Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказав, що, згідно договору купівлі-продажу частини будинку від 05 грудня 2007 року, є власником 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS] власником 1/5 частини даного будинку є [PERSON] Позивач зазначив, що 10 жовтня 2018 року, отримавши довідку про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, дізнався, що в його будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], про реєстрацію яких він не знав. Дані особи за вказаною адресою фактично не проживають. Про факт реєстрації в будинку вищезазначених осіб, власникам будинку не було відомо, згоди на їх реєстрацію він не давав, будь-яких договірних відносин щодо користування будинком між ним та відповідачами не існує. Місце знаходження та проживання відповідачів [PERSON] не відомо. У зв'язку з тим, що відповідачі тривалий час, не проживають у вищевказаному будинку, просив визнати їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, ствердивши обставини, викладені у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність та відзив на позов не надавали. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідачів, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS] житловою площею 32,6 кв.м. та загальною площею 66,4кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу частини будинку від 05 грудня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О., який зареєстровано в реєстрі під № 7112, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17085359 від 17 грудня 2007 року та витягом з Державного реєстру правочинів № 5081642 від 05 грудня 2007 року. Згідно договору дарування частки в праві спільної часткової власності на жилий будинок від 15 вересня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Мартиненко А.М., який зареєстровано в реєстрі під № 2565 та витягу про державну реєстрацію прав № 27880288 від 04 листопада 2010 року, [PERSON] є власником 1/5 частки в праві спільної частки власності на жилий будинок з належними надвірними спорудами, жилою площею 42,7 кв.м., загальною площею 86,9кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в [ADDRESS] Хмельницької області, до складу сім'ї [PERSON] належить [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджено 10 жовтня 2018 року довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Згідно довідки квартального комітету №12 від 08 листопада 2018 року №152 в [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які тривалий час проживають у Росії. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт непроживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] понад десять років у будинку позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і [PERSON] та [PERSON] слід визнати особами, що втратили право користуватися жилим приміщенням у будинку [ADDRESS].

Outcome: approved