Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - Здійснити поділ майна: квартири [ADDRESS] , придбаної ним в період шлюбу з [PERSON] , визначивши йому 3/4 частки цієї квартири, а [PERSON] - 1/4 частку; -Присудити грошеву компенсацію [PERSON] замість її частки у вказаній квартирі в сумі 30445,25 грн, яку він зобов`язується невідкладно у визначений судом строк внести на депозитний рахунок суду; - Стягнути з відповідача [PERSON] понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 1217,81 грн. та витрати на звіт про оцінку вартості квартири в сумі 1500,00 грн., які відмінусувати від належної відповідачці суми компенсації за її частку спірної квартири, пославшись на таке: 25 вересня 1993 року між ним та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований у Ясинуватському міському відділі ЗАГС Донецької області, актовий запис № 236. 28 березня 2016 року згідно із заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шлюб між ним та [PERSON] був розірваний (рішення суду набуло законної сили 08 квітня 2016 року). Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . 08.08.2005 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу він придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Спірна квартира була придбана ним за власні кошти, що підтверджується кредитним договором від 11 серпня 2005 року між ним та КБ «Приватбанк», розпискою продавця квартири від 12 серпня 2005 року в отриманні від нього грошових коштів, повідомленням ЗАО КБ «Приватбанк» про повне погашення кредиту від 21.04.2009. Колишня його дружина відповідач [PERSON] практично з моменту укладення шлюбу ніде не працювала та не працює до теперішнього часу, ухилялася та ухиляється від утримання сумісних дітей, комунальні платежі за квартиру ніколи не сплачувала та не сплачує. У спірній квартирі зареєстрований він, його діти [PERSON] та [PERSON] , а також відповідач. Остання періодично проживає у будинку своєї покійної бабусі за адресою: [ADDRESS] . Сумісне проживання його, його дітей та колишньої дружини [PERSON] неможливе, оскільки відповідач вчиняє скандали, сварки, веде себе агресивно, ніде не працює. Іншого житла у нього та його дітей немає. [PERSON] не бажає добровільно поділити спірну квартиру. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.119-120). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с.128). У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав ст.70 ч.ч.2,3, ст.71 СК України, ст.365 ЦК України, просив задовольнити їх у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві (а.с.2-4), «Запереченнях проти заяви відповідача та клопотання щодо виклику свідків (в порядку ст.ст.43,182,183 ЦПК України)» (а.с.157-158), «Промові у судових дебатах» (а.с.194-198), зауваживши на такому: Дійсно, відповідач [PERSON] нетривалий час, періодично працювала на різних роботах. отримувала невелику зарплатню, проте використовувала її тільки на особисті потреби. Він повністю утримував родину, купляв продукти харчування, сплачував комунальні послуги за житло, піклувався про матеріальне забезпечення дітей. Весь час він знаходився або на роботі, або вдома, займався вихованням дітей та домашніми вправами. Заперечив ті обставини (на які вказала відповідач), що він на протязі останніх років перед розлученням ображав її психологічно, економічно, фізично, перебував в позашлюбних відносинах с іншими жінками, принижував її гідність. Дійсно у нього з відповідачем на протязі всього періоду життя у шлюбі були непорозуміння, суперечності, сварки. Проте відповідач тривалий час ніде не працювала, намагалася влаштувати своє особисте життя і в квітні 2015 року поїхала на постійне проживання в Полтавську область до свого співмешканця, проживала там тривалий час. Ніколи він відповідача не ображав психологічно, економічно або фізично, вона весь час діяла на свій розсуд, ніколи не рахувалася з інтересами родини, інтересами їхніх дітей. Також стверджує, що він ніколи не заперечував проти спілкування відповідача з їхнім сином [PERSON] . Відповідач у будь-який час могла приїхати до місця реєстрації у спірній квартирі, спілкуватися з дітьми, зберігати свої особисті речі. На теперішній час його дочка [PERSON] тимчасово проживає та працює в м. Черкаси, в спірній квартирі зареєстрована, періодично проживає в ній, зберігає в ній свої особисті речі. Його син [PERSON] постійно проживає та зареєстрований в спірній квартирі. Він стверджує, що його діти [PERSON] та [PERSON] бажають проживати разом з ним в спірній квартирі, а також бажають, щоб відповідач - їх мати [PERSON] проживала окремо. Іншого житла ані він, ані його діти не мають. Він тривалий час працював в органах внутрішніх справ, в період з 28.04.1985 по 30.06.2009. При звільненні зі служби у відставку на підставі ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» йому 30.06.2008 була нарахована одноразова грошова допомога в розмірі 38311,84 грн. 17.04.2009 він за рахунок отриманої грошової допомоги повністю погасив заборгованість по кредиту за спірну квартиру. Згідно зі ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції на момент його звільнення зі служби) одноразова грошова допомога виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошевого забезпечення за кожний повний календарний рік служби. В ОВС він прослужив повних 23 роки, з них до одруження з відповідачем - 8 років, що складає від повної суми одноразової грошової допомоги 13325,86 грн. На 17.04.2009 офіційний курс долара США НБУ складав 7,70 грн за 1 долар, на 15.11.2019 - 24,24 грн за 1 долар, тобто інфляція складає 314,8%. Від суми 13325,86 грн 314,8% дорівнює 41949,8 грн, тобто частину одноразової грошової допомоги в розмірі 41949,8 грн він отримав за службу в ОВС в період до реєстрації шлюбу з відповідачем. Відповідно ця частина одноразової грошевої допомоги являється майном, набутим ним до шлюбу з відповідачем [PERSON] . У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги фактично визнала частково за підстав ст.60 СК України, просила поділити спірну квартиру у рівних частках, заперечивши доводи позивача щодо відступлення від рівності часток подружжя за підстав, викладених у «Заяві на підставі ст.43 ЦПК України» (а.с.132), зауваживши на такому: Під час подружнього життя з позивачем вона періодично працювала, отримувала заробітну плату, яку витрачала на потреби сім`ї, але саме [PERSON] кожного разу наполягав на тому, щоб вона покинула роботу і займалася виключно домогосподарством. Саме за його вимогою вона не працювала за фахом бібліотекарки, на підприємствах, та в інших установах, але весь час подружнього життя з ним працювала на сім`ю: виховувала дітей, піклувалася про добробут сім`ї, прибирала, прала, готувала їжу; працювала на городі на дачі у селі: обробляла, вирощувала овочі, працювала в саду, привозила продукти харчування, щорічно займалася консервацією для потреб сім`ї. Вона, як дружина-домогосподарка була економічно залежною від працюючого чоловіка. Тільки тому, що позивач на протязі останніх років перед розлученням ображав її психологічно, економічно, фізично, перебував в позашлюбних відносинах з іншими жінками, в жовтні 2015 року вона прийняла рішення піти, так як більше не могла жити з чоловіком, який принижував її гідність. На цей час їхня донька [PERSON] , [INFO] , вже була повнолітньою і переїхала проживати до її мами в Черкаську область, а з сином [PERSON] , [INFO] , вона підтримувала відносини, незважаючи на те, що позивач заперечував проти цього, передавала продукти харчування, які вирощувала на городі, консервацію. Заперечила доводи позивача щодо витрачання нею коштів на особисті потреби. Її заробітна плата входила в бюджет сім`ї і витрачалася суто на її (сім`ї) потреби. В той час, коли вона не працювала, вона дбала про сім`ю, без вихідних і відпусток. Усі домашні справи були тільки її обов`язками. Вихованням дітей вони з відповідачем займалися разом. В подальшому чоловік (позивач) припинив до неї ставитися з повагою, відносився до неї як до власної прислуги, не проявляв до неї інтересу як до жінки, пояснюючи це тим, що вона погано вдягнена (не модно), не користується косметикою, не відвідує перукаря. А вона не могла собі цього дозволити, бо була економічно залежна від нього. Домогосподарством вона займалася з ранку до вечора. Комунальні послуги дійсно зі своєї заробітної плати сплачував відповідач. Працюючи міліціонером, позивач отримував 50% пільги на ці витрати. Заперечує проти тверджень позивача, що вона весь час діяла на свій розсуд, не рахуючись з інтересами родини, інтересами дітей. Стверджує, що жила заради сім`ї, її життя складалося виключно з вирішення господарських потреб сім`ї і виховання дітей.? Дійсно, в квітні 2015 року вона поїхали від позивача, бо є живою людиною і терпець її урвався. Вона нормальна жінка, хороша мати і має право на повагу до себе як жінка, як мати, як домогосподарка. Позивач вважає, що її праця домогосподарки не заслуговує поваги. Останнім часом вона почувалася непотребом у власній сім`ї. На твердження позивача, що він враховує побажання їхніх дітей, щоб вона проживала окремо, зазначила, що саме позивач виховує негативне ставлення до неї у дітей, тисне на них. Вона любить своїх дітей, а вони - її. Гадає, що позивач, перебуваючи у стосунках з іншою жінкою, бажає позбавитися її (відповідача) як від співвласника. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч.2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3). Згідно зі ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5). Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. <…> У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Неподільні речі за ч.2 ст.71 СК України присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п.23). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню (п.24). Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК , за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (п. 25). При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК) (п.30). Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (копія - на а.с.5). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2016 року у цивільній справі № 233/683/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.6). Рішення набрало законної сили 08.04.2016. Від спільного проживання сторони мають двох повнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження - на а.с.7,8). 08.08.2005, тобто під час шлюбу, [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , що підтверджено нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу і витягом Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації № 8004677 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] (а.с.27,28). У розумінні ст.60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України ця квартира належить сторонам як колишнім дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Та обставина, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін ними не оспорюється. За довідкою житлового органу - КП «Служба єдиного замовника №1» за № 1656 від 01.07.2019 (а.с.13) за адресою спірної квартири зареєстровані сторони та їхні повнолітні діти. Щодо правомірності запропонованого позивачем порядку поділу спірної квартири як об`єкту спільної сумісної власної сторін і відступлення від засади рівності часток подружжя, суд виходив з такого: За приписами наведеного вище законодавства судом при вирішенні питання відступлення від засади рівності часток подружжя мають бути враховані інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування), а також обставини, що мають істотне значення для справи, якими є випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Сторони неповнолітніх дітей не мають, діти подружжя [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , є повнолітніми, відомостей та доказів того, що діти є непрацездатними та на їх утримання з відповідача стягуються аліменти, позивачем не надано. Заявлена ж позивачем підстава, відповідно до якої слід вважати, що відповідач не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, витрачала його на шкоду інтересам сім`ї, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Так, трудовою книжкою [PERSON] підтверджений той факт, що весь період перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] він працював (а.с.74-78). Проте, свідок з боку відповідача [PERSON] - мати [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що за домовленістю сторін, а саме за наполяганням позивача, останній працював і забезпечував матеріальну основу сім`ї сторін, а відповідач дбала про добробут сім`ї: забезпечувала і підтримувала затишок в родині, прибирала, готувала їжу, прала, прасувала, займалася з дітьми та іншими хатніми справами. Крім цього, сторони всією сім`єю з дітьми майже кожної неділі, а також у літній період щороку приїздили до баби відповідача [PERSON] у с. Новоолександрівка Покровського району Донецької області, а також до неї (свідка) в м. Ясинувату Донецької області, де відповідач самовіддано працювала на городі, займалася консервуванням, домашньою птицею та т. інше. При цьому працювала, не жаліючи себе. Після таких відвідувань сторони запасалися продуктами харчування на всю родину на тривалий період часу. Вона (свідок) особисто давала Єфановим гроші на потреби їхньої сім`ї, на лікування, купувала якісь речі, і навіть - меблі. Відповідач нічого з цього не приховувала, все віддавала сім`ї. Крім того, відповідач періодично влаштовувалася на сезонні, або тимчасові роботи, проти чого позивач весь час заперечував. Всі зароблені грошові кошти відповідач витрачала на сім`ю. Згодом ставлення позивача до дружини змінилося: він став зраджувати їй, з неповагою відноситися, ображати. Свідки з боку відповідача [PERSON] , [PERSON] - сусіди сторін у різні періоди життя подружжя, допитані у судовому засіданні кожен окремо, пояснили, що у сім`ї [PERSON] завжди працював позивач, відповідач займалася домашнім господарством (прала, готувала їжу та т.інше), дітьми, які завжди були охайні і доглянуті, а інколи влаштовувалася на тимчасові роботи, зокрема санітаркою у медичний заклад. Відповідач - дуже відкрита людина, ніколи нічого не приховувала, навіть подробиці сімейного життя, яке було для неї найголовнішим. На підтвердження пояснень свідків відповідач послалася також на: - копію своєї трудової книжки (а.с.88-111), посвідчення дільничної виборчої комісії у 2010 році (а.с.143), акти приймання виконаних робіт за Договорами №№ 469/11, 496/16, б/н на виконання лісокультурних робіт від 01.03.2016 від 31.03.2016, 29.04.2016 (а.с.149-155), згідно з якими вона в період шлюбу з позивачем періодично працювала на тимчасових та сезонних роботах, тепер влаштувалася на постійну роботу; - на довідку Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області від 03.10.2019 № 273/02-18 (а.с.133), за інформацією якої [PERSON] є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] , весь час за життя якої з 1995 року проводила вихідні та кожне літо з дітьми на території Новоолександрівської сільської ради в с. Новоолександрівка, де допомагала бабі на городі та одержувала від неї продукти харчування, які використовувалися сім`єю; - на довідку Дошкільного навчального закладу №34 «Дюймовочка» Костянтинівської міської ради від 02.10.2019 № 54 (а.с.134), згідно з якою [PERSON] належним чином виховувала [PERSON] , [INFO] - вихованку дитячого закладу з 1998 року по 1999 рік, приймаючи активну участь у вихованні дитини: спілкувалася з вихователями, вчасно забирала дитину додому, приймала участь у батьківських зборах, цікавилася життям та станом здоров`я дитини, її оздоровленням, дитина була доглянута і охайна; - на довідку Дошкільного навчального закладу №1 «Дзвіночок» Костянтинівської міської ради від 02.10.2019 № 188 (а.с.139), згідно з якою [PERSON] належним чином виховувала [PERSON] , [INFO] - вихованку дитячого закладу з 1999 року по 2001 рік, приймаючи активну участь у вихованні дитини: вчасно приводила до дитсадка та забирала дитину додому, брала участь у батьківських зборах, дитина була доглянута і охайна; -на Інформацію класного керівника про ученицю 11-А класу ЗШ №5 [PERSON] , [INFO] (випуск 2012 року) (а.с.136), з якої вбачається, що мати дитини відвідувала батьківські збори, приймала участь у житті класу і школи; - на довідку Дошкільного навчального закладу №17 «Колобок» Костянтинівської міської ради від 02.10.2019 № 71 (а.с.135), згідно з якою [PERSON] належним чином виховувала [PERSON] , [INFO] - вихованця дитячого закладу з 2006 року по 2008 рік, приймаючи активну участь у вихованні дитини: спілкувалася з вихователями, вчасно забирала дитину додому, приймала участь у батьківських зборах, цікавилася життям та станом здоров`я дитини, її оздоровленням, дитина була доглянута і охайна; -на Інформацію класного керівника про [PERSON] як учня початкової школи №5 з 01.09.2007 по 30.05.2011 (а.с.137), з якої вбачається, що мати дитини систематично контролювала поведінку сина, його успіхи у навчанні, постійно слідкувала за зовнішнім виглядом сина, який завжди був чистим і охайним; -на Інформацію класного керівника про [PERSON] як учня ЗОШ І-ІІ ступенів №5 (а.с.138) аналогічного змісту; -на світлини сторін, їхніх дітей, в тому числі в сімейному колі (а.с.144-148), на яких відображені щасливі моменти з життя їхньої родини. Свідок [PERSON] - син сторін, допитаний у судовому засіданні як свідок з боку позивача, пояснив, що мати доглядала їх з сестрою, готувала на сім`ю їжу, займалася іншими хатніми справами, а батько заробляв гроші. Він бажає проживати з батьком, з якої причини пояснити відмовився. Тож, обставини, за якими суд мав би підстави для відступлення від засади рівності долів у спільній сумісні власності, позивачем не доведені. При цьому суд не приймає доводи позивача щодо погашення саме ним кредитного договору на отримання спірної нерухомості, на підтвердження яких ним надані документи на а.с.29-33, 188-193, окремо доводи про погашення цієї заборгованості за рахунок вихідної допомоги, частина якої була нарахована за період служби позивача в органах внутрішніх справ до реєстрації шлюбу з відповідачем, на підтвердження чого позивачем надані відповідні документи (а.с.79-86), з огляду на таке. Спірна нерухомість була придбана позивачем у період шлюбу на потреби сім`ї. Доказів, що отримана позивачем вихідна допомога при звільненні з органів внутрішніх справ була ним витрачена безпосередньо на погашення кредиту, не надано. На підтвердження доводів про те, що відповідач постійно влаштовує в сім`ї сварки та скандали, що робить неможливим їхнє сумісне життя, позивачем належних та допустимих доказів не надано. Натомість відповідачем надані докази неодноразового її звернення до правоохоронних органів з приводу конфліктної поведінки позивача, застосування до неї фізичної сили (а.с.184-187). За таких обставин та відповідних ним підстав, позов підлягає частковому задоволенню, майно у виді спірної квартири поділу між сторонами як колишнім подружжям - у рівних ідеальних частках, тобто по 1/2 кожному.

Outcome: partial