Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що позивач починаючи з осені 2013 року знайомий із [PERSON]. Він неодноразово допомагав йому в придбанні автомобілів. У вересні 2015 року позивач передав відповідачу [PERSON] кошти в розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень на купівлю автомобіля. Факт передачі коштів було зафіксовано розпискою від 07,09.2015 року. Крім того, під час отримання кошти відповідачем були присутні свідки: [PERSON] та [PERSON]. Відповідач зобов'язувався або придбати автомобіль або повернути кошти до 30.09.2015 року. Проте, ні коштів ні автомобіля до даного часу відповідачем позивачу не було передано. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була присутня при передачі коштів позивачем відповідачу в розмірі 60\~000 гривень, про що вона розписалася в розписці. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка [PERSON], оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно письмової розписки від 07.09.2015 р. [PERSON] передав [PERSON] грошову позику у розмірі 60 000 гривень із строком повернення до 30.09.2015 року з метою придбання автомобіля. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту розписки, наданої позивачем та вимог чинного законодавства, для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 60 000 гривень. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved