Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO] та на доньку [PERSON], [INFO], зазначивши, що відповідач перестав піклуватись про здоровя, виховання, духовний та фізичний розвиток дітей, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2015 року по справі № 127/18501/15-ц, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.10.2001 року (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-АМ № 191170, виданого 05.05.2011 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Згідно свідоцтва про народження серія І-АМ № 358240, виданого повторно 12.01.2017 року та зареєстрованого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Зміст довідки № 490, виданої 11.02.2017 року Приватним підприємством «Бокуд», зазначає, що [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], також за даною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO], а також зареєстрована, але не проживає [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до Акту № 185 від 16.03.2017 року, завіреного Приватним підприємством «Бокуд», вбачається, що прописана [ADDRESS], [PERSON], [INFO], не проживає з липня 2016 року по теперішній час. Участі у вихованні дітей не приймає, з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги дітям не надає (а.с. 23). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Норма ч.1 ст. 183 СК України вказує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на зазначене, врахувавши, що відповідач є матірю дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із батьком, а відтак наділена законодавцем обовязком щодо утримання своїх дітей, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення з стягненням з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з розподілом судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved