Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, виділ частки житлового будинку в натурі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2013р. спірне домоволодіння по [ADDRESS] було реально розділене та перерозподілені ідеальні частки співвласників в домоволодінні. На підставі зазначеного рішення суду за позивачем [PERSON] та за [PERSON] було визнано право власності на 390/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. В основу рішення суду був покладений висновок судової будівельно-технічної експертизи № 5481/10652/10653/10654 від 02.11.2012 року, але в цьому висновку була допущена арифметична помилка - не були враховані 58/100 частин спірного домоволодіння та 41/100 частина земельної ділянки та 129,29 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS], від загальної площі земельної ділянки 0,0652 га., які належали позивачу раніше. Позивач [PERSON] просив суд перерозподілити ідеальні частки співвласників домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до правовстановлюючих документів для чого просив суд провести судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 17.02.2015р. по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. До суду надійшов висновок № 3623 від 25 травня 2015 року судової будівельно-технічної експертизи. З урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3623 від 25.05.2015р. позивач [PERSON] подав уточнену позовну заяву в якій просить суд перерозподілити ідеальні частки співвласників домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до висновку експертизи з урахуванням грошової компенсації, яку він виплатив [PERSON] та [PERSON] в сумі 17100 (сімнадцять тисяч сто)грн., відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.02.2013р. та з урахуванням майна, яке він отримав у дар (договір дарування від 12.09.2003р.), побудував особисто (рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.02.2006р., рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.06.2011р.,) та придбав у співвласника [PERSON] (рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.10.2013р.). Також позивач за первісним позовом [PERSON] зазначає, що після перерозподілу часток земельної ділянки по [ADDRESS], відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3623 від 25.05.2015р., порядок користування нею залишається відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.02.2013р., а саме: Земельна ділянка площею 22,0 кв.м в натурі залишається в загальному користуванні між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та 27,0 кв.м залишаються в загальному користуванні між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] залишається в натурі земельна ділянка площею 129,29 кв.м, що відповідає його частці у праві власності, з яких: - індивідуального користування - 108,5 кв.м; - загального користування - 20,8 кв.м. [PERSON] та [PERSON] залишається в натурі земельна ділянка площею 129,29 кв.м, що відповідає їх частці у праві власності, з яких: - індивідуального користування - 108,5 кв.м; - загального користування - 20,8 кв.м. [PERSON] залишається в натурі земельна ділянка площею 393,43 кв.м., що відповідає його частці у праві власності - 60/100 часток по фактично сформованому порядку користування з яких: - індивідуального користування - 386,13 кв.м. (122,0 кв.м. після розподілу, визначеному судовою будівельно-технічною експертизою № 5481/10652/10653/10654 від 02.11.2012р. та рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.10.2013р. + 264,14 кв.м. від загальної площі 0,0652 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.10.2005р. та виділу в натурі рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.02.2006р.) - загального користування - 7,3 кв.м. Земельна ділянка загального користування між всіма співвласниками залишається в натурі відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м.Харкові від 15.02.2013р, а саме: від т. № 1 далі по стіні прибудови літ.«А1-1» далі по стіні будинку літ.«А-1» на відстані 4,0 м, далі праворуч під прямим кутом по прямій на відстань 2,80 м, далі праворуч і по прямій на відстань 1,0 м до кута гаражу літ.«К», далі по стіні гаражу літ.«К». Земельна ділянка загального користування між [PERSON] та співвласниками [PERSON], [PERSON] залишається в натурі: від т. № 2 далі по стіні будинку літ. «А-1» до стіни літ. «а4», далі по стіні тамбуру літ. «а4», далі по стіні веранди літ. «а3» на відстань 4,50 м, далі праворуч під прямим кутом по прямій на відстань 2,0 м, далі праворуч під прямим кутом по прямій на відстань 6,83 м, Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання за ними права власності на перерозподілені судовою будівельно-технічною експертизою від 25.05.2015р. частки спірного домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS]. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Суд, вислухавши пояснення представників позивача за первісним позовом [PERSON], які підтримали позовні вимоги у повному обсязі, відповідача [PERSON] та його представника, відповідача [PERSON], які частково визнали первісний позов та повністю підтримали свої позовні вимоги, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Домоволодіння та земельна ділянка по [ADDRESS] належать сторонам по справі на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.02.2006р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2007р., посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-1606, рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.06.2011р., рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.02.2013р. та рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.10.2013р.. Як вбачається з витягу з Державного реєстру - за [PERSON] зареєстровано 390/1000 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Як вбачається з висновку № 3623 від 25.05.2015 року судової будівельно-технічної експертизи - досліджуючи 1-е питання експертом було встановлено, що у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5481/10652/10653/10654 від 02.11.2012 року не була врахована частка [PERSON] у спірному домоволодінні, яка складає 58/100 частин. Тому перерозподіл часток співвласників проводився експертом з урахуванням цих частин, які належали [PERSON], на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.02.2006р., з урахуванням рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.10.2013р., рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.06.2011р., рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.06.2011р., яким за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок літ.«Л-2» та виходячи з первісного складу домоволодіння, що складав спільну сумісну власність на період 2006 року. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] суд виходить з того, що тільки сам співвласник у спільній частковій власності має право ставити питання про визнання за ним права власності при перерозподілі ідеальних часток. Аналізуючи матеріали справи та пояснення сторін у судовому засіданні, суд вбачає, що висновок судової будівельно-технічної експертизи № 3623 від 25.05.2015р. повністю відповідає фактичному порядку користування співвласниками домоволодінням та земельною ділянкою по [ADDRESS], а перерозподілені частки відповідають наявним у співвласників правовстановлюючим документам, не порушують прав співвласників та забезпечують усім власникам рівні умови здійснення своїх прав. Тому зазначений висновок може бути покладений в основу рішення суду. Відповідно до ст.358 ч.3 ЦК України - кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.88 Земельного Кодексу України - учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 15, 60,209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.358 ЦК України, ст.88 Земельного Кодексу України, суд -

Outcome: partial