Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності житло належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, а саме з 2012 року, не проживає. Відповідач є повнолітньою особою, [INFO], мешкає у м. Харків, не є членом родини позивача. Позивач здійснює догляд за квартирою, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по її збереженню. На підставі викладеного, позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у ЗМІ «Урядовий кур'єр» №115 (5984) від 22.06.2017 року (а.с.34). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 24). Відповідач не є членом родини позивача, зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, а саме з 2012 року, не проживає в ньому, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачеві реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном та спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідні факти підтверджуються: домовою книгою (а.с. 10-13), актом депутата від 06.10.2016 р., відповідно до якого відповідач не мешкає за місцем реєстрації з 2012 року (а.с 21), довідкою про склад сім'ї від 10.10.2016 р. № 5064 (а.с. 7), копією заочного рішення Новоайдарського районного суду Луганської області № 419/405/16-ц від 26.02.2016 року (а.с. 15). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2012 року, не є членом родини позивача, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2015 р. № 16/І/ХІІІ/16, [PERSON] надано статус учасника бойових дій (а.с. 4), у зв'язку з чим, відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від сплати судового збору, оскільки порушено його права. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави, а отже з відповідача необхідно стягнути судовий збір, у розмірі визначеному п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 551,20 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved