Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебував у шлюбі з 02.02.20008 року та до 18.01.2013 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2013 року було задоволено позов [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.02.2013 року ідо досягнення дитиною повноліття. На даний час його матеріальний та сімейний стан змінився, він має на утримання ще 2 дітей. Тому на підставі викладеного просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2013 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1 /4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно. Просив стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до судового засідання не з`явилась про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надіслала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимогив визнала. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2013 року було задоволено позов [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.02.2013 року ідо досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції батьками [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] , та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Згідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Зважаючи, що наявні в матеріалах справи докази вказують, що позивач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що наявні підстави, передбачені статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А відтак суд вважає доцільним змінити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з ј частини на аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. З огляду на вищенаведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180, 182, 192 СК України та

Outcome: approved