Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 10.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О., реєстровий номер 3065. На час укладання вказаного правочину в зазначеній квартирі були зареєстровані її попередні співвласники - [PERSON] та [PERSON], яких продавець - [PERSON], зобов'язався відповідно до умов договору купівлі-продажу зняти з реєстраційного обліку у строк до 25.11.2017 року, але не виконав зазначені вимоги договору. У зв'язку із чим, позивач просить усунути перешкоди в користуванні та володінні належним йому на праві власності майном, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] із зняттям їх з реєстрації. Від представника позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відзив на позовну заяву не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований, проте підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.11.2017 року, укладеним між [PERSON] та позивачем, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О., реєстровий номер 3065, та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103605526 від 13.11.2017 року (а.с. 4-7). Згідно п.14 вказаного договору купівлі-продажу, продавець [PERSON] зобов'язався у термін до 25.11.2017 року зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається із відповіді, наданої на запит суду департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-22/02/5661 від 11.12.2017 року, відповідачі зареєстровані в вищезазначеній квартирі (а.с. 69). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, крім іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою. Вказаний спосіб захисту порушеного права у розумінні ст. 16 ЦК України є достатнім, через що решта позовних вимог є зайвими для мети судового захисту і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial