Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0171037, виданого 10.07.1997 року Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області, він набув право на земельну частку (пай) розміром 5,89 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Зазначену земельну ділянку за усною домовленістю передав в оренду відповідачу. В 2014 році звернувся до відповідача з питання повернення йому земельної ділянки для власного використання, але останній відмовився це робити посилаючись на існування договору міни земельних ділянок, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] в 2004 році. При зверненні до відділу Держземагенства в Казанківському районі Миколаївської області за консультацією, в усній формі було повідомлено про наявність договору міни. Посилаючись на те, що поставлений в договорі підпис від імені орендодавця виконаний не ним, а іншою особою, крім того нікого не уповноважував від його імені підписувати договір міни, вважає спірний договір незаконним, тому просив визнати його недійсним. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити та вирішити питання про судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення в яких просив справу розглядати в його відсутності, заявлені позовні вимоги не визнав і пояснив, що договір міни земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 23.10.2004 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3128, є законним, а посилання позивача на неналежність підпису на виданій ним довіреності, є надуманими і не мають доказового підтвердження. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Казанківської районної державної адміністрації за №255-р від 03.07.1997 року члену КСП «Комуніст» [PERSON], який проживає в с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області, було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0171037 від 10.07.1997 року щодо належності йому права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Комуніст», розміром 5,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 18283 гривні. Сертифікат зареєстровано 13 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №13. На підставі розпорядження Казанківської державної адміністрації за №278-р від 28.04.2004 року громадянину України [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №046968, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, площею 5,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано 12 жовтня 2004 року в Казанківському відділі земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010401600030. За положенням ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. 23 жовтня 2004 року між громадянином [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 05.11.2003 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу [PERSON] за р.№2827, та громадянином [PERSON] було укладено договір міни земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за р.№3128. За умовами вказаного договору [PERSON] передав належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,59 га, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області в обмін на частку земельної ділянки, площею 0,41795 га для ведення особистого господарства, розташовану в [ADDRESS], розміром 0,02985 га, що належала [PERSON] та останній здійснив доплату різниці вартості земельної ділянки 5000 грн. Враховуючи викладене, суд приходе висновку про відсутність підстав, встановлених першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України, для визнання недійсним спірного договору міни земельних ділянок від 23.10.2004 року. Згідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. В своїх доводах щодо недійсності спірного договору міни земельних ділянок від 23.10.2004 року представник позивача посилається на те, що довіреність, посвідчена 05.11.2003 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу [PERSON] за р.№2827, якою позивач [PERSON] уповноважив гр. [PERSON] на підписання зазначеного договору міни земельних ділянок, підписана не ним. Враховуючи те, що представником позивача не заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для визначення належності підпису [PERSON], а її доводи базуються на припущеннях позивача, суд вважає ці доводи безпідставними. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed