Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю та відповідачкою [PERSON], яка є його рідною сестрою. В 2010 році зазначений житловий будинок його мати подарувала відповідачу, після чого [PERSON] в квітні 2012 року замінила замки на вхідних дверях до житлового будинку та двору, а ключі від них позивачу не надала. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова позов [PERSON]. [PERSON], задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на комунальні послуги у розмірі 2245,29, в іншій частині позовних вимог відмовлено, зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, зобов'язано [PERSON] [PERSON], не перешкоджати [PERSON] в користуванні житловими кімнатами 14,1 та 14,3 кв.м. в будинку [ADDRESS], в іншій частині позовних вимог відмовлено, рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19.12.2012 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2012 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов'язання [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловими кімнатами площею 14,1 та 14,3 кв.м. в будинку [ADDRESS] , а також в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], судового збору у сумі 107 грн. 30 коп. - скасовано ,в іншій частині рішення залишено без змін. Після розгляду у суді вказаної цивільної справи [PERSON] повернувся у домоволодіння за адресою: [ADDRESS], однак відповідачка продовжувала чинити перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням , у зв'язку із чим [PERSON] просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] демонтувати засов на внутрішній стороні вхідної двері будинку [ADDRESS], а також засов на внутрішній стороні хвіртки забору, зобов'язати [PERSON] видати позивачу ключі від вхідної двері та хвіртки забору будинку [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] усунути створені позивачеві перешкоди в проживанні в будинку [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про захист права власності, виселення та зняття з реєстрації місця проживання , посилаючись на те, що на підставі договору дарування житлового будинку від 23 грудня 2010 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], у зв'язку із чим право користування зазначеним будинком у [PERSON] припинилось. Не зважаючи на це [PERSON] намагається отримати право користування будинком всупереч волі нового власника вказаного нерухомого айна та відмовляється добровільно виселитись з спірного будинку та знятись з реєстрації місця проживання в ньому. У зв'язку з чим [PERSON] просить суд захистити її право власності на зазначений будинок шляхом виселення [PERSON] та зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов підтримали в повному обсязі та пояснили, що позивач є рідним братом відповідачки. 23 грудня 2010 року [PERSON] отримала в дар від [PERSON] будинок [ADDRESS]. В зазначеному будинку позивач був зареєстрований та проживав з народження. З квітня 2012 року [PERSON] замінила замки на вхідних дверях до будинку та хвіртці забору та перестала пускати позивача в будинок, чим створює йому перешкоди у користуванні будинком. Після того, як відповідач стала власником спірного будинку між ними будь-яких договорів про право позивача на користування спірним будинком не укладалось, письмової згоди на проживання позивача в будинку відповідач не надавала. Позивач та його представник вважають, що [PERSON] є членом сім'ї відповідача, як власниці спірного будинку, а тому має право користування ним. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON], та його представник заперечували, посилаючись на його безпідставність. Відповідач [PERSON] 26.02.2014 року у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала, її представник та позивач за первісним позовом не заперечували проти продовження розгляду справи за її відсутності .12.12.2013 року у судовому засіданні [PERSON] пояснила суду , що перешкод [PERSON] щодо користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] не чинила та замки у хвіртці у 2012 році нею були замінені оскільки попередній замок зламався. Проти проживання [PERSON] у вказаному будинку заперечує, оскільки жодних усних чи письмових домовленостей та правочинів вона з [PERSON] щодо його проживання у спірному будинку не укладали.Реєстрація, проживання та користування ним спірним будинком, на думку [PERSON] , є порушенням її права приватної власності та перешкоджає їй користуватися і вільно розпоряджатися належним їй будинком, у зв'язку з чим вона і була змушена звернутися до суду із зустрічним позовом. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнав , підтримав зустрічний позов , пояснив що з 23 грудня 2010 року [PERSON] стала власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, у зв'язку із чим право користування спірним будинком у [PERSON] припинилось. В будинку на теперішній час залишились речі [PERSON], які він добровільно відмовляється забирати. Також [PERSON] на вимогу [PERSON] відмовляється добровільно залишити спірний будинок та знятись з реєстрації місця проживання в ньому. Позивачка за зустрічним позовом згоду на проживання в належному їй будинку [PERSON] не надавала, між ними будь-яких договорів про право позивача за первісним позовом на користування спірним будинком не укладалось, [PERSON] не є членом її родини, у зв'язку із цим вважає, що право [PERSON] на користування будинком [ADDRESS] припинилось на підставі закону. Відповідач вважає, що [PERSON] шляхом звернення до суду із первісним позовом фактично намагається отримати право користування зазначеним будинком всупереч її волі, як власника будинку та всупереч вимогам закону, та вважає , що належним способом захисту її прав буде відмова у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову [PERSON] про захист її права власності, виселення позивача та зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] в спірному будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що сестра [PERSON] - [PERSON] не пускає його до житлового будинку, де він проживав. В листопаді 2012 року свідок приїхав з позивачем на адресу :[ADDRESS] , однак відповідачка їх не пустила, замки на дверях хвіртки і житлового будинку були змінені на нові, оскільки ключ до замків не підходив. В січні 2013 року позивач знову приїздив за вказаною адресою, стукав в вікна ,однак [PERSON], вимкнула світло і не впустила до житлового будинку позивача. Коли свідок приходив за вказаною адресою хвіртка була відкрита. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає [PERSON] з 2012 року, за адресою :[ADDRESS], в 2010 році [PERSON], робив ремонт підлоги , фарбував її, в 2011 році робив ремонт даху будинку. Влітку 2012 року позивач рихтував ставні. Свідок зазначила, що особисто була присутня при виконанні [PERSON] вказаних вище будівельних робіт. Того ж року [PERSON] до житлового будинку за вказаною адресою не впускали, замки були замінені, хто їх змінив свідку невідомо. Зі слів позивача свідку відомо, що з приводу вказаного питання [PERSON] звертався до суду і прокуратури. Навесні 2013 року свідок чув по телефону як [PERSON] просив у сестри пустити його до матері. В будинок позивачем були придбані телевізор , посуд. В зазначеному будинку є особисті речі позивача, телевізор, портативне відео, фарби, картини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 20.03.2013 року [PERSON] не мав можливості потрапити до будинку за адресою: [ADDRESS], оскільки ключі не підходили ані до дверей будинку, ані до хвіртки. [PERSON], показував свідку сарай де він проживав, в якому було ліжко. Піч не топилася. Свідок [PERSON] пояснив, що 20.03.2013 року , 26.07.2013 року, 03.12.2012 року вони з позивачем не могли потрапити до будинку за адресою: [ADDRESS], оскільки ключі до хвіртки та до будинку не підходили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON], знає більше 10 років. В кінці 2013 року позивач перебував в сараї, оскільки його сестра [PERSON], до будинку його не пускала. Свідок [PERSON] пояснила що знає позивача більше 6 років, була у нього влітку дома у гостях в 2011р., 2012р., 2013р. З травня 2012 році [PERSON], почав жити в сараї оскільки замки в будинку поміняли. В серпні 2012 року позивач через хвіртку до будинку зайти не міг, він став стукати в вікна, однак його сестра [PERSON] відмовилась впускати його до будинку. Окрім того, свідок бачила як позивач робив ремонт даху в 2011 році , в 2013 році робив доріжку до сараю. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка позивач за первісним позовом [PERSON] пояснив, що з дня народження проживає у будинку за адресою: [ADDRESS], займався роботою по дому, ремонтом даху, садівництвом на ділянці, доглядав лежачу матір. В кінці квітня 2012 року у вказаному будинку і на хвіртці з'явились нові замки, у зв'язку з чим позивач переселився до сараю. Сестра позивача [PERSON] відноситься до нього агресивно, стріляла з вікна, однак позивач за вказаним фактом до міліції не звертався. В березні 2013 року [PERSON], звернувся до Жовтневого РВ ГУМВС України в Харківській області із заявою щодо чинення йому перешкод у коритуванні будинком, однак йому було відмовлено в порушенні кримінальної справи. У заяві, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] зазначила, що бачила як [PERSON] займався ремонтними роботами будинку [ADDRESS] у жовтні 2009 р. ,у червні 2010 в. у жовтні 2011 р. ( ремонтував і фарбував дах, віконні рами та підлогу у будинку), займався садівництвом на присадибній ділянці. [PERSON] доглядав за своєю матір'ю ,яка є лежачою хворою, готував їй їжу, виносив судно, прибирав в її кімнаті, купував харчі, ліки. Останній раз [PERSON] була у будинку 18.04.2012 року після чого його сестра [PERSON], змінила замки на вхідних дверях до будинку і хвіртці забору та не пускає [PERSON] в будинок , у чому [PERSON] переконалась особисто 29.09.2012 р. та 11.10.2012 року. Із заяви вбачається, що наведені в заяві дані нотаріусом не перевірялися, нотаріус згідно ст.. 78 Закону України «Про нотаріат» не посвідчує факти, викладені у документі , а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою ( т.1 а.с. 195) Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права , свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 23 грудня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Кожушною Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1347, відповідачка [PERSON] отримала у власність від [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а.с.129-130). Право власності на вказаний будинок зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав , виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 28680752 14 січня 2011 року ( т.1 а.с.131). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова позов [PERSON]. [PERSON], задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на комунальні послуги у розмірі 2245,29, в іншій частині позовних вимог відмовлено, зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, зобов'язано [PERSON] [PERSON], не перешкоджати [PERSON] в користуванні житловими кімнатами 14,1 та 14,3 кв.м. в будинку [ADDRESS], в іншій частині позовних вимог відмовлено (т.1 а.с. 204-211). Рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19.12.2012 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2012 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов'язання [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловими кімнатами площею 14,1 та 14,3 кв.м. в будинку [ADDRESS] , а також в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], судового збору у сумі 107 грн. 30 коп. - скасовано ,в іншій частині рішення залишено без змін ( т.1 а.с. 11-12). З паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 05 червня 1990 року зареєстрований в належному [PERSON], будинку ( т. 1 а.с.201). У судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями свідків, що починаючи з серпня 2012 року [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком [ADDRESS], шляхом зміни замків на вхідних дверях до будинку і хвіртці забору , про що [PERSON] та свідками були складені відповідні акти 09.08.2012 р., 29.09.2012 р., 11.10.2012 р., 02.11.2012 р., 16.01.2013 р., 30.01.2013 р., 20.03.2013 р., 27.03.2013 р., 01.04.2013 р., 26.07.2013 р., 21.09.2013 р., 02.10.2013р.( т. 1 а.с.57, 59, 58, 79, 77, 78, 80-83, 142,144, т.2 а.с.1-4). Вказана вище обставина змусила [PERSON] ночувати на Південному залізничному вокзалі м. Харкова , на підтвердження чого позивач надав копії чеків платного залу очікування вокзалу «Харків-Пас» за 07.01.2013 р.- 10.01.2013 р., 23.01.2013 р.-25.01.2014 р.,27.01.2013р, 01.02.2013 р.,05.02.2013 р.- 08.02.2013р., 10.02.2013р.-11.02.2013р., 13.02.2013р., 15.02.2013р., 17.02.2013 р., 19.02.2013 р., 21.02.2013 р., 27.02.2013 р., 28.02.2013 р., березень 2013 року -04,06,11,17,19,21,24,28,29, травень 2013 року - 05-10,17-20,22,27-29,31, червень 2013 року -01, 04, 09, 11, 17, 18, 20, 22, 26, 28-30, липень 2013 року - 04, 07, 09, 11, 14, 15, 16, 17, 19, 22, 24, 25, 26, 30 ( т.1 а.с.106-111), однак суд критично ставиться до вказаних доказів, оскільки на зазначених чеках відсутні відомості щодо прізвища, ім'я, по батькові особи, яка користувалась послугами залу очікування. На час реєстрації [PERSON] в будинку власником була його бабуся - [PERSON], після смерті якої право власності на будинок перейшло до [PERSON] На час реєстрації позивача в будинку відповідачу [PERSON] було сім років, та вона своєї згоди на його реєстрацію в будинку не надавала не лишу у зв'язку із віком, а й у зв'язку із тим, що власником спірного будинку не була. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що передбачаючи право власника жилого будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) у зареєстрованих в них осіб, у випадку зміни власника будинку (квартири), оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. [PERSON] не є членом родини [PERSON], у зв'язку із чим право [PERSON] на користування будинком [ADDRESS], припинилось на підставі закону у зв'язку із зміною власника будинку, що є підставою для відмови у задоволенні первісного позову. Задовольняючи зустрічний позов суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Суд вважає безпідставними посилання представника позивача за первісним позовом на обов'язок [PERSON] щодо збереження за [PERSON] права користування вказаним нерухомим майном, оскільки з матеріалів справи вбачається, що договором дарування вказаного вище житлового будинку від 23 грудня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Кожушною Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1347, не було встановлений відповідно до ст. 725 ЦПК України обов'язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи, а саме [PERSON] або утриматися від її вчинення , тобто не пред'являти вимог до [PERSON] про виселення . Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Оскільки [PERSON] є власником вказаного вище житлового будинку , а [PERSON] вселився до цього будинку та проживає в ньому зі згоди колишнього власника будинку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні належним їй будинком , виселення та зняття [PERSON] з реєстрації за адресою : [ADDRESS] У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вибір вільного місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили,зокрема, про виселення. Оскільки [PERSON] має намір всупереч волі [PERSON] на вселення до спірного будинку , [PERSON], як власник будинку, має право вимагати усунення їй перешкод у здійсненні нею права власності на спірний будинок, шляхом виселення [PERSON] з нього. Таким чином, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved