Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, в якому з урахування уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати у сумі 9903,15 грн.; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку з заробітної плати по день фактичного розрахунку у сумі 84115, 66 грн.; стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та вирішити питання про понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з квітня 2005р. позивач перебував на посаді керівника КП «Генічеське БТІ». Розпорядженням заступника голови Херсонської обласної ради від 04 червня 2015р. за №38 його звільнено із займаної посади, та в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] видано наказ №15 від 09 червня 2015р. «Про звільнення за угодою сторін», яким [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Зазначає, що на час звільнення із займаної посади, у підприємства перед ним рахувалась заборгованість із заробітної плати у розмірі 9903,15 грн. Однак, у порушення ст. 116 КЗпП України підприємством не була проведена виплата усіх належних йому сум, у звязку з чим він змушений був звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки відповідач не бажає вживати заходів щодо проведення з ним повного розрахунку. Крім того, зазначає, що порушення його права на оплату праці спричинило йому величезні моральні страждання, що проявились у неможливості надання матеріальної допомоги своїй дитині на оздоровлення, які він оцінив у 5000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що позивачем та колишнім бухгалтером КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] підроблялись відомості по заробітній платі, у звязку з чим на даний час проводиться досудове розслідування за вказаним фактом, у звязку з цим є сумніви щодо наявності заборгованості у підприємства перед колишнім працівником. Зазначає, що у день звільнення [PERSON] були проведені усі належні йому виплати, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали позову, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] займав посаду начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР з 20 квітня 2005р. У подальшому він був призначений на посаду виконуючого обовязки начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР. 04 червня 2015р. розпорядженням заступника голови Херсонської обласної ради [PERSON] за №38 «Про керівника комунального підприємства «Генічеське БТІ Херсонської обласної ради» припинено [PERSON] виконання обовязків начальника КП «Генічеське БТІ» Херсонської обласної ради з 08 червня 2015р. Крім того, вказаним розпорядженням обовязки керівника «Генічеське БТІ» ХОР з 09 червня 2015р. покладено на [PERSON], та зобовязано [PERSON] передати [PERSON]А, печатки, штампи, всю належну документацію по акту прийому-передачі. 09 червня 2015р. в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] винесено наказ за №15 «Про звільнення за угодою сторін», яким [PERSON] звільнено з посади виконуючого обовязки начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР з 09 червня 2015р. на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає, що в день його звільнення не було проведено повного розрахунку усіх належних йому сум, а тому звернувся до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Конституція України, Кодекс законів про працю, Закон України «Про оплату праці»\~закріплюють принцип оплати праці, залежно від складності виконуваної роботи, визначають державну політику в галузі заробітної плати, установлюють найважливіші принципи правового регулювання оплати праці й містять основні положення в галузі заробітної плати працівників. Заробітна плата, як правова категорія - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України\~при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Згідно\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] перебував на посаді в.о. начальника КП «Генічеського БТІ» ХОР, та на підставі розпорядження заступника голови Херсонської обласної ради за №38 припинив виконання своїх обовязків з 08 червня 2015р. Виплата заборгованості по заробітній платі у день звільнення та по даний час [PERSON] не проведена. Вказані обставини підтверджені приписом за №21-11-224/03-03 від 10 березня 2016р., який внесено головним державним інспектором з питань праці Головного управління Держпраці у Херсонській області [PERSON] на в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON], яким у п.10 констатовано, що з [PERSON] не проведено остаточного розрахунку при звільненні; листом головного управління Держпраці у Херсонській області за №Т-123 від 26 квітня 2016р., яким зазначено, що у березні-квітні 2016р. управлінням проведена позапланова перевірка КП «Генічеське БТІ» ХОР, та відповідно до наданих документів, встановлено, що станом на 24 березня 2016р. заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] становить 9903,15 грн.; розрахунковим листом на імя [PERSON] Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, у звязку з чим на його користь необхідно стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі\~9903,15 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача проте, що позивачем підроблені відомості щодо заробітної плати, оскільки вказані посилання є голослівними, не підтверджені належними та допустими доказами. Згідно ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати\~з вини\~власника\~або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум\~у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні\~виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, закон прямо покладає на підприємство обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок\~виплатити всіх сум, що належать йому. У разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. за №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція, яка відповідно до положень\~статті 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13. Відповідач не надав суду доказів на спростування своєї вини у затримці розрахунку з позивачем, а тому позивач має право на відшкодування середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. При цьому, фактична причина звільнення та оскарження наказу про звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON], на що посилається представник відповідача в своїх запереченнях, немає правового значення для вирішення даного спору, що стосується заборгованості по заробітній платі за час роботи позивача на підприємстві відповідача. Сам факт наявності такої заборгованості не спростовано представником відповідача. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими\~Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ від 08 лютого 1995р. за №100\~(далі\~Порядок). Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні\~два календарні\~місяці\~роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна\~виплата. Згідно пункту 8 Порядку нарахування\~виплат,\~що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення\~середньоденного\~(годинного)\~заробітку на число робочих днів/годин,\~а у\~випадках,\~передбачених чинним законодавством, календарних днів,\~які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна\~(годинна)\~заробітна\~плата визначається діленням заробітної\~плати\~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі\~(календарні)\~дні\~на\~число відпрацьованих\~робочих днів (годин), а у\~випадках, передбачених чинним законодавством, - на число\~календарних\~днів за цей період. Із наданих позивачем пояснень, довідки та розрахунку\~видно, що останніми двома повними місяцями його роботи\~є квітень 2015 року (заробітна плата становила 5077,64 грн. за\~21 відпрацьований день) та\~травень 2015 року (5078,64 грн. за 18 відпрацьованих днів). Таким чином, середньоденний заробіток\~позивача складає 10156,28 грн./39 = 260,42 грн. Враховуючи те, що з дня звільнення позивача із займаної посади по день ухвалення рішення складає 323 робочих днів, що становить 84115,66 грн., тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, як таким, що ґрунтується на нормі закону, у звязку з чим вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Що стосується позовних вимог про стягнення спричиненої моральної шкоди, то суд враховуючи положення ст. 60 ЦПК України, вважає, що позивачем не доведено факту моральних страждань, а посилання на те, що у звязку з наявною заборгованістю позивач не зміг оздоровити свою дитину, суд не приймає до уваги, оскільки останній з часу звільнення мав можливість працевлаштуватись, у звязку з чим у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст. 88 ЦПК України

Outcome: partial