Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 липня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики на суму 200\~000 грн., з кінцевим строком повернення до 10 вересня 2017 року. Однак, до теперішнього часу сума позики залишається не повернутою. Свої зобов'язання за вищевказаним договором відповідач не виконав, у зв'язку з чим, станом на 20 листопада 2017 року, утворилася заборгованість у розмірі 207\~551 грн., яка складається з: суми позики 200\~000 грн., індексу інфляції за період прострочення 6\~400 грн., 3% річних 1\~151 грн. Просив стягнути зазначену суму заборгованості та судовий збір і сумі 2\~075,51 грн з [PERSON] на його користь. Згідно з ч. 3\~ст. 3 ЦПК України, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з чим, вказана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 листопада 2017 року відкрито провадження за вказаною цивільною справою та призначено до розгляду на 29 листопада 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 січня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи, Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. За відомостями відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Судом установлено, що відповідно до укладеного договору позики, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 10 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1577, відповідач прийняв грошові кошти в сумі 200000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до десятого вересня дві тисячі сімнадцятого року. Умовами договору передбачалося, що в разі неповернення боргу в сумі і строки передбачені договором, позичальник зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.. В зазначений договором строк відповідач грошові кошти в розмірі 200 000 грн. не повернув, що призвело до виникнення заборгованості за відсотками у розмірі 207\~551 грн., яка складається з: суми позики 200\~000 грн., індексу інфляції за період прострочення 6\~400 грн., 3% річних 1\~151 грн. З матеріалів справи вбачається, що до 10.09.2017 року відповідачем борг не погашено. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Законом передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Зі змісту ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Оскільки грошові кошти за договором позики відповідач не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved