Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 17 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 45. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області вони з [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 45. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось через несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя та непорозуміння на ґрунті побутових і життєвих стосунків. Шлюбні відносини між ними припинені 30 листопада 2019 року, питання про розірвання шлюбу ним вирішено остаточно та подальше спільне проживання суперечить його інтересам. Спір про майно відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, оскільки вони з [PERSON] з листопада 2019 року проживають окремо, не ведуть спільний побут та спільний сімейний бюджет. Також надав до суду письмові заперечення на відзив [PERSON] , в яких підтвердив, що дійсно спільне життя з відповідачкою не склалось, на даний час шлюбні відносини між ними припинені, шлюб існує лише формально. Розлучення є єдиним виходом для побудови нового життя. Зазначив, що спільне нажите майно не є перешкодою для вирішення питання про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та письмовий відзив проти позову, відповідно до змісту якого проти розірвання шлюбу заперечувала, зазначила, що поведінка [PERSON] є дивною та їй не зрозуміло її походження. Також за час спільного проживання вони набули достатню кількість матеріальних благ, а саме: три квартири та автомобіль, а тому вважає, що спір про майно не вирішено. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу можливе та відповідатиме інтересам їх з позивачем та дитини, оскільки вона кохає свого чоловіка та більш за все хоче зберегти сім,ю. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідчого. Судом встановлено, що 17 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17 липня 2004 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 38 встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є сторони по справі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Враховуючи, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, беручи до уваги той факт, що подружжя тривалий час проживає окремо, сторони не ведуть спільний побут та не пов`язані спільним сімейним бюджетом, за наданий судом строк не примирились, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе. Рішення виноситься у межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Outcome: approved