Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті свого дідуся [PERSON], який помер [INFO] у м. Ровеньки, Луганської обл., яка нині тимчасово окупована територія України, визначена Верховною Радою України. При зверненні до відділу РАЦС з метою отримання свідоцтва про смерть дідуся йому було відмовлено, оскільки пред'явлений документ про смерть дідуся, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог, в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 12). Представник заінтересованої особи - Чугуївського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з'явився, начальником відділу надана до суду заява про розгляд справи у відсутності представника у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 17). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє повне підтвердження, з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Розпорядженням КМУ № 1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Ровеньки, Луганської області, на території якого [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № [NUMBER], видане 25.04.2016р. республіканським бюро судово-медичної експертизи ЛНР (а.с. 6), у якому зазначено, що [PERSON], [INFO], у віці 92 роки помер [INFO] року вдома, за адресою: [ADDRESS] і по причини смерті - старість. Таким чином, документи про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не створюють правових наслідків. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В зв'язку з чим, суд не може прийняти до уваги як належні та допустимі докази підтвердження факту смерті [PERSON] рішення та документи прийняті на тимчасово окупованій території України. Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Як вбачається зі змісту наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Горлівка Донецької області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Горлівка Донецької області. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз'яснень п. 13 цієї Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та № 935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01.12.2014 року вважаються недійсними. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до пп. 1 п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000р. № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010р. № 3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно наданого Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком заявника [PERSON], [INFO], який народився у м. Ровеньки, Луганської області, вказаний [PERSON], [INFO] (а.с. 16) Однак, проведеною перевіркою Чугуївського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області виявлено актовий запис про народження № 86 від 01.10.1953 року, складений Нагольно-Тарасівською селищною радою м. Ровеньки, Луганської області на [PERSON], [INFO], батьком якого вказаний [PERSON], а актового запису про народження [PERSON], [INFO], за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено (а.с. 16). Згідно наданих письмових пояснень заявника, його вихованням займався дідусь, а з батьком родинних відносин він не підтримує, навіть не знає де він знаходиться (а.с. 20). На підтвердження родинних відносин між заявником та померлим, заявником надані письмові пояснення [PERSON] та [PERSON], в якій вони вказують, що заявник є внуком померлого [PERSON] і він доглядав за ним та поховав його (а.с. 21, 22). Судом також встановлено, що поховання [PERSON] проведено заявником на території кладовища смт. Нагольно-Тарасівка, Луганської народної республіки, про що свідчить довідка Нагольно-Тапрасівської селищної ради, ЛНР № 658 від 06.06.2016р. (а.с. 5), ним були придбані товари для поховання, про що свідчать товарні чеки на товари від 25.04.2016р. (а.с. 13). Таким чином, факт родинних відносин між померлим та заявником підтверджується наданими заявником доказами. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, свідоцтво про смерть дідуся, видане на території Луганської Народної Республіки є недійсним, оскільки видане органом який не має права їх видавати, у зв'язку із тим, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, п. 8 ч. 1ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. З урахуванням встановлених обставин, факт смерті [INFO] у м. Ровеньки, Луганської області [PERSON] підтверджується наданими суду доказами. Згідно до п. 6, п. 9 «Про затвердження правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18.10.2000 року № 52/5, реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення в судовому порядку факту смерті, звернення для реєстрації смерті особи, оголошеною судом померлою. Державна реєстрація факту смерті, встановленого в судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року. За наведених обставин, вимоги заявника є обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. На підставі викладеного,

Outcome: approved