Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , зазначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета споруТокмацький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті батька [PERSON] , він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Підставою відмови у видачі свідоцтва стало те, що при перевірці заборон та арештів в ДРРП, виявлено накладення арешту на нерухоме майно: АА №704486, 25.05.2007, Державна виконавча служба у Токмацькому районі Запорізької області, державний виконавець Н.І.Васильєва, номер запису про обтяження 15089250, дата перенесення 22.06.2016, реєстраційний номер обтяження 5031319. Позивачу стало відомо, що арешт майна було накладено в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25.12.2006 по справі №2-3101 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 1994,90 грн. При зверненні до Токмацького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, повідомлено позивача, що згідно з п.9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1699/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, тому вчинити виконавчі дії щодо зняття арешту не має можливості, у зв`язку зі знищенням усіх виконавчих проваджень включно по 2016 рік ( у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання). В зв`язку з чим просить суд зняти арешт з нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Також в письмовій заяві зазначає, що борг погашений в повному обсязі, претензій до позивача не має. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Токмацького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника ДВС. Надано письмові пояснення по справі, в яких зазначено наступне. На примусовому виконання у відділі не перебуває виконавче провадження стосовно боржника [PERSON] щодо стягнення боргу на користь до [PERSON] . Згідно з п.9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1699/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, тому вчинити виконавчі дії щодо зняття арешту не має можливості, у зв`язку зі знищенням усіх виконавчих проваджень включно по 2016 рік ( у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання). Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 та 2 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 119 від 06.02.2019. Родинні відносини позивача [PERSON] з померлим [PERSON] ем підтверджуються копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.12.1996. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно, у тому числі, на земельну ділянку, площею 4,80 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.11.2001. У строк встановлений законом для прийняття спадщини позивач звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що на все майно спадкодавця постановою ВДВС Токмацького РУЮ було накладено арешт на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області, що підтверджується копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25.12.2006 по справі №2-3101, копією постанови ВДВС Токмацького РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.05.2007, та постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 30 травня 2019 року №580/02-31. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостатею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, Постановою державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 30 травня 2019 року №580/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що при перевірці заборон та арештів в ДРРП, виявлено накладення арешту нерухоме майно: АА №704486, 25.05.2007, Державна виконавча служба у Токмацькому районі Запорізької області, державний виконавець Н.І.Васильєва, номер запису про обтяження 15089250, дата перенесення 22.06.2016, реєстраційний номер обтяження 5031319. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19 серпня 2019 року, накладено арешт на майно [PERSON] , тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 5031319; зареєстровано: 29.05.2017 за №5031319 реєстратором: Токмацька районна державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №704486, 25.05.2007, Державна виконавча служба у Токмацькому районі Запорізької області, державний виконавець Н.І.Васильєва; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник : [PERSON] , [ADDRESS] . На виконанні у Токмацькому міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25.12.2006 по справі №2-3101 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 1994,90 грн. В зв`язку з укладанням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2009. В рамках виконавчого провадження постановою державного виконавця відділу ДВС Токмацького РУЮ Васильєвою Н.І. від 25.05.2007 накладено арешт на все майно, що належало [PERSON] . Як вбачається із письмових пояснень на позовну заяву від 04.07.2019 за №15062/16.10, та з листа начальника Токмацького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 03.06.2019, виконавче провадження знищено на підставі п.9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1699/5, та на виконанні в органах ДВС не перебуває. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що на примусовому виконанні виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно спадкодавця, не перебуває, відповідач, яка була стягувачем за виконавчим провадженням, в межах якого накладено арешт, не заперечує проти задоволення позову, а наявність арешту порушує право позивача на спадкування, з метою захисту, передбачених законом прав позивача, сукупність вказаних обставин дають суду підстави зняти арешт з вказаного нерухомого майна, задовольнивши заявлені позовні вимоги.

Outcome: approved