Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТзДВ «Сарненський КХП» на його користь заробітну плату та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Під час судового розгляду до участі у справі притягнуто як співвідповідача ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути на його користь заборгованість яка утворилась під час його роботи на посаді слюсаря у ВАТ в розмірі 4791 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву, відповідно до якої просить справу слухати у відсутності представника ВАТ. Дослідивши докази, надані позивачем, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії трудової книжки позивача - останній був прийнятий на посаду слюсаря у ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» 10 грудня 2007 року і звільнений з роботи з ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України 29 травня 2009 року. Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В ході судового слідства представниками відповідача ВАТ та ТзДВ жодної інформації про суму боргу перед [PERSON] подано не було, однак, відповідно до наданого у судове засідання письмового клопотання за підписом представника [PERSON] - кредиторська заборгованість у ВАТ перед позивачем становить 4791 грн. 73 коп. Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки представником відповідачів жодних доказів на спростування вказаної вище суми боргу перед позивачем подано не було, суд вважає такою, що відповідає дійсності суму боргу, вказану у письмовому клопотанні. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із наданого на вимогу суду повідомлення від 17 лютого 2014 року за підписом прокурора Сарненського району Рівненської області встановлено, що 8 травня 2009 року Сарненським районним судом Рівненської області видано судовий наказ, яким на користь позивача з ВАТ «Сарненський КХП» стягнуто суму боргу по заробітній платі у розмірі 1885 грн. 80 коп. Таким чином, порушене право позивача в частині невиплати заробітної плати у сумі, вказаній вище частково поновлено судом, а тому підстав для повторного стягнення суми боргу з заробітної плати у розмірі 1885 грн. 80 коп. немає. А тому до задоволення підлягає вимога позивача про стягнення на його користь з ВАТ «Сарненський КХП» сума боргу - 2 905 грн. 93 коп. (4791 грн. 73 коп. -1885 грн. 80 коп.= 2 905 грн. 93 коп.) Сума боргу підлягає стягненню, на думку суду, саме з ВАТ «Сарненський КХП», оскільки позивач у суді підтвердив, що був працевлаштований саме у ВАТ, чи є правонаступником ВАТ створене ТзДВ «Сарненський КХП» інформації суду надано не було, а тому ТзДВ не має відповідати за поданими вимогами. Крім цього, позивачем ставиться вимога про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Дійсно, відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд вважає, що спір про розмір розрахунку, який мав бути сплачений відповідачем позивачу на день звільнення відсутній, повний розрахунок із [PERSON] на момент розгляду справи судом не проведено, а тому вимога про стягнення заробітної плати за час затримки виплати є обґрунтованою і з урахуванням розміру середньоденної заробітної плати, який обраховано судом відповідно до довідки № 662/02 від 4 березня 2014 року, виданої УПФУ в Сарненському районі Рівненської області - 27 грн. 86 коп.(4207 грн.04 коп. : на 151 день) та кількості днів затримки її виплати (з моменту звільнення - з 29 травня 2009 по 19 травня 2014 року) - 1816 днів, становить 50 593 грн. 76 коп. Суд вважає за необхідне стягнути середню заробітну плату саме з ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів», оскільки у ТзДВ вказане товариство було реформовано після звільнення позивача, а тому заборгованість утворилась саме через несплату заробітної плати ВАТ. Відповідно до Правових висновків Верховного суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні від 5 липня 2013 року вказано, що відсутність фінансово - господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Таким чином, факт порушення справи про банкрутство ВАТ, на думку суду, не впливає на можливість стягнення вказаних вище сум на користь позивача. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. На підставі наведеного, ст.ст.94, 116, 233 КЗпП України,

Outcome: partial