Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з січня 1998 року по 2011 рік він мав близькі стосунки з [PERSON], яка померла 23.09.2017 року; від вказаних стосунків 14.03.2003 року у них народилася донька [PERSON], в актовому записі про народження якої відомості про батька були вчинені за заявою матері; на даний час дівчинка проживає з відповідачем, яка є її бабусею, проте, від початку народження дитини і до цього часу позивач приймає активну участь у вихованні та утриманні доньки і має намір робити це надалі, тому звернувся до суду з даним позовом. Вказана позовна заява надійшла до суду і провадження у ній було відкрито до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана позовна заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства діючими на даний час. Позивач та його представник в судовому засіданні 23.11.2017 року позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Окрім того, позивач додатково пояснив, що він дійсно є біологічним батьком [PERSON], однак мати дитини за своїми внутрішніми переконаннями не бажала реєструвати з ним шлюб і вказувати його батьком в свідоцтві про народження доньки; після смерті [PERSON] дитина залишилась проживати з відповідачем, оскільки вона є бабусею дівчинки; від народження доньки і до цього часу він піклується про дитину, любить її, ніколи не відмовлявся від неї і вважає своїм обов»язком виростити і виховати доньку, надавши все необхідне для її повноцінного розвитку. Відповідач в судовому засіданні 23.11.2017 року позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, запевнила, що підстав для сумнівів у тому, що позивач є біологічним батьком її онуки [PERSON] у неї немає. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Бахмацької РДА в судовому засіданні 23.11.2017 року не заперечувала проти вимог позивача, вказавши, що задоволення позову відповідатиме інтересам дитини. Представник третьої особи Бахмацького РВ ДРАЦС в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 23.11.2017 року пояснила, що вона знайома з позивачем і покійною [PERSON] і їй добре відомо, що вони приблизно з 1998 року до 2013 року проживали як одна сім»я без реєстрації шлюбу; від даних стосунків в 2003 році у них народилася донька [PERSON]; сумнівів у тому, що позивач є батьком вказаної дитини свідок не має; після смерті [PERSON] позивач та дитина продовжують спілкуватися, у них гарні відносини. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом положень ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини, і приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Як вбачається з копії актового запису про народження [PERSON], остання народилася 14.03.2003 року в м.Київ; матірю дитини вказана [PERSON], громадянка України, батьком [PERSON]. Відомості про батька дитини занесені на підставі заяви матері. (а.с.55,56) Наведене свідчить про дотримання позивачем приписів ст.ст.128, 135 Сімейного кодексу України та можливість прийняття судом його позовних вимог про визнання батьківства. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 306771, [PERSON] померла 23.09.2017 року в м.Бахмач Чернігівської області (а.с.9). Позивач зареєстрований і проживає в [INFO], має постійне місце роботи та задовільний стан здоров»я (а.с.4-5,19-23,25). Також, судом було встановлено, що [PERSON] підтримує тісні зв»язки з [PERSON], вважає її своєю донькою, приймає участь в її утриманні та вихованні. Вказані обставини не заперечувалися відповідачем в судовому засіданні. Згідно з висновком судово-медичної (генетичної) експертизи №394 від 15.02.2018 р. біологічне батьківство [PERSON] стосовно дитини [PERSON] доведено. Вірогідність складає величину не менш ніж 99,9%.(а.с.45-48). Вказаний висновок екпсерта відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, яке регламентує проведення таких експертиз, є належно вмотивованим, даним на підставі повного вивчення відібраних зразків крові особи, яка вважає себе батьком дитини, та самої дитини, і суд не вбачає підстав сумніватися в його достовірності. Крім того, висновки зазначеної експертизи узгоджуються з поясненнями позивача, відповідача, підтверджуються показаннями допитаного свідка та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Таким чином, враховуючи викладені обставини та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання його батьківства щодо [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved