Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Мотивуючи тим, що 22.12.2016р. померла його мати [PERSON], яка на момент смерті проживала у [INFO], що є окупованою територією. Заявник отримав свідоцтва про смерть [PERSON] ДНР №043828 виданого адміністрацією міста Юнокомунаровська Донецької Народної Республіки, оскільки державна реєстрації смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, а тому їй відмовлено в державній реєстрації смерті. Просить суд встановити юридичний факт смерті [PERSON], громадянки України, 01.08.1962р.н., місце народження м.Юнокомунаровськ, Донецької області, місце реєстрації м.Юнокомунарівськ, вул.М.Рибалко,буд.6, місце смерті м.Єнакієво, Донецької області, яка настала 22.12.2016року. Заявник в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, однак надали заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-НО№176386 виданого 19.03.1981р.виданого Юнокомунаровський міська рада м.Єнакієво Донецької області, [PERSON] народився 26.02.1981року, мати записана [PERSON], батько - [PERSON], про що зроблений актовий запис №66. Відповідно до свідоцтва про смерть, ДНР №043828 виданого 23.12.2016р. адміністрацією міста Юнокомунаровська Донецької Народної Республіки, [PERSON] померла 01.08.1962року м. Єнакієво, На підставі якого, їй відмовлено в державній реєстрації смерті чоловіка, що підтверджується відповіддю начальника відділу ДРАЦС Суворовської РУЮ у м.Херсоні. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. У відповідності до Наказів Міністерства юстиції України № 246/7, 24/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької та Луганської областей» свідоцтва про смерть видані органом, який знаходиться на не контрольованій території є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є не можливим. Відповідно до закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 №3307/5), документом що підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. Між тим, відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Луганська область є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п.п.1,2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до розяснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що на підставі ст. ст. 256-259 ЦПК України подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved