Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів з встановлених рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.03.2014 року у розмірі 700,00 грн. щомісячно до 25% доходів [PERSON] щомісячно. У судовому засіданні відповідач позов не визнала. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та утримує дружину, яка теж потребує матеріального забезпечення, отримує низьку заробітну плату, а тому сплачувати 700,00 грн. в даний час не має змоги. Знає, що відповідач отримує у держави допомогу на дитину. Не погодився на запропонований відповідачем варіант примирення, відповідно до якого вона погоджується на зменшення розміру аліментів до 400,00 грн. щомісячно за умови сплати позивачем заборгованості за аліментами у розмірі 6150,00 грн. протягом двох місяців. Просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та суду пояснила, що розмір аліментів, встановлений судовим рішенням, вважає достатньою фінансовою підтримкою для задоволення потреб власної дитини. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином не підлягають доказуванню обставини про дохід позивача, встановлений судовим рішенням обов'язок [PERSON] сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 700,00 грн. щомісячно, оскільки визнаються сторонами. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що розмір сплачуваних позивачем аліментів є в даний час таким, що в достатній мірі забезпечує потреби [PERSON], [INFO], з огляду на її вік. При цьому суд вважає, що стягнення з позивача аліментів в такому розмірі не порушує прав позивача, оскільки після сплати аліментів у розмірі 700,00 грн. залишається певна сума коштів, яку він може використовувати на власний розсуд за відсутності встановленої судом термінової необхідності повністю утримувати інших осіб. За таких обставин,

Outcome: dismissed