Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив зобов`язати відповідача [PERSON] , що зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] , зареєстрованого у [ADDRESS] , права користування власністю шляхом надання допуску до частини земельної ділянки, що належить відповідачу для здійснення поточного ремонту фасаду Ѕ частини житлового будинку, що належить позивачу на праві власності, а також, стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. В обґрунтування своїх вимог у заяві позивач зазначив, що згідно із договором купівлі продажу частки житлового будинку від 20.05.2015 року він являється власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 року він є власником 1/1 частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою; [ADDRESS] . Власником Ѕ частки житлового будинку та земельної ділянки, що є суміжною із земельною ділянкою позивача, є відповідач. Лінія розмежування земельних ділянок, що належати позивачу та відповідачу знаходиться на відстані 0,4 м від фасадної стіни частки будинку позивача, що є порушенням п.3.25 ДБН 360-92 « Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень» , затв. Наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 р. № 44. Листом від 27 липня 2018 року позивач попередив відповідача про планування виконання будівничих робіт та вимагав усунути існуючі перешкоди, які чинить відповідач, та надати можливість провести ремонтні роботи фасаду будинку позивача. В порушення ст..ст.319, 321 ЦК України, 158,152 ЗК України та п.3.25 ДБН 360-92 відповідач створює перешкоди у законному праві користування майном, що полягають у його не допуску до фасадної стіни будинку, що належить позивачеві на праві власності, для здійснення її поточного ремонту. Ухвалою судді від 15.08.2018 року відкрито провадження по цивільній справі за дійсним позовом за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, при цьому після початку розгляду справи по суті, без зміни предмету та підстав позову, просила надати допуск до частини земельної ділянки шириною 1 метр, вздовж стіни частини житлового будинку [ADDRESS] , на плані літ « », що належить позивачу, з метою здійснення поточного ремонту Ѕ частини фасаду вказаного будинку. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що . З урахуванням викладеного у задоволені позову просив відмовити за необґрунтованістю. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.05.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер витягу 37365264, належить 1/1частина земельної ділянки площею 0,075 га, кадастровий номер 1420985500:02;107:0004, за адресою: Красненська міська рада, Артемівського району Донецької області. В зазначеному договорі вказано, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1401574442015, виданого відділом Держземагентства в Артемівському районі 05.05.2015 року, зазначена земельна ділянка розташована на території Красненської сільської ради Артемівського району Донецької області, в таких межах: від А до Б - Красненська сільська рада, від Б до В - [PERSON] , від В до Г - Красненська сільська рада, від Г до Д - [PERSON] , від Д до Е - Красненська сільська рада, від Е до А - [PERSON] . Також, позивачу на підставі договору купівлі-продажу частки жилого будинку від 12.05.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер витягу 37365264, належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до п.3.25 Державних будівельних норм України, містобудування планування і забудови міських і сільських поселень, передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення поточного ремонту, відстань від найбільш виступаючої конструкції стіни до сусідньої межі земельної ділянки має становити не менше 1,0 метру. Відповідно до ч. 1,2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов`язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; Так, предметом даного позову є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що у повній мірі відповідає способу захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до ст. 16 ЦК України. Відповідно до статті 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких перешкод його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 103 цього Кодексу визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам - сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно п. г,е, ч.1. ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані: - не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; - дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У частині першій статті 402 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно частини третьої статті 402 ЦК України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 листопада 2018 року у справі № 920/1121/17 зроблено висновок, що «чинним законодавством визначено порядок встановлення земельного сервітуту, який, у тому числі, передбачає ініціювання заінтересованою особою питання щодо встановлення сервітуту перед іншою особою. У разі недосягнення сторонами домовленості про його встановлення спір вирішується в судовому порядку. Проте доказів вжиття законодавчо передбачених заходів щодо встановлення земельного сервітуту задля можливості користування позивачем земельними ділянками ФГ «Едельвейс-2007» не надало». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/4106/14-ц (провадження № 61-7233св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 653/2704/16-ц (провадження № 61-22333св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 1512/3008/2012 (провадження № 61-13804св18) зроблено висновок, що «земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки. Умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 червня 2019 року у справі № 925/603/18 зроблено висновок, що «умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Отже, передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду». У судовому засіданні не встановлено, що позивач ініціювала встановлення сервітуту перед відповідачем, зокрема зверталася до відповідача з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту. За таких обставин, підстави для встановлення сервітуту відсутні і тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed