Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03 червня 2012 року між ними було укладено договір позики за яким він передав відповідачу грошові кошти у сумі, яка еквівалентна 3300 дол. США строком на два місці. Дата повернення позики визначена сторонами 03.08.2012 р. Кошти позивачу не були повернуті. Станом на 24.04.2015 р. заборгованість відповідача становить суму, еквівалентну 3300 дол. США - 74352,63 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем виникли правовідносини на підставі договору позики. Відповідач свої зобов'язання не виконав, борг не повернув. Завдана майнова йому шкода становить 74352,63 грн., сума еквівалентна 3300 дол. США, що підлягає стягненню в судовому порядку. [PERSON] посилається на те, що відповідач вже протягом 3 років ухиляється від повернення коштів, завдав йому моральних страждань, а тому просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду, яку позивач оцінює у сумі 6000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 74352 63 коп. та моральну шкоду в сумі 6000 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші або речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Згідно із ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.. Судом встановлено, що 03 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав відповідачу грошові кошти у сумі, яка еквівалентна 3300 дол. США строком на два місці. Дата повернення позики визначена сторонами 03.08.2012 р. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Кошти позивачу не були повернуті. Заборгованість відповідача становить 3300 дол. США, що за курсом Національного Банку України станом на 04.09.2015 р. еквівалентно 72651,39 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення моральної шкоди за невиконання зобов'язань за договором позики не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Позивач не довів, що укладеним між сторонами договором було передбачено відшкодування моральної шкоди в разі неналежного виконання умов договору відповідачем. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позов. Позов в частині стягнення коштів заявлено з ціною 74352,63 грн. та задоволено на суму 72651,39 грн., тобто на 97,71 % (72651,39х100:74352,63). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, понесений ним при подачі позовної заяви у сумі 726,49 грн. (743,52х97,71:100).

Outcome: partial