Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третьої особи: [PERSON], в якій просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що він та його дружина є співвласниками вище зазначеної квартири на підставі договору дарування від 29.12.2004 року. Крім них, в квартирі зареєстровані їх донька [PERSON], відповідач по справі, та мама [PERSON] Відповідач хоча і зареєстрована, але в квартирі з 2015 року не проживає, виїхала до іншого міста, де зараз і проживає з сім'єю. На даний час він зобов'язаний регулярно сплачувати комунальні послуги, але відповідач в квартирі не проживає, оплату комунальних послуг не проводить, її особистих речей в квартирі немає. Позивач та його дружина пенсіонери і не мають можливості оплачувати за всю квартиру, реєстрація відповідача створює проблеми при оформленні субсидії, оскільки її не надають на всю житлову площу. У добровільному порядку вирішити це питання не представляється можливим, оскільки відповідач знаходиться за межами міста та приїхати особисто не маж можливості, тому він змушений звертатися до суду. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала довіреність для вирішення питання щодо зняття її з реєстрації за місцем проживання. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], позивачу по справі, та [PERSON], третьої особі по справі, на підставі договору дарування від 29.12.2004 року (а.с.16), що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 03.02.2011 року (а.с.17), копією технічного паспорту на квартиру станом на 18.12.2010 року (а.с.18-19). В копії домової книги зазначено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], позивач по справі, [PERSON], дружина позивача і третя особа по справі, та [PERSON], відповідач по справі (а.с.23-29). Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватної власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В позові позивач зазначив, що відповідач покинула квартиру, переїхала проживати в інше місто, ніхто перепони у її проживанні не чинив, вхід для відповідача у домоволодіння є вільним, але вона не виявляє бажання повертатися, витрати по утриманню житла ніякі не несе, комунальні платежі не сплачує. Факт відсутності відповідача за зазначеною адресою реєстрації також підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.01.2017 року, від 25.05.2017 року та від 28.09.2017 року, в яких зазначено, що починаючи з 2015 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с.20,21,22). Підстави про збереження за відсутньою [PERSON] жилого приміщення згідно ст. 163 ЖК України в судовому засіданні не встановлені. Відповідно до ч.2 ст. 167 Житлового кодексу Української РСР якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З огляду на вище викладене, враховуючи, що позивачу належить квартира [ADDRESS] на праві приватної власності, відповідач [PERSON] не проживає в даному житловому будинку тривалий час, більш ніж шість місяців, без поважних причин, тому суд, вважає позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved