Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою у якій зазначив, що 10.11.2016 року близько 08-00 год. він, керуючи належним йому на праві власності автомобілем [NUMBER], рухався спуском Весніна в м.Харкові з боку вул..Пушкінській в напрямку вул.. Митюшенко. В зустрічному напрямку пересувався автомобіль [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], який в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України допустив виїзд на його смугу руху, що потягло зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті вказаного ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, «відривного» перелому кортикального слою зовнішнього надмишелка правої гомілкової кістки, забою грудної клітини, забою мяких тканин лівого колінного суглобу, садна чолової області. Автомобіль ВАЗ-2109 р.н. [NUMBER] отримав значні технічні пошкодження, які зробили виконання його ремонту недоцільним. В звязку з проходженням лікування він поніс витрати на лікування та придбання медикаментів у сумі 2768,25 грн. З висновку автотоварознавчої експертизи № 13097 від 12 лютого 2016 року убачається, що розмір матеріального збитку від пошкодження його автомобіля визначається ринкова вартість автомобіля на момент виникнення ДТП і складає 36421,99 грн. Після ДТП його автомобіль був доставлений на спеціальний майданчик, де зберігався перші сім діб, що коштувало йому 720 грн. та 1008 грн., усього 1728 грн. Також він поніс витрати на юридичну допомогу у сумі 1600 грн.,послуг банку у сумі 13,08 грн., копіювальних робіт у сумі 50 грн. Нерпавомірними діями відповідача йому завдано матеріального збитку на загальну суму 40918,24 грн., яку він просить стягнути з відповідача на його користь. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, посилався на те, що відповідач не є належним відповідачем по справі. У відповідача на час ДТП був поліс обовязкового страхування громадсько-правової відповідальності власника транспортного засобу № АІ/5672441, виданий ПрАТ СК «Україна» 17.08.2015 р. Розмір страхового відшкодування за шкоду спричинену здоровю становить 100 000 грн., за майно 50\~000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд частково задовольняє позовні вимоги позивача, виходячи з наступного: 15.06.2016 року Київським районним судом м.Харкова ухвалено вирок, яким [PERSON] засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3-х рокув позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік. Також на нього покладені обовязки відповідно до п.4 ч.1 ст.76 КК України. [PERSON] визнано винним в тому, що він 10.11.2015 р. близько о 08-00 год., керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER] рухався по спуску Весніна зі сторони вул..Матюшенко у бік вул..Пушкінській у м.Харкові, не врахував дорожню обстановку, та не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, при яких він мав би змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля та безпечно керувати ним, в результаті чого втратив контроль над керуванням керованого ним автомобіля, та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], тим самим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Позивач внаслідок ДТП отримав легкі тілесні ушкодження (а.с.31-32). В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Діями відповідача автомобілю [NUMBER], належного позивачу були спричинені технічні пошкодження. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи ХНДІ судових експертиз ім..проф. [PERSON] № 13097 від 12.02.2016 року величини матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля ВАЗ-2109 на час ДТП становить 36421,99 грн.(а.с.17). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з того, що вина відповідача у скоєнні ДТП доведена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у звязку з пошкодженням автомобіляВАЗ-2109 у сумі 36421 грн.99 коп., а також понесені витрати на доставку і зберігання автомобіля на штрафному майданчику у сумі 1728 грн., що підтверджено квитанціями (а.с.75-76). Понесені позивачем витрати на лікування суд зменшує до 1196 грн. 23 коп., що підтверджується медичними довідками, квитанціями (а.с.39-40,74). Крім того позивачем були понесені витрати на правову допомогу по підготовці позовної заяви у сумі 1600 грн., яку суд стягує з відповідача на користь позивача (а.с.35,77). Всього суд стягує з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 40635 грн.42 коп. Підтверджень на відшкодування витрат, понесених по сплаті послуг бунку у сумі 13,08 грн. і копіювальних робіт у сумі 50 грн. позивач суду не надав, тому у задоволенні в цій частині позову суд відмовляє. Суд не погоджується з посиланнями представника відповідача на те, що належним відповідачем по справі повинно бути Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» з яким на час ДТП відповідачем був укладений 17.08.2015 поліс №АІ/5672441 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і що страхова компанія повинна відшкодувати позивачу завдану шкоду. Суд приходить до наступного, що до сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІУ). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-ІУ(ст..3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст..6 Закону № 1961-ІУ страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна». Відповідно до ст.. 29 Закону № 1961-ІУ, у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.1 ст12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України). Згідно зі ст..511 ЦК України, зобовязання не створює обовязку для третьої особі. У випадках встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.1, ч.4 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилась від права, наданого їх на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди. Верховний Суд України у справі №6-28008цс/15 від 20.01.2016 р. про відшкодування шкоди зробив правовий висновок, відповідно до якого, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial