Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він та відповідачка знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року, шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську, Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 378. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини на теперішній час між ними припиненні, в зв'язку з тим, що на протязі останніх трьох місяців сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з сторін мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Між сторонами зникло почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини позивач не вбачає. Спору про розподіл спільного майна між ним та відповідачкою не має. Просить суд розірвати шлюб. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу, укладеного 08 вересня 2012 року між ним та [PERSON] [INFO], у Відділі державної реєстрації Актів цивільного стану по місту Слов»янську Слов»янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №378 від 08 вересня 2012 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити (а.с.13). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.14), проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 вересня 2012 року, шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську, Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 378, згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Дітей сторони від шлюбу не мають. На протязі останніх трьох місяців стосунки між позивачем та відповідачкою погіршилися. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено, подальшого сенсу підтримання сімейних відносин позивач не вбачає. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved