Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що згідно свідоцтва про народження, його прізвище російською мовою зазначено «Загородный». На підставі вказаного документу він отримав паспорт на прізвище українською мовою «Загородний». Однак в більшості послідуючих документах в написанні його прізвища як українською так і російською мовами постійно робили помилки, змінюючи закінчення прізвища то на «И» то «І». Різниця в написанні прізвища, є наслідком довільного, субєктивного перекладу, на час видачі документів він не приділяв на це увагу, і тільки зараз, коли досяг пенсійного віку та набув право на пенсію, зрозумів негативні наслідки невідповідностей написання прізвища в правовстановлюючих документах. Документи, Пенсійним фондом йому було повернуту, для проведення їх у відповідність до дійсного написання прізвища. Просить суд встановити факт належності йому трудової книжки, посвідчення тракториста машиніста, довідки виданої профтехучилищем, свідоцтва про присвоєння кваліфікації водія автомобіля 3 класу та посвідчення водія. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Криворізьке Північне обєднане управління Пенсійного фонду в Дніпропетровської області, у судове засіданні не зявились, звернулись з клопотанням про розглянути справи без присутності представника, та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Суд встановив, що на теперішній час у заявника виникло право на оформлення пенсії за віком. Згідно свідоцтва про народження ЯЭ № 932037 виданого Журавлинською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області від 09 червня 1956 року прізвище заявника російською мовою вказано «Загородный». На підставі вказаного документа був виданий [NUMBER] від 23 квітня 2009 року, Жовтневим РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище заявника в перекладі на українську мову зазначено [PERSON]. Однак в подальшому при видачі правовстановлюючих документів, були зроблені помилки, а саме в довідці виданою Професійним технічним училищем №38 смт.Голованівськ від 02.06.2016 №215, вказано, що [PERSON], [INFO], дійсно навчався в Голованівському СПТУ №8 з 01.09.1971 по 25.08.1972 за професією «Тракторист машиніст ІІІ класу». В посвідченні тракториста машиніста третього класу №006455 від 25.08.1972, талоні попередження № 2339 до посвідчення тракториста машиніста, свідоцтві ВД №594324 від 18.01.1974, про присвоєння кваліфікації водія автомобіля 3 класу, виданого Ульянівським [PERSON] Кіровоградської області, трудовій книжці номер БТ-І №3328809, видана 10 березня 1981, прізвище вказано російською мовою « Загородний». Посвідчення водія АЕВ 030571 від 22.08.2006, виданого РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області на ім'я (українською мовою «Загородній Олег Іванович». Суд вважає, що на вищевказаних документах, прізвище заявника вказано з помилкою. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15, судам необхідно мати на увазі, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документів, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документі, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявник не має можливості усунути виявлену помилку шляхом звернення до відповідних органів, а тому звернувся до суду відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, аналіз приведених вище доказів в сукупності, які суд вважає допустимими, достатніми та достовірними, в сукупності, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено п. 6 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved