Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що народився він [INFO] року в м. Архангельськ Архангельської області СРСР. З цього ж року його батьки переїхали до м. Запоріжжя на постійне проживання. Все життя заявник мешкає у м. Запоріжжі, де працював, проживав із сім'єю. З 03.10.1984 року заявник був засуджений за вчинення злочину та його паспорт громадянина СРСР був вилучений. Відбував покарання у вигляді позбавлення волі 04.08.1987 року. Покарання відбував в ЄЧ 325/68 Черкаської області. Після відбуття покарання відбув до місця постійного свого проживання до м. Запоріжжя. Однак, паспорт заявнику не повернули, а новий паспорт він не отримував. Поки відбував покарання дружина заявника в 1985 році за рішенням суду виписала його з квартири, і з того часу він фактично ніде прописаний не був. Після повернення з місць позбавлення волі заявник постійно мешкав у Запоріжжі. Факт проживання заявника в Україні підтверджують наступні довідки та документальні докази: довідка про звільнення серія ДВ №056236 від 18.08.1987 р. з ЄЧ 25/68 Черкаської області; трудова книжка, в якій є записи про місце роботи в Запоріжжі з 25.01.1990 року по 0.11.1994 рік; екзаменаційна картка водія на ім'я [PERSON] щодо отримання свідоцтва водія 15.02.1977 р., та засвідчений факт отримання медичної довідки в 1-й лікарні м. Запоріжжя; профспілковий квиток [NUMBER] від 14.03.1988 року виданий Профкомом Запорізького АТП 22335; направлення на проходження медичного огляду №375 від 23.01.1994 року; довідка про його місце знаходження у дачному кооперативі СТ Ремонтник 1, який належить заводу Запоріжсталь, та розташований у Василівському районі Запорізької області. [PERSON] просить суд встановити юридичний факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Архангельську Архангельської області, СРСР, житель м. Запоріжжя, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав. Представник заінтересованої особи у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутності, з заявою [PERSON] не згодний, вважає заяву недоказаною. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] народився [INFO] року в м. Архангельськ Архангельської області СРСР, про що свідчить свідоцтво про народження. З цього ж року його батьки переїхали до м. Запоріжжя на постійне проживання. 03.10.1984 року [PERSON] був засуджений Жовтневим райсудом м. Запоріжжя за скоєння злочину до позбавлення волі та його паспорт громадянина СРСР був вилучений. Відбував покарання у вигляді позбавлення волі з 23.08.1985 р. по 04.08.1987 року. Покарання відбував в ЄЧ 325/68 Черкаської області. Після відбуття покарання відбув на побудову комплексу «Черкаський» м. Золотоноша Черкаської області. Ці обставини підтверджені довідкою №156236 від 08.08.1987 р. [PERSON] пояснив, що після відбуття покарання він повернувся у м. Запоріжжя, де і проживає по теперішній час. Факт проживання заявника в Україні підтверджують також: трудова книжка, в якій є записи про місце роботи в Запоріжжі з 25.01.1990 року по 0.11.1994 рік і суд звертає увагу на те, що в трудовій книжці записи про прийняття на роботу та звільнення з роботи зроблені на підставі КЗпП України; екзаменаційна картка водія на ім'я [PERSON] щодо отримання свідоцтва водія 15.02.1977 р., та засвідчений факт отримання медичної довідки в 1-й лікарні м. Запоріжжя 23.01.1990 року, де вказана адреса проживання : [ADDRESS]. профспілковий квиток [NUMBER] від 14.03.1988 року виданий Профкомом Запорізького АТП 22335; направлення на проходження медичного огляду №375 від 23.01.1994 року, де також вказаний адрес місця проживання : [ADDRESS] На питання суду, яким чином його приймали на роботу без паспорту, пояснив, що до засудження ним паспорт був загублений, потім отримано новий. Цей новий паспорт було вилучено в місцях позбавлення волі, але після повернення в Запоріжжя, він знайшов раніше загублений паспорт, який потім в нього забрали працівники міліції після сварки з дружиною. Таким чином, суд вважає заяву [PERSON] доказаною. Підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27. 03. 2001 р. (з відповідними змінами). Детальний аналіз положень зазначених Законом України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) вказує на те, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, айв якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України. Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягай повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІУ від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Так, згідно зі ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) для встановлення факту належності до громадянства України за п.п.1,2 ч.1 ст.ст.3,8, Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). У зв»язку з цим [PERSON] і звернувся до суду задля підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, адже Жовтневим РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не встановлено належності його до громадянства будь-якої держави, про що йому було видано довідку №23.10-201

Outcome: approved