Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України», начальника Бердянської філії ДП «Адміністрація морських портів України» [PERSON] про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказів, поновлення в займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконною бездіяльності, мотивуючи свої вимоги наступним. Наказом від 17 березня 2014 року № 41-к позивача було призначено на посаду начальника служби морської безпеки Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Наказом від 21 липня 2017 року № 84/к його переведено на посаду офіцера охорони порту (начальника СМБ) СМБ. Наказом начальника БФ ДП «АМПУ» [PERSON] від 29 жовтня 2018 року № 154-к [PERSON] звільнено з 29 жовтня 2018 року за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України, підставою звільнення зазначено: матеріали щодо [PERSON], вказівка начальника філії [PERSON] від 29 жовтня 2018 року. Копію наказу про звільнення та трудову книжку позивач отримав 05 листопада 2018 року. Для визначення, чи мав місце прогул, необхідно встановити причини відсутності працівника на робочому місці, і тільки за умови встановлення неповажності причин відсутності у роботодавця є підстави для застосування дисциплінарного стягнення. У вищевказаному наказі не зазначено, коли саме мав місце прогул, але в період з 18 жовтня 2018 року по 29 жовтня 2018 року [PERSON] дійсно не виконував посадових обовязків у звязку із неправомірними діями роботодавця. 18 жовтня 2018 року начальником БФ ДП «АМПУ» видано наказ № 150-к «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту - начальника СМБ [PERSON]І.», п. 1 якого офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON] з 18 жовтня 2018 року відсторонено від роботи строком на один місяць з наступним направленням на атестацію в ДП «АМПУ» до служби СМБ. П. 4 наказу надано вказівку групі реєстрації та контролю бюро перепусток заблокувати електронну перепустку [PERSON] Вказаний наказ доведений до відома позивача 18 жовтня 2018 року. У звязку з цим [PERSON] був позбавлений можливості бути на робочому місці та виконувати посадові обовязки, тому причини його відсутності на робочому місці були поважними. Позивач вважає, що відповідачем порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення за здійснений працівником прогул в розумінні положень ст. 149 КЗпП України, оскільки письмові пояснення від позивача не відбиралися, не вирішувалось питання щодо ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяної шкоди, не зясовувались обставини, за яких позивач був відсутній на робочому місці. Крім того, звільнення відбулось без погодження з органом первинної профспілкової організації на підприємстві, що є порушенням ч. 1 ст. 43 КЗпП. На підставі ст.ст. 233, 235 КЗпП України позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого на час звернення [PERSON] до суду складає 14\~847,30 грн. Крім того, позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню накази начальника БФ ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Бердянського морського порту) від 18 жовтня 2018 року № 150-к та від 24 жовтня 2018 року № 151-к, виходячи з наступного. Наказом № 150-к «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.» офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON] з 18 жовтня 2018 року відсторонено від роботи строком на один місяць з наступним направленням на атестацію в ДП «АМПУ» до служби СМБ. З тексту наказу вбачається, що підставою відсторонення від роботи є те, що в процесі перевірки було виявлено ряд порушень, в тому числі згідно наказу від 14 березня 2016 року № 60 «Про проведення у 2016 році атестації працівників керівного складу БФ ДП «АМПУ» офіцер охорони порту-начальник СМБ [PERSON] у звязку із находженням на лікарняному не пройшов атестацію, тобто із змісту наказу можливо прийти до висновку, що причиною відсторонення є не проходження у 2016 році атестації. На час проведення атестації у 2016 році позивач перебував на іншій, ніж станом на час прийняття наказу № 150-к, посаді. Він займав посаду начальника служби морської безпеки Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Наказом № 84/к від 21 липня 2017 року позивача переведено на посаду офіцера охорони порту (начальника СМБ). Нова посада передбачає нові функціональні обовязки. З огляду на зміну посадових обовязків позивача проходження або не проходження атестації на іншій посаді не може бути підставою оцінювання кваліфікаційних здібностей працівника за новою посадою. Позивачу не доводилось до відома рішення роботодавця про затвердження графіка проведення атестації у 2018 році та її дату в передбачений ст. 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» строк. Ст. 46 КЗпП України, Закон України «Про професійний розвиток працівників» не містять такої підстави для відсторонення, як не проходження атестації. З огляду на наведене вважає наказ про відсторонення від роботи незаконним. 05 листопада 2018 року разом з наказом про звільнення позивачем отримано копію наказу від 24 жовтня 2018 року № 151-к «Про внесення змін до наказу № 150-к від 18 жовтня 2018 року «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.», відповідно до якого п. 1 наказу № 150 було викладено в новій редакції та зазначено про відсторонення [PERSON] від роботи з 18 жовтня 2018 року строком на один місяць з оплатою згідно штатного розпису із робочим днем з 08 год. до 17 год., вихідними суботою та неділею, з наступним направленням на атестацію в ДП «АМПУ» до служби СМБ. Оскільки незаконним та таким, що підлягає скасуванню є наказ від 18 жовтня 2018 року № 150-к, то відповідно незаконним є і наказ про внесення змін до нього. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Наказ від 24 жовтня 2018 року № 151-к не відповідає поняттю і смислу «відсторонення від посади», що передбачені КЗпП України. Із змісту наказу № 151-к можливо прийти до висновку, що ним фактично передбачено процедуру тимчасового переводу на іншу посаду, а не відсторонення від посади. Підстав переводу на іншу роботу, передбачених ст. 33 КЗпП України, на час видачі наказу від 24 жовтня 2018 року № 151-к, не існувало. Вказаний наказ передбачає внесення змін за минулий період, що унеможливлює його реалізацію та виконання із зазначеної у ньому дати 18 жовтня 2018 року. Перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, 17 жовтня 2018 року позивач звернувся із заявою про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17 жовтня 2018 року, до якої були долучені всі необхідні документи, передбачені ст.ст. 18, 20 Закону України «Про відпуски», однак, вказану заяву по суті начальником БФ ДП «АМПУ» [PERSON] розглянуто не було, відпуску позивачу не надано. [PERSON] вважає, що є очевидним факт нехтування чинним законодавством та його правами з боку начальника БФ ДП «АМПУ». Просив визнати незаконним та скасувати наказ начальника БФ ДП «АМПУ» від 29 жовтня 2018 року № 154-к про розірвання трудового договору, яким позивача звільнено з 29 жовтня 2018 року за прогули без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України); поновити його на посаді офіцера охорони порту (начальника служби морської безпеки) БФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Бердянського морського порту); стягнути з ДП «АМПУ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з часу звільнення по час прийняття рішення по справі; визнати незаконними та скасувати накази відповідача від 18 жовтня 2018 року № 150-к про його відсторонення від роботи та від 24 жовтня 2018 року 151-к про внесення змін до наказу № 150-к; стягнути з ДП «АМПУ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 жовтня 2018 року по 29 жовтня 2018 року в розмірі 3 849,30грн.; визнати незаконною бездіяльність начальника БФ ДП «АМПУ» (Адміністрація Бердянського морського порту) [PERSON] щодо розгляду заяви позивача від 17 жовтня 2018 року про надання відпуски по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та зобовязати останнього негайно розглянути зазначену заяву. Відповідачем БФ ДП «АМПУ» до суду було надано відзив, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав з огляду на наступне. Наказом ДП «АМПУ» від 10 жовтня 2018 року № 254 була створена комісія підприємства з проведення внутрішнього розслідування стосовно роботи служби морської безпеки Бердянської філії ДП «АМПУ». В процесі перевірки було виявлено ряд порушень, у тому числі той факт, що [PERSON] не пройшов атестацію згідно наказу ДП «АМПУ» від 14 березня 2016 року № 60 «Про проведення у 2016 році атестації працівників керівного складу БФ ДП «АМПУ». В звязку із наведеним, відповідно до приписів ст. 46 КЗпП України було видано наказ відповідача від 18 жовтня 2018 року № 150-к «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.» з 18 жовтня 2018 року на один місяць з наступним направленням на атестацію в ДП «АМПУ». Окремим дорученням заступника голови з морської та внутрішньої безпеки ДП «АПМУ» від 24 жовтня 2018 року № 157, яке є обовязковим для філії, у звязку з проведенням внутрішнього розслідування відповідача зобовязано забезпечити прибуття [PERSON] 26 жовтня 2018 року о 14 год. до відділу внутрішньої безпеки ДП «АМПУ» для зясування обставин та отримання від нього пояснень. На виконання окремого доручення наказом БФ ДП «АМПУ» від 24 жовтня 2018 року № 151-к внесені зміни до наказу № 150-к від 18 жовтня 2018 року «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.», згідно якого [PERSON] тимчасово відсторонено від роботи з оплатою згідно штатного розпису із забезпеченням робочого місця, надано вказівку бюро перепусток про розблокування перепустки позивача. Також видано наказ від 24 жовтня 2018 року № 237 «Про відрядження офіцера охорони порту (начальника СМБ) [PERSON] до м. Одеси» з 25 по 27 жовтня 2018 року до СМБ ДП «АМПУ» для зясування обставин та отримання від нього пояснень. З метою доведення змісту зазначених наказів до відома [PERSON] та забезпечення його явки до ДП «АМПУ» 26 жовтня 2018 року начальником відділу управління персоналом БФ [PERSON] в присутності свідків було здійснено телефонний дзвінок на службовий номер позивача та йому доведено до відома зміст зазначених наказів, запропоновано зявитися на роботу для отримання їх копій та оформлення виїзду у відрядження 25 жовтня 2018 року, на що [PERSON] відповів, що на теперішній час він не перебуває у м. Бердянську. Позивач не зявився на робоче місце до філії ні 24 жовтня 2018 року, ні 25 жовтня 2018 року, у зв'язку з чим начальником ВУП [PERSON] у присутності свідків 25 жовтня 2018 року об 11-30 год. було здійснено телефонний дзвінок на службовий номер [PERSON] з метою встановлення причин його відсутності на робочому місці та надання відповідних пояснень. [PERSON] відповів, що йому невідомо, в якості кого він повинен знаходитися на робочому місті, на що йому було зазначено, що [PERSON] повинен знаходитися з 08-00 год. 24 жовтня 2018 року згідно штатного розпису в якості офіцера з охорони порту (начальника СМБ), але як відсторонена особа. [PERSON] зазначив, що зявиться до адміністрації Бердянської філії з адвокатом, пояснення надавати він не зобовязаний. Станом на 16-30 год. 25 жовтня 2018 року [PERSON] до філії не зявився, пояснень щодо своєї відсутності на робочому місці не надав, про що складено відповідний акт від 25 жовтня 2018 року. В звязку з ухиленням [PERSON] від прибуття на робоче місце та надання пояснень щодо відсутності його на роботі 24 жовтня 2018 року та 25 жовтня 2018 року на адресу позивача курєрською поштою було направлено копію наказу від 24 жовтня 2018 року № 151-к та запрошення про прибуття до адміністрації порту для ознайомлення з наказом та надання пояснень про відсутність на робочому місці 25 жовтня 2018 року, однак, вказані документи позивачем прийняті не були, в звязку із чим їх повернуто до філії. На виконання наказу від 24 жовтня 2018 року № 151-к бюро перепусток філії було розблоковано перепустку [PERSON] на протязі 24, 25, 26 та 29 жовтня 2018 року, але позивач для заходу на територію Бердянського морського порту перепусткою не користувався, згідно табелю обліку робочого часу філії був відсутнім в зазначені дні на робочому місці. Приймаючи до уваги факт відсутності [PERSON] на робочому місці без поважних причин на протязі чотирьох робочих днів, умисного ухилення його від прибуття на роботу для зясування обставин та надання пояснень, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України 29 жовтня 2018 року було видано наказ № 154-к «Про розірвання трудового договору» з офіцером охорони порту (начальником СМБ) [PERSON] за прогули без поважних причин. Одночасно 29 жовтня 2018 року за № 11-06-34/250 на імя голови первинної профспілкової організації Бердянського морського торговельного порту спрямоване подання про надання згоди на звільнення [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул), відповідь на яке до теперішнього часу не отримана. Відповідач вважає, що звільнення [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин здійснено у відповідності з діючим законодавством про працю. В частині відсторонення від роботи відповідачем було зазначено наступне. Наказом БФ ДП «АМПУ» від 18 жовтня 2018 року № 150-к «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.» останній був відсторонений від роботи з 18 жовтня 2018 року на один місяць у звязку з тим, що [PERSON], як працівник керівного складу (начальник СМБ) Бердянського філіалу ДП «АМПУ», не проходив перевірку знань (атестацію) більше трьох років, що встановлено внутрішнім розслідуванням згідно наказу ДП «АМПУ» від 10 жовтня 2018 року № 254. Наказом по філії від 14 березня 2016 року № 60 «Про проведення у 2016 році атестації працівників керівного складу БФ ДП «АМПУ» затверджено графік роботи атестаційної комісії філії, згідно якого [PERSON] повинен пройти атестацію 21 квітня 2016 року, однак він проігнорував необхідність проходження атестації і з 25 квітня 2015 року отримав листок непрацездатності, згідно якого перебував на лікарняному до 21 травня 2016 року. Окремим дорученням заступника голови з морської та внутрішньої безпеки ДП «АПМУ» від 24 жовтня 2018 року № 157 у звязку з проведенням внутрішнього розслідування СМБ філії згідно наказу від 10 жовтня 2018 року № 254 філію зобовязано забезпечити прибуття [PERSON] 26 жовтня 2018 року до відділу внутрішньої безпеки ДП «АМПУ» не для проходження атестації, а для отримання пояснень від нього з метою обєктивного розгляду та зясування обставин не проходження атестації, про що [PERSON] було повідомлено. Однак, [PERSON] на роботу не зявився, до ДП «АМПУ» для пояснень не прибув. Позовна вимога стосовно бездіяльності начальника БФ ДП «АМПУ» щодо розгляду заяви позивача від 17 жовтня 2018 року про надання йому відпустки по догляду за дитиною не може бути предметом розгляду у зазначеній справі. Крім того, за заявою [PERSON] це питання було предметом перевірки Головного управління держпраці у Запорізькій області. Згідно акту інспекторського відвідування від 26 листопада 2018 року № ЗП 2281/582/АВ порушень з питання про надання відпустки по догляду за дитиною до трьох років [PERSON] не встановлено. Просив відмовити [PERSON] у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 17 жовтня 2018 року він написав заяву про надання йому відпустки по догляду за дитиною. Коли 18 жовтня 2018 року він прийшов на роботу, його не пустили на територію і сказали, щоб він приходив через місяць. [PERSON] просив повідомити про результати розгляду його заяви, але відповідь не отримав, причину відсторонення йому не пояснили, будь-які документи не надали, особисті речі позивач з роботи не забрав. Про наказ від 24 жовтня 2018 року № 237-кв про відрядження йому відомо не було, але виконання цього наказу було неможливим, оскільки [PERSON] був відсторонений від виконання трудових обовязків. Просив його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача позов підтримала з викладених в ньому підстав та зазначила, що відповідачем було порушено процедуру відсторонення та звільнення позивача з роботи, а також безпідставно не розглянуто його заяву про надання відпустки по догляду за дитиною. Звільняючи [PERSON] з посади, відповідач не довів неповажності відсутності позивача на роботі, в наказі про звільнення не зафіксовано, коли мав місце прогул. [PERSON], дійсно, не виконував трудові обовязки у звязку з його відстороненням від роботи відповідно до наказу № 150-к. П. 1 вказаного наказу позивача було відсторонено від роботи строком на 1 місяць, а у відповідності з п. 4 було заблоковано його електронну перепустку, що унеможливлювало виконання [PERSON] своїх трудових обовязків. Наказ № 151-к про внесення змін до наказу № 150-к не було доведено до відома [PERSON] Не проходження атестації в 2016 році не може бути підставою для відсторонення в розумінні ст. 46 КЗпП України. Крім зазначеного, посилання в наказі про відсторонення на той факт, що позивач не пройшов атестацію в 2016 році, є некоректним, оскільки в 2017 році його було переведено на іншу посаду. Розпорядження, графіки щодо проведення атестації відсутні, не доведені до відома позивача. Наказ від 24 жовтня 2018 року № 151-к вносить зміни до наказу від 18 жовтня 2018 року, тобто має не увазі зворотну силу, що є неприпустимим. Вказаний наказ погіршує положення працівника не зрозуміло, які функції повинен виконувати [PERSON], чому змінюється його робочий час. Із змісту наказу вбачається, що фактично відбулось не відсторонення, а було здійснено процедуру тимчасового переведення, однак, підстави для такого переведення, передбачені ст.33 КЗпП України, відсутні. Під час прийняття наказів № 150-к та № 151-к перевірка, призначена наказом від 10 жовтня 2018 року № 254, вже тривала, внутрішнє розслідування було призначено стосовно служби, а не окремої посадової особи. Крім зазначеного, повноваження на прийняття рішення про відсторонення позивача мав в.о. голови ДП «АМПУ», а не начальник філії. Наказ № 150-к не відповідає строку проведення перевірки. Безпідставною є змінена позиція відповідача щодо проведення службового розслідування у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання корупції», оскільки в даному випадку відсторонення відбувалось у відповідності з нормами КЗпП України. Копії листів та наказу, направлені курєрською доставкою, позивач дійсно відмовився отримувати, оскільки вони надійшли 05 листопада 2018 року, коли [PERSON] вже ознайомився з наказом безпосередньо у відповідача. Наказ від 24 жовтня 2018 року № 151-к видано особою, яка не мала повноважень на видачу наказів з кадрових питань начальником філії не було видано нотаріально посвідченої довіреності заступнику, який підписав вищевказаний наказ, як то передбачено Положенням про Бердянську філію ДП «АМПУ». Оскільки [PERSON] було відсторонено від виконання службових обовязків, направлення його у відрядження є неправомірним. У відповідності із ст. 235 КЗпП України позивач має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого на день ухвалення рішення складає 91\~995,06 грн. Причиною прийняття оскаржуваних наказів стало звернення [PERSON] 17 жовтня 2018 року із заявою про надання йому відпустки по догляду за дитиною до трьох років, оскільки його дружина приступила до виконання своїх трудових обовязків. Вказану заяву до теперішнього часу не розглянуто, хоча позивач наступного дня додатково надав всі необхідні документи. Просила позов задовольнити. Представники відповідача ДП «АМПУ» в судовому засіданні пояснили наступне. Наказом від 10 жовтня 2018 року № 254 було створено комісію про проведення перевірки, під час якої виявлено ряд порушень. Для зясування всіх обставин було видано наказ № 150-к. Законодавством не передбачено вимог про необхідність зазначення присутності або відсутності працівника на робочому місці при його відстороненні від роботи. Окремим дорученням від 24 жовтня 2018 року, яке для філії є обовязковим, ДП «АМПУ» зобовязало забезпечити явку [PERSON] до відділу внутрішньої безпеки ДП, в звязку із чим було винесено наказ № 151-к, яким внесено зміни до наказу № 150-к. Вказаним наказом встановлено графік та умови роботи позивача, причому графік роботи не був змінений, як про це наголошує позивач. [PERSON] повинен був перебувати в кабінеті начальника СОП та виконувати його розпорядження. Зміст наказів №№ 150-к, 151-к, 237-кв були доведені до відома позивача, що підтверджено відповідними актами та поясненнями свідків. У відповідності із ст. 139 КЗпП України працівник повинен виконувати розпорядження керівника, але, будучі повідомленим про його обовязкову явку, [PERSON] не зявився до підприємства 24, 25, 26, 29 жовтня 2018 року, тобто здійснив прогул без поважних причин. Питання про надання згоди на звільнення позивача профспілковою організацією вирішувалось за участю [PERSON] Звернення позивача щодо не розгляду його заяви про надання відпустки по догляду за дитиною була предметом розгляду державної служби України з питань праці, якою було проведено відповідну перевірку та порушень з наведеного вище питання не виявлено. Просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Допитаний судом свідок [PERSON], провідний інженер СУБМ БФ ДП «АМПУ», пояснив суду, що він був присутній під час телефонної розмови начальника відділу кадрів з [PERSON] Розмова відбулась 25 жовтня 2018 року після 11.00 год. Під час вказаної розмови присутньою також була [PERSON] Під час телефонної розмови [PERSON] включив гучний звязок та задав позивачу питання, чому останній відсутній на роботі, на що [PERSON] відповів, в якості кого він повинен приходити на роботу, повідомив, що подав заяву до суду і буде спілкуватися в присутності адвоката. 25 жовтня 2019 року [PERSON] не було на роботі, про що було складено відповідний акт, який свідок підписував. [PERSON], який працює начальником відділу управління персоналом БФ ДП «АМПУ», допитаний судом в якості свідка, пояснив наступне. [PERSON] працював начальником служби морської безпеки, підпорядкувався начальнику філії. Було прийнято рішення про проведення перевірки вказаної служби, з приводу яких питань свідку не відомо. Від керівництва надійшла вказівка про відсторонення відповідача, свідком було підготовлено наказ, в якому [PERSON] розписався та повідомив, що буде оскаржувати вказаний наказ в судовому порядку. З «АМПУ» надійшло розпорядження про те, що позивачу необхідно зявитися до «АМПУ» для дачі пояснень, на підставі чого [PERSON] було підготовлено наказ, яким внесено зміни до наказу про відсторонення та відповідно до якого [PERSON] необхідно було прибути на роботу. Про даний наказ свідком позивачу було повідомлено в телефонному режимі, але останній сказав, що його відсторонено, тому йому не відомо, в якості кого він прийде на роботу. Свідок телефонував позивачеві неодноразово, але [PERSON] зазначив, що він накази буде оскаржувати в суді. Наказ № 151-к надсилався позивачу курєрською поштою, але [PERSON] конверт не отримав. 29 жовтня 2018 року до профспілкової організації направлялось подання про надання згоди на звільнення [PERSON], чому немає відповіді свідку не відомо. В 2016 році в звязку із тривалим перебуванням на лікарняному [PERSON] не пройшов атестацію, про що [PERSON] своєчасно повідомляв колишньому керівнику. При відстороненні [PERSON] від роботи він не повинен був виконувати свої функціональні обовязки, але бути присутнім на роботі він повинен був. Щодо заяви позивача про надання відпустки по догляду за дитиною, свідок зазначив, що [PERSON] запитував, які документи необхідні для надання такої відпустки, на що отримав розяснення. Заяву про надання відпустки [PERSON] від [PERSON] не брав, такої заяви свідок взагалі не бачив. Свідок [PERSON], який з 14 червня 2013 року по 25 січня 2019 року працював начальником юридичного сектору та юридичного відділу в БФ ДП «АМПУ», пояснив, що коли [PERSON] писав заяву про надання йому відпустки по догляду за дитиною, свідок з позивачем лежали в лікарні. Про заяву свідок дізнався від [PERSON], а потім колеги йому повідомили, що вказану заяву було направлено до юридичного відділу, а потім до відділу кадрів. На підприємстві існує єдиний порядок подачі заяв через канцелярію. Заява про надання відпустки по догляду за дитиною також повинна була реєструватися, але свідку відому випадки, коли заяви спочатку попадали до керівника, а вже потім заносились до книги реєстрації. В кінці жовтня на початку листопада 2018 року [PERSON] розмовляв з начальником СУП [PERSON], який сказав, що заява [PERSON] у нього, але він не знає, що на неї відповісти. Яка подальша доля заяви позивача, свідку не відомо. Крім вказаного, зауважив, що повноваження керівника БФ ДП «АМПУ» регулюються Положенням про філію, Статутом та довіреністю, без якої кадрові накази керівник видавати не має права. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є другом [PERSON], 24 жовтня 2018 року позивач віз на автомобілі дочку на медичне обстеження до м. Маріуполя та підвозив свідка. В першій половині дня був телефонний дзвінок, [PERSON] повідомили, що йому необхідно прийти на роботу для ознайомлення з наказом. Позивач повідомив, що він не має можливості говорити, оскільки він за кермом, та повідомив, що прийде після приїзду. Розмова тривала приблизно 20 секунд, інших дзвінків не було. Після поїздки до м. Маріуполя [PERSON] поїхав до м. Києва, оскільки була необхідність в лікуванні дочки. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. У відповідності з трудовою книжкою позивача серії БТ-ІІ № 5618654 [PERSON] наказом від 27 лютого 2014 року № 32-к призначено на посаду виконуючого обовязки начальника служби морської безпеки Бердянської філії ДП «АМПУ»; наказом від 17 березня 2014 року № 41-к на посаду начальника служби морської безпеки (СМБ) Бердянської філії ДП «АМПУ». 26 вересня 2016 року [PERSON] звільнено з посади у звязку з виявленою невідповідальністю займаній посаді відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України (наказ від 26 вересня 2016 року № 375-к) (а.с. 21). Згідно з наказом «Адміністрації Бердянського морського порту» ДП «АМПУ» від 31 березня 2017 року № 105-к «Про призначення [PERSON] начальником СМБ» позивача на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року було призначено начальником СМБ з оплатою згідно штатного розпису (а.с. 94). У відповідності з наказом (розпорядженням) № 84/к про переведення на іншу роботу від 21 липня 2017 року з 21 липня 2017 року [PERSON] з посади начальника СМБ переведено на посаду офіцера охорони порту (начальника СМБ) (а.с. 95). Наказом ДП «АМПУ» від 10 жовтня 2018 року № 254 «Про проведення внутрішнього розслідування» з метою обєктивного розгляду та зясування обставин стосовно роботи служби морської безпеки Бердянської філії ДП «АМПУ» було створено комісію з проведення внутрішнього розслідування (а.с. 44). Наказом БФ ДП «АМПУ» від 14 березня 2016 року № 60 «Про проведення у 2016 році атестації працівників керівного складу БФ ДП «АМПУ» було призначено проведення протягом квітня 2016 року атестації працівників керівного складу Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Вказаним наказом затверджено склад атестаційної комісії БФ ДП «АМПУ» та графік її роботи (а.с. 64-66). Згідно з графіком роботи атестаційної комісії Бердянської філії ДП «АМПУ» атестація [PERSON] повинна була бути проведена 21 квітня 2016 року (а.с. 71, 134). У відповідності з листком непрацездатності серії АГШ № 271253, виданим 25 квітня 2016 року, [PERSON] був звільнений від роботи в звязку з непрацездатністю з 25 квітня 2016 року по 20 травня 2016 року включно (а.с. 73). Згідно з рапортом начальника ВУП [PERSON] від 17 жовтня 2018 року, в процесі перевірки, проведеної на підставі наказу в.о. голови ДП «АМПУ» від 10 жовтня 2018 року, було виявлено ряд порушень. Так, згідно наказу від 14 березня 2016 року № 60 «Про проведення у 2016 році атестації працівників керівного складу БФ ДП «АМПУ» офіцер охорони порту-начальник СМБ [PERSON] у звязку із находженням на лікарняному не пройшов атестацію. На підставі викладеного було запропоновано відсторонити [PERSON] від роботи з 18 жовтня 2018 року строком на один місяць з наступним направленням на атестацію в ДП «АМПУ» до служби СМБ (а.с. 93). 24 січня 2019 року начальником ВУП [PERSON] на імя начальника БФ ГП «АМПУ» було подано рапорт, в якому зазначено, що у відповідності з наказом ДП «АМПУ» від 26 лютого 2016 року № 67-к та наказом БФ ДП «АМПУ» від 14 березня 2016 року у філії проходила атестація працівників керівного складу. Атестацію пройшли всі, крім начальника філії [PERSON] та начальника СМБ [PERSON], які перебували на лікарняному. Після виходу [PERSON] з лікарняного [PERSON] поставив питання про проходження атестації начальником СМБ [PERSON], на що [PERSON] відповів, що [PERSON] відповідає займаній посаді без атестації і відповідно робота по атестації останнього не проводилась в 2016 році. В 2018 році атестація працівників керівного складу БФ ДП «АМПУ» не проводилась і документи на атестацію не готувались (а.с. 136). У відповідності з наказом «Адміністрації Бердянського морського порту» ДП «АМПУ» від 18 жовтня 2018 року № 150-к «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.» позивача з 18 жовтня 2018 року було відсторонено від роботи строком на один місяць з наступним направленням на атестацію в ДП «АМПУ» до служби СМБ. Згідно із п. 4 вказаного наказу в.о. офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON] було доручено надати вказівку групі реєстрації та контролю бюро перепусток заблокувати електронну перепустку позивача. Підставою зазначені рапорт [PERSON] від 17 жовтня 2018 року, вказівка начальника [PERSON] від 17 жовтня 2018 року. Зазначений наказ мотивовано тим, що згідно наказу в.о. голови ДП «АМПУ» від 10 жовтня 2018 року № 254 «Про проведення внутрішнього розслідування» комісія ДП «АМПУ» з метою обєктивного розгляду та зясування обставин стосовно роботи служби морської безпеки Бердянської філії ДП «АМПУ» проводилась перевірка СМБ, в процесі проведення якої виявлено ряд порушень, згідно наказу від 14 березня 2016 року № 14 «Про проведення у 2016 році атестації працівників керівного складу БФ ДП «АМПУ» офіцер охорони порту-начальник СМБ [PERSON] у звязку із находженням на лікарняному не пройшов атестацію (а.с. 15, 45). З наказом позивач був ознайомлений 18 жовтня 2018 року, про що свідчить його особистий підпис в наказі. Крім зазначеного, [PERSON] було повідомлено про його намір оскаржувати даний наказ в судовому порядку. Наказом відповідача від 24 жовтня 2018 року № 151-к «Про внесення змін до наказу № 150-к від 18 жовтня 2018 року «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.» було внесено зміни до наказу № 150-к та його п. 1 викладено в наступній редакції: «офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON] з 18 жовтня 2018 року відсторонити від роботи строком на один місяць з оплатою згідно штатного розпису, робочий день: початок роботи 08-00, закінчення роботи 17-00, вихідний субота, неділя з послідуючим направленням на атестацію в ДП «АМПУ» до служби СМБ». В.о. офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON] було доручено дати вказівку сектору реєстрації та контролю (бюро перепусток) про розблокування перепустки [PERSON] (а.с. 16, 52). Вказаний наказ був направлений позивачу із супровідним листом від 24 жовтня 2018 року № 11.06-34/245. Крім зазначеного, [PERSON] було запропоновано прибути на роботу для ознайомлення з наказом (а.с. 50). Згідно з повідомленням начальника відділу обслуговування клієнтів ТОВ «ТММ Експрес» документи згідно транспортної накладної № [NUMBER] від 25 жовтня 2018 року були взяті курєром на доставку 26 жовтня 2018 року, але в телефонному режимі [PERSON] відмовився від отримання документів, тому вони були повернуті до БФ ДП «АМПУ» (а.с. 48). У відповідності з актом від 24 жовтня 2018 року, складеним комісією у складі начальника відділу управління персоналом, провідного інженера з організації праці, інспектора з кадрів, начальником відділу управління персоналом [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] було здійснений телефонний дзвінок на службовий номер [PERSON] з метою доведення останньому змісту наказу від 24 жовтня 2018 року № 151-к. Позивачу було доведено до відома зміст вказаного наказу та запропоновано зявитися до службового кабінету начальника ВУП для отримання його копії, на що [PERSON] повідомив, що він перебуває за межами м. Бердянська. Крім цього, позивачу було доведено до відома про наявність наказу від 24 жовтня 2018 року № 237 про відрядження позивача до м. Одеси (а.с. 53). 25 жовтня 2018 року (лист № 11-04-14/247) [PERSON] було запропоновано прибути до адміністративної будівлі БФ ДП «АМПУ» для надання пояснень щодо відсутності на робочому місці з 08-00 год. 25 жовтня 2018 року (а.с. 51). Ст. 46 КЗпП України встановлений вичерпний перелік випадків відсторонення працівника від роботи, відповідно до якого відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення працівника від роботи це призупинення виконання ним своїх трудових обовязків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством. За змістом вищеназваної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Таким чином, відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин, які прямо вказані в нормативно-правовому акті. Не проходження атестації не може мати наслідком відсторонення позивача від виконання його посадових обовязків, оскільки така підстава не передбачена ні приписами КЗпП України, ні іншим спеціальним законодавством. Наказом від 18 жовтня 2018 року № 150-к позивача відсторонено від роботи з підстав виявлення певних порушень (не проходження атестації в 2016 році), встановлених під час перевірки, проведеної на підставі наказу в.о. голови ДП «АМПУ» від 10 жовтня 2018 року № 254. Така підстава не передбачена нормами закону, тому не може бути застосована при вирішення питання про відсторонення працівника від роботи. Зазначене вище свідчить про неправомірність наказу № 150-к, а тому він підлягає скасуванню. Щодо наказу від 24 жовтня 2018 року № 151-к, суд погоджується з думкою позивача та його представника, що вказаний наказ було видано не уповноваженою на видачу таких наказів особою. Так, відповідно до п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Положення про Бердянську філію ДП «АМПУ» (Адміністрацію Бердянського морського порту), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18 квітня 2014 року № 184 (далі Положення), керівництво філією на принципах єдиноначальства здійснює начальник філії, який призначається на посаду та звільняється з посади уповноваженим органом управління за поданням голови підприємства; начальник філії підпорядковується голові підприємства та діє на підставі цього Положення, яке затверджується уповноваженим органом управління, довіреності на право вчинення дій, виданою головою підприємства, та розпорядчими документами підприємства; у довіреності визначається обсяг повноважень начальника філії при здійсненні від імені підприємства дій, в тому числі укладенні договорів. П. 5.5. Положення визначено процедуру тимчасового заміщення начальника філії. У відповідності з п. 5.6 Положення начальник філії, якщо він уповноважений на це виданою довіреністю, може передоручити здійснення наданих йому повноважень працівнику філії. Довіреність, яка видана начальником філії працівнику філії, повинна бути нотаріально посвідчена. Згідно з п. 4 довіреності, виданої ДП «АМПУ» начальнику Бердянської філії ДП «АМПУ» 21 грудня 2017 року (а.с. 43), останнього було уповноважено, в тому числі, видавати накази, розпорядження, інструкції і давати вказівки, обовязкові до виконання для всіх працівників філії. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вказаної норми відповідачами не надано доказів на підтвердження призначення [PERSON], яким підписано наказ від 24 листопада 2018 року № 151-к, виконуючим обовязки начальника БФ ДП «АМПУ», а також надання останньому повноважень на підписання наказів, в тому числі з кадрових питань, в порядку, визначеному Положенням про філію. Враховуючи наведене, вимоги позивача про визнання незаконним та скасування вищевказаного наказу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності з табелем обліку робочого часу, неявок, відхилень від графіку за жовтень 2018 року дні 18, 19, 22, 23 жовтня 2018 року зазначені, як робочі дні [PERSON] та за які йому було нараховано відповідну заробітну плату, 24, 25, 26, 29 жовтня 2018 року вказані як прогули (а.с. 60). Згідно з довідкою від 07 лютого 2019 року [PERSON] (таб. № 126) в жовтні 2018 року працював на посаді офіцера охорони порту (начальника СМБ), згідно табелю робочого часу відпрацював 18, 19, 22, 23 жовтня, за що отримав заробітну плату в сумі 2\~088,83 грн., а також компенсацію за звільнення в сумі 8\~481,40 грн. (а.с. 178). Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 жовтня 2018 року по 29 жовтня 2018 року задоволенню не підлягає. Щодо вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу від 29 жовтня 2018 року № 154-к про розірвання трудового договору і поновлення [PERSON] на займаній посаді слід зазначити наступне. У відповідності із ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни. Наказом «Адміністрації Бердянського морського порту» ДП «АМПУ» від 18 жовтня 2018 року № 150-к «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.» позивача з 18 жовтня 2018 року було відсторонено від роботи строком на один місяць з наступним направленням на атестацію в ДП «АМПУ» до служби СМБ. Наказом відповідача від 24 жовтня 2018 року № 151-к «Про внесення змін до наказу № 150-к від 18 жовтня 2018 року «Про відсторонення від роботи офіцера охорони порту-начальника СМБ [PERSON]І.» було внесено зміни до наказу № 150-к, згідно з якими позивача було відсторонено від роботи із збереженням заробітної плати, визначенням робочого часу та робочого місця. Зміст наказу № 151-к доводився до відома позивача, що підтверджується актом від 24 жовтня 2018 року, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] У відповідності з окремим дорученням заступника голови з морської та внутрішньої безпеки ДП «АМПУ» від 24 жовтня 2018 року № 157 з метою обєктивного розгляду та зясування обставин виникла необхідність отримання пояснень від начальника СМБ [PERSON] Начальнику БФ ДП «АМПУ» [PERSON] було доручено забезпечити явку [PERSON] 26 жовтня 2018 року до відділу внутрішньої безпеки ДП «АМПУ» (а.с. 46). 24 жовтня 2018 року відповідачем було видано наказ № 237-кв «Про відрядження офіцера охорони порту (начальника СМБ) [PERSON] до м. Одеси», згідно якого останній з 25 по 27 жовтня 2018 року був відряджений до м. Одеси (а.с. 47). Зазначені вище накази на момент виникнення спірних правовідносин позивачем оскаржені не були, мали законну силу і були обовязковими до виконання. Слід зауважити, що при відстороненні трудові відносини не припиняються, також не припиняється дія трудового договору, тому, враховуючи, в тому числі, зміст наказу № 151-к, [PERSON] повинен був бути присутнім на робочому місці. У відповідності з актом від 25 жовтня 2018 року, складеним комісією у складі начальника відділу управління персоналом, провідного інженера СУБМ, інспектора з кадрів, начальником відділу управління персоналом [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] було здійснений телефонний дзвінок на службовий номер [PERSON] з метою встановлення причин відсутності позивача на робочому місці в кабінеті СОП в будівлі адміністрації Бердянської філії. [PERSON] пояснив, що йому не зрозуміло, в якості кого він повинен знаходитись на робочому місці, зазначив, що пояснення надавати він не зобовязаний. Станом на 16-30 25 жовтня 2018 року [PERSON] не зявився, пояснення щодо своєї відсутності на робочому місці не надав (а.с. 54). Актом від 26 жовтня 2018 року встановлено, що станом на 15-00 год. 26 жовтня 2018 року [PERSON] до будівлі адміністрації Бердянської філії не зявився, пояснення щодо своєї відсутності на робочому місці не надав (а.с. 56). Згідно з доповідною запискою в.о. начальника офіцера охорони порту начальника СМБ [PERSON] від 25 жовтня 2018 року, 24 жовтня 2018 року на виконання наказу № 151-к сектором реєстрації та контролю (бюро перепусток) було розблоковано перепустку [PERSON] На протязі 24 жовтня 2018 року та станом на 16-30 25 жовтня 2018 року [PERSON] перепусткою для заходу на територію Бердянського морського порту не користувався (а.с. 56). У відповідності з доповідними записками в.о. начальника офіцера охорони порту начальника СМБ [PERSON] від 26 та 29 жовтня 2018 року [PERSON] 24, 25, 26 жовтня 2018 року та станом на 14-00 год. 29 жовтня 2018 року перепусткою для заходу на територію Бердянського морського порту не користувався (а.с. 57, 58). Згідно з актом від 29 жовтня 2018 року, складеним комісією у складі начальна відділу управління персоналом, в.о. начальника юридичного відділу, провідного інженера з організації праці, було встановлено, що станом на 09-00 год. 29 жовтня 2018 року [PERSON] пояснення щодо своєї відсутності на робочому місці з 24 жовтня 2018 року по 29 жовтня 2018 року не надав (а.с. 174). 29 жовтня 2018 року адміністрацією Бердянської філії ДП «АМПУ» було направлене подання на адресу голови ППО ДП «БМТП» про надання згоди на звільнення [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул) (а.с. 59, 175). Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року, оскільки на час розгляду справи відповідь на вищевказане подання не надано, на виконання ст. 43 КЗпП України судом було запитано згоду первинної профспілкової організації Бердянського морського торговельного порту на звільнення [PERSON] з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин (а.с. 184). На виконання вказаної ухвали суду було надано витяг з протоколу № 60 засідання президії профкому ППО БМТП від 27 лютого 2019 року, відповідно до якого профспілковою організацією було надано згоду на звільнення [PERSON] з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин) (а.с. 189). Згідно з наказом «Адміністрації Бердянського морського порту» ДП «АМПУ» від 29 жовтня 2018 року № 154-к «Про розірвання трудового договору» [PERSON] офіцера охорони порту (начальника СМБ) було звільнено з 29 жовтня 2018 року за прогули без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України). Підставою прийняття даного наказу зазначені матеріали щодо [PERSON], вказівка начальника філії [PERSON] від 29 жовтня 2018 року. (а.с. 17, 61). Цього ж дня листом № 11-06-34/254 на адресу позивача відповідачем було направлено повідомлення про його звільнення та розяснено право отримання трудової книжки у відділі управління персоналом (а.с. 18, 62). З вказаним наказом позивача було ознайомлено під підпис 05 жовтня 2018 року, [PERSON] зазначено, що він буде оскаржувати наказ в судовому порядку (а.с. 62). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як розяснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 3 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у звязку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання\~\~без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення\~\~роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобовязаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Прогул, під яким розуміється відсутність на робочому місці без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня, за своєю правовою природою є\~порушенням трудової дисципліни (дисциплінарним проступком), під яким варто розуміти невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Ч. 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. (ст. 149 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема п. 4 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Таким чином, до порядку застосування дисциплінарного стягнення встановлені такі обовязкові вимоги: виявлення дисциплінарного проступку; отримання від порушника письмового пояснення; додержання строків накладення дисциплінарного стягнення один місяць із дня виявлення дисциплінарного проступку і шість місяців із дня його вчинення працівником; видання власником наказу чи розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення; доведення наказу (розпорядження) під розписку до відома працівника. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що у БФ ДП «АМПУ» були наявні визначені трудовим законодавством підстави для звільнення [PERSON] із займаної посади на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки в період\~\~з 24 по 29 жовтня 2018 року позивач був відсутній на роботі в БФ ДП «АМПУ», що свідчить про допущене ним порушення трудової дисципліни та виникнення підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Зазначені [PERSON] причини відсутності на робочому місці є неповажними. Відповідачем були виконані всі необхідні та можливі дії щодо повідомлення про необхідність явки на роботу та отримання від позивача відповідних пояснень щодо його неявки. Враховуючи наведене, вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу про розірвання трудового договору і поновлення на роботі задоволенню не підлягають. Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про поновлення на роботі, вони також задоволенню не підлягають. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. У відповідності із ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності з ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. [PERSON] до суду було надано копію заяви від 17 жовтня 2018 року, поданої ним на імя начальника ДП БФ «АМПУ», про надання позивачу відпустки по догляду за дитиною з 18 жовтня 2018 року відповідно до ст. 181 КЗпП України та ст.ст. 18, 20 Закону України «Про відпустки» (а.с. 22). Оригінал вказаної заяви позивачем надано не було. [PERSON] пояснив суду, що вказану заяву ним було залишено відповідачу, копію з відміткою про прийняття вказаної заяви він не робив. Фотокопію заяви [PERSON] зробив, коли заява лежала на столі у секретаря. Згідно з ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної корпії) оригіналу, такий доказ не береться до уваги. 23 листопада 2018 року листом № 11-06-34/265 відповідачем було розяснено відповідачу, що 17 жовтня 2018 року і в подальшому на протязі жовтня 2018 року заяви про надання [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до трьох років не встановлено, тому для надання такої відпустки підстави відсутні (а.с. 171). Під час судового розгляду представники БФ ДП «АМПУ» заперечували надходження 17 жовтня 2018 року заяви позивача про надання відпустки по догляду за дитиною до трьох років. Свідок [PERSON] пояснював суду, що йому було відомо про таку заяву зі слів [PERSON] Безпосередньо свідок заяву позивача не бачив, якою датою вона була датована [PERSON] не відомо. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його звернення до БФ ДП «АМПУ» 17 жовтня 2018 року із заявою про надання відпустки. Листом від 29 жовтня 2018 року № 22/107 головою первинної профспілкової організації Бердянського морського торговельного порту начальнику БФ ДП «АМПУ» було надано розяснення, що згідно ч. 7 ст. 179 КЗпП України та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про відпустки» відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку може бути використана повністю або частинами батьком дитини. Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону підставою для надання такої відпустки є довідка з місця роботи матері дитини про те, що вона стала до роботи до закінчення строку відпустки для догляду за дитиною і виплата їй допомоги по догляду за дитиною припинена. Наявність цих документів згідно ст. 2 Закону «Про відпустки» гарантує право батька дитини на відпустку визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади) (а.с. 24). Згідно з листом від 29 жовтня 2018 року № 22/108 голова ППО БМТП розяснив позивачу, що на адресу роботодавця було направлено лист з рекомендаціями стосовно звернення [PERSON] (а.с. 25). Вказані розяснення профспілковою організацією були надані в день звільнення [PERSON] з роботи. Оскільки позивача звільнено з займаної посади, його трудові правовідносини з відповідачем припинено, підстави для вирішення питання щодо надання [PERSON] відпустки, в тому числі по догляду за дитиною, відсутні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: partial