Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 березня 1994 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Мокіївською сільською радою Шепетіського району Хмельницької області. Від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2016 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Між сторонами досягнуто згоди про утримання дітей. Шлюб носить формальний характер, а тому позивач просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON], позов підтримав та просив його задовольнити, підтвердивши обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася. 11 жовтня 2017 року подала до суду заяву, де просила даний позов розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, строк на примирення просила не надавати. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І - БВ № 269151 сторони перебувають у шлюбі від 05 березня 1994 року, зареєстрованому Мокіївською сільською радою Шепетіського району Хмельницької області, за актовим записом № 2. Від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-БВ № 269151 від 20 травня 1994 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ № 128832 від 19 грудня 2002 року. З пояснень сторони та матеріалів справи вбачається, що сторони на даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Факт окремого проживання позивача та відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає, що примирення сторін є неможливим, а тому шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved