Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві зазначено, що 14.04.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №579. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 22.03.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано. З 2012 року позивач в повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина. В даний час його матеріальне становище значно погіршилося, що і стало підставою звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів до 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнала. Згідно її заперечень три роки тому [PERSON] погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно. З тих пір його матеріальне та сімейне становище не зазнало значних змін. [PERSON] продовжує працювати на підприємстві «Вінницьке трамвайно-тролейбусне управління» (нині комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія») та як і раніше проживає в гуртожитку. Інших утриманців, крім сина, він немає. Нині значно зросли ціни на житлово-комунальні послуги та продукти харчування. Син ходить в другий клас, для його гармонійного розвитку (заняття в гуртках та секціях) необхідні кошти. Син хворіє на сколіоз, йому необхідно проходити курс масажу. Відповідач працює нянею в дошкільному навчальному закладі №26. ЇЇ заробітна плата складає 1200 грн., цих коштів разом з аліментами не вистачає, щоб забезпечити дитину належними умовами проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. 14.04.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №579. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 22.03.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано. З 2012 року позивач сплачує аліменти на утримання сина із заробітної плати за місцем роботи. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач не довів ту обставину, що його матеріальний стан погіршився. В порівнянні з періодом, що передував зверненню до суду з позовом по зменшення розміру аліментів, позивач продовжує працюівти електриком в комунальному підприємстві «Вінницька транспортна компанія», його житлові умови не змінгились, він продовжує мешкати в гуртожитку цього підприємства. Відповідно до виписки з амбулаторної картки №87 у [PERSON] спостерігається захворювання очей, міопія середнього ступеня, яке потребує лікування. Виписка датована 15.01.2015 р., проте таке захворювання виникло значно раніше. У виписці зазначено про призначене лікування, але про докази придбання ліків та їх вартість позивач належних документів не надав. Батьки позивача є пенсіонерами, часто хворіють, стан їх здоров»я соматичний. Батьки отримують пенсію, проживають в сільській місцевості, мають присадибну ділянку, та крім сина - позивача в справі в них є дочка, яка теж зобов»язана їм допомагати. Натомість син [PERSON] навчається в другому класі загальноосвітньої школи. Дитина хворіє на сколіоз, що потребує тривалого фізіотерапевтичного лікування. Відповідач - мати дитини працює нянею в дошкільному навчальному закладі №26 і її заробітна плата складає 1200 грн. Потреби дитини відповідно до її рівня фізично-розумового розвитку щороку зростають. Загальновідомим є факт зростання цін на послуги, в тому числі житлово-комунальні, одяг, взуття та продукти харчування. Крім незначних доходів матері джерелом коштів для утримання сина є сплачувані батьком аліменти, а тому зменшувати їх розмір суд не знайшов підстав. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання.

Outcome: dismissed