Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що 18.08.2015 року головним державним виконавцем Лисюком Ю.М., при проведенні виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню з виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з МПП «Простір» на користь відповідачів, було складено акт опису і арешту майна від 18.08.2015 року, в якому описано і накладено арешт на об»єкт незавершеного будівництва з прибудовою, масандрою і підвалом та господарську будівлю, що знаходяться в смт.Короп, Чернігівської області, вул. Вознесенська, 50. Акт опису та арешту майна від 18.08.2015 року № 816А/2 складений безпідставно, оскільки відсутні будь-які докази того, що недобудовані нежитлові будівлі: торгово-офісна будівля та гараж зі складськими приміщеннями належать МПП «Простір». У 2008 році ним було розпочате будівництво торгово-офісної будівлі та гаража зі складськими приміщеннями за адресою: смт.Короп, вул. Вознесенська, 50, на земельній ділянці, що належить згідно договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року МПП «Простір». Дозвіл на виконання будівельних робіт він не отримував. А тому, з урахуванням зміни предмету позову, позивач просить суд визнати за ним право власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи за адресою: смт. Короп, вул. Вознесенська, 50, а саме: конструкції фундаментів стрічкових із бетону в кількості 8.6м3; конструкції зовнішніх стін із дерева в кількості 9,8м3; цегла лицьова в кількості 3400 шт.; конструкції фундаментів стрічкових та стін підвалу із бетонних блоків в кількості 0.8м3; конструкції зовнішніх стін із цегли керамічної в кількості 42,6 м3; цегла лицьова в кількості 6200 шт.; залізобетонні плити перекриття 6000мм x 1200мм в кількості 14 шт.; конструкції дерев»яного перекриття (дерев»яні балки, підшивка із дошки, настил із дошки) в кількості 65,0 м2; дерев»яні конструкції даху (дерев»яні кроквини, стійки, мауерлати, зв'язки, лобові та вітрові дошки, дошки підшивки звісів, обрешітка) в кількості 4,5 м3; металочерепиця в кількості 162,0 м2; віконні блоки із металопластику в кількості 14,0 м2; вхідний дверний блок із металопластику в кількості 3,0 м2; вхідний дверний блок із металу в кількості 1,8 м2; внутрішні дерев»яні дверні блоки (глухі) в кількості 16,2 м2; внутрішні дерев»яні дверні блоки (засклені) в кількості 7,8м2; плитка керамічна для підлоги в кількості 126 м2; дерев»яні конструкції дощатої підлоги (дошка, дерев»яні лаги) в кількості 24 м2; котел опалювальний на твердому паливі в кількості 1 шт.; радіатори опалювальні чавунні в кількості 68 секцій; труби поліпропіленові в кількості 86 м; провід для електромережі 3x2,5 в кількості 65 м; провід для електроосвітлення 2x1,5 в кількості 120 м; вагонка МДФ в кількості 12,0 м2, а також виключити все описане майно з акту опису і арешту майна № 816А/2 від 18.08.2015 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з вище викладених мотивів. Пояснив, що з 2008 року почав за свій кошт здійснювати будівництво торгівельно-офісного приміщення за адресою: смт.Короп, вул. Вознесенська, 50, на земельній ділянці, що належить МПП «Простір». Дозволів на будівництво на даний час не отримав, а тому це є фактично самочинним будівництвом. Має документальні підтвердження замовлення і отримання будівельних матеріалів і будівельно-монтажних робіт у підрядної організації. У свою чергу, державна виконавча служба не має жодних доказів того, що незавершене будівництво належить малому приватному підприємству «Простір». Згідно з усталеною судовою практикою як особа, що здійснює самочинне будівництво, має право на визнання за ним права власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання. В судовому засіданні представник відповідача МПП «Простір» [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Пояснила, що є засновником МПП «Простір». У 2005 році підприємство придбало у фізичної особи земельну ділянку та житловий будинок, який на ній знаходився за адресою: смт.Короп, вул. Вознесенська, 50. В подальшому будинок було повністю розібрано. З того часу МПП «Простір» не здійснювало на своїй земельній ділянці жодних будівельно-монтажних робіт, будівельних матеріалів не замовляло і не придбавало. Будівництвом торгівельно-офісних приміщень займався особисто позивач [PERSON] як фізична особа. Замовником технічної інвентаризації незавершеного будівництва у БТІ була державна виконавча служба. В порушення нормативно-правових актів, БТІ виготовила технічну документацію на незавершене будівництво, взагалі не вказавши хто є його власником. Також зазначає, що ДВС як один з доказів належності МПП «Простір» незавершеного будівництва вказує, що воно є продовженням реконструкції придбаного підприємством у 2005 році житлового будинку. В той же час співробітниками ДВС було складено акт державного виконавця від 14.03.2014 року про те, що вказаний будинок - відсутній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та про невизнання позову. Представник відповідача Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення ФССТВП в судове засідання не з»явився. Надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розглянути справу без участі їх представника та заперечення проти позову. Представник відповідача ТОВ «Чернігівторг» в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні третя особа на стороні відповідачів головний державний виконавець Лисюк Юрій Миколайович, який одночасно є представником третьої особи - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області позовні вимоги не визнав. Пояснив, що під час виконання зведеного виконавчого провадження по стягненню заборгованості з МПП «Простір», було встановлено, що підприємство на своїй земельній ділянці зводить торгово-офісну будівлю. Поскільки документації на будівлю виконавча служба не мала, то вона замовила у БТІ технічний паспорт на обєкт незавершеного будівництва і на підставі даного документа наклала арешт на вказане майно. Висновок про те, що незавершене будівництво належить МПП «Простір» було зроблено на підставі того факту, що воно знаходиться на земельній ділянці підприємства. Заперечує твердження позивача, що він є власником матеріалів і обладнання, використаних при будівництві, так як надані ним документи не є правовстановлюючими і видані повязаними з [PERSON] підприємствами. Крім того, земельна ділянка позивачеві не належить, жодних інших прав на неї він не має. Представник третьої особи на стороні відповідачів Коропської селищної ради в судове засідання не з»явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, поклавшись при вирішенні справи на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідачів Управління Державної архітектурної інспекції в Чернігівській області, в судове засідання не з»явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі та заперечення на позов. Представник третьої особи на стороні відповідачів Менської ОДПІ, в судове засідання не з»явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи на стороні відповідачів Чернігівської ОД АТ «[PERSON] [PERSON]», в судове засідання не з»явився, направивши свої заперечення на позов. Представник третьої особи на стороні відповідачів Коропського РБТІ в судове засідання не з»явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа на стороні відповідачів [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши учасників, дослідивши надані суду докази, було встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 29.12.2005 року МПП «Простір» придбало у фізичної особи земельну ділянку за адресою: смт.Короп, вул. Вознесенська, 50, разом з розташованим на ній житловим будинком (т. 1 а.с. 21). 26.05.2014 року при відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Чернігівській області утворено виконавчу групу з виконання зведеного виконавчого провадження № 816А/2 для стягнення боргу з МПП «Простір» (т. 1 а.с. 45-46). 20.05.2015 року керівник виконавчої групи [PERSON] направив до ВДВС Коропського РУЮ доручення отримати в Коропському РБТІ технічну документацію на обєкт незавершеного будівництва за адресою: смт.Короп, вул. Вознесенська, 50 та здійснити опис і арешт даного обєкта в рамках виконавчого провадження № 816А/2 (т. 1 а.с. 47). Коропським РБТІ на замовлення державної виконавчої служби виготовлено технічний паспорт на обєкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: смт. Короп, вул. Вознесенська, 50 (т. 1 а.с. 112-122). 18.08.2015 року головний державний виконавець Лисюк Ю.М. склав [PERSON] опису і арешту майна № 816А/2 обєкта незавершеного будівництва за адресою: смт.Короп, вул. Вознесенська, 50 (т. 1 а.с. 4, 108). Відповідно до ст. 1 ЦПК України: Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 60 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції, що діяла на час опису і арешту спірного майна (далі за текстом - Закон): Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Стаття 11 Закону передбачає, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно ст. 33 Закону: У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Відповідно до ст. 52 Закону: Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Згідно ст. 57 Закону: [PERSON] майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Аналіз норм даного Закону, а також Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» дає підстави для висновку, що в процесі здійснення виконавчих дій може бути накладено арешт лише на майно, що належить (на праві власності) боржникові. Про це ж йдеться і в ст. 98 ЦК України, згідно якої юридична особа відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном. Розділ ІІІ Статуту МПП «Простір» (т. 1 а.с. 50-54) визначає правовий статус майна підприємства. Відповідно до ст. 66 ГК України: Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Згідно ст. 139 ГК України: Майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Стаття 331 ЦК України передбачає можливість зареєструвати право власності на обєкт незавершеного будівництва в органах, які здійснюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. А порядок реєстрації права власності на такий обєкт передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постановою КМУ від 17 жовтня 2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (діяла на час складання акту опису й арешту спірного майна). Наказом Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 127 від 24.05.2001р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773 затверджено «Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна». Відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції, вона визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів; установлення вартості об'єктів. Технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва. Згідно п. 1.4 Інструкції: На підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти. Таким чином, наданий державною виконавчою службою Технічний паспорт на обєкт незавершеного будівництва (т. 1 а.с. 112-122) доводить лише факт проведення технічної інвентаризації обєкта, але він не є доказом реєстрації права власності на такий обєкт, а також не є правовстановлюючим документом. Отже, відповідачами та третіми особами на стороні відповідачів не надано належних і допустимих доказів того, що мале приватне підприємство «Простір» є власником обєкта незавершеного будівництва за адресою: смт. Короп, вул. Вознесенська, 50, що даний обєкт перебуває на балансі підприємства. Твердження відповідачів і третіх осіб про те, що право власності на обєкт незавершеного будівництва за МПП «Простір» витікає з права власності останнього на земельну ділянку, суд розцінює як таке, що зроблене на припущеннях і є субєктивною думкою протилежної позивачеві сторони. В судовому засіданні було досліджено оригінали актів приймання виконаних підрядних робіт (т.2 а.с. 62-68), а також довідки про вартість виконаних підрядних робіт (т.1 а.с. 8-12). Згідно вказаних документів у період 2008-2012 р.р. [PERSON] (замовник) отримував від ПП КЦНБ «Портал» (підрядник) будівельно-монтажні роботи (включаючи і будівельні матеріали) по будівництву торгово-офісної будівлі за адресою: смт. Короп, вул. Вознесенська, 50. Будівельні матеріали, зазначені у документах, відповідають будівельним матеріалам, вказаним у позові. У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність даних документів як доказів. Відповідачами та третіми особами достовірність даних документів не спростована. Суд відхиляє твердження представника державної виконавчої служби про те, що документи на будівництво видані повязаними з позивачем підприємствами. Так, повязаність осіб має правове значення у податкових правовідносинах при визначенні бази і обєкта оподаткування, а термін «повязані особи» міститься у Податковому Кодексі. Факт, що особи, які проводили будівельно-монтажні роботи на замовлення позивача та реалізовували позивачеві будівельні матеріали є (або не є) пов»язаними з ним особами не являється предметом доказування у даному спорі. Відповідно до ст. 331 ЦК України: до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна). Таким чином, суд приходить до висновку, що власником будівельних матеріалів і обладнання, використаних при будівництві торгово-офісної будівлі за адресою: смт. Короп, вул. Вознесенська, 50, є позивач [PERSON], а обєкт незавершеного будівництва безпідставно внесено до акту опису і арешту майна № 816А/2. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved