Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Старобільського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстрації, у якому просить суд визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування буд. № 19 по вул. Східна в м. Старобільськ Луганської області, а Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобовязати зняти відповідачів з реєстрації у вказаному будинку. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння № 19 по вул. Східна в м. Старобільськ Луганської області. В даному домоволодінні зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які вже декілька років мешкають за іншою адресою. Відповідачі відмовляються добровільно знятися з реєстрації, таким чином перешкоджають позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому домоволодінням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просили відмовити у задоволенні позову. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Факт належності домоволодіння № 19, розташованого за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Східна, позивачу [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2008 року, копією технічного паспорту на житловий будинок від 07.11.2008 року. Те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області № 55 від 20.10.2015 року. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У судовому засіданні встановлено, що свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 вересня 2008 року позивач [PERSON] набув право власності на житло, а саме на домоволодіння № 19 по вул. Східна в м. Старобільську Луганської області. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають за вищевказаною адресою з 2005 року, тобто більше одного року. Право користування житлом вони набули, як члени сімї, оскільки відповідач [PERSON] є рідним братом позивача [PERSON], а відповідач [PERSON] є рідним дядьком позивача [PERSON] Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до\~якої\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд робить висновок, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] добровільно не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою вул. Східна, б. 19, м. Старобільськ, Луганської області, оскільки вони з 2005 року в ньому не проживають, позовів про їх вселення чи інших позовів до власника житла про усунення перешкод у користуванні майном надано не було. Що стосується вимог позивача [PERSON] про зобовязання Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти відповідачів [PERSON] та [PERSON] з реєстрації у вищевказаному в позові будинку, то суд вважає у цій частині позову відмовити у звязку з наступним: Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, тому зобовязання відповідача [PERSON] районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідачів з реєстрації, на думку суду є зайвим. Враховуючи вищевикладене, суд позов задовольняє частково та визнає відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування буд. № 19 по вул. Східна в м. Старобільську Луганської області. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України,

Outcome: partial