Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 27.11.2009, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 11164 на Договорі іпотеки нерухомого майна PC-SME700/229/2008 від 17.06.2008, укладеному між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю літ. А-1, А1-1 загальною площею 213,5 м2, та нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 14,0 м2, що знаходяться за адресою: м. Харків, пров. Золотий,43, яка належить на праві власності [PERSON], посилаючись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства України, яке діяло на момент його вчинення, а тому він маж бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав доводи своєї заяви, просив позов задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Від третіх осіб - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. 17 червня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CM-SME700/229/2008 від 17 червня 2008 року, за умовами якого ЗАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кошти у розмірі 248000,00доларів США строком кредитування до 19 червня 2023року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки №PC-SME700/229/2008 від 17.06.2008, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю з прибудовою літ. А-1, А1-1, загальною площею 213,5 м2 та нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 14,0 м2, що знаходяться за адресою: м. Харків, пров. Золотий,43. 27 листопада 2009 року за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на договір іпотеки було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11164, відповідно до якого передбачається звернення стягнення на предмет іпотеки та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації, задовольнити вимоги відповідача у розмірі 2\~250 529,32 грн. 16.07.2013 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управляння юстиції у Харківській області було прийнято до виконання виконавче провадження по виконанню виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, А1-1 загальною площею 213,5 м2 та нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 14,0 м2, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Золотий,43; за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна мають бути задоволені вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, вчинення виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч. 2 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до ч. 1 п. 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчий напис якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України ( ч.2 п.284 Інструкції). Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобовязань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або вставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надано доказів направлення письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю. Крім того, з тексту основного договору вбачається, що грошові кошти зобовязання позивача були виражені у валюті долари США, а виконавчим написом стягнуто заборгованість у гривнях та в сумі є відмінною від кредитного зобовязання на липень 2008 року. Виконавчим написом стягується загальна сума заборгованості по капіталу кредиту за договором і безпосередньо сума заборгованості договору кредиту, тобто фактично стягується не сума боргу на час вчинення виконавчого напису, а вся сума за договором достроково. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису, відповідно до якого передбачається звернення стягнення на Предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, А1-1 загальною площею 213,5 м2, та нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 14,0 м2, що знаходяться за адресою: м. Харків, пров. Золотий,43, яка належить на праві власності [PERSON], для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 2\~250 529,32 грн., таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved