Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Таврійська будівельна компанія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позовні вимоги мотивує тим, що у період з 06 липня 2017 року по 31 жовтня 2019 року знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Таврійська будівельна компанія», водієм автотранспортних засобів в ЦЕХ № 3 Тягинський кар`єр. 04.12.2018 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» ПАТ «Таврійська будівельна компанія» було перейменовано в АТ «Таврійська будівельна компанія». Відповідачем за весь період роботи заробітна плата виплачувалась несвоєчасно та не в повному обсязі, що стало причиною розірвання трудових відносин. 31.10.2019 року позивач звільнився за угодою сторін. В день його звільнення відповідач письмово не повідомив про нараховані суми, належні позивачеві при звільненні, та не здійснив їх виплату, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпПУ. Існування заборгованості вбачається з Відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків та виписок по картковому рахунку, з яких вбачається, що в період з липня 2017 року по жовтень 2019 року утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 23 948,89 грн. Відповідачем було перераховано частину заборгованості по заробітній платі в сумі 6097,50 грн., внаслідок чого заборгованість зменшилась та на дату подання позову становить 17 851,02 грн. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Про час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином. За вказаних обставин суд розглядає справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 06 липня 2017 року по 31 жовтня 2019 року знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Таврійська будівельна компанія», водієм автотранспортних засобів в ЦЕХ № 3 Тягинський кар`єр. 04.12.2018 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» ПАТ «Таврійська будівельна компанія» було перейменовано в АТ «Таврійська будівельна компанія», що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] . 31.10.2019 року позивач звільнився за угодою сторін, про що свідчить запис у його трудовій книжці. Факт існування трудових відносин між позивачем та АТ «Таврійська будівельна компанія» підтверджується також відповідача, згідно яких [PERSON] працював в АТ «Таврійська будівельна компанія» водієм автотранспортного засобу в цеху № 3 Тягинський кар`єр. Згідно Відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків та Виписки по картковому рахунку [PERSON] , в період з липня 2017 року по жовтень 2019 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 23 948,89 грн., а саме: -у 2017 році нараховано 40 712,52 грн., а виплачено 14 876,35 грн., сума боргу становить 25 836,17 грн.; -у 2018 році нараховано 82 695,69 грн., а виплачено 102 799,10 грн., перевиплата становить 20 103,41 грн.; -у 2019 році нараховано 119 786,79 грн. , а виплачено 101 570,66 грн., сума боргу становить 18 216,13 грн. Згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 10.12.2020 року АТ «Таврійська будівельна компанія» перераховано позивачеві 6097,50 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем, за вирахуванням перевиплати 20 103,41 грн. у 2018 році та 6097,50 грн. перерахованої заборгованості у 2020 році, становить 17 851,39 грн. Розмір заборгованості підтверджений Відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а також виписками по картковому рахунку і відповідачем не спростований. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved