Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 15.01.2008 між ним та СВК «Заповіт Леніна» (на даний час СВК «Заповіт 2000») були укладені договори оренди належних йому земельних ділянок: площею 3,0099 га, кадастровий номер 6322283000:04:000:0126, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,4701 га, кадастровий номер 6322283000:01:000:0449, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані договори були зареєстровані у Зачепилівському відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 26.08.2018. Договори оренди землі укладені на строк 10 років з часу реєстрації, тому строк їхньої дії сплинув 26.08.2018. Позивач не мав наміру продовжувати договірні відносини з СВК «Заповіт 2000», про що завчасно письмово повідомив відповідача. Однак відповідач не повернув позивачу земельні ділянки і продовжує їх безпідставно обробляти. Тому позивач просив суд визнати припиненими вищевказані договори оренди земельних ділянок та витребувати у СВК «Заповіт 2000» належні йому земельні ділянки. Судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою суду від 13.02.2020 до участі в даній цивільній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» (код ЄДРПОУ 378342304080), у зв`язку з тим, що земельні ділянки [PERSON] знаходяться всередині земельного масиву, які обробляються даним господарством. Від СВК «Заповіт 2000» надійшов відзив на позов [PERSON] , в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з наступним.15.01.2008 між господарством та [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок строком на десять років з моменту державної реєстрації. 26.08.2018 строк дії договорів сплинув, [PERSON] не виявив бажання продовжувати строк дії оренди землі, звернувшись завчасно з відповідною заявою до господарства. Після закінчення строку дії договорів оренди землі [PERSON] не здійснював жодних дій щодо підписання акту приймання-передачі належної йому землі та закріплення її межовими знаками відповідного зразку та землю самостійно обробляти не став. Оскільки земельні ділянки позивача знаходяться всередині земельного масиву разом з іншими ділянками, які обробляє відповідач, неможливо здійснювати вільний проїзд для обробітку інших земельних ділянок, [PERSON] було запропоновано здійснити обмін рівноцінними земельними ділянками з метою їх зручного та безперешкодного обробітку обома сторонами. Однак [PERSON] не виявив бажання щодо обміну земельними ділянками та звернувся до суду з даним позовом, не намагаючись вирішити дане питання мирним шляхом в досудовому порядку. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Позивач зазначив, що йому пропонували і СВК «Заповіт 2000» і ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» здійснити обмін його земельних ділянок на рівноцінні земельні ділянки в іншому погодженому місці, однак він не має бажання це робити. Представник відповідача Ушаков Е.В. в судовому засіданні заперечив проти позову [PERSON] , пояснив, що строк дії спірних договорів оренди землі закінчився, тому вони вважаються припиненими, СВК «Заповіт 2000» не чинив жодних перешкод [PERSON] у користуванні та обробітку земельних ділянок. Представник запевнив, що спору щодо визнання припиненими договорів оренди землі між [PERSON] та СВК «Заповіт 2000» не існує. На даний час земельні ділянки належні [PERSON] знаходяться всередині земельного масиву, який обробляє третя особа - ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ». У зв`язку з тим, що земельні ділянки [PERSON] знаходяться всередині масиву та нерозділені між собою польовими дорогами, ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» позбавлене можливості вільного обробітку інших земельних ділянок, тому позивачу неодноразово пропонувалось здійснити обмін на рівноцінні земельні ділянки, але в іншому погодженому місці. Однак позивач відмовляється в добровільному порядку вирішити питання обміну земельними ділянками. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він працює на посаді агронома в ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» та йому відомо про існування спору між [PERSON] та господарством з приводу розташування його земельної ділянки всередині земельного масиву, який обробляє ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ». Представник ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надано, однак з поданої суду заяви від 13.02.2020 про залучення даного господарства до участі у справі в якості третьої особи, вбачається наступне. За спільною домовленістю СВК «Заповіт 2000» на підставі обміну передало ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» земельні ділянки, які перебували в оренді кооперативу, але розташовані у земельному масиві товариства, в тому числі і земельну ділянку [PERSON] площею 3,0099 га, кадастровий номер 6322283000:04:000:0126. [PERSON] неодноразово пропонувалось здійснити обмін на рівноцінну земельну ділянку, але в іншому погодженому місці, оскільки вона розташована всередині земельного масиву, який обробляє ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ», що створює суттєві перешкоди по обробітку інших суміжних земельних ділянок. Також і сам [PERSON] не зможе проїздити до своєї земельної ділянки через землю ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ», оскільки вони не розділені між собою польовими дорогами. Однак [PERSON] не бажає мирним шляхом вирішити дане питання, що в подальшому може спричинити збитки товариству. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 228,229,235 ЦПК України, які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовних вимог про визнання договорів оренди землі припиненими у зв`язку із закінченням строку дії суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 15.01.2008 між СВК «Заповіт Леніна» (на даний час СВК «Заповіт 2000») та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 3,0099 га, кадастровий номер 6322283000:04:000:0126, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років та який був зареєстрований у Зачепилівському відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 26.08.2008 за № 040869400339. Також 15.01.2008 між СВК «Заповіт Леніна» (на даний час СВК «Заповіт 2000») та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,4701 га, кадастровий номер 6322283000:01:000:0449, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років та який був зареєстрований у Зачепилівському відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 26.08.2008 за № 040869400338. З`ясовано, що п. 8 зазначених договорів було встановлено строк їхньої дії - на 10 років та передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця письмово про намір продовжити його дію. Згідно із пунктом 43 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до п. 37 договорів, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Таким чином строк дії спірних договорів оренди землі закінчився 26.08.2018. Орендодавець [PERSON] , не маючи наміру продовжувати договірні відносини з орендарем, направив поштою до СВК «Заповіт 2000» відповідну заяву від 27.03.2018, в якій повідомив, що буде самостійно обробляти свою землю. В свою чергу СВК «Заповіт 2000» не скористалося своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки перед закінченням строку дії договорів оренди землі не надіслало на адресу орендодавця [PERSON] лист-повідомлення про бажання укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 15.01.2008 та проект додаткової угоди. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. За таких умов укладені договори оренди землі від 15.01.2008 на даний час є припиненими з 26.08.2018, що не оспорюється відповідачем, тому відсутній сам спір з цього приводу. Тому суд приходить до висновку, що доводи [PERSON] відображені у позові не спростовують вищенаведеного, а відтак є повністю необґрунтованими, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Щодо позовних вимог про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння суд виходить з наступного. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 317,319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. В силу ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майна в натурі. Відповідно до ст. 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що таке майно поза її волею вибуло з її володіння і знаходиться у володінні іншого набувача. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок: площею 3,0099 га, кадастровий номер 6322283000:04:000:0126, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,4701 га, кадастровий номер 6322283000:01:000:0449, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 989769 та серії ЯБ № 994946. Дані земельні ділянки перебували в оренді у СВК «Заповіт 2000», але 26.08.2018 строк дії договорів оренди закінчився, тому договірні відносини між сторонами були припинені в повному обсязі. На даний час спірні земельні ділянки знаходяться всередині земельного масиву, який обробляється ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ», яке пропонувало позивачу здійснити рівноцінний обмін в іншому погодженому місці з метою уникнення перешкод по обробітку суміжних земельних ділянок, на що [PERSON] відмовився. Жодних договорів щодо користування земельними ділянками з ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» [PERSON] не укладалося, що не оспорюється самим товариством. Тобто у позивача відсутнє волевиявлення щодо перебування належних йому земельних ділянок у ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ». Посилання ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ» на небажання [PERSON] мирним шляхом вирішити питання про обмін на рівноцінну земельну ділянку в іншому місці, суд не бере до уваги, оскільки це не стосується предмета позову і може бути вирішено в подальшому в досудовому чи судовому порядку. Таким чином суд вважає за можливе задовольнити позовні вимог [PERSON] в частині витребування належних йому земельних ділянок з володіння ТОВ «КОЛОС ПРИОРІЛЛЯ». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial