Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, яку аргументує наступним. [INFO] року померла мати заявника [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла [PERSON] земельні ділянки. Відповідно до Свідоцтва про народження прізвище ім'я та по батькові заявника [PERSON], [INFO]. Онак у заповіті по- батькові заявника помилково написано [PERSON] замість вірного [PERSON]. Вказана обставина перешкоджає заявнику реалізувати свої майнові права, а саме: отримати на підставі заповіту успадковане майно спадкодавця. На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO], заповіту, складеного [PERSON] та нотаріально посвідчений нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Митровка В.М.31.10.2016 року. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви та просив задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особаПриватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Апшай С.В. в судове засідання не з'явилася, хоч була повідомлена про дату та час судового засідання, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення вимог заявника не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року,ст. 256-259 ЦПК України. Відповідно до 4.2 ст.234 ЦПК України: суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З прохальної частини заяви вбачається, що заявник просить встановити юридичний факт належності йому заповіту, складеного [PERSON] та нотаріально посвідчений нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Митровка В.М. 31.10.2016 року. Виявлена помилка у зазначеному документі, зокрема невірно вказане по-батькові заявника замість вірного «[PERSON]» [PERSON] становить перешкоду заявнику при вирішенні питання про спадкування. Зі змісту оглянутого у судовому засіданні заповіту вбачається, що [PERSON], [INFO] року, проживаюча в [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: весь належний їй на праві приватної власності житловий будинок з належними до нього будовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 1 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS] а також все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося заповіла сину - [PERSON], [INFO], а належні її на праві приватної власності : земельну ділянку площею 0, 077 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку площею 0, 0546 га, кадастровий номер [NUMBER] заповіла сину - [PERSON], [INFO]. З доданого до матеріалів справи свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року та його матір'ю доводиться [PERSON]. Таким чином вказаним документом підтверджується родинний зв'язок заявника із спадкодавцем. Дослідивши в судовому засіданні паспорт заявника ( [NUMBER]) судом встановлено, що по-батькові заявника вказано «[PERSON]». Таким чином з доданих до справи письмових доказів та пояснень в судовому засіданні судом встановлено, що саме заявнику [PERSON] належить вказаний ним у прохальній частині заповіт. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення файлу, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян: чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не маг іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення: встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 12 постанови суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (поліс)), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Суд, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні оставин справи , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, враховуючи, що у заявника виникла вагома необхідність доведення факту належності йому вказаних у заяві документів, що має вагоме юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved