Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 15 липня 1990 року він працював та був членом колгоспу «Миколаївський» Дворічанського району Харківської області, який 07 серпня 1995 року рішенням загальних зборів було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Миколаївське» (далі КСП «Миколаївське»). 24 грудня 1995 року КСП «Миколаївське» був наданий Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. Хоча позивача і було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак з невідомих причин сертифікат на земельну частку (пай) на його ім'я не виготовлявся. Позивач вважає, що відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» він має право на земельну частку (пай), оскільки на момент розпаювання землі був членом КСП «Миколаївське». Позивач протягом багатьох років звертався з заявами про відділення йому земельного паю, як члену колгоспу, до всіх можливих інстанцій, але чіткої відповіді до теперішнього часу отримати не зміг, у зв'язку з чим просить поновити строк звернення до суду, причину пропуску строку вважає поважною. В підготовче засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву по суті, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області в підготовче засідання не з'явилася, надавши заяву по суті в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], просила розглянути справу без участі представника Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області. Представник Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області в підготовче засідання не з'явився, надавши заяву по суті в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих нею доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії [NUMBER], [PERSON] у період часу з липня 1990 року по 26 червня 1996 року була членом колгоспу «Миколаївський» (07 серпня 1995 року реорганізовано в КСП «Миколаївське») Дворічанського району Харківської області. Працював у колгоспі працівником свиноферми з 15 липня 1990 року, 18 вересня 1992 року переведений в тваринництво скотарем. Згідно з архівною довідкою №01-31/392 від 16 серпня 2018 року, виданої архівним відділом Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, 13 липня 1990 року на базі 3-го відділення радгоспу «Топільський» було створено колгосп «Миколаївський» згідно з рішенням Дворічанської районної ради народних депутатів від 11.07.1990 №225 «Про розукрупнення радгоспу «Топільський» та створення колгоспу «Миколаївський» на базі 3 відділення радгоспу «Топільський»». 07 серпня 1995 року колгосп «Миколаївський» реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Миколаївське» згідно з рішенням загальних зборів членів колгоспу «Миколаївський» (протокол від 12.02.1994 №1) та розпорядженням голови Дворічанської районної державної адміністрації від 07.08.1995 №56. 12 січня 2000 року КСП «Миколаївське» реорганізовано в СВК «Миколаївський» згідно з рішенням загальних зборів членів КСП «Миколаївське» (протокол від 12.01.200 №1). Згідно з архівною довідкою №01-31/391 від 16 серпня 2018 року, виданої архівним відділом Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, за документами архівного фонду СВК «Миколаївський» встановлено, що [PERSON] (так у документах) працювала у колгоспі «Миколаївський» з липня 1990 року по травень 1995 року, з липня по серпень 1995 року, у КСП «Миколаївське» - з серпня 1995 року по липень 1996 року, у жовтня 1996 року. Відповідно до довідки відділу у Дворічанському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.23,17-663/108-18 від 16 травня 2018 року, державний акт на право колективної власності на землю видано КСП «Миколаївське» Миколаївської сільської ради Дворічанського району серії [NUMBER] від 24 грудня 1995 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за 311. Розмір земельної частки паю згідно справи по паюванню земель колективної власності по КСП «Миколаївське» становить 8,31 в умовних кадастрових га. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не обліковується запис щодо отримання сертифіката на ім'я [PERSON] Згідно додатку 1 до Державного акта №09-00-000367 та списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства обліковується запис щодо [PERSON] під №79. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власніст сільскогосподарськими підприємствами і організаціями» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно з п. п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95, розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до абзацу 2 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Згідно з ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до ч. 3 ст. 1 вищезазначеного Закону, право особи па земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Суд визнає поважною причиною пропуску строку звернення позивача до суду, вважає за необхідне поновити цей строк. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз'яснює представникам відповідачів наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 129 Конституції України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» від 08.08.1995 р. №720/95, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved