Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення часу, місця та періодичності побачення дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], яка проживає разом із батьками відповідачки. Вважає, що відповідачка не забезпечує належних умов для виховання дитини, не в змозі повноцінно забезпечити її потреби, морально-психологічний клімат у сім'ї відповідачки створює негативний фон для проживання дитини, проте матеріальний стан, рівень доходів, графік роботи позивача дозволяє забезпечити утримання дитини, має необхідні умови для її виховання та розвитку. Зазначає, що неодноразово звертався до відповідачки з вимогою про можливість бачити дитину та приймати участь у її вихованні, проте отримав негативну відповідь і на теперішній час не має можливості приймати участь у вихованні дочки, відвідувати її, що послужило підставою звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року уточнено прізвище відповідачки, відповідачкою у справі є [PERSON]. Суд вважає недоцільним врахування волі малолітньої дочки сторін відносно заявленого позову, тому що статтею 171 СК України передбачено необхідність врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя, оскільки з огляду на вік вона в силу свого малолітнього віку не зможе чітко і ясно висловити свою думку щодо заявленого позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив встановити йому час спілкування із дочкою [PERSON] узимку один тиждень на місяць або у вихідні дні, та під час відпустки у літній час протягом десяти днів. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказуючи на малолітній вік дитини просила встановити час спілкування [PERSON] із дочкою шляхом відвідування ним дочки у її присутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей Совєтської РДА в АР Крим Юзбашева Н.С. у судовому засіданні просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі, вказуючи на рівність прав батька та матері на виховання та утримання дитини. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, яка вважає, що її право порушене, самостійно визначає спосіб його захисту, передбачений ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. 7 та 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 06 листопада 2013 року розірваний. Рішення суду набрало законної сили 19 листопада 2013 року, ніким не змінено і не скасовано (а.с. 13). Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Як випливає з виписки з протоколу № 11 комісії з питань захисту прав дитини Совєтської РДА в АР Крим від 24 жовтня 2013 року місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], визначено у сім'ї батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зобов'язано [PERSON] інформувати мати дитини [PERSON] про стан здоров'я її дитини, про проблеми виховання та утримання, при цьому останню зобов'язано проявляти піклування про дочку, її здоров'я, матеріальне забезпечення, оздоровлення (а.с. 10). Проте, як встановлено у судовому засіданні на теперішній час відповідачка [PERSON] від виконання рішення органу опіки та піклування ухиляється, малолітні дочка сторін проживає разом із матір'ю у [ADDRESS], займається її утримання та вихованням, не надає можливості позивачу в повній мірі спілкуватися із дочкою. В суді встановлено, що між сторонами виникли конфліктні стосунки. Таким чином, відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні із дитиною та у її відвідуванні, що свідчить про те, що позивач позбавлений можливості виконувати свої батьківські обов'язки з незалежних від нього причин та позбавлений права щодо виховання дитини, передбачене ст.ст. 153, 157 СК України. При цьому з приводу ухилення [PERSON] від виконання рішення органу опіки та піклування позивач [PERSON] у встановленому законом порядку у відповідні органи не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ч. 2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 3 ст. 157 СК України). При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно зі ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. При цьому, судом враховуються положення ч. 2 ст. 159 СК України, якою передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Совєтської селищної ради АР Крим вирішено в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], враховуючи емоційний стан здоров'я дитини доцільне її проживання разом із матір'ю, а встановлення часу та місця побачено з батьком дитини за домовленістю між батьками. При цьому, згідно висновку Служби у справах дітей Совєтської РДА в АР Крим вирішено з метою захисту прав та інтересів дитини за доцільне визначити місце побачень [PERSON] з малолітньою дочкою за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS], два рази на місяць за попередньою домовленістю з матір'ю. З урахуванням конкретних обставин, що були встановлені під час судового розгляду справи, вирішуючи питання про час та місце спілкування позивача із дочкою, суд приймає до уваги, малолітній вік дитини, зайнятість сторін, стан здоров'я, звички дитини, враховує відносини між сторонами, віддаленість місця проживання позивача від місця проживання дитини, суд вважає, що зустрічі батька з дитиною повинні проходити у присутності матері дитини з визначенням того порядку спілкування та виховання дитини, що запропоновані відповідачкою, а саме, три години у денний час доби у будь-який день тижня, оскілки на думку суду, як зазначено вище малолітній вік дитини та віддаленість місця проживання позивача, можуть негативно відображатися на стані дитини Суд вважає, що такий спосіб участі у вихованні дочки повністю на даний час відповідає інтересам дитини, в повній мірі сприяє спілкуванню кожного з батьків та отримання від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який забезпечить участь кожного батька в процесі спілкування. Даний спосіб надасть можливість батьками піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. У разі встановлення такого порядку зустрічей батька з дитиною, це не зашкодить інтересам малолітньої дочки сторін. У зв'язку з викладеним позовні вимоги [PERSON] про визначення часу, місця та періодичності побачення дитини підлягають частковому задоволенню. З відповідачки в силу ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 114 гривень 70 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 153, 157 - 159 СК України,

Outcome: partial