Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення боргу за договором позики. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 24. 05. 2013 року він позичив відповідачу під розписку в борг 61 700,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути позивачу борг двома частинами, а саме 40 000 грн. в строк до 21 серпня 2013 року та другу частину в розмірі 21700 грн. до 20 грудня 2013 року. Позивач зазначає, що у встановлений договором строк, а саме 21 серпня 2013 року відповідач не повернув позивачу першу частину боргу, в зв'язку з чим позивач звертався до суду з позовом про стягнення на його користь першої частини боргу в розмірі 40 000 грн. Зазначає, що другу частину боргу в сумі 21 700 грн. в строк до 20 грудня 2013 року відповідач також вчасно не повернув позивачу. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 21 700 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у його відсутність в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суд не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24. 05. 2013 року позивач позичив відповідачу під розписку роші в борг в сумі 61 700,00 грн. Вбачається, що відповідач зобов'язався повернути позивачу борг двома частинами, а саме 40 000 грн. в строк до 21 серпня 2013 року та другу частину в розмірі 21700 грн. до 20 грудня 2013 року. Судом встановлено, що у встановлений договором строк, а саме 21 серпня 2013 року відповідач не повернув позивачу першу частину боргу, в зв'язку з чим позивач звертався до суду з позовом про стягнення на його користь першої частини боргу в розмірі 40 000 грн. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05. 12. 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 40 000 грн. Вбачається, що другу частину боргу в сумі 21 700 грн. в строк до 20 грудня 2013 року відповідач також вчасно не повернув позивачу, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язався повернути позивачу другу частину запозичених грошових кошти в строк до 20. 12. 2013 року, однак після настання вказаного часу відповідач запозичені гроші позивачу не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми запозичених коштів в розмірі 21 700 грн. є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. За таких обставин та

Outcome: approved