Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивований тим, що 17.12.2014 року, близько 17 год. 15 хв. в м. Вінниці на перехресті вулиць Пирогова-Келецька була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] та за кермом якого знаходилася водій [PERSON] Розмір матеріального збитку в зв'язку з пошкодженням автомобіля «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] згідно з висновком експерта №4 від 02.03.2015 року, складеного спеціалістом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру в результаті його пошкодження в ДТП, що сталось 17.12.2014 року, складає 157584,20 грн. У відповідача виник обов'язок перед позивачем відшкодування завданого матеріального збитку у розмірі 157584,20 грн. У добровільному порядку [PERSON] відшкодовувати шкоду не бажає, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав. Згідно з його запереченнями позов [PERSON] він вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки жодного правового документу, який би встановлював вину відповідача не має. В довідці №81238122 зазначено місце скоєння ДТП, дата та час, однак не встановлена особа, яка порушила ПДР і з вини якої сталося ДТП. Дійсно, 17.12.2014 року відбулося ДТП з автомобілем «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], керувала автомобілем [PERSON], яка порушила Правила дорожнього руху України розділ 16.5 «У разі подання сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух перехрестя». [PERSON] вважає, що зіткнення відбулося саме з вини [PERSON], а тому право на відшкодування шкоди власник пошкодженого автомобіля не має. Окрім того, шкода не відшкодовується ще й тому, що позивач отримав компенсацію страхової компанії. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. 17.12.2014 року, біля 17 год. 15 хв. в м. Вінниця на перехресті вулиць Пирогова-Келецька була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], керувала яким водій [PERSON] Розмір матеріального збитку в зв'язку з пошкодженням автомобіля «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER], згідно з висновком експерта №4 від 02.03.2015 року, складеного спеціалістом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру в результаті його пошкодження в ДТП, що сталось 17.12.2014 року складає 157584,20 грн. Цей висновок експерта складено в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 17.12.2014 р. за №12014020010009017. Страхове відшкодування не було виплачено позивачу страховою компанією у зв»язку із тривалим (більше року) розслідуванням справи в кримінальному провадженні та її розгляді в порядку КУпАП в судах першої та апеляційної інстанцій. До того ж відповідно до судової практики (правова позиція Верховного суду України в справі №62808 15 цс право потерпілої особи на пред»явлення вимоги на відшкодування шкоди до страховика чи до заподіювача шкоди є абсолютним. Тобто позивач [PERSON] користується правом вибору пред»явити позов до страхової компанії чи до [PERSON] Позивач вважає, що у відповідача виник обов'язок відшкодування завданого матеріального збитку у розмірі 157584,20 грн. Проте з таким твердженням позивача суд не може погодитись. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з висновком експерта № 4 від 02.03.2015 року, розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки КІА, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, в результаті його пошкодження складає 157584,20 грн. Суд оцінює такий висновок як письмовий доказ, а не як висновок експертизи, оскільки така експертиза була призначена слідчим у кримінальному провадженні. Суд при розгляді справи роз»яснював сторонам їх право заявити клопотання про призначення в справі судової автотоварознавчої експертизи, але позивач від її проведення відмовився, не зважаючи на тягарі доказування позовних вимог саме на цій особі. Відтак розмір збитку на момент розгляду справи або виконання робіт суду не доведено. Судом також встановлено з пояснень позивача, що автомобіль після ДТП [PERSON] відремонтував та продав зі зняттям з обліку в сервісному центрі МВС України. Вартість ремонту автомобіля з його слів склала 4500 доларів США. Але належних та допустимих доказів про витрати на ремонт автомобіля саме на таку суму позивач суду не подав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, які особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У виниклих правовідносинах за умови, що позов пред»явлено до суду після відновлення автомобіля після ДТП, реальними збитками є витрати [PERSON] на ремонт автомобіля. Проте такі витрати позивачем не доведено. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed