Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір поруки №01103 СР6 від 10.02.2014 року, укладений між ним та ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ [PERSON]». Свої вимоги мотивував тим, що він у вересні 2015 року отримав від Кременчуцького відділення ПАТ «МАРФІН БАНК» № 4 лист за вих. № 16/1 від 16.09.2015 року в якому його було повідомлено про те, що він являється поручителем за договором поруки № 01103-СР6 від 10 лютого 2014 року, та він нібито поручився за кредитним договором № 00411/Р6 від 10.02.2014 року. Звернувшись до Кременчуцького відділення № 4 йому було підтверджено, що він являється поручителем, оскільки він уклав з банком договір поруки та йому запропоновано в позасудовому порядку, в найкоротші строки, вирішити питання щодо погашення боргу ТОВ «Фірма «Швейпром» за кредитним договором №00411/Р6 від 10.02.2014 року в розмірі 621 421,44 гривень. Розуміючи негативні фінансові наслідки для себе, він змушений був запозичити грошові кошти в сумі, яку вимагав [PERSON] та сплатив в повному обсязі витребувану Банком суму заборгованості. Пізніше він звертався до Банку з проханням надати йому документи, для того щоб стягнути сплачені ним кошти з позичальника та інших поручителів, а також просив працівників Банку надати йому копію договору поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року за яким він виступив поручителем, оскільки в нього не було екземпляру цього договору. Згодом від представників Кременчуцького відділення №4 він отримав копію договору поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 року та був шокований побаченим. В договорі поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року в графах «ПОРУЧИТЕЛЬ» підпис «В.Т. Хван» стояв не його підпис та навіть візуально він не схожий на його, а в графі «П.І.Б.» було написано [PERSON] не його почерком. В кінці договору поруки словосполучення «З умовами ознайомлений та згоден» написано не його почерком та поруч з цим словосполученням стоїть не його підпис. Коли він поцікавився у працівників банку, про те, чи це саме той договір та чи іншого немає, йому повідомили, що це саме той договір поруки, який він уклав з банком. Проаналізувавши виниклу ситуацію, він зрозумів, що замість нього, в приміщенні Банку, судячи з змісту договору поруки, договір поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року підписала інша особа. Враховуючи те, що він не укладав (не підписував) договір поруки №01103-СР6 від 10 лютого 2014 року, то цей договір поруки, в силу положень Цивільного кодексу України, має бути визнаний судом недійсним, оскільки для укладення договору поруки №01103-СР6 від 10 лютого 2014 року в нього не було волевиявлення та він не приймав участь в підписанні договору поруки. Тому враховуючи, що він не укладав договір поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 року з ПАТ «МАРФІН БАНК» в особі Кременчуцького відділення № 4, цей договір має бути визнаний судом недійсним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені у позові та пояснив, що ТОВ «Фірма «Швейпром» звернулося до підприємства ТОВ «Інвестпромцентр», де він був засновником, з клопотанням про надання поруки перед ПАТ «Марфін Банк». Всі засновники ТОВ «Інвестпромцентр» надавали згоду на надання директору ТОВ «Інвестпромцентр» повноважень підписати та укласти від імені Товариства з Банком Договори поруки та Договори іпотеки. Особисто він з Банком ніяких договорів не укладав. На адресу Товариства прийшов лист з Банку з вимогою про закриття кредиту на протязі 30 днів. Вказана вимога надійшла за тиждень до закінчення строку погашення кредиту. Яким числом була датована ця вимога він не памятає. Директор підприємства надав йому цю вимогу та сказав сходити до Банку та з»ясувати питання з приводу боргу. Він взяв вимогу та пішов з нею в [PERSON]. В Банку йому повідомили, що дійсно мається заборгованість за кредитним договором, по якому він є поручителем та оскільки у боржника та інших поручителів відсутнє майно та кошти, то у випадку, коли заборгованість за кредитним договором у строк, що вказаний у вимозі, не буде погашена то [PERSON] буде вживати заходи щодо стягнення заборгованості саме із нього, зокрема вживати заходів щодо накладення арешту на його рахунки, майно, заборони виїзду йому за кордон. З метою уникнення вказаних негативних для нього заходів, він сплатив необхідну суму. Після сплати йому видали комплект документів, з якого він побачив, що договір поруки укладений від його імені, проте в ньому підписи були не його. Він не памятає чи підписував додаткову угоду до договору поруки. 10 лютого 2014 року він в [PERSON], здається, не приходив. 26 грудня 2014 року він можливо і не був в місті Кременчуці, оскільки їздив в санаторій в Трускавці. Він завжди на новорічні свята туди їздить. Коли він сплачував за Товариство грошові кошти, то адвоката з ним разом не було. Договір поруки йому у Банку показали вже після того, як він сплатив заборгованість за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, що зазначені у позові, суду пояснив, що в лютому 2016 року [PERSON] надав не оригінали документів, які від них вимагав [PERSON] своїм листом, а їх копії, а саме копію кредитного договору, копію укладеної додаткової угоди та копії договорів поруки. Тоді вже представники Банку розуміли, що не можна надавати договір поруки, укладений начебто з [PERSON], оскільки знали що він підроблений. Вважає, що підставою для підроблення договору поруки стало те, що у самому кредитному договорі у п.2.1 зазначено, що якщо позичальник не виконає певні умови кредитного договору, а саме п.4.1, то [PERSON] не надасть кредит. В даному пункті зазначено, що повинно бути укладено договір поруки зі [PERSON], ТОВ «Інвестпромцентр» та [PERSON]. Тому є всі підстави стверджувати, що до підроблення договору поруки причетні саме працівники Банку, оскільки в самому договорі поруки зазначено, що він підписаний в присутності працівника Банку. Ще в 2017 році в судовому засіданні представник Банку надав суду копію договору поруки з відміткою «згідно з оригіналом», а [PERSON] знищення договору поруки, який надав представник Банку в судовому засіданні був складений у 2016 році і затоплення кредитних документів відбулось у 2016 році. Виходячи з цього, вважає, що оригінали десь є і вони не втрачені і не затоплені. Ухвали про витребування доказів відповідач не виконав, вказані документи на дослідження експерту не надав, а тому вважає, що наявні всі підстави для визнання договору поруки недійсним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю, суду пояснила, що Рішенням учасника ТОВ «Фірма «Швейпром» від 10.02.2014 року [PERSON] вирішено отримати в ПАТ «МАРФІН БАНК» кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 550 тис. Також додатково вирішено звернутися до [PERSON] з клопотанням виступити поручителем за зобовязаннями Товариства та надати Банку поруку на суму кредиту. Також вирішено звернутися з клопотанням до ТОВ «Інвестпромцентр» з клопотанням виступити поручителем та майновим поручителем власним нерухомим майно за зобовязаннями Товариства. Протоколом загальних зборів учасників TOB «Інвестпромцентр» від 06.02.2014 року, учасниками якого являються: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вирішено погодити клопотання ТОВ «Фірма «Швейпром» та надати поруку в т.ч. майнову поруку нерухомим майном. Протокол посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим № 151-153. А тому про наявність отримання кредиту [PERSON] достовірно знав. У звязку з тим, що ТОВ «Фірма «Швейпром» звернулася до [PERSON] із клопотанням про надання поруки, Банком 10.02.2014 року було отримано від останнього Заяву-Згоду на надання Банку дозволу отримувати інформацію про [PERSON] в різних Бюро кредитних історій, збирати, зберігати та використовувати конфіденційну інформацію, для того щоб укласти договір поруки та отримати інформацію про позитивну кредитну історію клієнта банка. 10 лютого 2014 року між ПАТ «МАРФІН БАНК» та ТОВ «ФІРМА «ШВЕЙПРОМ» було укладено кредитний договір № 00411/Р6 на умовах, котрих прохав позичальник. В рахунок забезпечення виконання зобовязання Товариства, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 року, відповідно до якого останній солідарно відповідав перед Банком за зобов'язання боржника. Однак позичальник не своєчасно виконував зобовязання та припускався прострочення, у звязку з чим було вирішено питання про зміну графіку погашення заборгованості для припинення прострочення платежів та входження в графік погашення боргу. У звязку з цим, рішенням учасника ТОВ «Фірма «Швейпром» від 25.12.2014 року вирішено звернутися до Банку з клопотанням про зміну умов кредитування та внесення змін в Кредитний договір № 00411/Р6 від 10.02.2014 року. З метою забезпечення виконання зобовязання, також додатково вирішено звернутися Товариству до [PERSON] з клопотанням про підтвердження його зобов'язань по договору поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 року. 26 грудня 2014 року, у звязку з вищенаведеним, між Банком та ТОВ «Фірма «Швейпром» було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору. 26 грудня 2014 року між ПАТ «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 року в якій п. 1.1. договору викладено в новій редакції. В заключній частині додаткової угоди до договору поруки, вказано, що [PERSON] особисто підтверджує про отримання примірника угоди, та відсутність перебування у шлюбі. Додаткова угода підписана в присутності відповідального працівника ПАТ «МАРФІН БАНК» начальника відділення [PERSON]. Однак все одно з боку позичальника умови договору порушувалися та останній своєчасно не здійснював погашення кредиту у зв'язку з чим [PERSON] вимушений був розпочати претензійно-позовну роботу. 15 вересня 2015 року до Кременчуцького відділення ПАТ «МАРФІН БАНК» № 4 особисто вернувся [PERSON] із заявою від 14.09.2015 року в якій зазначав: «Я, [PERSON] з 10 лютого 2014 року за договором поруки № 01103-СР6 являюсь поручителем за кредитним договором № 00411/Р6 від 10 лютого 2014 року... Нещодавно мені стало відомо, що тривалий час позичальник - ТОВ «ФІРМА ШВЕЙПРОМ» не виконує зобовязання.... Враховуючи наявні в мене зобовязання за договором поруки .. прошу [PERSON] повідомити мені, яка сума боргу існує ... а також повідомити номер банківського рахунку для повного погашення мною заборгованості за кредитним договором № 00411/Р6 від 10 лютого 2014 року». 16 вересня 2015 року за вих.. № 16/1 ПАТ «МАРФІН БАНК» повідомив, що станом на 16 вересня 2015 року заборгованість складає 621 421,44 грн. та даний лист був особисто отриманий [PERSON] на якому власноручно розписався. Між ПАТ «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено договір на відкриття банківського рахунку на підставі якого [PERSON] відкрив поточний рахунок за № 26200050613001980. Для погашення заборгованості за кредитним договором, [PERSON] було внесено на особистий поточний рахунок готівкові кошти 4 платежами, підтвердженням котрого являється: Заява на переказ готівки № 734 від 16.09.2015 р. на суму 436900,00 грн.; Заява на переказ готівки № 1224 від 16.09.2015 р. на суму 195300,00 грн.; Заява на переказ готівки №1420 від 16.09.2015 р. на суму 1360,00 грн. На підставі договору поруки № 01103-СР6 [PERSON] зі свого поточного рахунку № 26200050613001980 на позичкові рахунки позичальника ТОВ «Фірма «Швейпром» надав платіжні доручення №837199; 837196; 837178; 837190; 837213; 837208 від 16.09.2015 року про списання з рахунку коштів в розмірі заборгованості 621 421 грн. 44 коп. за призначенням платежу: Погашення %, пені, простроченої заборгованості по КД № 00411/Р6 від 10.02.2014 р. ч/з поруч. [PERSON] В/Г. по дог. поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 р. Після погашення заборгованості 08.02.2016 року в письмовій заяві [PERSON] звернувся до Кременчуцького відділення ПАТ «МАРФІН БАНК» № 4 в якій зазначив, що він являвся поручителем за договором поруки укладеного 10.02.2014 року між Банком, вказав, що 16.09.2015 року погасив заборгованість позичальника, прохав [PERSON] передати йому кредитний договір, всі договори поруки та інші документи що передували видачі кредиту. Зазначив, що вищезазначені документи йому необхідні для звернення до суду з вимогами до поручителів та боржника про стягнення кредитних коштів. Враховуючи те, що [PERSON] усвідомлюючи значення своїх дій за власним бажанням знаючи всі істотні умови кредитного договору, звернувся до Банку та надав згоду виступити поручителем за позичальника ТОВ «Фірма «Швейпром», уклав з Банком договір поруки, уклав додаткову угоду до договору поруки, чим підтвердив укладення попередньо договору поруки, звертався до Банку із пропозицією добровільного погашення боргу, вніс готівкові кошти на власний рахунок, з рахунку на підставі договору поруки здійснив погашення заборгованості та потім звернувся до Банку для отримання документів для звернення в порядку регресу із вимогами про стягнення цих коштів з позичальника. Таким чином позивач достовірно знав про наявність поруки та виконав зобовязання по договору у звязку з виникненням у позичальника прострочення кредиту, а тому договір поруки не може бути визнаний недійсним. Стверджує, що додаткова угода підписувалась [PERSON]. Чому у 2017 році представником Банку було надано копії договорів з відміткою з оригіналом згідно, коли вже документи були втрачені їй невідомо. Їй відомо, що в Банку усі кредитні договори існують в електронній базі, з якої вони можуть їх роздрукувати. В цій базі зберігається уся достовірна інформація по договорам. В договорі поруки підпис дуже схожий з підписом [PERSON]. Також їй відомо, що можна провести експертизу по копіям документів, проте які установи проводять вказані експертизи їй невідомо. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, пояснення свідка, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені\~ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на посаді виконуючого обовязки начальника Кременчуцького відділення ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк»). 26 грудня 2014 року він також працював на даній посаді. Позивач йому знайомий, відносини з ним лише робочі. Познайомились з ним у відділенні Банку у грудні 2014 року, коли підписували додаткові договори до кредитного договору і договору поруки. Додаткову угоду до договору поруки підписував сам [PERSON], був ще [PERSON]. [PERSON] ознайомився з додатковою угодою і підписав її, питань у нього не виникало. На час укладення договору поруки, тобто 10.02.2014 року він у Банку ще не працював. Згідно рішення єдиного учасника ТОВ «Фірма «Швейпром» від 10 квітня 2014 року, учасник ТОВ «Фірма «Швейпром» [PERSON], який являється також директором Товариства, в звяку з необхідністю поповнення оборотних коштів Товариства, з метою вчасного розрахунку з постачальниками вирішив: Товариству отримати в ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 550\~000 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою Банку щомісячних відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних, відповідно до графіку погашення. В якості забезпечення зобовязань Товариства перед Банком по Кредитному договору, який планується укласти між Товариством та Банком, вирішено надати власну поруку, Товариству звернутися до [PERSON] з клопотанням виступити поручителем, надати Банку поруку на суму кредиту, Товариству звернутися до ТОВ «Інвестпромцентр» з клопотанням виступити поручителем, надати Банку поруку на суму кредиту, а також виступити майновим поручителем передавши в іпотеку Банку майно для забезпечення зобовязань Товариства по Кредитному договору. Згідно протоколу Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальність «Інвестпромцентр» від 06 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за №151-153, на зборах ТОВ «Інвестпромцентр» вирішено: задовольнити клопотання ТОВ «Фірма «Швейпром» у повному обсязі, надати Банку поруку на суму кредиту, з метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором з урахуванням змін, що планується внести до нього; задовольнити клопотання ТОВ «Фірма «Швейпром» у повному обсязі та передати в іпотеку Банку в якості забезпечення зобовязань ТОВ «Фірма «Швейпром» перед банком за Кредитним договором з урахуванням змін, що планується внести до нього, нерухоме майно, що належить Товариству на праві власності, а саме: адміністративні приміщення загальною площею 482,7 кв.м., які розташовані за адресою: м. Кременчук, вул.. Гвардійська,11; надано директору ТОВ «Інвестпромцентр» [PERSON], повноваження підписати та укласти від імені Товариства з Банком Договори поруки та Договори іпотеки на умовах, зазначених у другому питанні порядку денного цього Протоколу, а також підписати усі інші документи, необхідні для укладення зазначених договорів. У заяві згоді від 14 лютого 2014 року, зазначено, що [PERSON] надає Банку згоду на отримання відносно нього інформації в різних Бюро кредитних історій, збирати, зберігати та використовувати конфіденційну інформацію, для того щоб укласти договір поруки та отримати інформацію про позитивну кредитну історію клієнта банка. Згідно кредитного договору №00411/Р6, укладеного 10 лютого 2014 року між ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк»), в особі начальника Кременчуцького відділення ПАТ «[PERSON] №4» та ТОВ «Фірма «Швейпром», в особі директора [PERSON], надано Позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 550 000 грн., зі сплатою за користування Кредитом 18% річних, з урахуванням п.3.3.17 цього Договору, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов Договору. Як вбачається із копії договору поруки №01103-СР6, укладеного 10.02.2014 року між ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») та [PERSON], відповідно до вказаного договору останній поручився перед Кредитором за виконання Боржником - ТОВ «Фірма «Швейпром» зобовязань за Кредитним договором №00411/Р6 від 10 лютого 2014 року із всіма додатковими угодами до нього в повному обсязі. Забезпечене порукою зобовязання Боржника Поручитель повинен виконати протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. Згідно Рішення єдиного учасника ТОВ «Фірма «Швейпром» від 25 грудня 2014 року, учасник ТОВ «Фірма «Швейпром» [PERSON] вирішив: ТОВ «Фірма «Швейпром» звернутися до Банку з клопотанням про зміну умов кредитування та внести відповідні зміни в Кредитний договір №00411/Р6 від 10 лютого 2014 року. З метою забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Фірма «Швейпром» перед Банком за Кредитним договором підтвердити власні зобовязанням за договором поруки №01102-СР6 від 10.02.2014 року; в звязку зі змінами умов кредитування, які викладені в п.1 Даного рішення, ТОВ «Фірма «Швейпром» звернутися до [PERSON] з клопотанням про підтвердження його зобовязань за договором поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року, в звязку зі змінами умов кредитування; ТОВ «Фірма «Швейпром» звернутися до ТОВ «Інвестпромцентр» з клопотанням про підтвердження його зобовязань за договором поруки №01101-СР6 від 10.02.2014 року, а також про підтвердження зобовязань за іпотечним договором, в звязку зі змінами умов кредитування. 26 грудня 2014 року між ПАТ «Марфін Банк», в особі начальника Кременчуцького відділення ПАТ «[PERSON] №4» та ТОВ «Фірма «Швейпром», в особі директора [PERSON], укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору 00411/Р6 від 10 лютого 2014 року, в якій п. 1.1. договору викладено в новій редакції. Як вбачається із копії додаткової угоди №1 до договору поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 року, 26 грудня 2014 року між ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 01103-СР6 від 10.02.2014 року, в якій п. 1.1. договору викладено в новій редакції. 14 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») з заявою відповідно до якої просив надати номер банківського рахунку для повного погашення ним заборгованості за кредитним договором №00411/Р6 від 10 лютого 2014 року, при цьому зазначив, що він з 10 лютого 2014 року за договором поруки №01103-0-СР6 являється поручителем за кредитним договором №00411/Р6 від 10 лютого 2014 року, який було укладено з ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») і ТОВ «Фірма «Швейпром» про надання позичальнику не відновлювальної кредитної лінії на суму 550\~000 грн. Листом від 16 вересня 2015 року за вих.№16/1 [PERSON] повідомлено про те, що з цілю забезпечення виконання зобовязань позичальника по кредитному договору №00411/Р6 від 10 лютого 2014 року, який було укладено з ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») і ТОВ «Фірма «Швейпром», Банком були укладені зі [PERSON] договір поруки №01102-СР6 від 10.02.2014 року, з [PERSON] договір поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року, з ТОВ «Інвестпромцентр» договір іпотеки від 10.02.2014 року та договір поруки №01101-СР6 від 10.02.2014 року, та позичальник систематично порушує умови кредитного договору, в зв»язку з чим станом на 16 вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 621 421 грн. 44 коп. 16 вересня 2015 року [PERSON] сплачено заборгованість за кредитним договором №00411/Р6, укладеного 10 лютого 2014 року між ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк»), в особі начальника Кременчуцького відділення ПАТ «[PERSON] №4» та ТОВ «Фірма «Швейпром», в особі директора [PERSON] в розмірі 621 421 грн. 44 коп., що підтверджується платіжним дорученням №837199 від 16.09.2015 року, платіжним дорученням №837196 від 16.09.2015 року, платіжним дорученням №837178 від 16.09.2015 року, платіжним дорученням №837190 від 16.09.2015 року, платіжним дорученням №837213 від 16.09.2015 року, платіжним дорученням №837208 від 16.09.2015 року. 09 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького відділення ПАТ «МТБ [PERSON] ( до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») №4 з заявою про надання йому Кредитного договору №00411/Р6 від 10.02.2014 року, всіх договорів поруки, які забезпечували виконання умов кредитного договору та документи, які підтверджують отримання ТОВ «Фірма «Швейпром» кредитних кошті (заяви на отримання траншів кредиту та меморіальні ордери на перерахування кредитних коштів). Згідно ст.\~546\~ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.\~553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Ч.2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається із копії договору поруки №01103-СР6, укладеного 10.02.2014 року між ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») та [PERSON], відповідно до вказаного договору останній поручився перед Кредитором за виконання Боржником - ТОВ «Фірма «Швейпром» зобовязань за Кредитним договором №00411/Р6 від 10 лютого 2014 року із всіма додатковими угодами до нього в повному обсязі. Забезпечене порукою зобовязання Боржника Поручитель повинен виконати протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. Згідно позовної заяви та наданих позивачем в судовому засіданні пояснень, останній зазначає, що він не мав волевиявлення на укладення з відповідачем договору поруки №01103-СР6 від 10 лютого 2014 року з ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк»), його не укладав та не підписував. Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених чим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності сторін, закріплений у ст. 12 ЦПК України та він передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.ст.76, 77, 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому докази повинні бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування та допустимими, тобто такими, що одержані з дотриманням порядку, встановленого законом. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.103 ЦПК України у випадку, коли для з»ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу у справі. Ідентифікація виконавця підпису поручителя на договорі поруки потребує застосування спеціальних знань, що можливо з»ясувати в порядку призначення судом почеркознавчої експертизи. На підтвердження доводів про те, що позивач не підписував із відповідачем договору поруки №01103-СР6 від 10 лютого 2014 року, а відтак не мав волевиявлення на укладення вказаного договору, позивач просив призначити по справі судово почеркознавчу експертизу. Тобто, враховуючи предмет та підстави заявленого [PERSON] позову, посилання позивача на те, що підписи у оскаржуваному договорі поруки виконані не ним, а іншою особою, з'ясування питання ідентифікації виконавця підпису в цьому договорі при проведенні судово-почеркознавчої експертизи має визначальне значення для встановлення обставин справи, а також є способом реалізації судом основоположних засад цивільного судочинства - загальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом. Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 07.03.2017 року зобов»язано ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») надати до Крюківського районного суду м.Кременчука оригінал договору поруки №01103-СР6 від 10 лютого 2014 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк»), при цьому роз»яснено, що у разі неможливості надати на вимогу суду вказаний договір, то повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п»яти днів з дня отримання ухвали та попереджено про наслідки невиконання ухвали. 21.03.2017 року до суду від представника ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження терміну для надання оригіналу договору поруки. Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 21.03.2017 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, клопотання представника ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») задоволено та розгляд справи відкладено до 05.04.2017 року. 05.04.2017 року представник ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») до судового засідання не з»явився, оригінал договору поруки до суду не надав та надіслав до суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, яке було судом задоволено та розгляд справи відкладено до 24.04.2017 року. 24.04.2017 року представник ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») до судового засідання не з»явився, оригінал договору поруки до суду не надав та надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке було судом задоволено та розгляд справи відкладено до 10.05.2017 року. 24.04.2017 року Крюківським районним судом м.Кременчука на адресу ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк» ) було направлено повідомлення, у якому, зокрема, містилась вимога про надання до суду оригіналу договору поруки №01103-СР6 від 10 лютого 2014 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк»). 10.05.2017 року представник ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») до судового засідання не з»явився, оригінал договору поруки до суду не надав. За клопотанням позивача, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 травня 2017 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи виконаний рукописний підпис від імені [PERSON] в договорі поруки №01103-СР6, від 10.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «МАРФІН БАНК» на всіх сторінках договору [PERSON] або іншою особою?. Чи виконані рукописно прізвище та ініціали [PERSON] в договорі поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року [PERSON] або іншою особою ?. Чи виконане рукописне словосполучення на третій сторінці «З умовами ознайомлен та згоден» в договорі поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року [PERSON] або іншою особою?, при цьому зобовязано\~ ПАТ «МАРФІН БАНК» надати\~ експерту оригінал\~ договору поруки №01103-СР6, від 10.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «МАРФІН БАНК» для проведення\~ судової почеркознавчої\~ експертизи. \~ \~ \~ \~22.06.2017 року до Крюківського районного суду м.Кременчука надійшло клопотання судового експерта, відповідно до якого останній просив надати для проведення експертизи додаткові матеріали, зокрема і оригінал договору поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року. \~ \~ \~ \~22.06.2017 року на адресу ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфінбанк») судом було надіслано копію вказаного клопотання експерта та запропоновано надати до експертної установи документи, що зазначені у клопотанні.\~ До Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області надійшло повідомлення старшого судового експерта [PERSON] від 11.12.2017 року про неможливість надання висновку №683/684 судово-технічної експертизи документів та судово почеркознавчої експертизи, яке обґрунтовано виключно тим, що експерту не надано для дослідження оригінал\~ договору поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01 березня 2018 року зобовязано ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») надати до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області протягом п»яти днів з дня отримання ухвали суду, оригінал договору поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року, що укладений між ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») в особі начальника Кременчуцького відділення\~ ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») №4 та [PERSON] [PERSON] районного суду м.Кременчука Полтавської області розяснено відповідачу ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфін Банк») наслідки невиконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2018 року про надання доказів. На виконання вказаної ухвали суду від 01.03.2018 року, 16.04.2018 року на адресу суду за підписом керуючого ЦВ ПАТ «МТБ [PERSON]» у м.Полтава за вих..№180/07 було направлено лист, у якому повідомляється про те, що надати оригінал договору поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року не має можливості у зв»язку з його втратою, при цьому до вказаного листа не було додано жодного доказу на підтвердження обставин втрати оригіналу договору. 26.10.2018 року в судовому засіданні представник ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфінбанк») повідомив про те, що із головного офісу йому надійшла інформація про те, що оригінал оспорюваного договору поруки начебто знайдено, а тому заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання оригіналу договору поруки, яке судом було задоволено та розгляд справи відкладено до 02.11.2018 року. Після цього представником відповідача до суду оригінал договору поруки не надано та 31.10.2018 року до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області надійшла апеляційна скарга представника ПАТ «МТБ [PERSON]» (до зміни найменування ПАТ «Марфінбанк») на ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26.10.2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу даної цивільної справи на розгляд до іншого суду. 31.01.2019 року в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про прийняття до розгляду та долучення до матеріалів справи висновку будівельно\~- технічної експертизи про незалежну оцінку розміру збитків, наданого ТОВ «Науково\~виробничий центр «Екострой +» від 29.12.2016 року та копії [PERSON] про змокання документів і кредитних справ затвердженого 20.12.2016 року директором з питань безпеки та адміністративної роботи ПАТ «МТБ [PERSON]», яке представник відповідача обґрунтовувала тим, що вказаними документами підтверджується факт того, що внаслідок замокання було безповоротно пошкоджено та не підлягають відновленню ряд документів, зокрема і договір №01103-СР6 від 10.02.2014 року, що укладений між відповідачем та [PERSON] Тобто, за твердженням представника відповідача, оригінал договору поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року було безповоротно пошкоджено ще в 2016 році, тобто ще до звернення позивача до суду з даним позовом. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2017 року до суду представником відповідача подано письмові заперечення проти позову, до яких було долучено копію договору поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року, з відміткою «Згідно з оригіналом 03.03.2017 р.», тобто 03.03.2017 року представником відповідача засвідчено відповідність копії договору його оригіналу, що не узгоджується із вказаними вище твердженнями. Згідно ст.109\~ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім обєктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Згідно п.1.1 Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. З наведеного вбачається, що відповідно до вказаних нормативно правових актів електрофотокопія документу не може бути об»єктом дослідження почеркознавчої експертизи, а тому не надання оригіналу договору поруки унеможливлює проведення призначеної судом по справі судово почеркознавчої експертизи. Також, аналізуючи положення ст..109 ЦПК України, необхідно дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі, зокрема у наданні необхідних документів, без яких неможливо провести експертизу. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з'ясування відповіді на питання яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з'ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. 29.05.2018 року позивачем подано заяву, відповідно до якої останній просить встановити факт виконання підпису, проставленого в договорі поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року від імені [PERSON], виконання рукописно прізвища та ініціалів «[PERSON]Т.», написання словосполучень «З умовами ознайомлен та згоден», не [PERSON], а іншою особою. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, процесуальну поведінку представників відповідача, надання суду суперечливих доказів та пояснень щодо обставин, які за твердженням останніх унеможливлюють надання оспорюваного договору поруки для проведення призначеної судом судової почеркознавчої експертизи, суд приходить до висновку, що вказані дії свідчать про ухилення відповідача від подання експерту оригіналу договору поруки, що унеможливлює проведення призначеної судом експертизи, яка, в даному випадку, має визначальне значення для встановлення обставин справи, а також є способом реалізації судом основоположних засад цивільного судочинства - загальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні підстави для застосування судом положень ст..109 ЦПК України, у зв»язку з чим заява позивача про визнання факту, для з»ясування якого судом була призначення експертиза - є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому суд визнає факт виконання підпису, проставленого в договорі поруки №01103-СР6 від 10.02.2014 року від імені [PERSON], виконання рукописно прізвища та ініціалів «[PERSON]Т.», написання словосполучень «З умовами ознайомлен та згоден», не [PERSON], а іншою особою. Ч.1 ст.\~638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що договір\~поруки №01103-СР6\~від 10.02.2014\~року між\~ПАТ «МТБ\~[PERSON]» (до\~зміни найменування\~ПАТ «Марфін\~Банк») в особі начальника Кременчуцького відділення ПАТ «МТБ\~[PERSON]» (до\~зміни найменування\~ПАТ «Марфін\~Банк») №4 та [PERSON], слід визнати недійсним, оскільки судом визнано факт того, що підписи від імені позивача в оспорюваному договорі виконані не позивачем, а іншою особою, а підписання договору є обов»язковою умовою, недодержання якої є підставою недійсності таких правочинів, відповідно позивач всі істотні умови оспорюваного договору поруки не погоджував, а отже відсутнє його волевиявлення як учасника правочину на укладення договору поруки. При обґрунтуванні заперечень проти позову, представник відповідача зазначає, що твердження позивача про те, що оспорюваний договір поруки він не підписував та відповідно не мав волевиявлення на його укладення, не відповідають дійсності, оскільки позивачем особисто, як поручителем, було вчинено дії щодо погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що договір поруки між сторонами було дійсно укладено та позивач мав вільне волевиявлення на його укладення. В свою чергу, позивач в судовому засіданні пояснив, що заборгованість за кредитним договором ним було погашено не у зв»язку з визнанням ним його обов»язків за договором поруки, а з метою запобігання можливості застосування до нього Банком заходів, спрямованих на забезпечення примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, як то арешт його активів та майна, заборона виїзду за межі України і про застосування яких попереджав його працівник Банку у випадку не сплати ним заборгованості. Тобто, вказані дії позивача, щодо погашення заборгованості за кредитним договором, за встановлених судом обставин справи, з урахуванням пояснень позивача та за відсутності належних доказів, які б свідчили про те, що позивач дійсно оспорюваний договір поруки підписував та, відповідно, мав волевиявлення на укладення вказаного договору, самі по собі не можуть свідчити про визнання позивачем його обов»язку за оспорюваним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст..141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved