Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, процентів від суми позики, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 2040126 грн. 19 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2008 року відповідач отримав у нього 120000 доларів США в якості позики з кінцевим терміном повернення у березні 2014 року. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки про отримання вказаної грошової суми та зобов'язання її повернути. Проте, станом на 31 березня 2014 року, відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики, незважаючи не неодноразові звернення позивача з вимогою повернути позику. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму позики, отриману відповідачем відповідно до розписки, у розмірі 120000 дол. США. Крім того, оскільки розписка не містить розміру відсотків, які має сплатити позичальник за користування позикою, позивач у порядку, визначеному ст.1048 ЦК України, нарахував відсотки від суми позики у розмірі облікової ставки НБУ за період з 12 грудня 2008 року по 08 квітня 2014 року у розмірі 53847, 48 долари США. Також, на підстав ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за час прострочення повернення позики за період з 01 по 08 квітня 2014 року у розмірі 78,98 доларів США. Всього позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 173953, 46 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 квітня 2014 року становить 2040126 грн.19 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що 12 грудня 2008 року на підставі усних домовленостей відповідач отримав від нього позику у розмірі 150000 доларів США строком на 1 рік до грудня 2009 року для ведення бізнесу, а саме закупівлі матеріалів для власної фірми відповідача. Навесні 2009 року відповідач повернув частину боргу в розмірі 30000 доларів США, а решту зобов'язався повернути згідно усних домовленостей до кінця 2009 року. Проте у вказаний строк, посилаючись на фінансові труднощі, відповідач суму позики не повернув. Незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач суму позики не повертав, обіцяючи повернути її в подальшому. У 2013 році відповідач почав розпродувати майно власної фірми і позивач, з метою забезпечення можливості повернення наданої ним позики, домовився з відповідачем про складання розписки, в якій відповідач визнав, що отримав від позивача позику в розмірі 120000 доларів США і зобов'язався повернути вказані кошти у березні 2014 року, проте позику не повернув. Відповідач позов не визнав, вказавши, що не отримував грошові кошти від позивача за розпискою, яка написана у листопада-грудні 2013 року. Написана відповідачем розписка є безгрошовою. Вказав, що позивач вніс грошові кошти на рахунок фірми відповідача для здійснення господарської діяльності з метою отримання частки прибутку від діяльності фірми. Проте, оскільки діяльність фірми відповідача не приносила очікуваних прибутків і була неефективною, позивач почав вимагати повернення його коштів. Відповідач не заперечував проти повернення коштів при наявності і щоб не руйнувати дружніх відносин з позивачем, написав йому розписку, в якій вказав, що отримував позику в розмірі 120000 доларів США і зобов'язався її повернути у березні 2014 року, хоча фактично вказані гроші він не отримував і у позивача відсутні докази їх передачі чи свідки передачі грошей. Крім того, представник відповідача зазначив, що навіть якщо відповідач і отримував від позивача позику у грудні 2008 року строком на 1 рік, то по вказаним вимогам позивач пропустив строк позовної давності, який сплив у грудні 2012 року. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно розписки, написаної власноручно [PERSON], відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 120000 доларів США та зобов'язався їх повернути у березні 2014 року. Вказана розписка датована 12 грудня 2008 року, проте з пояснень позивача вбачається, що у вказану дату відповідач отримав грошові кошти, а саму розписку склав лише у листопаді-грудні 2013 року. Таким чином суд приходить до висновку, що сторони уклали між собою договір позики, відповідно до якого позивач 12 грудня 2008 року передав відповідачу суму позики в розмірі 120000 доларів США строком до березня 2014 року. В силу положень ст. 1047 ЦК України вказана розписка є доказом фактичної передачі вказаних коштів. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, відповідач в кінцевий термін повернення позики, визначений у розписці, а саме до 31 березня 2014 року включно, суму позики не повернув, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми позики в розмірі 120000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 квітня 2014 року становить 1407360 грн. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки, розписка не містить положень про розмір процентів за позикою, позивач просить стягнути з відповідача нараховані ним відповідно до ст.1048 ЦК України проценти за період з 12 грудня 2008 року по 08 квітня 2014 року в розмірі 53874,48 доларів США. Разом з тим за вказаний період, відповідно до розрахунків суду за формулою: «розмір процентів = сума боргу*розмір облікової ставки НБУ/100/365*кількість днів прострочення», розмір процентів наступний. За період з 12 грудня 2008 року по 15 лютого 2009 року: 120000*12/100/365*66 днів = 2603,84 долари США. За період з 16 лютого 2009 року по 14 червня 2009 року: 120000*12/100/365*119 днів = 4694,79 долари США. За період з 15 червня 2009 року по 11 серпня 2009 року: 120000*11/100/365*58 днів = 2097,53 доларів США. За період з 12 серпня 2009 року по 07 червня 2010 року: 120000*10,25/100/365*300 днів = 10109,59 доларів США. За період з 08 червня 2010 року по 07 липня 2010 року: 120000*9,5/100/365*30 днів = 936,99 доларів США. За період з 09 липня 2010 року по 09 серпня 2010 року: 120000*8,5/100/365*33 дні = 922,19 долари США. За період з 10 серпня 2010 року по 22 березня 2012 року: 120000*7,75/100/365*591 день = 15058,36 доларів США. За період з 23 березня 2012 року по 09 червня 2013 року: 120000*7,5/100/365*444 дні = 10947,95 доларів США. За період з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року: 120000*7/100/365*64 дні = 1472,88 долари США. За період з 13 серпня 2013 року по 08 квітня 2014 року: 120000*6,5/100/365*239 днів = 5107,40 доларів США. Всього розмір процентів за весь період з 12 грудня 2008 року по 08 квітня 2014 року становить:2603,84+4694,79+2097,53+10109,59+936,99+922,19+15058, 36+10947,95+1472,88+5107,40= 53951,52 долари США. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що розмір процентів, обрахований судом є більшим, ніж заявлений позивачем, суд вважає, що підлягають стягненню нараховані проценти в межах заявлених вимог позивача в розмірі 53874,48 доларів США. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з 01 квітня по 08 квітня 2014 року (час подання позовної заяви до суду) в розмірі 78,98 доларів США. Згідно розрахунків суду розмір 3% річних за вказаний період становить:120000 доларів США*3/100/365*8 днів прострочення = 78,90 доларів США. Таким чином в частині стягнення 3% річних позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 78,90 доларів США. Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 120000 доларів США позики, що за курсом НБУ, станом на 08 квітня 2014 року становить 1407360 грн., 53874,48 доларів нарахованих процентів, що за курсом НБУ станом на 08 квітня 2014 року становить 631839 грн. 90 коп. та 78,90 доларів США 3% річних, що за курсом НБУ станом на 08 квітня 2014 року становить 925 грн. 34 коп. Доводи відповідача щодо неотримання ним суми позики судом оцінюються критично, оскільки відповідач визнав, що власноручно написав розписку про отримання суми позики, яка відповідно до положень ст. 1047 ЦК України є доказом передачі грошових коштів. Доказів того, що вказані кошти відповідачу не передавалися, або вносилися позивачем в якості інвестицій в діяльність фірми відповідача з метою отримання подальшого прибутку у вигляді дивідендів, суду не надано. Крім того, не ґрунтуються на вимогах закону і посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки незалежно від попередніх усних домовленостей, якими сторони неодноразово змінювали та корегували строк повернення позики, у листопаді-грудні 2013 року сторони погодили кінцевий термін повернення позики у березні 2014 року, зазначивши його у розписці. Вказаними діями відповідач фактично визнав отримання ним позики у 2008 році та зобов'язався її повернути у березні 2014 року. Таким чином перебіг строку позовної давності розпочався з 01 квітня 2014 року після невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення позики не пізніше 31 березня 2014 року. Позивач звернувся до суду у квітні 2014 року, тобто до спливу строку позовної давності, перебіг якого закінчиться 1 квітня 2017 року. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3654 грн.

Outcome: partial