Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 січня 2013 року ним була підписана пропозиція укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) на суму 8000 грн. з АТ «Банк Ренесанс Капітал». Він сумлінно виконував свої зобов`язання перед АТ «Банк Ренесанс Капітал» до середини 2014 року та сплатив на рахунок установи 7120 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень та чеків. Після цього в банку почалися якісь проблеми, відділення у м. Суми було закрито і він не міг внести кошти на свій рахунок, а у серпні 2015 року закінчився строк дії виданої кредитної картки. Протягом 2015-2017 років жодних платежів він не здійснював та не отримував жодних претензій зі сторони банку. Приблизно в середині 2018 року він отримав лист від відповідача №425 від 17 січня 2018 року з письмовою вимогою про сплату заборгованості у сумі 12997,86 грн. Він намагався з`ясувати яким чином виникла вказана заборгованість, на якій підставі, у зв`язку із тим, що він виконував свої зобов`язання і сума боргу не могла бути такою значною, однак ніякої відповіді на свої усні звернення не отримав. Приблизно у вересні 2019 року у бухгалтерії ПАТ «Сумихімпром» він дізнався, що з його заробітної плати відраховують кошти за постановою приватного виконавця Юхименко О.Л. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Хара Н.С. на користь АТ «ПУМБ». Він звернувся із листом про надання копії виконавчого напису та усіх документів, які стали підставою для його видачі, на адресу приватного нотаріуса Хара Н.С., на який отримав відповідь, у якій містились копії виконавчого напису № 6143 від 13 березня 2019 року, пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) на суму 8000 грн. з АТ «Банк Ренесанс Капітал», виписки з рахунка про заборгованість. Зазначає, що у листі № 425 від 17 січня 2018 року його повідомили про заборгованість у сумі 12997,86 грн., а у виконавчому написі розмір був вже зовсім інший - 10477,86 грн. У зв`язку із тим, що він не був згоден із вказаними сумами боргу, йому довелось неодноразово усно та в телефонному режимі звертатись до працівників відповідача з проханням надати обґрунтований розрахунок заборгованості, однак він так і не отримав належної відповіді та інформації. Позивач вважає, що діями відповідача ПАТ «ПУМБ» та третьої особи приватного нотаріуса Хара Н.С. порушені його права та інтереси, оскільки відповідач безпідставно звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки наявність заборгованості ним не визнається. Нотаріус у свою чергу не впевнився в тому, що заборгованість дійсно є безспірною, вчинив виконавчий напис безпідставно. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення з позивача на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №26255028591049 від 25 січня 2013 року в сумі 10 477 грн. 86 коп.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 02 липня 2020 року о 09 год.30 хв. 02 липня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 15 вересня 2020 року у зв`язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та витребуванням доказів по справі. В дане судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Під час судового розгляду встановлено, що 13 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6143, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26255028591049 від 25 січня 2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 березня 2018 року по 06 березня 2019 року. Сума заборгованості складає 10477,86 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9115,89 грн. прострочена заборгованість за комісією - 0 грн. прострочена заборгованість за процентами - 1078,40 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн. строкова заборгованість за комісією 0 грн. строкова заборгованість за процентами - 0 грн. неустойка за порушення зобов`язань по кредиту становить 283,57 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості складає 10977,86 грн. (а.с.47). 09 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису №6143 від 13 березня 2019 року (а.с.14). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих на запит суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. документів, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що сума заборгованості за договором №26255028591049 від 25 січня 2013року, укладеного між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» і [PERSON] , який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, за період з 06 березня 2018 року по 06 березня 2019 року складає 10477,86 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9115, 89 грн. прострочена заборгованість за комісією - 0 грн. прострочена заборгованість за процентами - 1078, 40 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн. строкова заборгованість за комісією 0 грн. строкова заборгованість за процентами - 0 грн. неустойка за порушення зобов`язань по кредиту становить 283, 57 грн. (а.с. 47). Позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що питання щодо стягнення такої порушена поза межами строків позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України. Таким чином також відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості, стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною, оскільки в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом вчинено виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved