Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 08.04.2016 року він купив будинок у відповідача [PERSON] , який розташований за адресою [ADDRESS] . Відповідач надав йому доручення на всі дії щодо купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку та соціальних питань проживання у вказаному будинку. Він через Ощадбанк перевів на рахунок відповідача 34\~000 гривень, на що ним власноручно була написана розписка, проте, що [PERSON] , належний йому будинок, який отримав в спадщину після смерті батька продав йому. Також передав всі належні документи на будинок та рішення суду, яким визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] . Термін дії доручення був визначений в три роки, по його спливу, він звернувся до відповідача, щоб знов отримати доручення, однак отримав відмову, посилаючись на те, що [PERSON] потрібна шафа, яка залишилась в будинку. Він купив будинок у відповідача, а речі, що залишились у приміщенні, яке пустувало близько 15 років після смерті власника, не були предметом окремих домовленостей під час продажу. Він звертався до суду з заявою про визнання факту, що будинок, який по [ADDRESS] він купив у відповідача, однак йому було відмовлено, оскільки існує спір між ним та продавцем. Спору між ними за будинок немає, а старі меблі він використав, як дрова. 02.04.2017 року він доплатив [PERSON] 1000 гривень і останній у розписці написав, що немає до нього претензій. Тому він вимушений звернутись до суду з заявою про визнання його по факту продажу власником будинку по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач факту продажу вказаного будинку [PERSON] не заперечував, однак вимагав, щоб останній повернув речі, які залишались в будинку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, повно і\~всебічно з`ясувавши\~обставини, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2016 року позивач придбав будинок у відповідача, в підтвердження була написана розписка, в якій останній отримав 34\~000 гривень за продаж належного йому, згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 25.10.2005 року, будинку по [ADDRESS] . Відповідно до довіреності [PERSON] уповноважував [PERSON] бути представником перед фізичними та юридичними особами в усіх підприємствах, організаціях з усіх питань, що стосуються підготовки, збору інформації і виготовлення документів для оформлення будинку та присадибної ділянки, які йому належать за адресою [ADDRESS] . Згідно заяви про переказ готівки № 13867623(№67567477) від 08.04.2016 року отримувачем коштів був [PERSON] в розмірі 34 000 гривень. Відповідно до розписки [PERSON] від 02.04.2017 року він отримав 1000 гривень від [PERSON] , за проданий будинок, претензій до останнього не мав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Встановлено, що 08.04.2016 року та 02.04 2017 року [PERSON] власноруч написав розписки, відповідно до яких він отримав\~кошти від [PERSON] в сумі 34 000 грн. та 1000 гри. за будинок по [ADDRESS] . Системний аналіз цивільного законодавства та змісту вказаних розписок дозволяє дійти\~висновку, що договір, який уклали сторони 08.04.2016, за своєю правовою природою містить елементи договору купівлі-продажу будинку. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу будинку укладається в письмовій формі й підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Частиною 1 ст.220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Отже, укладений 08.04.2016 року між\~ [PERSON] \~та\~ [PERSON] \~договір, що містить елементи договору купівлі-продажу будинку, є нікчемним (недійсним в силу закону), оскільки укладений у простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений, а тому його умови не створюють правових наслідків для сторін. Враховуючи\~викладене в\~задоволенні позову\~слід відмовити,\~що узгоджується\~з положеннями ч.1 ст.216 ЦК України. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: dismissed