Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної ради, третя особа КП „Автогосподарство про скасування рішення про звільнення та поновлені на роботі. Ухвалою судді від 05.01.2018 року прийнято до розгляду вищезазначену позовну заяву та відкрито провадження у цій справи. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. 12.03.2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.176) . Ухвалою суду від 29.08.2018 року до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, з боку відповідача, залучено Департамент промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації. 28.09.2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т.2 а.с.14). Ухвалою суду від 28.09.2018 року заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та за клопотанням останнього до участі у справі як співвідповідача залучено КП „Автогосподарство. У заяві про збільшення позовних вимог позивач просить: - визнати незаконним та скасувати рішення сімнадцятої сесії Запорізької обласної ради сьомого скликання №9 від 30.11.2017 року „Про звільнення [PERSON]., директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради із внесеними змінами рішенням девятнадцятої сесії Запорізької обласної ради сьомого скликання №6 від 25.01..2018 року „Про внесення змін та доповнень до рішення обласної ради від 30.11.2017 року №9 „Про звільнення [PERSON], директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради; - поновити [PERSON] на посаді директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради; - стягнути з комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.01.2018 року до дня винесення рішення у справі за виключенням податків та обовязкових платежів, які підлягають відрахуванню згідно законодавства. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує наступне. КП „Автогосподарство Запорізької обласної ради входить до складу обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Запорізькій обласній раді. Рішенням Запорізької обласної ради №3 від 30.10.2014 року „Про призначення директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради його призначено на посаду директора КП „Автогосподарство ЗОР. 30.10.2014 року між ним та Запорізькою обласною радою як органом управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області в особі першого заступника голови обласної ради [PERSON] укладено контракт, відповідно до якого він зобовязувався безпосередньо здійснювати керівництво КП „Автогосподарство ЗОР, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна, а орган управління зобовязався створити належні умови для організації його праці. 30.11.2017 року сімнадцятою сесією Запорізької обласної ради сьомого скликання прийнято рішення №9 „Про звільнення [PERSON], директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради. Відповідно до вказаного рішення його звільнено 04.12.2017 року з посади директора КП „Автогосподарство ЗОР за допущення несвоєчасної вплати заробітної плати працівникам цього підприємства та розірвано з ним контракт від 30.10.2014 року, п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпП. Згідно рішення підставою для його прийняття послугували п.1-1 ч.1 ст.41, ст.ст.115,147-1,148,149 КЗпП, ч.3 ст.15, ст.ст.24, 36 ЗУ „Про оплату праці, п.20 ч.1 ст.43 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні, пункти 2.5.4, 2.5.5, 2.5.6, 2.5.9, 2.11, 2.12, 4.1 контракту, Акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №08-05-0314/0092 та Припис №08-05-0314/0092-044 від 22.08.2017 Головного управління Держпраці у Запорізькій області, письмові пояснення [PERSON] та додані до цих документи. Однак в період часу з 04.12.2017 по 03.01.2018 року він знаходився на лікарняному. 25.01.2018 року Запорізькою обласною радою прийнято рішення №6 „Про внесення змін та доповнень до рішення обласної ради від 30.11.2017 №9 „Про звільнення [PERSON], директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради, відповідно до якого були внесені зміни в частині дати його звільнення, а саме, в абзаці першому пункту 1 рішення слова та цифри „04 грудня 2017 року змінено на „04 січня 2018 року. Крім того, абзац перший пункту 1 рішення доповнено новим реченням такого змісту: „У разі збігу дати звільнення [PERSON] з періодом його тимчасової непрацездатності або відпустки вважати датою його звільнення перший робочий день після останнього дня відпустки відповідно. Як впливає із оскаржуваного рішення, він винний у порушення порядку та строків виплати заробітної плати найманим працівникам КП „Автогосподарство ЗОР, яке було встановлено перевіркою, проведеною з 07.08.2017 по 22.08.2017 Головним управління Держпраці у Запорізькій області, за результатами якої складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №08-05-0314/0092. За результатами перевірки головним державним інспектором Головного управління Держпраці винесено припис №08-05-0314/0092-0044 від 22.08.2017 про усунення порушень, а саме: - усунути порушення вимог ч.1 ч.2 ст.115 КЗпП України, ст.24 ЗУ „Про оплату праці прийняти заходи щодо погашення заборгованості із виплати заробітної плати по найманим працівникам; - усунути порушення ст.116 КЗпП України у подальшому при виплаті розрахункових сум при звільненні працівників додержуватися порядку та строків виплати; - усунути порушення вимог ст.117 КЗпП України прийняти заходи щодо проведення остаточного розрахунку зі звільненим [PERSON] до вимог чинного законодавства; - усунути порушення вимог ст.47 КЗпП України у подальшому при звільненні працівників з ініціативи адміністрації видавати працівнику у день звільнення копію наказу. Також приписом було встановлено у строк до 22.09.2017 року письмово проінформувати ГУ Держпраці у Запорізькій області з наданням підтверджуючих документів про виконання вимог припису. Листами №301 від 22.09.2017 року та №309 від 03.10.2017 року КП „Автогосподарство ЗОР повідомило ГУ Держпраці у Запорізькій області із додаванням підтверджуючих документів про повне виконання припису та усунення всіх недоліків у роботі підприємства, повязаних із своєчасною оплатою праці. Заборгованість по заробітній платі було повністю погашено на підприємстві до 22.09.2017 року, тобто ще до того, к це порушення стало предметом розгляду Запорізької обласної ради. На момент винесення Запорізькою обласною радою оскаржуваного рішення заборгованості з виплати заробітної плати в КП „Автогосподарство ЗОР не існувало. Що стосується порушення при виплаті [PERSON] його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за 1 день 24.04.2017 року, то це порушення також було усунуто та [PERSON] перерахована необхідна суму платіжним дорученням №2405 від 21.09.2017 року. Крім того, з 21.11.2016 по 20.04.2017 року на підставі ухвал слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у звязку із розслідуванням кримінального провадження, його було відсторонено від посади директора КП „Автогосподарство ЗОР. У цей час він ні яким чином не впливав та не міг вплинути на фінансово-господарську діяльність підприємства. До виконання своїх обовязків приступив з 25.04.2017 року. Фактично заборгованість по заробітній платі виникла внаслідок звільнення 20.04.2017 року водіїв, які працювали в КП „Автогосподарство ЗОР. Наказ про їх звільнення було видано в.о. директора підприємства [PERSON], однак розрахунок у день звільнення із працівниками проведено не було. Внаслідок цього на 01.05.2017 року на підприємстві заборгованість з виплати заробітної плати складала 56\~885,13 грн.. Його провини у несвоєчасній виплаті заробітної плати не має, обставини, що призвели до такого фінансового стану підприємства сталися за час його відсторонення від посади і це не було враховано відповідачем під час розгляду питання про його звільнення. Крім того, порушення, що повязані із несвоєчасною виплатою заробітної плати, було виявлено у серпні 2017 року, більше ніж за місяць до його звільнення. Про наявність заборгованості із виплати заробітної плати станом на 01.05.2017 року КП „Автогосподарство ЗОР повідомляло відповідача ще листом №175 від 11.05.2017 року, що також свідчить про обізнаність відповідача про порушення строків виплати заробітної плати на підприємстві більше ніж на місяць до прийняття рішення про його звільнення. Листом №01-13/0987 від 23.10.2017 року за підписом голови Запорізької обласної ради від нього було витребувано пояснення з приводу порушень при виплаті заробітної плати. У листі вказувалося, що до Запорізької обласної ради був поданий Запорізькою обласною держаною адміністрацією проект рішення „Про звільненні директора КП „Автогосподарство ЗОР, зі змісту якого та пояснювальної записки до нього вбачалося, що за результатами інспекційного відвідування у серпні 2017 року ГУ Держпраці у Запорізькій області КП „Автогосподарство ЗОР були виявлені порушення чинного законодавства, у тому числі порушення строків виплати заробітної плати працівникам підприємства. 25.10.2017 року детальні пояснення з цього приводу ним було подано до Запорізької обласної ради. Вказане свідчить про порушення відповідачем вимог статті 148 КЗпП України в частині строків накладення адміністративного стягнення. Звернення до відповідача про звільнення, витребування пояснень та їх подання відповідачу більше ніж за місяць передували прийняттю рішення, що оскаржується. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.235 КЗпП України, вважає, що з відповідача КП „Автогосподарство ЗОР на його користь необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку що його середньоденна заробітна плата складала 737,27 грн., що підтверджується довідкою від 23.08.2018 року. Представниками відповідачів Запорізької обласної ради та КП „Автогосподарство ЗОР надано відзиви на заяву про збільшення позовних вимог, у яких вказується на правомірність звільнення позивача, наявності для цього законних підстав та дотримання при вирішенні питання про звільнення встановленого законодавством порядку (т.2 а.с.38, 54). Представником третьої особи - Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації надано письмові пояснення у яких також вказується на правомірність звільнення позивача, наявності для цього законних підстав. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Представники відповідачів Запорізької обласної ради та КП „Автогосподарство ЗОР проти задоволення позову заперечували, з підстав наведених у відзивах на позовну заяву. Представник третьої особи Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації проти задоволення позову заперечував, з підстав наведених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. КП „Автогосподарство Запорізької обласної ради входить до складу обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Запорізькій обласній раді. Рішенням Запорізької обласної ради №3 від 30.10.2014 року „Про призначення директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради [PERSON] призначено на посаду директора КП „Автогосподарство ЗОР (т.1 а.с.60). 30.10.2014 року між позивачем та Запорізькою обласною радою як органом управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області в особі першого заступника голови обласної ради [PERSON] укладено контракт (т.1 а.с.61). Відповідно до умов контракту [PERSON] був зобовязаний: - безпосередньо здійснювати керівництво Підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність (п.1.1 Контракту); - забезпечити виконання завдань Підприємства, передбачених чинним законодавством України, Статутом Підприємства та Контрактом (п. 2.1 Контракту); - забезпечити високоефективну, стабільну роботу Підприємства, зміцнення його фінансового стану (п. 2.5.4 Контракту); - забезпечити своєчасну та повну виплату заробітної плати працівникам Підприємства (п. 2.5.9 Контракту). Відповідно до п. 2.11 Контракту Керівник Підприємства несе персональну відповідальність за несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам Підприємства. Відповідно до Статуту Підприємства Директор керує Підприємством та несе повну відповідальність за його стан та діяльність. Директор самостійно вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені діючим законодавством до компетенції Запорізької обласної ради (розділ 4 Статут Підприємства) (т.1 а.с.77). Департаментом промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації 17.10.2017 до виконавчого апарату Запорізької обласної ради був поданий проект рішення «Про звільнення «[PERSON], директора комунального підприємства «Автогосподарство» Запорізької обласної ради» (т.1 а.с.14,18). В доповнення до цього проекту рішення Департаментом був надісланий до виконавчого апарату Запорізької обласної ради Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 08-05-0314/0092, складеного на підставі перевірки КП „Автогосподарство ЗОР з 17.08.2017 по 22.08.2017 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, відповідно до листа Департаменту від 20.10.2017 № 469/02 (т.1 а.с.132) Як убачається з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №08-05-0314/0092, перевіркою, окрім іншого, встановлено: 1. В порушення вимог ч.1 ч.2 ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України „Про оплату праці має місце порушення порядку та строків виплати заробітної плати найманим працівникам підприємства. Так, станом на дату перевірки має місце заборгованість із виплати заробітної плати 39 звільненим за квітень 2017 року у сумі 76085,71 грн. та 4 звільненим за травень 2017 року у сумі 24160,89 грн., разом у сумі 100246,60 грн.. 2. В порушення вимог ст.116 КЗпП України працівнику [PERSON] звільнено з посади наказом від 23.05.2017 року №199-к проте розрахункові суми при звільненні (разом у сумі 1556,32 грн.) виплачені перерахуванням на платіжну банківську картку 24.05.2017 року, а не вдень звільнення. 3. В порушення вимог ст.117 КЗпП працівнику [PERSON] при звільненні не виплачено його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку (т.1 а.с.27-36) Головою Запорізької обласної ради листом від 23.10.2017 № 01-13/0987 були запитані від [PERSON], директора підприємства, відповідні письмові пояснення (т.1 а.с.21). На виконання\~вищезазначеного листа\~[PERSON]\~були надані\~листом від\~25.10.2017\~року №337\~письмові пояснення,\~з яких\~убачається,\~що [PERSON]\~підтвердив наявність\~порушення строків\~виплати заробітної\~плати працівникам\~Підприємства у\~період,\~зазначений у\~вищезазначеному акті,\~а також\~повідомив про порушення строків виплати заробітної плати працівникам Підприємства у період червень - липень 2017 року (а.с.22). 30.11.2017 року сімнадцятою сесією Запорізької обласної ради сьомого скликання прийнято рішення №9 „Про звільнення [PERSON], директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради. Відповідно до вказаного рішення його звільнено 04.12.2017 року з посади директора КП „Автогосподарство ЗОР за допущення несвоєчасної вплати заробітної плати працівникам цього підприємства та розірвано з ним контракт від 30.10.2014 року, п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпП (т.1 а.с.10). Згідно рішення підставою для його прийняття послугували п.1-1 ч.1 ст.41, ст.ст.115,147-1,148,149 КЗпП, ч.3 ст.15, ст.ст.24, 36 ЗУ „Про оплату праці, п.20 ч.1 ст.43 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні, пункти 2.5.4, 2.5.5, 2.5.6, 2.5.9, 2.11, 2.12, 4.1 контракту, Акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №08-05-0314/0092 та Припис №08-05-0314/0092-044 від 22.08.2017 Головного управління Держпраці у Запорізькій області, письмові пояснення [PERSON] та додані до них документи. У звязку з тим, що в період часу з 04.12.2017 по 03.01.2018 року [PERSON] знаходився на лікарняному 25.01.2018 року Запорізькою обласною радою прийнято рішення №6 „Про внесення змін та доповнень до рішення обласної ради від 30.11.2017 №9 „Про звільнення [PERSON], директора комунального підприємства „Автогосподарство Запорізької обласної ради, відповідно до якого були внесені зміни в частині дати його звільнення, а саме, в абзаці першому пункту 1 рішення слова та цифри „04 грудня 2017 року змінено на „04 січня 2018 року. Абзац перший пункту 1 рішення доповнено новим реченням такого змісту: „У разі збігу дати звільнення [PERSON] з періодом його тимчасової непрацездатності або відпустки вважати датою його звільнення перший робочий день після останнього дня відпустки відповідно (т.1 а.с.188). Як впливає із оскаржуваного рішення [PERSON] перебуваючи на посаді директора КП „Автогосподарство ЗОР допустив порушення порядку та строків виплати заробітної плати найманим працівникам КП „Автогосподарство ЗОР, яке було встановлено перевіркою, проведеною з 07.08.2017 по 22.08.2017 Головним управління Держпраці у Запорізькій області, за результатами якої складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №08-05-0314/0092. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч.3\~ст. 21 КЗпП України\~особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. На контрактну форму трудового договору не поширюється положення\~ст. 9 КЗпП України\~про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами\~Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору. Правилами ст. ст.\~148,\~149 КЗпП України\~передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.\~\~Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Частиною 3 статті 15 Закону України „Про оплату праці передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Із доданих до пояснень [PERSON] від 25.10.2017 року №337 документів, убачається, що у період існування заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам, у тому числі і за червень - липень 2017 року, підприємством були здійснені оплати за отримані товари роботи та послуги, що суперечить ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», оскільки згідно цієї норми оплата праці працівників підприємства повинна здійснюватись в першочерговому порядку, а всі інші платежі - після виконання зобовязань щодо оплати праці. Отже, умисна невиплата заробітної плати працівникам за наявності коштів у Підприємства, а також спрямування коштів на інші заходи, за наявності заборгованості із заробітної плати, є порушенням [PERSON], як керівником Підприємства, положень статті 115 КЗпП України, частини 3 статті 15, статті 24 Закону України «Про оплату праці», а також пунктів 2.5.9, 2.12 Контракту. За порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством, що передбачено ст. 36 Закону України «Про оплату праці». Пунктом 2.11 контракту передбачено, що Керівник несе персональну відповідальність за наявність боргів Підприємства перед бюджетом, несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам Підприємства та прострочену кредиторську і дебіторську заборгованість Підприємства. Пунктом 2.12 контракту встановлено, що Керівник зобов'язаний вживати дієвих заходів щодо ліквідації заборгованості Підприємства перед бюджетом, з виплати заробітної плати працівникам та простроченої кредиторської і дебіторської заборгованості \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ підприємства Відповідно до пункту 4.1 Контракту у випадку невиконання чи неналежного виконання обов'язків, передбачених Контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та/або цим Контрактом. Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 41 КЗпП України однією з додаткових підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов є винні дії керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Позивач у своїх поясненнях не тільки не зазначив обґрунтованих підстав невиплати заробітної плати працівникам підприємства, а ще і підтвердив, що за наявності відповідних коштів у підприємства, в період існування заборгованості із виплати заробітної плати, здійснював інші платежі, всупереч встановленому законодавством порядку. Пояснення позивача, а також доводи позовної заяви свідчать про те, що вказані порушення стосовно невиплати заробітної плати та здійснення інших платежів за наявності заборгованості при нарахуванні та виплаті зарплати, припущені позивачем свідомо, а тому убачаються його винні дії у порушенні трудового законодавства з виплати заробітної плати працівникам підприємства. Зважаючи на вищевикладене, відсутні правові підстави вважати рішення Запорізької обласної ради від 30.11.2017 № 9 «Про звільнення [PERSON], директора комунального підприємства «Автогосподарство» Запорізької обласної ради» незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Водночас суд звертає увагу на те, що і в позовній заяві [PERSON] визнає свою вину у скоєнні проступку, вказуючи про те, що його вина у виникненні заборгованості є мінімальною. Разом з тим, таке обґрунтування не може бути пом'якшуючим фактором та звільняти Позивача від відповідальності, оскільки законодавець, за наявності проступку (невиплати заробітної плати) та винних дій керівника підприємства, передбачив такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення. Поняття «мінімальної» чи «максимальної» провини за порушення строків виплати заробітної плати законодавцем не встановлені, а іншого дисциплінарного стягнення для керівника підприємства за такий вид проступку чинне трудове законодавство не передбачає. Крім того, приймаючи спірне рішення Запорізька обласна рада врахувала разом з іншим і попередню роботу [PERSON], як це передбачено ст. 149 КЗпП України. Тому посилання позивача на те, що Запорізькою обласною радою при розгляді спірного питання про його звільнення не було враховано всіх обставин скоєння проступку та ступінь його вини, є необґрунтованими, та таким, що не відповідають дійсності. Що стосується доводів позивача про його відсторонення від займаної посади за рішенням суду та його посилань на непричетність до формування на підприємстві заборгованості із виплати заробітної плати, то зазначений факт не звільняє позивача, як керівника підприємства, від обовязку, передбаченого чинним законодавством та контрактом, вжити всіх необхідних заходів з погашення заборгованості із виплати заробітної плат працівникам підприємства після допущення його до своїх посадових обовязків. Як встановлено під час судового розгляду, позивач був допущений до своїх безпосередніх обовязків керівника підприємства 20.04.2017 року, а заборгованість із виплати заробітної плати на підприємстві була погашена лише у вересні 2017 року, тобто ця заборгованість існувала на підприємстві за керівництвом позивача майже 5 місяців. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання спірного рішення незаконним та його скасування необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо посилань позивача на порушення Запорізькою обласною радою ст. 148 КЗпП України, а саме строків застосування заходів дисциплінарного впливу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуватися у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Запорізька обласна рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області. Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції обласних рад віднесено вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад; призначення і звільнення їх керівників. Згідно із рішенням Запорізької обласної ради від 09.04.2015 № 31 «Про уточнений перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області» Підприємство є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області (т.1 а.с.154). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, в тому числі на підприємства, установи та організації. Частиною 4 цієї статті встановлено, що районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. За приписами ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже вирішення питань призначення та звільнення керівника Підприємства є виключною компетенцією Запорізької обласної ради, як колегіального органу. Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Суд вважає, що Запорізькою обласною радою дотримано терміни, передбачені вищезазначеною нормою трудового законодавства, оскільки уповноваженому органу власника - Запорізькій обласній раді, як колегіальному органу, стало відомо про порушення з боку Позивача, стосовно невиплати заробітної плати працівникам Підприємства, за поданням голови Запорізької обласної державної адміністрації «Про пропозиції щодо включення питань сесію облради» від 26.10.2017 № 08-45/3103, на підставі якого, головою Запорізької обласної ради питання «Про звільнення [PERSON], директора комунального підприємства «Автогосподарство» Запорізької обласної ради» було включено до порядку денного для розгляду на пленарному засіданні сімнадцятої сесії обласної рад яка відбулася 30 листопада 2017 року. Тобто Запорізька обласна рада, як колегіальний орган дізналася про скоєний позивачем проступок, стосовно невиплати заробітної плати працівникам підприємства, є дата розгляду радою у повноважному складі цього питання на пленарному засіданні - 30.11.2017 року. Отже Запорізька обласна рада (колегіальний орган) дізналась про порушення позивачем чинного законодавства щодо виплати заробітної плати т умов Контракту лише 30.11.2017 року. Зважаючи на порушення позивачем порядку виплати заробітної плат: працівникам підприємства, у тому числі в червні-серпні 2017 року, відсутні правові підстави вважати, що Запорізькою обласною радою порушено строк застосування заходів дисциплінарного впливу до позивача, оскільки дати, звільнення позивача не перевищувала 6 місяців з дати скоєння позивачем дисциплінарного проступку, а також не перевищувала місячного строку моменту, коли Запорізька обласна рада (депутати) дізналися про цей проступок. Доводи позивача щодо порушення Запорізькою обласною радою строків передбачених ст. 148 КЗпП України є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed