Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 03.02.2014 уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у простій письмовій формі за умовами якого передав останньому 15000 доларів США. Договір не було посвідчено нотаріально оскільки продавець [PERSON] на момент його укладення не отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яку успадкував за заповітом після батька [PERSON], померлого 12.07.2013. За вказаним договором купівлі-продажу квартири продавець після повного з ним розрахунку взяв на себе зобовязання отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру та підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору. Для цього останній звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, який було задоволено, а після цього до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу, проте 09.04.2016 [PERSON] помер не оформивши та не отримавши свідоцтво про право на спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] позивач дізнався, що крім нього до нотаріальної контори з аналогічною заявою звернувся [PERSON], чим фактично оспорює право позивача на спірну квартиру. Позивач, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 03.02.2014 з [PERSON] містить всі істотні умови, проте не був посвідчений нотаріально через смерть останнього, просить визнати його дійсним та, на підставі вказаного договору, визнати за собою право власності на квартиру [ADDRESS]. До суду представник позивача подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполіг та не заперечував проти ухвалення заочного рішення через неодноразову неявку відповідача. Відповідач до суду не зявився, причини неявки не повідомив, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином, в тому числі через оголошення у пресі, отже суд, враховуючи заяву представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступне: рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2014 [PERSON] наданий додатковий строк в один місяць для прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після батька [PERSON], померлого 12.07.2013, після якого залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с. 10, 12). До того, згідно п.п. 1.1., 2.1. договору купівлі-продажу квартири від 03.02.2014 (далі Договір) [PERSON] зобовязався передати у власність [PERSON], а останній зобовязався прийняти квартиру [ADDRESS] і сплатити за неї продавцю 15000 доларів США, що на день укладення договору складає 129000 грн. (а.с. 8, 9). Кошти за Договором були отримані продавцем на момент його укладення, що знайшло своє відображення в п.п. 2.1 і 2.2. Договору та Акті прийому-передачі від 03.04.2014 за яким, крім іншого, до [PERSON] перейшло право володіння, користування та розпорядження спірною квартирою (а.с. 11). Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. Договору [PERSON] зобовязався отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру, яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.07.2004 № 5-04-244638 належала батькові останнього [PERSON], померлому 12.07.2013 (а.с. 10, 12), підготувати всі документи, необхідні для його нотаріального посвідчення та прибути для цього до нотаріуса. 09.07.2014 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON], померлого 12.07.2013 на підставі чого була заведена спадкова справа, проте, не отримавши свідоцтво про право власності на спадщину, помер 10.04.2016, що вбачається з актового запису про смерть № 7475 від 17.05.2016 (а.с. 13, 65). Таким чином, дослідивши на підставі наданих судові доказів хронологію подій, суд дійшов висновку, що [PERSON], вчасно звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді квартири [ADDRESS] після смерті батька, фактично набув право власності на неї, проте не оформив вказане право у передбачений законом спосіб. Крім того, [PERSON] розпорядився фактично належним йому майном шляхом укладення зазначеного вище договору купівлі-продажу квартири від 03.02.2014 та передав її у володіння і користування позивача, за що отримав передбачені Договором грошові кошти. Разом з тим, через смерть [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру, не виконав взяті на себе обовязки з підготовки документів, необхідних для нотаріального посвідчення Договору. В силу положень ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З погляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та мають бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved