Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 вересня 2017 року близько 07:40 год. відповідач на автобусній зупинці в с. Купіль Волочиського району безпричинно наніс позивачу удари важким металічним предметом в голову, обличчя та інші частини тіла. Одним з таких ударів він збив його на землю. Нанесення ударів супроводжувалося образами, нецензурними словами на його адресу. Внаслідок таких протиправних дій відповідача йому було спричинено ушкодження у вигляді контузій очного дна середньої тяжкості, розрив нижньої повіки правого ока конюктиви склери та частковий гемо тальм очного дна, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Вироком Волочиського районного суду від 20.12.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Внаслідок вчинення даного злочину [PERSON] завдано майнової шкоди на суму 1159 грн. 25 коп., яку він поніс у звязку з лікуванням. Крім того, у звязку із заподіянням йому відповідачем тілесних ушкоджень, він зазнав значної моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, душевних стражданнях, хвилюваннях. Він втратив соціальні звязки з колегами та друзями, підірвано його авторитет. Він працює водієм автобуса в ПП «Аграрна компанія 2004». На даний час і в майбутньому він не зможе займатися улюбленою роботою, а тому він втратив її, та не має засобів до існування. Стан здоровя не дозволяє [PERSON] працювати за даною спеціальністю. Він потребує довготривалого лікування і це приводить його до нервового стресу, оскільки на лікування необхідні значні кошти, яких немає. Відповідач повністю ухилився від надання матеріальної допомоги, навіть не вибачився за скоєне. Тілесні ушкодження, які спричинені йому відповідачем проявляються в значних болях в голові, запамороченнях, при настанні яких він втрачає свідомість і це завдає йому глибоких страждань. Цю моральну шкоду він оцінив в сумі 30000 грн. У звязку з наведеним, позивач просив суд стягнути з [PERSON] 1159 грн. 25 коп. майнової шкоди та 30000 грн. моральної шкоди. Ухвалою від 16.04.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 18.04.2018, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 20 грудня 2017 року вироком Волочиського районного суду Хмельницької області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень (а.с. 5-6). Вирок набрав законної сили 22 січня 2018 року. Вказаним вироком встановлено, що 22 вересня 2017 року, близько 07:40 години, [PERSON], реалізовуючи свій попередній злочинний намір, спрямований на побиття водія [PERSON], зайшов в салон автобуса «ПАЗ», державний номерний знак [NUMBER], сполученням «Купіль-Клинини», який знаходився на зупинці по вул. Жиліна в с. Купіль Волочиського району, де через малозначний привід, на ґрунті особистих неприязних відносин, будучи агресивно налаштованим стосовно потерпілого [PERSON], діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень останньому та свідомо припускаючи їх настання, підійшов до потерпілого [PERSON] та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в ділянку правого ока. Внаслідок таких протиправних дій [PERSON], потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді припухлості мяких тканин та крововиливу на обох повіках правого ока з розривом нижньої повіки, конюнктури склери та контузією правого ока середнього ступеня, які згідно із висновком експерта № 179 від 02.10.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов'язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України № 6-954цс16 від 26.10.2016. Як вбачається з копії висновку експерта № 179 від 02.10.2017 (а.с. 7-8), довідки Волочиської ЦРЛ № 179 від 12.03.2018 (а.с. 18), фіскальних чеків (а.с. 20-21) позивач [PERSON] у звязку із завданням йому тілесних ушкоджень, перебував на стаціонарному лікуванні в очному відділенні Волочиської ЦРЛ з 22.09.2017 по 03.10.2017. В цей час ним, за призначенням лікаря, було використано медикаментів на загальну суму 1159 грн. 25 коп. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідачем не надано жодного доказу відшкодування ним завданої позивачу майнової шкоди у звязку з лікуванням останнього, а тому вказані кошти підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 11 ЦК України, завдання моральної шкоди є підставою виникнення самостійних цивільних правовідносин. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконання, що винними діями відповідача, через вчинений злочин, позивачу дійсно спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню, а позов частковому задоволенню. Так, згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Копією медичної карти [PERSON] (а.с. 10-16), направленням в обласну консультативну поліклініку від 13.10.2017 (а.с. 9) стверджується, що нанесення йому тілесних ушкоджень в ділянці правого ока призвело до його подальшого звернення, після стаціонарного лікування, до лікаря-окуліста із скаргами на стан здоровя. Зокрема, з медичної карти позивача вбачається, що він 03.10.2017, 13.10.2017, 19.10.2017, 23.10.2017 та 30.10.2017 звертався за медичною допомогою саме у звязку з проблемами в ділянці правого ока. Довідкою Волочиської ЦРЛ № 249 від 12.03.2018, яка жодним чином не спростована відповідачем, стверджується, що [PERSON] встановлено діагноз: наслідок розриву п/п ОД непрохідність нососльозного каналу ОД. Початкова катаракта ОД. Часткова атрофія зорового нерву ОД. Надано заключення: потребує довготривалого лікування (а.с. 19). Виходячи із наведеного, суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної поведінки відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом зясовано, що за своїм характером кримінальне правопорушення, скоєне стосовно позивача, було спрямоване проти здоровя особи, що є однією із важливіших цінностей та свобод людини охоронюваних державою. Суд вважає доведеним, що безперечно позивач страждав внаслідок незаконних дій відповідача, протиправні дії відносно нього стали перешкодою для активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних переживань. Судом також встановлено погіршення здібностей потерпілого, подія злочину досі перешкоджає можливостям його активної та повноцінної життєдіяльності. Хоча, при цьому, суду не надано доказів, що вказане погіршення є клінічно невідворотним. Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд враховує, що порушення є умисним, оскільки пов'язане з завданням шкоди внаслідок фізичного насильства. Суд звертає увагу і на наявність у відповідача [PERSON] на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей (а.с. 5). Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини скоєного злочину, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану,

Outcome: partial