Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування належним йому на праві власності житловим приміщенням, розташованим по вул. Героїв Чорнобиля (колишня Червоноармійська), 55 м. Борзна Чернігівської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач доводиться йому двоюрідним братом по лінії матері, який у 2000 році зареєструвався у його будинку, але з 2005 року не проживає (може знаходитись на території Російської Федерації), звязок не підтримує, комунальних платежів не сплачує, участі в утриманні житла не бере, хоча продовжує бути зареєстрованим в його житловому приміщені, чим порушує його права власника житла. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що після реєстрації в спадковому будинку в 2000 році [PERSON] зі своєю дружиною проживав нетривалий час і цього ж року поїхав з дружиною до Російської Федерації, звідки вона була родом. Після цього, ніяких відомостей про брата не надходило, він на звязок не виходив, його пошуки не дали позитивного результату. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 16.04.2019р., але в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщеням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] в будинку свого двоюрідного брата [PERSON] не проживає з 2000 року, коли разом зі своєю дружиною виїхав до Російської Федерації, звідки родом була його дружина. Після цього, [PERSON] додому не повертався, звязок з рідними не підтримував й жодних відомостей про нього немає. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється одноособовим власником житлового будинку, що знаходиться по вул. Героїв Чорнобиля (колишня Червоноармійська), 55 м. Борзна Чернігівської області. Відповідач по справі [PERSON] доводиться позивачу двоюрідним братом по лінії матері. Водночас [PERSON] з 09 серпня 2000 року значиться зареєстрованим в будинку позивача, але фактично там з 2001 року не проживає, комунальними послугами не користується, участі в утриманні житла не бере, що підтверджується копіями паспорта, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.06.2016р., інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2016р., домової книги, довідкою Борзнянської міської ради №2211 від 22.03.2019р., актом обстеження житлово-побутових умов від 22.03.2019р., показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідачем всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів поважності причин його тривалого непроживання у житловому помешканні позивача. Таким чином, оскільки [PERSON] не має наміру надати належний йому на праві приватної власності житловий будинок для проживання відповідачу, а останній в ньому не проживає без поважних причин близько вісімнадцяти років і в добровільному порядку не бажає вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачу використовувати всі правомочності власника житла, порушуючи цим самим його законні права та інтереси, то суд вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved