Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 21 червня 2003 року у Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 204. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 21 червня 2003 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що подружнє життя з відповідачкою виявилось невдалим. Протягом сумісного життя з'ясувалось, що вони мають різні погляди на шлюб, різні уподобання та інтереси, внаслідок чого в них виникали постійні непорозуміння. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові та взаємоповаги, припинили турбуватись про життя один одного. Також позивач зазначає, що протягом тривалого часу сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені, кожен з них бажає створити нову сім'ю. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дитини між ними немає. [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] у Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 204, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в [PERSON] з відповідачкою виявилось невдалим, а протягом сумісного життя з'ясувалось, що вони мають різні погляди на шлюб, різні уподобання та інтереси, внаслідок чого в них виникали постійні непорозуміння. В результаті вищевказаного сторони втратили почуття любові та взаємоповаги, припинили турбуватись про життя один одного. Також судом встановлено, що протягом останніх п'яти років сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені, кожен з них бажає створити нову сім'ю. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дитини між ними немає. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згіднозі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved