Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним\~позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він з 20.08.2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 12.06.2019 року його було\~звільнено з роботи за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені з ним не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата за травень 2019 року в розмірі 3381,00 грн, за червень 2019 року в розмірі 1288,00 грн., компенсація за невикористану відпустку 17 календарних днів в розмірі 1910,70 грн. У зв`язку з тим, що йому при звільненні не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати і компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 6579,70 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.06.2019 року по день ухвалення рішення судом, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 200,00 грн. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно наказу № 14-к від 17.08.2018 року позивача було прийнято на роботу до ФОП [PERSON] на посаду провідного інженера-конструктора.(а.с. 6) Згідно наказу № 24-к від 12.06.2019 року позивача було звільнено з займаної посади за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.(а.с.6) Відповідно до статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На момент звільнення (12.06.2019 року) позивачу не була виплачена заробітна плата за травень 2019 року, червень 2019 року (до 12.06.2019 року) та компенсація за невикористану відпустку. Згідно копії наказу (розпорядження) № 24-к від 12.06.2019 року про припинення трудового договору кількість днів невикористаної відпустки складає 17 календарних днів. Заробітна плата за травень 2019 року складає 4200,00 грн., що після відрахування податку на доходи фізичних осіб (18%), військового збору (1,5%), складає до виплати 3381,00 грн. Заробітна плата за червень 2019 року складає 1600,00 грн., що після відрахування податку на доходи фізичних осіб (18%), військового збору (1,5%), складає до виплати 1288,00 грн. Компенсація за невикористану відпустку 17 календарних днів складає 2373,50 грн., що після відрахування податку на доходи фізичних осіб (18%), військового збору (1,5%), складає до виплати 1910,70 грн. Таким чином, заборгованість по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку на момент звільнення (після відрахування податків) складає 6579,70 грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в частині стягнення заробітної плати задовольнити, стягнувши з фізичної особи-підприємця [PERSON] Павла [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку в розмірі 6579,70 грн. Згідно ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст. ст. 83, 177, 280 ЦПК України, суд погоджується з розрахунком середнього заробітку позивача, вказаним у позові. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.06.2019 року по 26.09.2019 року включно в розмірі 14600,00 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, виходячи з розрахунку: 73 (кількість робочих днів) х 200,00 грн. (розмір середньоденного заробітку) = 14600 грн. Згідно вимог ст.141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved