Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 січня 2013 року він позичив [PERSON] 40 000 гривень строком до 12 липня 2013 року, що підтверджується розпискою. У вказаний строк відповідач кошти не повернула, тому просив стягнути вказану суму боргу, а також відповідно до ст. 625 ЦК України просив стягнути інфляційні втрати за період з 12.01.2013 року по 01.04.2014 року у розмірі 1400 гривень. Відповідач [PERSON] . в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки, не повідомивши причини та не подавши заяви про розгляд справи у її відсутності, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його божникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 12.01.2013 року укладено договір грошової позики на суму 40 000 гривень на строк до 12.07.2013 року. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування інфляційних втрат по 01.04.2014 року. Сума заборгованості складає 40 000 гривень. Період прострочення: липень 2013 року - березень 2014 року. Індекс інфляції за цей період складав: липень 2013 року - 99,9; серпень 2013 року - 99,3; вересень 2013 року - 100,0; жовтень 2013 року - 100,4; листопад 2013 року - 100,2; грудень 2013 року - 100,5; січень 2014 року - 100,2; лютий 2014 року - 100,6; березень 2014 року - 102,2. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: (99,9:100) х (99,3:100) х (100:100) х (100,4:100) х (100,2:100) х (100,5:100) х (100,2:100) х (100,6:100) х (102,2:100) = 1,033. Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає: 40 000 х 1,033 = 41 320 гривень. Інфляційні втрати становлять 1 320 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 545, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: partial