Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 11171 грн. 59 коп. В обґрунтування позову зазначив, що з 21 липня 2001 року по 07 жовтня 2003 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.07.2011 року з відповідачки на його користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення сином повноліття, починаючи з 29.06.2011 року. В подальшому, рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.08.2020 року з відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 13.04.2020 року на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач вказує, що відповідачка сплачувала аліменти не регулярно, ухилялась від виконання рішення суду, внаслідок чого станом на 01.05.2021 року її заборгованість із сплати аліментів за виконавчим листом Волочиського районного суду Хмельницької області за № 2-549/2011 від 08.07.2011 року становила 11526 грн. 74 коп., за виконавчим листом Волочиського районного суду Хмельницької області за № 671/547/20 від 04.09.2020 року станом на 01.03.2021 року заборгованість із сплати аліментів становила 25200 грн. 06 коп. Зазначає, що загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів по даних виконавчих листах становить 11171 грн. 59 коп., які, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України підлягають стягненню з відповідачки на його користь. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст. ст. 128, 130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Тому, згідно вимог ст. 280 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 липня 2001 року по 07 жовтня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2003 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.07.2011 року з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення сином повноліття починаючи з 29.06.2011 року. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.08.2020 року з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 13.04.2020 року на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. На виконання даних судових рішень були видані виконавчі листи за № 2-549/2011 від 08.07.2011 року та № 671/547/20 від 04.09.2020 року, які знаходяться на примусовому виконанні у Волочиському районному відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), виконавчі провадження № 27556731 та № 630554322. Згідно з розрахунками, проведеним держаним виконавцем Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 18.05.2021 року № 9635 та від 14.05.2021 року № 9431, станом на 01.05.2021 року заборгованість відповідачки із сплати аліментів за виконавчим листом Волочиського районного суду Хмельницької області № 2-549 від 08.07.2011 року становила 11526 грн. 74 коп., за виконавчим листом Волочиського районного суду Хмельницької області за 671/547/20 від 04.09.2020 року станом на 01.03.2021 року розмір заборгованості становив 25200 грн. 06 коп. Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аналіз норм ст. 196 СК України дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Суд приймає поданий позивачем розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів по виконавчих листах Волочиського районного суду Хмельницької області № 2-549/2011 від 08.07.2011 року в розмірі 3511 грн. 59 коп. та № 671/547/20 від 04.08.2020 року в розмірі 7660 грн. 00 коп. Наданий позивачем розрахунок пені, у якому загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів складає 11171 грн. 59 коп., не спростований відповідачкою. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Суд приймає до уваги, що відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідачки відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Матеріали даної справи свідчать про те, що відповідачка була обізнана про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] на підставі відповідних судових рішень. Проте, свої зобов`язання належним чином не виконувала. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка, відповідно до вимог ст.ст. 77, 81 ЦПК України, не надала суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від неї причин. Відповідачкою не доведено належними та допустимими доказами відсутність її вини у простроченні сплати аліментів, а тому суд дійшов висновку, що відповідачка повина нести цивільну відповідальність, встановлену законом. Отже, судом встановлено, що з вини відповідачки, яка згідно судових рішень була зобов`язана сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідачки пені, передбаченої статтею 196 СК України. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved