Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, за участю заінтересованих осіб - [PERSON], Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] року в м. Донецьк від батьків [PERSON] та [PERSON]. Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що на тимчасово окупованій території м. Донецьк [INFO] року у нього та [PERSON] народилася дитина у Центральній міській лікарні № 17. 22 травня 2017 року вони зареєстрували факт народження дитини у м. Донецьк та отримали медичне свідоцтво № 242 про народження, що використовується на тимчасово окупованій території, актовий запис складено без використання відповідного державного реєстру України, в зв'язку з відсутністю доступу до останнього. Оскільки на цей час м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, медичне свідоцтво про народження дитини є недійсним та не створює жодних правових наслідків. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити заяву про встановлення факту народження дитини. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та докази наявні в матеріалах справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що під час проживання заявника разом з жінкою на тимчасово окупованій території у м. Донецьк [INFO] року в Центральній міській лікарні № 17 в них народилась дитина - син [PERSON], про що свідчить медичне свідоцтво про народження №242 від 22 травня 2017 року. Заявник звернувся до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області з метою отримання свідоцтва про народження дитини, однак, йому було відмовлено з тих підстав, що вимоги про отримання свідоцтва про народження дитини суперечать законодавству України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Правилом п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. При цьому, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. З наданих документів слідує, що заявник є громадянином України. З огляду на вказане, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та її син, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини з огляду на те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Вказане надасть можливість отримати заявником свідоцтво про народження його сина відповідним державним органом виконавчої влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно зі ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. За правилом п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе заяву [PERSON] задовольнити, встановивши факт народження [PERSON] який народився [INFO] року в місті Донецьк від батьків [PERSON] та [PERSON]. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Тому, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved