Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього борг за договором позикиу розмірі 50\~011 грн. 34 коп., що складається із суми основного боргу у розмірі49 297,50 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 142,26 грн., індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 571,58 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 18 квітня 2015 року за договором позики надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 2\~250 доларів США зі строком повернення не пізніше 12.07.2015 року. Однак до цього часу відповідач не повернув вказану суму боргу. Таким чином, у звязку з порушенням відповідачем грошових зобовязань, позивач просить стягнути з останнього вищезазначені суми. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 18.04.2015 року [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] суму у розмірі 1000 доларів США до 24.04.2015 року, а 1 250 доларів США до 12.07.2015 року (а.с.35). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, а ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором, і на даний час суму боргу позивачу не повернув. Згідно наданого представником позивача розрахунку сума боргу відповідача складає 2\~250 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні до долара США станом на 13.07.2015 року (2191,6483 грн. за 100 доларів США) складає 49\~297 грн. 50 коп., сума інфляційних втрат складає 571,58 грн., 3% річних 142, 26 грн. (а.с.6,14). Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що внаслідок знецінення лише грошова одиниця України (гривня) підлягає індексації, а іноземна валюта, яка була предметом позики, не підлягає.\~Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому зазначена норма ЦК може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання вираженого у гривні. Отже, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів саме в національній валюті внаслідок інфляційних процесів. Тому, оскільки позивач просить стягнути суму боргу в гривні, розмір якого відповідає сумі у 2\~250 доларів США за офіційним курсом Національного банку України, індекс інфляції не може бути застосовано і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 49\~297,50 грн. та 3% річних в сумі 142, 26 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 501,00 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 720 грн. Також, адвокат [PERSON] надавав позивачу правову допомогу у справі (складання та подання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи тощо), а тому, на підставі ст.ст.79, 88 ЦПК України, з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 600грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial