Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що 24.09.2008 року згідно укладеного договору позики позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 125 000 грн. Повернути вказану суму відповідач зобовязався на першу вимогу [PERSON], а при не можливості повернути кошти, [PERSON] зобовязаний був передати [PERSON] у приватну власність житловий будинок за адресою: смт. Маневичі, вул. Ювілейна, 15 Б, Маневицького району Волинської області, про що написав письмову розписку. Однак, незважаючи на численні звернення позивача, в добровільному порядку [PERSON] грошову суму так і не повернув. Тому він, [PERSON] змушений був звернутися до суду із позовом про стягнення 125\~000 грн. в примусовому порядку. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 152\~897,47 грн., а також судовий збір. Він вважає такі дії незаконним заволодінням його грошовими коштами і вимагає у відповідача [PERSON] їх повернення. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча завчасно повідомлявся судом про час та місце слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що можливо винести заочне рішення і проти цього не заперечує позивач [PERSON] а також судом встановлено, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 27.05.2011 року позовні вимоги [PERSON]задоволено в повному обсязі та видано виконавчий лист, який переданий на виконання до відділу Державної виконавчої служби Маневицького РУЮ. В ході проведення виконавчого провадження, було встановлено відсутність у відповідача грошових коштів та майна, на яке могло б бути звернуто стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 125\~000 грн. Станом на 01.03.2016 року виконавчий лист залишився без виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кридитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з тим що відповідач вже досить тривалий час користується грошовими коштами [PERSON] в сумі 125\~000 грн., позивач поніс значних матеріальних втрат від їх знецінення. А тому за весь період користування його коштами позивач, має право на відшкодування відповідачем інфляційних нарахувань та 3 % річних від простроченої суми. Отже зважаючи на термін позовної давності, передбаченої ст.ст. 256, 257 ЦК України, за період березень 2013 року по лютий 2016 року (включно) відповідачу слід нарахувати суму коштів, завданих інфляцією, відповідно до щомісячних індексів інфляції, в розмірі 76\~875,00 грн.) та 3% річних від простроченої суми за період березень 2013 року по лютий 2016 року (включно) в розмірі 11\~260,27 грн. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Тому, оскільки під час укладання договору позики, розмір процентів між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не обумовлено, при їх нарахуванні слід застосувати норми ст.ст. 258, 1048 ЦК України (спеціальна позовна давність терміном в один рік). Отже з урахуванням облікової ставки НБУ, за період березень 2015 року по березень 2016 року відповідачу нараховано 67\~762,20 грн.

Outcome: approved