Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 22.09.2001 в міському відділі РАЦС м. Харкова. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на життя та обовязки. На підставі цього в сім'ї відбувалися сварки, свідком яких нерідко ставала їх дитина, що негативно впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачеві і дитині душевні страждання. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач вважає, що можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини між сторонами припинено з травня 2017 року. З цього часу позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Подружжя існує лише формально. За наведених обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини. [PERSON] на примирення не згоден і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, а також просила після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище «Зінченко». Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви у повному обсязі. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сімя існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про шлюб Серії 1-ВЛ № 338504, виданого 22.09.2001 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що при одружені відповідач змінила дівоче прізвище «Красноруцька» на прізвище чоловіка «Зінченко». При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач у судовому засіданні просила залишити її шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище відповідача - «Зінченко».

Outcome: approved