Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], як законного представника неповнолітньої [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь неповнолітньої [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 150000 грн., посилаючись на те, що внаслідок ДТП, що мала місце 24.07.2006 року, з вини відповідача загинула дружина [PERSON] та мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], чим неповнолітній дочці заподіяно велику моральну травму, яка буде відбитком в її душі на все майбутнє життя. Дитина втратила спокійний сон, часто питає маму. Заподіяну дитині моральну шкоду позивач оцінює в 150000 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.07.2006 року о 21 год. 15 хв. на 142км. + 500м. автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Сонячне Житомирського району, [PERSON] керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем Шевролет-Еванда, державний номерний знак [NUMBER], виїжджаючи з другорядної на головну дорогу і виконуючи лівий поворот в напрямку м. Києва, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3-б, 2.9-а, 10.1, 10.2, 10.5, 16.11 Правил дорожнього руху України в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак 53262ВВ під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку по головній дорозі, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а пасажир автомобіля - [PERSON] - тілесні ушкодження, від яких загинула на місці ДТП. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 26.02.2013 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України. Вироком апеляційного суду Житомирської області від 14.03.2014 року вищезазначений вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначеного [PERSON] покарання і призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 2 місяць із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року вирок апеляційного суду Житомирської області від 14.03.2014 року щодо [PERSON] змінено, вважати засудженим [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ст.76 КК України. У решті вирок залишено без зміни. Позивач [PERSON] є чоловіком померлої 24.07.2006 року [PERSON], та вони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] під час ДТП перебував у стані алкогольного сп'яніння, вчинив злочин з необережності, знехтував Правилами дорожнього руху, вперше був притягнутий до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька-інваліда 3 групи, матір, яка перебуває на обліку в Житомирському обласному онкологічному диспансері, щиро розкаявся у вчиненому злочині, публічно вибачився перед потерпілими, має незадовільний стан здоров'я. Вказані обставини також встановлені Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року. [PERSON] в добровільному порядку відшкодував завдану внаслідок злочину шкоду в розмірі 80000 грн., в тому числі [PERSON] в сумі 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітній [PERSON], про що в судовому засіданні не заперечував представник позивача [PERSON] Частиною 2 ст.1167 ЦК України, зокрема, передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. З огляду на ту обставину, що неповнолітній [PERSON] спричинено глибокі душевні страждання загибеллю близької людини - матері, враховуючи характер та обсяг страждань і немайнових втрат, яких зазнала [PERSON], та виходячи із засад розумності і виваженості, а також з огляду на обставини ДТП та встановлені в судовому засіданні факти, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягує з відповідача на користь [PERSON], як законного представника неповнолітньої [PERSON], моральну шкоду в розмірі 80000 грн. Також відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial