Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,080 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 17 грудня 2001 року на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам'янської сільської ради народних депутатів від 18 грудня 2001 року. Звернувшись до приватного нотаріуса Богомолова В.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у його видачі нотаріусом було відмовлено. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 серпня 2017 року зазначено, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий померлій раніше, ніж прийняте рішення про передачу у приватну власність вказаної земельної ділянки. В зв'язку з викладеним позивач в позасудовому порядку позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно. [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Камянської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області площею 7,080 га, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 17 грудня 2001 року на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам'янської сільської ради народних депутатів від 18 грудня 2001 року. Від позивача надійшла заява відповідно до якої справу просить слухати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Від Апостолівської міської ради надійшла заява згідно якої вказаний орган просить провести судовий розгляд справи та прийняти рішення по суті згідно чинного законодавства на розсуд суду, за відсутності свого представника. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.42, 63). Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], (а.с.7, 66). З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що земельна ділянка площею 7,080 га в межах згідно з планом, розташована на території Кам'янської сільської ради, належала [PERSON] Вказаний державний акт видано на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам'янської сільської ради народних депутатів від 18 грудня 2001 року, дата видачі державного акту зазначена як 17 грудня 2001 року (а.с.40,41, 1). 02.08.2017 року [PERSON] подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с.70). Відповідно до статті 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно завірених належним чином матеріалів спадкової справи № 26/2017 щодо померлої [INFO] [PERSON] - інших спадкоємців судом не встановлено (а.с.58-74). Положеннями ч.2, 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, заяв, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, повинні бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб та їх ідентифікаційний код за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - без скорочень із зазначенням їх місцезнаходження. Прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, крім уповноважених представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю, а у випадках, передбачених законами, - із зазначенням дати їх народження. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Згідно п. 2 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5 нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Державний акт виданий на ім'я спадкодавця дійсно містить невідповідність, а саме в даті винесення рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам'янської сільської ради народних депутатів від 18 грудня 2001 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 7,080 га спадкодавцю та в даті видачі державного акту - 17 грудня 2001 року, водночас суд вважає, що така суперечність в датах не позбавляє спадкоємця права на спадкування зазначеної земельної ділянки, оскільки дослідженими судом державним актом серії [NUMBER], який є дійсним, підтверджується, що вказана земельна ділянка належала на праві власності спадкодавцю [PERSON] Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Зокрема, однією із підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Одним із способів набуття права власності є спадкування. Так ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином судом достовірно встановлено, що спадкодавець дійсно був власником зазначеної вище земельної ділянки, а тому вона входить до складу спадщини. Зі змісту ст.ст. 15-16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання права власності в порядку спадкування за законом є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved