Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: визнати житловий будинок, що розташований за адресою: с. Косівщина, Сумського району, вул. Першотравнева, 12 об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; визначити частки у праві спільної власності за [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку, що розташований за адресою: с. Косівщина, Сумського району, вул. Першотравнева, 12 по 1/2 частині за кожним співвласником; визнати нежитлове приміщення, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 15 об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; визначити частки у праві спільної власності за [PERSON] та [PERSON] у нежитловому приміщенні, що розташоване за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 15 по 1/2 частині за кожним співвласником; залишити у власності [PERSON] рухоме майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, а саме: диван вартістю 1500 грн., люстра вартістю 581 грн., телевізор Sharp LC 42SH7E ВК вартістю 3000 грн., телевізор Samsung UE46EH5047K вартістю 4500 грн., килим синтетичний вартістю 1000 грн., люстра на 5 ламп вартістю 1308 грн., диван кутовий фірми ВІЕSТ вартістю 4700 грн., штори в залі вартістю 2688 грн.; штори в спальні вартістю 4032 грн., кухонний гарнітур (витяжка, духовка, панель газової плити) вартістю 8388 грн., пральна машина LG F1020ТD5 вартістю 6000 грн., морозильна камера [PERSON] М7103090 вартістю 4729 грн., бензопила Stihl MS 180 вартістю 1300 грн., тумбочка вартістю 200 грн., тумбочка вартістю 200 грн.; тумбочка вартістю 300 грн., тумбочка вартістю 300 грн., манікюрний стіл вартістю 1200 грн., манікюрний стіл вартістю 1200 грн., шафа вартістю 450 грн., шафа вартістю 450 грн., стіл перукаря вартістю 900 грн., стіл перукаря вартістю 900 грн., стіл перукаря вартістю 900 грн., стіл перукаря вартістю 900 грн., стіл перукаря вартістю 900 грн., сушуар вартістю 1700 грн., крісла перукарські 4 шт. вартістю 2380 грн., крісло педікюрне з підставкою для ніг вартістю 3700 грн., дзеркало квадратне вартістю 637 грн., дзеркало фігурне вартістю 637 грн., крісло мийка вартістю 2200 грн.; стягнути з [PERSON] компенсацію вартості спільного рухомого майна у розмірі 23470,25 грн.; встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу за період з 2002 року по 14 листопада 2009 року; а також стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, в письмовій заяві проти задоволення позову заперечувала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідачки в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Заслухавши позивача, його представника, представника відповідачки, свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2009 року позивач та відповідачка уклали шлюбу, який 21 березня 2014 року був розірваний рішенням Сумського районного суду (а.с. 7, 9). Позивач [PERSON] мотивує свої позовні вимоги тим, що починаючи з 1998 року він знайомий з відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), а з 1999 року вони розпочали спільну справу (перукарські послуги) та започаткували салон краси. Позивач, також вказує на те, що з відповідачкою вони почали проживати спільно з 2002 року, вели спільний бюджет та господарство. Як зазначає позивач, за час спільного проживання та під час перебування у шлюбі, він разом з відповідачкою розпочали капітальний ремонт житлового будинку, що належить [PERSON] на праві приватної власності, за адресою: с. Косівщина, вул. Першотравнева, б.12, Сумського району. Так, починаючи з 2004 року він почав фінансово приймати участь у ремонті та добудові даного житлового будинку і, вартість матеріалів, використаних для ремонту спірного будинку склала 153579,81 грн., а загальна вартість будівельних робіт 243525 грн. Тому, позивач вважає, що зазначений будинок необхідно визнаний об'єктом права спільної власності [PERSON] та [PERSON] Також, як вказує позивач, починаючи з 1999 року він з відповідачкою заснували спільну справу, а саме перукарські послуги. За час ведення спільного бізнесу він працював бухгалтером, а відповідачка спочатку була перукарем, а вже потім почала обіймати посаду керівника та зареєструвалась як фізична особа підприємець. Їх спільний бізнес вони провадили в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 15, загальною площею 60 кв.м. (салон «Панночка»), яке оформлено на відповідачку. Вартість приміщення спочатку складала 30582 грн. та за час спільного проживання з відповідачкою і під час шлюбу було проведено ряд ремонтних та будівельних робіт, як за спільні кошти, так і за його особисті, в результаті чого вартість матеріалів, використаних для ремонту спірного салону перукарні склала 46951,79 грн., в обґрунтування чого надав товарні чеки (а.с. 15-18). В обґрунтування своїх тверджень, позивач посилався на пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані в суді. До пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] суд ставиться критично, так як вони суперечать зібраним по справі матеріалам і ці свідки перебувають у родинних відносинах з позивачем ([PERSON] невістка [PERSON], [PERSON] син [PERSON]С.), що дає підставу вважати їх зацікавленими у вирішенні справи на користь позивача, а тому суд не бере їх пояснення до уваги. Разом з тим, як зазначала відповідачка в своєму запереченні, вона дійсно з 1998 року знайома з [PERSON] Разом з тим, з 1982 року по 2009 рік позивач перебував у шлюбі з [PERSON], від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], і до 2009 року він проживав в [INFO] та приїжджав до відповідачки тільки на вихідні та святкові дні, а також під час перебування на лікарняному, що позивач сам підтвердив у судовому засідання. Відповідачка в своїх пояснення вказала, що в 1996-1997 роках вона зробила косметичний ремонт в своєму будинку за адресою: с. Косівщина, вул. Першотравнева, 12, Сумського району, так як він був у задовільному стані, але ніякої добудови не проводилось, що зокрема підтверджується технічними паспортами на даний будинок, старого та нового зразка (а.с. 265-271). Як зазначила відповідачка, в 2002 році вона брала кредит в банку у розмірі 50000 гривень для розвитку бізнесу облаштування перукарні, в 2007 році кредит на суму 10000 гривень для встановлення вікон в салоні перукарні та в 2008 році на суму 50000 гривень на ремонт будинку, хоча відповідачка не заперечує того, що позивач своєю фізичною силою допомагав у ремонті будинку, але кошти для цього не витрачав. Крім того, як вказала позивача, в 2002 році, вона брала в борг 3800 доларів США у своєї подруги [PERSON] на придбання салону перукарні, за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 15. В свою чергу, позивач не зазначає джерело своїх доходів, про які він вказував, що вклав в капітальний ремонт будинку та салону перукарні. Так, [PERSON] закінчив металургійний технікум, після чого, в період своєї трудової діяльності ніколи не займав посад, які б забезпечували високі доходи, та в період з 10.01.2002 року по 14.01.2003 року взагалі не працював і отримував від Харцизького центру зайнятості допомогу по безробіттю (а.с. 35-37). Також, в період часу до реєстрації 14.11.2009 року між сторонами шлюбу, позивач на отримуванні доходи займався забезпеченням своєї сімї в місті Харцизьк Донецької області. Разом з цим, як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 21.12.2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя в п. 20. При застосуванні ст. 74 СК ( 2947-14 ), що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Тому, посилання позивача на те, що на підставі ст. 74 СК України він має право на частину майна, яке було нажите ним разом з відповідачкою до реєстрації з нею шлюбу, взагалі являються безпідставними, так як він в той час перебував в іншому шлюбі. Також, у вищевказаній постанові Пленуму ВСУ в п. 29 зазначено, що відповідно до положень статей 57, 61 СК (2947-14), ст. 52 ЦК ( 435-15 ) майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Але, в даному позові [PERSON] такої вимоги не ставив, а підприємницьку діяльність вела [PERSON] Судом встановлено, що відповідно до акту підсумкової перевірки виконання умов договору купівлі продажу нежитлового приміщення площею 60,0 кв.м по вул. Воскресенська, 15 в м. Суми, дане приміщення належить [PERSON] ([PERSON] дошлюбне прізвище відповідачки) (а.с. 41-42). Власником даного приміщення відповідачка стала на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2002 року, тобто ще до того часу, як зазначає позивач, коли він почав проживати разом з відповідачко та відповідно до реєстрації між ними шлюбу 14.11.2009 року. Крім того, надані позивачем копії квитанцій про придбання певних товарів: по-перше, не доводять з якою цілю вони були придбані і куди були використані, а по-друге, з їх змісту не вбачається, що дані закупівлі були зроблені саме [PERSON], а не кимось іншим. Таким чином, позивачем не було надано суду жодного беззаперечного доказу в підтвердження та обґрунтування заявлених ним позовних вимог. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя в звязку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed