Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовами, які обґрунтовував тим, що йому згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30.05.2012 року належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 2,4436 га, що розташована в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області. Зазначає, що 12.11.2012 року з Селянським (фермерським) господарством «Ромашка» нібито було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який він, як власник цієї земельної ділянки, з даним господарством не укладав та договір оренди не підписував. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений з Селянським (фермерським) господарством «Ромашка» 12.11.2012 року щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] площею 2,4436 га, що розташована в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, яка належить йому згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 30.05.2012 року серії [NUMBER] та зобов'язати Селянське (фермерське) господарство «Ромашка» повернути йому земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,4436 га, що розташована в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, яка належить йому згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 30.05.2012 року серії [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги за позовами підтримали на підставах викладених у позовах. Позивач також зазначив, що про договір оренди від 2012 року, нібито укладений між ним та СФГ «Ромашка», він дізнався лише у 2016 році. Проглянувши договір, він побачив, що підпис під договором стоїть не його, такий договір він не підписував і наміру укладати договір оренди не мав. Просив суд задовільнити його позовні вимоги, визнати договір оренди землі недійсним та повернути належну йому земельну ділянку. Вважає, що строк позовної давності не пропустив, так як дізнався про спірний договір оренди землі лише у 2016 році, після чого звернувся до суду. Договір не підписував і про його існування не знав. Представник відповідачів - керівника Селянського (фермерського) господарства «Ромашка» Вайна Д.В. та Селянського (фермерського) господарства «Ромашка», Бельдій В.А. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву та просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності (том № 1 а.с. 201-204). Також пояснив, що згідно бухгалтерських документів видно, що в 2013-2017 роках [PERSON] отримував від СФГ «Ромашка» грошові кошти в якості плати за оренду земельної ділянки. Про факт отримання вказаних грошових коштів свідчить особистий підпис [PERSON] на даних документах. Таким чином, [PERSON], отримуючи орендну плату з 2013 року, не міг не знати про порушення свого права, так як достовірно знаючи, що він не підписував договір оренди на вказану земельну ділянку, розумів, що в такому разі виплата йому орендної плати проводиться на підставі відповідного правочину, який може бути визнаний судом недійсним в зв'язку з тим, що він його не підписував і для цього у нього є три роки з моменту виконання такого правочину, тобто з моменту отримання ним першої виплати по відповідному правочину. Також позивач не міг не знати про порушення свого права власності, а саме права володіння та користування власною земельною ділянкою, тобто про те, що в період з 2013 по 2018 роки СФГ «Ромашка» використовувало земельну ділянку [PERSON] для вирощування відповідних сільськогосподарських культур як орендар, так як СФГ «Ромашка» виплачувало йому орендну плату. Також зазначив, що позивачу достовірно було відомо і про порушника його права власності, а саме про СФГ «Ромашка», а не про іншу особу, так як в відомостях, які він підписував видно від якої особи позивачем була отримана орендна плата. В зв'язку з вищевказаним, позивач знав про факт використання земельної ділянки, про те хто використовує земельну ділянку, тому починаючи з 2013 року позивач міг отримати копію відповідного договору оренди землі в державному органі, який проводив його реєстрацію або в СФГ «Ромашка» для його оскарження. Тобто, починаючи з 2016 року строк позовної давності для звернення до суду минув по договору оренди земельної ділянки, який позивач намагається визнати недійсними. Крім вищевказаних фактів, які свідчать про те, що позивач знав, що належна йому на праві власності земельна ділянка перебуває в оренді в СФГ «Ромашка», на підставі договору, який визнається недійсним, свідчить акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12 листопада 2012 року, який був підписаний особисто [PERSON], що підтверджує сам позивач у своїй позовній заяві. Згідно зазначеного в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивач є орендодавцем, а СФГ «Ромашка» - орендарем спірної земельної ділянки. В акті є вказаними площа та кадастровий номер земельної ділянки, яка передається в оренду, що представник відповідачів просить врахувати при постановленні рішення. Заслухавши думки учасників справи, покази експерта, вивчивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що позивачу по справі [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30.05.2012 року належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 2,4436 га, яка розташована в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією вказаного державного акта (том № 1 а.с. 2). Згідно змісту наданого до справи договору оренди від 12 листопада 2012 року, укладеного між сторонами [PERSON] та СФГ «Ромашка» в особі голови Вайна Дмитра Васильовича, сторони уклали правочин оренди майна, а саме, земельної ділянки загальною площею 2,4436 га, з них 2,4436 га ріллі, строком дії на 8 (вісім) років та встановленням орендної плати у грошовій формі - 1648 (одна тисяча шістсот сорок вісім) грн. 47 коп. В п. 11 Договору визначено, що орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року. Договір підписано сторонами, однак на ньому відсутня відмітка про його реєстрацію у реєстраційній службі з реєстрації речових прав на нерухоме майно, що підтверджується його ксерокопією (том № 1 а.с. 41-42). Згідно змісту наданого до справи акта меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12 листопада 2012 року сторонами Договору було вчинено передачу майна на місцевості у виконання договору оренди землі від 12.11.2012 року (том № 1 а.с. 210). 25 листопада 2013 року вищевказаний договір оренди землі від 12 листопада 2012 року було зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 8386513 від 27 листопада 2013 року, Реєстраційною службою Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, що підтверджується ксерокопією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (том № 1 а.с. 40). Згідно відомостей СФГ «Ромашка» щодо виплати орендної плати за 2013-2016 роки вбачається, що навпроти прізвища [PERSON] стоять підписи про отримання ним орендної плати (том № 1 а.с. 36-39; 175-179; 205-209). Наявність своїх підписів у вказаних відомостях позивач заперечив. Ухвалою суду від 15.08.2017 року у даній справі було призначено судову - почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (м. Вінниця, вул. Порика,8 Вінницької області). Перед експертом були поставленні такі питання: 1. Чи виконано підпис від імені [PERSON] - [PERSON] чи іншою особою?: - у договорі оренди землі від 12.11.2012 року на четвертій сторінці в графі «Орендодавець»; - у акті приймання передачі об'єкта від 27.11.2013 року в графі «Власник земельної ділянки»; - у акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 12.11.2012 року в графі «Власник земельної ділянки»? 2. Чи виконано рукописний текст (рукописні записи) [PERSON] у договорі оренди землі від 12.11.2012 року на першій сторінці, а саме: в графі дата укладення договору, прізвище ім'я та по-батькові, кадастровий номер, загальна площа та грошова оцінка земельної ділянки, термін договору, сума плати за оренду та на четвертій сторінці цього договору в графі «Орендодавець» де зазначені паспортні дані орендодавця чи іншою особою? (том № 1 а.с. 93-94). Відповідно до висновку експерта № 353-П від 15.09.2017 року за результатами проведення вищевказаної експертизи, експертом надано такі висновки на поставлені перед ним питання: 1.Підпис в графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 12.11.2012 року та підпис в графі «Власник земельної ділянки» у акті приймання-передачі об'єкта оренди від 27.11.2013 року, виконані не гр. [PERSON], а іншою особою. Підпис в графі «Власник земельної ділянки:» у акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12.11.2012 року, виконаний гр. [PERSON]. 2.Досліджувані рукописні та цифрові записи на 1-й та 4-й сторінці договору оренди землі від 12.11.2012 року, виконані не гр. [PERSON], а іншою особою (том № 1 а.с. 104-111). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з такого: Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Як встановлено судом володіння та користування земельною ділянкою позивача вчиняється на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року, однак, як встановлено експертним висновком, договір оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року підписано не власником земельної ділянки. Передача земельної ділянки СФГ «Ромашка» в натурі також власником не вчинялася, так як згідно висновку експерта підпис у акті приймання-передачі об'єкта оренди від 27.11.2013 року, виконаний не гр. [PERSON], а іншою особою. Таким чином, СФГ «Ромашка» не доведено правомірності володіння та користування земельною ділянкою належною позивачу. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Частинами 1,5 ст. 6, ст. 13, ст. 14 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. На думку суду, наявність лише запису про державну реєстрацію про право на оренду землі за відсутності правовстановлюючого документа, а саме, підписаного орендодавцем письмового договору про оренду землі в якому він би виявив своє волевиявлення, не дає відповідачеві у справі жодних прав на використання належної позивачу [PERSON] земельної ділянки. Такого волевиявлення орендодавця щодо передачі земельної ділянки в оренду відповідачу судом не встановлено, в зв'язку з чим земельна ділянка підлягає поверненню власнику [PERSON], а договір оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року підлягає до визнання недійсним. Щодо застосування позовної давності, суд враховує, що позивачем не вчинявся підпис під договором оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року, як і підпис у акті передачі земельної ділянки орендодавцю від 27.11.2013 року, а отже позивач не знав і не міг знати про наявність укладеного фіктивного договору оренди, в зв'язку з чим підстав для застосування строку позовної давності та відмови у задоволенні позову з вказаних підстав немає. Враховуючи ту обставину, що договір оренди земельної ділянки був укладений саме з СФГ «Ромашка», земельна ділянка була передана також СФГ «Ромашка», тому в позові до відповідача керівника СФГ «Ромашка» - Вайна Д.В. слід відмовити. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Ромашка» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 72 коп. за проведення експертизи. Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за статусом інваліда 2 групи.

Outcome: approved