Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом до Глухівської міської ради Сумської області та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку матері [PERSON] у порядку спадкування за законом. Позивач обґрунтовував позов тим, що 02.06.2009 року померла його мати [PERSON], яка проживала разом з ним в м. Глухів Сумської області. Після смерті матері залишилась спадщина в складі земельних ділянок, загальною площею 2,31 га, а саме: рілля 2,1417 га та сіножаті 0,1644 га, розташованих в межах Глухівської міської ради, що належали їй на праві власності на підставі державного акта ІІ-СМ № 026126. Спадщину він прийняв, але коли він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON], нотаріус відмовила йому у видачі відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, бо державний акт був втрачений, і він не може оформити спадщину після померлої матері, і тому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~ В судове засідання позивач та його представник не зявились, проте представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просить розглянути у їх відсутність. Глухівська міська рада, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти позовних вимог, на спадкове майно за заповітом не претендує, спадщину не приймав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~Згідно з положенням ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до копії Державного акта ІІ-СМ № 026126 , [PERSON], яка проживала в м. Глухів, на підставі розпорядження Глухівської райдержадміністрації № 34 від 11 лютого 2002 р. була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 2,31 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Глухівської міської ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки складається з двох земельних ділянок: земельної ділянки, площею 2,1417 га з кадастровим номером 5910300000:03:008:0101, та земельної ділянки, площею 0,1644 га з кадастровим номером 5910300000:03:008:0264 (а.с. 9). Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок Управління Держгеокадастру у Глухівському районі № 431/2-16 та № 432/2-16 від 10.10.2016 р., померлій [PERSON] було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки, які розташовані на території Глухівської міської ради, рілля площею 2,1417 га, та сіножаті площею 0,1644 га (а.с. 38, 39). Свідоцтвом по смерть І-БП № 113098 від 03.06.2009 р. стверджується, що [PERSON] померла 02.06.2009 р. у м. Глухів Сумської області у віці 89 років (а.с. 6), а відповідно до довідки виконавчого комітету Глухівської міської ради № 1316 від 19.09.2016 р. підтверджується, що [PERSON] дійсно проживала без реєстрації за адресою: Сумська обл., м. Глухів, вул. Миколи Василенка, 21, по день смерті - 02.06.2009 р. За вказаною адресою на день смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали, і на даний час зареєстровані та проживають син покійної [PERSON] та невістка покійної [PERSON] (а.с. 7) Враховуючи, що померла [PERSON] за життя отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, то вона набула право, яке позивач може успадкувати після її смерті. За таких обставин суд доходить до висновку, що позивач успадкував право на земельну ділянку, належну спадкодавцю [PERSON]І, та в установленому порядку не може одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, а тому успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У пунктах 39-40 свого рішення від 24.04.2014 р. по справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine), заява № 38677/06, Європейський суд з прав людини наголошував на тому, відсутність існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні. Враховуючи, що позивач позбавлений будь-яким способом отримати дублікат державного акта на право приватної власності на землю, який видавався спадкодавцю, через відсутність відповідного порядку, і вказана обставина перешкоджає позивачу оформити спадщину в нотаріальній конторі, а також з урахуванням того, що відповідачами будь-яких доказів на спростування обставин зазначених у позові не надано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку\~є законними, і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод,

Outcome: approved