Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на ? частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та вселення у житлове приміщення. В позові позивач вказує, що з відповідачем перебував у шлюбі з 13.12.1997 р. по 27.01.2009 р. За час шлюбу ними було придбано квартира [ADDRESS] дачну ділянку з будинком [NUMBER] у товаристві «Лісова казка», телевізор, меблі, домашній кінотеатр, холодильник, духова шафа, мікрохвильова піч, пральна машинка, кухонний комбайн. У листопаді 2012 року відповідачка змінила замки та не впускає його у квартиру. Остаточно позивач просить поділити придбане сторонами майно у вигляді квартири [ADDRESS] та дачної ділянки по ? частині кожному, визнати за ним право власності на ? частину зазначеного майна, вселити до квартири та зборонити відповідачу чинити перешкоди у використанні житлового приміщення та місць загального користування квартири, також просить вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. Відповідач [PERSON] з позовом не погодилась та надала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. У зустрічному позові зазначає, що у період шлюбу придбана квартира [ADDRESS]. Квартира придбана за рахунок подарованих [PERSON] коштів, відповідач ніяких коштів на придбання квартири не надавав. На підставі наведеного [PERSON], від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 01.07.2013 р. діє [PERSON], просить суд визнати квартиру [ADDRESS] такою, що не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а також визнати таку квартиру особистою власністю [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним. Просив позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первинних позовних вимог, наполягав на зустрічних позовних вимогах та просив їх задовольнити. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, судом встановлені наступні обставини: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.12.1997 р. Рішенням Авдіївського міського суму Донецької області 27.01.2009 р. шлюб розірваний. Як встановлено рішенням Авдіївського міського суду Донецької області (справа №2-105/2009) з січня 2007 р. шлюбні відносини між сторонами припинились. 5 грудня 2001 року, тобто у період перебування у шлюбних відносинах, відповідач [PERSON] придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS], на підтвердження чого у матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори 05.12.201р. та зареєстрований у реєстрі за № 4423. На підставі п. 3 договору купівлі-продажу продаж вчинено за 15 000, 00 грн., які відповідач зобов'язалась сплатити продавцям до 01.05.2002 р. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява продавців від 19.03.2002 р. про отримання від відповідача повного розрахунку у розмірі 15 000, 00 грн. за вищенаведеним договором купівлі-продажу. Право власності на придбану квартиру зареєстровано у Донецькому бюро технічної інвентаризації за відповідачем у реєстровій книзі № 31 за реєстровим № 5013 від 22.03.2002 р. З листа відділу Держкомзему у місті Авдіївка від 05.02.2014 р. № 01-08/88, наданого на адресу суду, судом встановлено, що станом на 1 березня 2013 року [PERSON] та [PERSON] не мають документів, що посвідчують право на земельні ділянки в межах м. Авдіївка. Відповідно довідки Садівничого товариства «Лісова казка», наданої на вимогу суду, [PERSON] є членом товариства «Лісова казка» з 2007 р., у користуванні [PERSON] находиться ділянка [NUMBER], площею 424 кв.м. Зазначене також підтверджується протоколом № 3 засідання членів правління Садівничого товариства «Лісова казка» від 30.10.2007 р., відповідно до якого [PERSON] прийнята в члени товариства. З пояснень представника СТ «Лісова казка», рішення Авдіївської міської ради № 190 від 25.05.1994 р. «Про передачу земель в колективну та приватну власність Садівничого товариства «Лісна казка», державного акту на право постійного користування земельної ділянки СТ «Лісова казка» від 10.04.1996 р., судом встановлена спірна земельна ділянку у СТ «Лісова казка» не передавалась у власність відповідачу [PERSON] Оцінюючи надані сторонами докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, з урахуванням принципу справедливості, суд вважає, заявлені первинні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав: Судом встановлено, що спірна квартира була придбана подружжям у період шлюбних відносин у 2001 р. На підставі ст. 22 КпШС УСРС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Стаття 24 цього Кодексу визнавала роздільним майном подружжя майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі доказів на підтвердження того, що відповідач придбав цю нерухомість в особисту власність, в дар або в порядку успадкування. А за таких обставин спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Частина 1 статті 69 СК України надає дружині і чоловіку право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ч. 1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. З урахуванням того, що між подружжям не досягнуто згоди про поділ спільної квартири, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про поділ квартири [ADDRESS] що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності квартири [ADDRESS] у розмірі ? частина кожному з співвласників. На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За таких обставин слід заборонити відповідачу чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] Крім цього позивач як співвласник спірної квартири має право користуватися квартирою для особистого проживання і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та таку квартиру не може бути вилучено, та власника не може бути позбавлено права користуватися жилою квартирою, крім випадків, встановлених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право власника квартири користуватися свої житлом існує тобто, виходячи із змісту наведених норм, та на підставі наданих сторонами доказів є всі підстави для вселення позивача в спірну квартиру. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд позбавлений можливості уточнювати замість позивача позовні вимога та доказувати відносини, яки склалися між сторонами. Слід підкреслити, що кожна з сторін по цієї справі користувалась правовою допомогою та сторони не були позбавлені у користуванні своїми процесуальними правами. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Предметом позову є також дачна ділянка [NUMBER], яка розташована у СТ «Лісова казка». З приводу цієї вимоги суд виходить з того, що учасниками справи не доведено, що зазначений об'єкт належить подружжю на праві спільної власності, а тому відсутні підстави поділити майно, право власності на яке не отримувалось подружжям. У цієї частині позову слід відмовити. Також з підстав недоведеності слід відмовити відповідачу у задоволенні зустрічного позову, тому що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання відповідачем квартири у особисту власність. Вирішуючи питання про стягнення витрат позивача на оплату послуг представника [PERSON], суд виходить з наступного: До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У зв'язку з відсутністю підтвердження допуску [PERSON] до участі у справі у якості особи, яка надає правову допомогу, та підтвердження здійснення позивачем витрат на оплату правових (у розумінні ЦПК України) послуг, у суду немає підстав стягувати з відповідача отримані представником [PERSON] 2 000, 00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що є необхідним стягнути з відповідача витрати на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 190, 386 ЦК України, ст.ст. 22, 24 КпШС УСРС, ст.ст. 69 - 72 СК України,

Outcome: partial