Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради, Управління житлового господарства Житомирської міської ради та просив визнати за ним право постійного користування квартирою № 4 по вул. Небесної сотні, 5-а у м. Житомирі, поновити порушене право на приватизацію та зобовязати Управління житлового господарства Житомирської міської ради надати дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №3-1891 від 02.10.1990 року йому з сімєю надано житло за адресою: [ADDRESS] як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЄС. Крім того, рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №25/Б-177 від 15.03.1992 року йому та дружині надано дозвіл на прописку у зазначеній квартирі. Згодом діти також були зареєстровані у квартирі. Таким чином, позивач з 03.04.1992 року є наймачем квартири, а члени його сімї відповідно членами сімї наймача квартири. За час проживання у квартирі позивачем своєчасно сплачуються комунальні платежі. Однак, оскільки при вселенні у квартиру ордер на житло не надавався, тому листом №25/Б-5690 від 29.06.2016 року відповідач відмовив у наданні дозволу на приватизацію. Враховуючи, що позивач на законних підставах вселився у квартиру та постійно проживає у ній понад 26 років, виконує всі обовязки та права наймача, виконавчий комітет Житомирської міської ради не оспорює право позивача на проживання, тому просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився та згідно поданої заяви (а.с.25) уточнив позовні вимоги і просить визнати за ним та членами його родини - [PERSON], [PERSON], [PERSON] право користування квартирою №4 по вул. Небесної Сотні, 5-а в м. Житомирі. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, однак, не заперечує, що позивач із сімєю вселився та постійно проживає у [INFO] на законних підставах і виселенню не підлягає. Крім того, у звязку з відсутністю ордера лише визнання права постійного користування надасть можливість позивачеві з сімєю у подальшому приватизувати житло у встановленому порядку. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні не заперечують проти задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС першої категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А№111401с (а.с.8), а також інвалідом третьої групи, що підтверджується копією посвідчення серії ААВ № 006180 (а.с.9). Відповідно до листа виконавчого комітету Житомирської міської ради №3-1891 від 02.10.1990 року (а.с.6) [PERSON] як ліквідатору аварії на ЧАЄС в складі сімї 3 особи (він, дружина та син) надано дозвіл вселитись у квартиру №4 по вул. Московській (після перейменування - вул. Небесної Сотні), 5-а у м. Житомирі. Як вбачається з листа виконавчого комітету Житомирської міської ради №25-Б/177 від 15.03.1992 року позивачеві [PERSON] і членам його сімї надано дозвіл на прописку в квартирі № 4 по вул. Московській (після перейменування вул. Небесної Сотні), 5-а у м. Житомирі (а.с.7). Згідно довідки КП ВЖРЕП-№3 Житомирської міської ради №3503 від 20.04.2016 року (а.с.10) у квартирі №4 за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 5-а мешкають і мають право на житло наймач [PERSON] (зареєстрований 03.04.1992 року), дружина наймача [PERSON] (зареєстрована 03.04.1992 року), син наймача [PERSON], [INFO] (зареєстрований з 28.03.2007 року), донька наймача [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 14.06.2014 року). Позивач сплачує комунальні послуги та не має заборгованості по квартирній платі, що підтверджується довідкою ПП Аммонн №62 від 07.10.2016 року (а.с.27). Відповідно до ст.9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається письмово. Недотримання письмової форми договору не тягне за собою його недійсність. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сімї є недійсними. Отже, позивач із сімєю вселився, зареєстрований та постійно проживає у [INFO] 26 років з дозволу відповідача на законних підставах, сплачує комунальні послуги та виконує всі зобов'язання, що випливають з договору найму жилого приміщення, тому з позивачем фактично укладений договір найму жилого приміщення. Враховуючи, що позивач проживає у квартирі державного житлового фонду на умовах фактичного договору житлового найму, а також те, що на час звернення позивача з позовом строки позовної давності щодо виселення або визнання недійсним договору найму, що фактично укладений, закінчилися, тому суд приходить до висновку, що позивач згідно ст.9 Житловий кодекс Української РСР не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням і набув права постійного користування квартирою №4 по вул. Небесної Сотні, 5-а в м. Житомирі на умовах житлового найму. При цьому, згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки кожна сторона щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно та [PERSON], [PERSON], [PERSON] як треті особи не заявили самостійні вимоги щодо предмета спору з предявленням позову до відповідача, тому позов [PERSON] в межах заявлених позовних вимог підлягає частковому задоволенню в частині визнання права користування за позивачем.

Outcome: partial