Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Запорізька місцева прокуратура № 2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем він перебував у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у сторін народився син [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2010 позивача визнано батьком [PERSON] В 2007 році [PERSON] виїхала з України за кордон, син фактично проживає з позивачем. Весь цей час він перебуває на його повному утриманні. Мати грошей на потреби сина не дає, взагалі не цікавиться життям сина. Крім того, [PERSON] має нерегулярний й мінливий дохід, адже не має постійного місця роботи в Україні. Водночас вона зобов'язана нести витрати по утриманню сина. Добровільно відповідач коштів на утримання дитини не надає. Посилаючись на ст.ст. 164, 165, 166, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] та стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав судові пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату час та місце слухання справи повідомлялась шляхом розміщенням оголошення у газеті «Запорізька правда» від 17 листопада 2016 р. № 45 (23729), причину неявки не повідомила. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району у судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. 10 листопада 2016 р. до суду надійшла заява від представника третьої особи про розгляд справи за у його відсутність. В даному випадку його неявка не є перешкодою для розгляду справи. Представник третьої особи Запорізької місцевої прокуратури № 2 у судове засідання не прибув, судом був повідомлений належним чином, суду надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. В даному випадку його неявка не є перешкодою для розгляду справи. За таких обставин, суд, з врахуванням думки позивача, вважав за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2010 задоволено позов [PERSON], внаслідок чого його визнано батьком дитини [PERSON], [INFO] (арк. справи 7). Дане заочне рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 11.10.2010. З свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 16.12.2010 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції випливає, що [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 85. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 12). Як вбачається з довідки Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «ОСНОВА» Запорізької міської ради від 25.08.2016 № 471 [PERSON] протягом навчання сина [PERSON] відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини, приймає активну участь в житті класу та школи (арк. справи 5). При цьому, з довідки Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «ОСНОВА» Запорізької міської ради від 25.10.2016 № 610 випливає, що громадянка [PERSON] з 2011 року до 2016 року до навчального закладу не зверталась, батьківські збори не відвідувала. [PERSON] з жовтня 2012 р. відвідує спортивну секцію дзюдо, спортивний клуб дзюдо «КАНОКАН». На всі тренування в спортивний клуб [PERSON] приходив у супроводі свого батька, [PERSON], що підтверджуєтеся довідкою громадської організації Запорізький дитячий юнацький спортивний клуб дзюдо «КАНАКАН» від 30.08.2016 (арк. справи 6). З довідки цієї ж організації від 26.10.2016 № 46 вбачається, що громадянка [PERSON] з 2012 року по 2016 рік не приводила [PERSON] на тренування та змагання. З акту від 29.08.2016 складеного спеціалістами центру обслуговування абонентів № 4 МКП «Основаніє» випливає, що з серпня 2007 р. по теперішній час [PERSON] дійсно проживає у квартирі [ADDRESS] (арк. справи 9). Як вбачається з листа комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 17.04.2015 № 01-8/624 [PERSON] надглядається в амбулаторії № 9 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10». За медичної допомогою щодо здоров'я сина звертається батько та виконує призначення лікаря, на прийом до лікаря хлопець приходить у супроводі батька. Зауважень щодо догляду за дитиною не було (арк. справи 11). 31.10.2016 до суду надійшов висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 08.11.2016 за № 01-10/0493. За змістом цього висновку малолітній [PERSON] повідомляє, що матір не бачив з моменту свого народження, по телефону з нею не спілкувався, з днем народження вона його не вітала, до ніколи, лікарні спортивної секції водить лише батько, мати матеріально не підтримувала, допомоги не надавала. Вважає необхідно позбавити матір батьківських прав по відношенню до нього, у зв'язку з чим. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] Проаналізувавши обставини справи суд констатує, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу вихованням сина не займається, не піклується про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток, матеріальної допомоги не надає, чим повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто законом передбачений вичерпаний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Однак, що стосується конкретної справи суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному конкретному випадку треба виявляти і оцінити позитивний результат у долі дітей, який має настати. Вирішуючи спір, суд враховує вимоги статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка набула чинності для України 27 вересня 1991 р., де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В даному випадку суд вбачає позитивний результат в тому, щоб залишити дитину в сім'ї батька [PERSON], який має всі необхідні умови для виховання сина, тому суд враховує інтереси дитини. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини - сина [PERSON], тому враховуючи інтереси малолітньої дитини, її необхідно позбавити батьківських прав. З наведених підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, суд вважає їх обґрунтованими з таких підстав. Як роз'яснено у абз. 7 п. 16 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини, дитина мешкає з батьком, у зв'язку з чим позивач має право на звернення до суду та на отримання аліментів з відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд враховує таке. Відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] має нерегулярний й мінливий дохід, адже не має постійного місця роботи в Україні, що підтверджується листом Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 28.10.2016 № 14328/46/01/03-2016. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний стан сторін, а також, що відповідач не має на утриманні непрацездатних осіб. З урахуванням обставин справи, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500,00 гривень щомісячно але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, у зв'язку з чим задовольняє позов у повному обсязі. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що документально підтверджені у розмірі 551,20 гривень. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підстави викладеного,

Outcome: approved