Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що 10.05.2012 за його та [PERSON] (2-й відповідач) участю сталась ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача «Опель Зафіра», р.н. [NUMBER]. Винуватим у ДТП постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2012 визнаний водій [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. [NUMBER], що застрахований в ВАТ НАСК «Оранта» (1-й відповідач, Страхова компанія) згідно полісу АА/6599823 від 25.07.2011. Листом від 19.12.2012 1-й відповідач повідомив позивача, що вартість відновлювального ремонту автомобіля останнього складає 7014,00 грн., проте позивач, не погодившись з даною сумою, замовив автотоварознавче дослідження в ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, за яким матеріальна шкода, завдана позивачу в результаті ДТП визначена в розмірі 10986,17 грн. Позивач просить стягнути з 1-го відповідача суму матеріальних збитків в розмірі 10476,10 грн., витрати на проведення експертизи та повідомлення відповідача про її проведення в розмірі 888,64 грн., на відшкодування моральної шкоди 2000 грн., а також з 2-го відповідача 510 грн. - розмір франшиза та 2000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В суді позивач дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник Страхової компанії позов визнав частково, пославшись на те, що до висновку ХНДІСЕ ім. Бокариуса М.С., на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, включений розмір шкоди, завданої позивачу не в результаті даної ДТП. Дійсний розмір матеріального збитку позивачеві складає 4990,28 грн., що встановлено розрахунком страхового відшкодування, а за вирахуванням франшизи останньому повинно бути виплачено 4480,28 грн. В цій частині позов визнається 1-м відповідачем. Експертиза проведена позивачем добровільно, отже витрати на неї не повинні сплачуватись Страховою компанією. Дані про нанесення шкоди здоров'ю чи життю [PERSON] в результаті ДТП відсутні, отже відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди останньому. [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази, дійшов наступного: згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2012 [PERSON] визнаний винним в ДТП, яка мала місце 10.05.2012 о 18:40 годині на перехресті вул. Галинська та вул. Академіка Білецького в м. Харкові, в результаті якої автомобілю «Опель Зафіра», р.н. [NUMBER], що належить позивачці, завдані механічні пошкодження. Дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 124 КУпАП та на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 5). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5379 від 23.05.2012, проведеного експертом ХНДІСЕ ім. Засл проф. М.С. Бокаріуса, вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «Опель Зафіра» в результаті ДТП, що мала місце 10.05.2012 складає 10986,17 грн. Вартість дослідження склала 707,04 грн. (а.с. 20-31). Посилання представника Страхової компанії на той факт, що експерт ХНДІСУ ім. М.С. Бокаріуса під час автотоварознавчого дослідження оцінив пошкодження, які не мають відношення до ДТП від 10.05.2012, не є вірним. Експерт дійсно зазначив у висновку на 5-й сторінці, що досліджуваний автомобіль має сліди аварійного впливу, що не відносяться до даної ДТП, а саме пошкодження задньої правої двері, заднього правого крила, заднього лівого крила, дефекти лакофарбового покриття, проте вартість вказаних пошкоджень не увійшла до розміру визначеного матеріального збитку, про що свідчить таблиця на 6-й сторінці висновку, до якої зведені дані про характер пошкоджень автомобіля та можливості їх усунення (а.с. 23). В обґрунтування своєї позиції представником 1-го відповідача наданий протокол огляду транспортного засобу від 17.05.2012 та проведене на його підставі автототоварознавче дослідження № АХ0391СА-25.05/1, згідно якого матеріальний збиток завданий позивачеві в результаті ДТП складає 4990,27 грн. (а.с. 70-78). Оцінюючи надані висновки автотоварознавчих досліджень суд враховуючи положення ст.ст. 57, 212 ЦПК України бере за основу висновок ХНДІСУ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, що наданий експертною установою, яка є однією з авторитетніших в держави та незалежною від жодної з сторін. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, спричинена майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що його спричинила. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання чи утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, спричинена одній особі з вини іншої, відшкодовується винною. Сторони не заперечують той факт, що жодної виплати на відшкодування збитків, отриманих в результаті ДТП, на ім'я позивача не здійснено. Згідно Полісу № АА/6599823 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.07.2011, укладеного страхувальником [PERSON] з страховиком ВАТ НАСК «Оранта», останній взяв на себе обов'язок при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування потерпілому. Згідно п. 2 Полісу встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн. на одного потерпілого та франшиза в розмірі 510 грн. (а.с. 6). Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (далі Закон) страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З погляду на вищевикладені обставини, норми закону та положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України про розгляду цивільних справ в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з 1-го відповідача завданих в результаті ДТП збитків в розмірі 10476,10 грн. При цьому п. 32.7 ст. 32 Закону суд не застосовує, так як грошове вираження втрати товарного вигляду транспортного засобу не враховувалось при визначенні загального розміру збитків. Сума франшизи в розмірі 510 грн. повинна бути стягнута з 2-го відповідача на користь позивача, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України. Суд не може погодитись з вимогою позивача про стягнення з 1-го відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та супутніх витрат, пов'язаних з викликом сторін, оплати банківської комісії, так як, по-перше, це суперечить ст. 34 Закону, яка зазначає, що відшкодування потерпілому витрат на проведення експертизи (дослідження) можливе лише в разі не направлення страховиком свого представника у визначений строк на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків; по друге ці витрати не можна назвати судовими, так як вони здійснені позивачем добровільно до початку судового розгляду і не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України. Суд вважає факт спричинення позивачеві моральної шкоди достовірно встановленим, так як в наслідок вказаної ДТП було пошкоджене особисте майно позивача, виникла необхідністю звертатися для захисту своїх прав до суду та сплати за це грошових коштів, були порушені нормальні життєві умови та втрачена можливість користуватись транспортним засобом, що, безсумнівно, завдало позивачеві моральних страждань. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Як встановлено в суді, підтверджено доказами (а.с. 5, 12) та не заперечується сторонами, шкода здоров'ю та життю позивача під час даної ДТП завдана не була, зворотне не доведено, отже відсутні підстави для стягнення на користь позивача з страховика компенсації за спричинену моральну шкоду. Вказана шкода повинна бути відшкодована 2-м відповідачем як особою, яка її спричинила, при цьому розмір компенсації за спричинену моральну шкоду суд находить обґрунтованим, а тому,

Outcome: partial