до п.24 Постанови Верховного суду України №1 від 27.02.2009р. « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» задоволбняючи позов, суд повинен в резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визначена недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Відповідно до ч. ч. 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. За таких обставин підлягає спростуванню недостовірна інформація шляхом подання до господарського суду Вінницької області спростування. Звертаючись із зазначеним позовом до суду, [PERSON] на ряду із позовними вимогами про спростування неправдивої інформації просить суд зобов»язати [PERSON] принести публічне вибачення. Разом з тим відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 роз»яснено, що суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі та ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. ст. 16,277 ЦК України. А тому в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 27 вказаної Постанови, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Зокрема, моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно. Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 26.03.2015 року зобов'язано [PERSON], як арбітражного керуючого ліквідатора ПОСП «Росток» здійснити виплату [PERSON] заробітної плати в сумі 38352,00 грн. (а.с. 34-40). Таким чином, при визначенні суми у відшкодування завданої моральної шкоди, суд приймає до уваги роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», і виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховує характер вчинених дій [PERSON] і спосіб поширення ним неправдивої інформації, а також глибину душевних страждань позивача, характер та тривалість таких страждань, наслідки, які мало вказане клопотання для позивача, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди в розмірі по 1000 грн. Судовий збір позивачами був сплачений в сумі 383,52 грн., тому на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial