Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що 29 липня 2000 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. З січня 2016 року вони з відповідачем однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження родини вважає неможливим, тому позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про одруження, виданого повторно 25 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського районного управління юстиції Запорізької області, 29 липня 2000 року [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження 29 липня 2000 року зроблено запис № 11. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що за погодженням сторін, неповнолітні діти проживають разом із матір'ю. Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з січня 2016 року сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом було встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved