Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №3953 від 25.05.2017 року виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 29.09.2012 року грошових коштів в сумі 58 781,69 грн., поновити строк позовної давності для звернення до суду, стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає,що 25 травня 2017 року ПН ЧМНО Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3953 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 29.09.2012 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2017 року грошових коштів в сумі 58 781,69 грн. Вказав, що стягнення здійснюється за період з 29.09.2012 року по 31.03.2017 року. Постановою державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Х/о Манерко Д.Д. від 26.09.2017 року відкрито ВП №54779996 з виконання виконавчого напису №3953. Зазначив, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки сума заборгованості є безспірною, письмову вимогу від банку він не отримував, нотаріус не мав повного обсягу документів для вчинення спірного виконавчого напису. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, подав відзив на позовну заяву, в якому в задоволені позову просить відмовити, справу розглянути за їх відсутності. В обґрунтування відзиву представник зазначив, що 29.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який не визнаний недійсним і його правомірність не презюмується. Зазначений договір передбачає зобов`язання боржника повернути кредитні кошти в повному обсязі. Після укладення договору від 29.09.2012 року на картковий рахунок було встановлено кредитний ліміт в розмірі 6000 грн. та перша транзакція по карті за рахунок кредитного ліміту в сумі 2080 грн. мала місце 29.09.2012 року. Користуючись кредитними коштами [PERSON] здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом шляхом поповнення карткового рахунку особистими коштами в терміналах самообслуговування, що підтверджується випискою з карткового рахунку, не висловлював заперечень щодо розміру заборгованості, проте в повному обсязі заборгованість погашена не була. 17.04.2017 року на ім`я [PERSON] було направлено письмову вимогу про усунення порушень та встановлений строк для їх усунень. 25.05.2017 року ПН Чернігівського МНО Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №3953, яким запропоновано стягнути з боржника [PERSON] на користь банка заборгованість. Як вбачається зі змісту позовної заяви, жодних контр розрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тобто позивач фактично не спростовує ані факту заборгованості перед банком, ані розміру боргу зазначеного в виконавчому написі. Вчинений виконавчий напис повністю відповідає змісту наданих кредитором (стягувачем) документів, у тому числі в частині розміру грошової суми боргу. Зазначили, що до 30.05.2014 року [PERSON] здійснював погашення як простроченої так і поточної заборгованості, процентів, комісій, та лише з 30.05.2014 року почала накопичуватись прострочена заборгованість. Виникнення права вимоги внаслідок прострочення позичальником строків зобов`язання мало місце з 30.05.2014 року, а тому нотаріус правомірно 25.05.2017 року вчинив виконавчий напис в межах строків (3 років). Третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 29.09.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Договір про надання банківських послуг. За умовами кредитного договору позичальник отримав кредит у порядку та умовах визначених Договором. Підписавши анкету -заяву від 29.09.2012 року [PERSON] був обізнаний та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Умовами кредитування з використанням кредитної карти та прийняв на себе зобов`язання позичальника виконувати умови договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки у разі порушення грошового зобов`язання. 17.04.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу [PERSON] була направлена вимога про усунення порушень за кредитним договором б/н від 29.09.2012 року. Як вбачається зі змісту вимоги, станом на дату розрахунку 31.03.2017 року загальна сума заборгованості за Договором становить 58781,69 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5860,06 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 46 296,31 грн., заборгованість з пені та комісії -3350,00 грн., заборгованість по штрафам-500,00 грн., заборгованість по штрафам-2775,32 грн. Також було роз`яснено, що у разі невиконання викладеної вимоги, банк має право стягнути витрати за оплату послуг нотаріуса за вчинення виконавчого напису, суму виконавчого збору, витрати на проведення експертної оцінки, авансування виконавчих дій і суму комісійної винагороди підприємства, що буде здійснювати реалізацію заставленого майна на публічних торгах. У зв`язку з невиконанням [PERSON] вимоги банку, 25.05.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за заявою ПАТ «Приватбанк», був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером № 3953, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору б/н від 29.09.2012 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2017 року грошових коштів в розмірі 58 781,69 грн. Постановою державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Х/о Манерко Д.Д. від 26.09.2017 року відкрито ВП №54779996 з виконання виконавчого напису №3953 виданого 25.05.2017 року. Крім того, державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Х/о Манерко Д.Д. від 26.09.2017 року у виконавчому провадженні № 54779996, накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У пункті 11 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Разом з тим суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній, про що свідчать матеріали справи. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була відсутня або іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, а також не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed