Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр МВС у Вінницькій області, про визнання правочину недійсним, визнання права власності, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що він [INFO] в м. Овруч, Житомирської області, придбав автомобіль «Ford Tranzit» 1996 року випуску д.н.з. [NUMBER] сірого кольору за 5000,00 тисяч доларів США. З обліку він його не знімав так як він був зареєстрований в Хмільницькому МРЕВ за місцем його проживання, а тому була проведена лише перереєстрація автомобіля на нього позивача, як нового власника. Вказує, що в перших числах січня 2015 року вирішив передати автомобіль в оренду. З цією метою розмістив об`яву в мережі «Інтернет» про здачу автомобіля в оренду, та вказав свої контактні телефони. 14 січня 2015 року на його мобільний телефон зателефонував незнайомий чоловік, як потім з`ясувалося [PERSON] . 20 січня 2015 р. між ним позивачем та [PERSON] було укладено та підписано у простій письмовій формі договір оренди транспортного засобу, за яким він передав [PERSON] в оренду належний йому на праві власності автомобіль марки «Ford Tranzit», д.н.з [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Разом з автомобілем ним було передано [PERSON] свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля (п. 7 Договору оренди). В подальшому [PERSON] зник, свій мобільний телефон відключив, та став уникати зустрічей з позивачем. Впевнившись, що [PERSON] шляхом зловживання його довірою заволодів автомобілем, позивач звернувся з відповідною заявою в міліцію. В ході перевірки заяви [PERSON] працівниками міліції було відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення стосовно нього злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження позивачу стало відомо, що його автомобіль був проданий громадянином [PERSON] за довіреністю складеною від його імені громадянину [PERSON] , який нині рахується власником автомобіля. Зазначає, що довіреність на розпорядження належним йому на праві власності автомобілем «Ford Tranzit», 1994 року випуску, складену на нотаріальному бланку НАК 942210 від 03.02.2015 року, позивач громадянам [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , котрий зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , не давав, не уповноважував їх на вчинення будь-яких дій від його імені. З вказаними у довіреності особами позивач не знайомий. В місто Острог, Рівненської області 03 лютого 2015 року для участі для вчиненні нотаріальних дій не виїздив, з приватним нотаріусом Вержиковським О.М. раніше не зустрічався. За таких обставин автомобіль вибув з його власності на підставі підробленого від його імені підпису у довіреності\~\~від 03.02.2015 року. 06 лютого 2015 року, відповідач [PERSON] , діючи по сфальшованій довіреності НАК 942210 від 03.02.2015 р., складеній від його імені, подав до Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області заяву про проведення операції «Зняття з обліку для реалізації» належного йому на праві власності автомобіля марки: FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий. Вказує, що оскільки довіреність від 03.02.2015 р. не була підписана ним, а тому не є такою, що вчинена у формі, встановленій законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив задовільнити позов. Суду показав, що довіреність на розпорядження належним йому на праві власності автомобілем «Ford Tranzit», складену у нотаріуса [PERSON] від 03.02.2015 року на гр-н [PERSON] та [PERSON] , вказаного як [PERSON] ніколи не видавав та не підписував. Автомобіль був переданий ним в оренду [PERSON] , з домовленістю щодо орендної плати. Однак в подальшому [PERSON] зник, мобільний телефон відключив, не виходив на зв`язок і він був змушений звернутися до поліції. Так він дізнався про те, що існує підроблена довіреність, складена від його імені, в якій не тільки є підробленим його підпис, але і не вірно вказані його паспортні відомості. Впевнившись, що [PERSON] шляхом зловживання його довірою заволодів автомобілем, позивач звернувся з відповідною заявою в поліцію, а потім дізнався, що на тепер автомобіль перебуває у відповідача [PERSON] , який переоформив автомобіль на себе у власність та добровільно повернути йому транспортний засіб не бажає. Тому, він був змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мєнков Є.П. позовні вимоги не визнали повністю. В задоволенні позову просили відмовити. Суду відповідач показав, що транспортний засіб був придбаний [PERSON] у [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] . Саме йому він передав грошові кошти за «Ford\~Tranzit»\~у сумі 1000 доларів, і ще 1500 доларів передав [PERSON] , тому вважає, що права на автомобіль «Ford\~Tranzit»\~набув на законних підставах. Представник відповідача, зокрема, зазначив, що експертне дослідження було проведено з дослідженням другого примірника довіреності, а не першого, тому висновок почеркознавчої експертизи стороною відповідача не визнається. Крім того зазначив, що транспортний засіб вибув з володіння [PERSON] на законних підставах, довіреність є завіреною нотаріусом та просив врахувати, що позивач тривалий час взагалі не цікавився автомобілем, що свідчить про те, що він знав, що «Ford\~Tranzit»\~вибув з його володіння. Вважає, що [PERSON] набув на автомобіль право власності на підставі закону, тому вважає позов таким, що не доведений, в зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити. Представник 3-ої особи - Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області в вирішенні позову поклався на думку суду. Суду показав, що реєстрація автомобіля «Ford\~Tranzit»\~була проведено на підставі наданих їм документів, до яких відносилася і довіреність. Підстав сумніватися у законності її видачі не було, тому вказана операція була проведена, у відповідності до вимог закону. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду не з`являються, належним чином та неодноразово попереджалися судом про явку до судового засідання. Судом ухвалено слухання справи проводити у їх відсутність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного. За ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18 січня 2014 року в м. Овруч, Житомирської області, [PERSON] придбав автомобіль «Ford Tranzit» 1996 року випуску д.н.з. [NUMBER] сірого кольору за 5000,00 тисяч доларів США. Даний автомобіль позивач з обліку не знімав, так як «Ford Tranzit» був зареєстрований в Хмільницькому МРЕВ за місцем свого проживання, а лише провів перереєстрацію автомобіля на себе, як нового власника (т.1, а.с.11- 13). 20 січня 2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено та підписано у простій письмовій формі договір оренди транспортного засобу, за яким [PERSON] передав [PERSON] в оренду належний йому на праві власності автомобіль марки «Ford Tranzit», д.н.з [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Разом з автомобілем [PERSON] передав [PERSON] свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля (п. 7 Договору оренди) (т.1, а.с. 7-8). Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2015 року в м. Острог Рівненської області, приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. було видано довіреність від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , на право розпорядження транспортним засобом автомобілем марки: FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий; зареєстрована в реєстрі за № 101, серія довіреності бланк НАК 942210 (т.1, а.с.160, 172 ). При цьому, вказано наступні паспортні дані [PERSON] , як « [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у (в) Вінницькій області 03.01.1996 року). З копії паспорта доданого до довіреності вбачається, що особу довірителя нотаріусу було засвідчено паспортом [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження с. Лелітка, Хмільницького району Вінницької області, серії [NUMBER] , виданий Хмільницьким РВ УМВС у Вінницької області 03.01.1996 року (а.с.205 т.1). Однак, як вбачається з паспорту [PERSON] , оглянутого в судовому засіданні, [PERSON] народився в м. Хмільник, Вінницької області, а не с. Лелітка, Хмільницького району Вінницької області (а.с.38 т.2). Копія довідки про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного коду в матеріалах нотаріальної справи по оформленню доручення, а також сторінка з паспорту з місцем реєстрації [PERSON] відсутні (а.с.204-210 т.1). Судом було встановлено, що 06 лютого 2015 року, [PERSON] , на підставі довіреності НАК 942210 від 03.02.2015 р., складеній від імені [PERSON] , подав до Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області заяву про проведення операції «Зняття з обліку для реалізації» належного [PERSON] на праві власності автомобіля марки: FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий (т.1, а.с. 14, 15-16, 160). Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля марки: FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий становить 92\~574,00 грн (т.1 , а.с. 23-37). Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 28.08.2017 року за № 3289/3290/17-21, встановлено, що: - підпис від імені [PERSON] , у другому примірнику довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Вержиковським О.М., 03.02.2015 року від імені [PERSON] на розпорядження автомобілем марки FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ЦЕНТР ДАІ 0512 від 09 жовтня 2014 року, у правій нижній частині якого наявний серія та номер НАК № 942210 виконаний без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів; - підпис від імені [PERSON] у другому примірнику довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Вержиковським О.М., 03.02.2015 року від імені [PERSON] на розпорядження автомобілем марки FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ЦЕНТР ДАІ 0512 від 09 жовтня 2014 року, у правій нижній частині якого наявний серія та номер НАК № 942210 виконаний не [PERSON] , а іншою особою (т.2, а.с. 73-79). Відтак, судом встановлено, що [PERSON] довіреності на розпорядження транспортним автомобілем марки FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ЦЕНТР ДАІ 0512 від 09 жовтня 2014 року, у правій нижній частині якого наявний серія та номер НАК № 942210 не підписував. Дана обставина стороною відповідачів не спростована. Таким чином, судом встановлено, що оспорювана довіреність суперечить ст.ст.203,\~205 ЦК України, оскільки відсутнє вільне волевиявлення позивача на її підписання, правочин не спрямованій на настання правових наслідків. Так ст. 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 3 та 4\~ст.203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилами\~ст.208 ЦК України\~правочини між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, крім правочинів, передбачених ч.1\~ст.206 ЦК України. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст.207 Цивільного Кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони… Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є спрямованість волі сторін на укладення договору. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до вимог\~ст.215 ЦК України\~необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини\~якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 ЦК України\~тощо), та оспорювані\~якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК\~тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним лише за рішенням суду. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч.ч.1, 2\~ст.215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою (ч.ч.1, 5\~ст.216 ЦК України). Проаналізовані вище обставини та вимоги законодавства є підставою для визнання довіреності від 03 лютого 2015 року посвідченої приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. на право розпорядження транспортним засобом автомобілем марки: FORD, модель: TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску, колір: сірий; зареєстрована в реєстрі за № 101, серія довіреності бланк НАК 942210, недійсною. Право позивача підлягає судовому захисту, шляхом визнання довіреності від 03.02.2015 року недійсною з моменту її вчинення, з подальшим виключенням з Єдиного реєстру довіреностей. За ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. В зв`язку з недійсністю довіреності від 03.02.2015\~року,\~яка видана\~на ім`я [PERSON] , [PERSON] , підлягає до скасування і державна реєстрація права власності за [PERSON] на вантажний автомобіль марки «FORD TRANZIT»,1994 року випуску. При цьому суд враховує, як і факт недійсності правочину на підставі, якого була проведена державна реєстрація права власності за [PERSON] , так і ту обставину, що довіреність, на підставі якої було проведено реєстрацію видана на ім`я [PERSON] , а не [PERSON] . Щодо позовної\~вимоги про\~визнання права\~власності на\~вищевказаний транспортний\~засіб марки FORD-ТRANZIT, 1994 року випуску, суд враховує, що відповідно до\~ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1\~статті 316 ЦК України\~встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1\~ст.317,319,321 ЦК України). Згідно ст.392ЦК\~України власник\~майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] право власності позивача на транспортний засіб FORD-TRANZIT, 1994 року випуску не визнається, суд вважає за необхідне здійснити судовий захист прав позивача, шляхом визнання за ним права власності на вказаний транспортний засіб в судовому порядку. Щодо позовної вимоги про повернення автомобіля FORD-TRANZIT, 1994 року випуску, суд враховує, що у відповідності до до ч.1 ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому, під правомочністю володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.). У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості.\~ У відповідності\~до ст.387\~ЦК України\~власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи, що належне позивачу майно - автомобіль FORD-TRANZIT, номер кузова: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , 1994 року випуску вибув з володіння позивача без належних законних підстав до [PERSON] , суд вважає доведеною та такою, що підлягає до задоволення позовну вимогу щодо повернення майна власнику. Порушене право позивача підлягає до задоволення, шляхом зобов`язання [PERSON] повернути [PERSON] вищевказаний транспортний засіб. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий учасниками справи на підтвердження своїх вимог або заперечень. Виходячи з вищевикладеного, суд констатує той факт, що позивачем надано належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог та спростовано аргументи сторони відповідача, в зв`язку з чим позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2\~ст.133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд відносить витрати позивача на оплату судового збору та збору на забезпечення позову на суму 2854,88 грн., а також витрати за проведення експертного дослідження на суму 1733,20 грн. Разом 4588,08 грн. Вказана сума судових витрат підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved