Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.05.2015 року зареєстрував шлюб із відповідачем. У період шлюбу [INFO] року відповідач народила доньку [PERSON] Він вважав, що [PERSON] його донька, тому до актового запису про народження цієї дитини були внесені відомостей про нього, як про батька. В грудні 2015 року під час розмови з відповідачем, вона повідомила, що він не є батьком [PERSON], її батько - інший чоловік. На день реєстрації народження дитини він не знав, що [PERSON] не його дитина. Оскільки він не є біологічним батьком дитини [PERSON], просив виключити запис про нього, як батька з актового запису №12 від 20.11.2015 року про народження [PERSON] та стягнути на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що він з відповідачем познайомився в середині квітня. Зустрічались, на початку травня, на травневі свята мали інтимні стосунки. В кінці травня вирішили одружитись. Вважав, що дитина від нього. Являється крім того батьком двох дітей. Після свідчень відповідача позивач змінив свої покази. Вказав, що йому було відомо про вагітність [PERSON] Відповідач в перші дні знайомства повідомила йому про свою вагітність та про те, що дитина від іншого чоловіка. Він вирішив продовжити знайомство та в кінці травня 2015 року зареєстрували шлюб. Швидке весілля також було пов'язано з її вагітністю. Його батьки також знали, що відповідач вагітна не від нього. Але весілля зіграли. Шлюб розривати із відповідачем не бажає, оскільки має намір відновити шлюбні стосунки. Однак наполягає на виключення з актового запису відомостей про нього, як батька дитини відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Суду пояснила, що в кінці січня дізналась, що вагітна. В квітні 2015 року познайомилась з позивачем, вони почали зустрічатись. Повідомила позивачу про вагітність та про те, що дитина від іншого чоловіка. Позивач запевнив її в тому, що він буде сприймати дитину, як власну і що бажає створити з нею сім'ю. З позивачем інтимні стосунки мала в травні, на травневі свята. Вирішили одружитись. Про те, що вона вагітна знали всі. Знав позивач, його мама та її сім'я. Тому квапились з весіллям, оскільки вже був значний строк вагітності. Суд, вислухавши пояснення сторін, оглянувши Карту для вагітних на ім'я [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.05.2016 року, який зареєстрований Четвертинівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, а/з №2 (а.с.5). Відповідно до повторного свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] року в с.Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, про що 20.11.2015 року складено відповідний актовий запис №12. Її батьки: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно ст. 133 СК України якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст. 145, ч.1 ст. 147 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. По батькові дитини визначається за іменем батька. В судовому засіданні сторони підтвердили, що за згодою позивача [PERSON], його обізнаності що він не біологічний батько дитини, 20.11.2016 року було зареєстровано народження [PERSON] та внесені відомості про позивача, як про батька. Згідно ст. 136 ч.1, 2 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (ст. 136 ч. 5 СК України). Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін та вбачається з індивідуальної карти вагітної та породіллі №208 на ім'я [PERSON] позивачу на час знайомства, одруження було відомо про вагітність відповідача. Маючи намір створити з [PERSON] сім'ю, під час вагітності останньої він зареєстрував шлюб з нею. [PERSON] укладаючи шлюб з відповідачем в період її вагітності, знаючи що він не являєтья біологічним батьком дитини, за минуванням п'яти місяців після знайомства і початку інтимних стосунків, при народженні здорової, доношеної дитини, реєстрації її народження, прийняв виважене рішення і змінити його уже позбавлений можливості. А тому, позивач [PERSON] добровільно визнав своє батьківство, знаючи про те, що він не є біологічним батьком, а тому його права не вважаються порушеними та не підлягають судовому захисту. Згідно ст.2, ст.3 Конвенції ООН від 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 8 Конвенції ООН від 20.11.1989 року ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені обставини, а також те, що дитина, її благополуччя визначається найвищою соціальною цінністю, положення чинного законодавства України, норми міжнародного права, суд не вбачає підстав для прийняття визнання відповідачем позову, як такого, що суперечить інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач не надав об'єктивних та безсумнівних доказів того, що в момент реєстрації дитини [PERSON], [INFO] він не знав, що він не біологічний батько дитини, інших конкретних обставин справи, добровільно визнав своє батьківство, його права не вважаються порушеними, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. підлягають віднесенню за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed