Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до Ковельської міської ради, КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON], [PERSON], в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] та скасувати запис за № 7693 від 17.11.1993 року в реєстровій книзі в реєстрі прав власності про державну реєстрацію речового права на квартиру № 19, що по вул. Володимирській, 85, проведену згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Ковельської міської Ради на підставі розпорядження № 915 від 05.11.1993 року. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що Розпорядженням\~органу приватизації\~від 05\~листопада 1993\~року №\~915\~у власність\~позивача -\~ [PERSON]\~було передано\~квартиру №\~19\~в будинку\~№85\~за адресою:\~Волинська область,\~м.\~Ковель,\~вул.\~Володимирська в\~порядку,\~встановленому Законом\~України «Про\~приватизацію державного\~житлового фонду».\~На підставі\~даного розпорядження\~позивачу було\~видане Свідоцтво\~про право\~власності на\~житло від\~05\~листопада 1993\~року на\~квартиру №\~19\~в будинку\~№ 85\~за адресою:\~Волинська область,\~м.\~Ковель,\~вул.\~Володимирська.\~17.11.1993\~року вказаний\~обєкт нерухомого\~майна був\~зареєстрований позивачем\~у КП\~«ВОБТІ»,\~про що\~було зроблено\~запис до\~реєстрової книги\~за №\~7693.\~Крім цього,\~позивач вказує,\~що на\~момент приватизації\~квартири №\~19\~за адресою:\~Волинська область,\~м.\~Ковель,\~вул.\~Володимирська,\~85\~разом з\~позивачем,\~як основним\~квартиронаймачем,\~були зареєстровані\~та проживали\~також члени\~його сімї\~дружина позивача\~- [PERSON] та дочка позивача - [PERSON]. Тобто, приватизація квартири повинна була проводитись на всіх членів сімї, у звязку із цим позивач звернувся до органу приватизації переробити Свідоцтво та внести всіх членів сімї, але йому відмовили, при цьому визнали, що первинна приватизація спірної квартири, а як наслідок і подальша реєстрація обєкту нерухомого майна у КП «ВОБТІ» були проведені із порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В подальшому\~позивач та\~його родина\~звернулися в\~сектор реєстраційної\~роботи виконавчого\~комітету Ковельської\~міської ради\~для проведення\~державної реєстрації\~права власності\~на нерухоме\~майно \~квартири №\~19\~за адресою:\~Волинська область,\~м.\~Ковель,\~вул. Володимирська, 85. Однак, уповноваженим реєстратором їм було відмовлено в проведенні державної реєстрації права власності, оскільки на відповідний обєкт нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно вже міститься запис про реєстрацію права власності і рекомендували звернутись до суду із позовом про скасування державної реєстрації права власності, про що свідчить лист від 16.03.2018 року. Враховуючи наведене, позивача просив суд скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] та скасувати запис за № 7693 від 17.11.1993 року в реєстровій книзі в реєстрі прав власності про державну реєстрацію речового права на квартиру №19, що по вул. Володимирській, 85, проведену згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Ковельської міської Ради на підставі розпорядження № 915 від 05.11.1993 року. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2018 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачам визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує повністю. Представник відповідач - Ковельської міської ради Волинської області відзив на предявлений позов не подав. Представник відповідач - Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» відзив на предявлений позов не подав. Однак до суду надійшла заява начальник бюро про розгляд справи без участі представника, за наявними матеріалами справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] відзив на предявлений позов не подали. Однак, кожна зокрема подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник третьої особи - сектору реєстраційної роботи виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області відзив на предявлений позов не подав, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст.\~334\~ЦК України,права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Позивач та треті особи, його дружина та дочка, фактично здійснили приватизацію займаного житла та отримали правовстановлюючий документ на обєкт нерухомого майна, однак вони позбавлені можливості зареєструвати своє право власності відповідно до закону, а тому в розумінні законодавця - є такими, що право спільної сумісної власності на спірну квартиру не набули. Також, в паспортах громадянина України в третіх осіб на стороні позивача є відмітки на ст. 7 про безоплатну приватизацію житла. Відповідно до ст. ст. 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року право на приватизацію квартир (будинків) державного фонду одержують громадяни України, які проживають у цих квартирах. До членів родини наймача належать тільки громадяни, що постійно проживають у квартирі разом з наймачем, або за якими зберігається право на житло. Передача займаних квартир здійснюється у спільну сумісну чи спільну часткову власність за письмовою згодою усіх повнолітніх членів родини, що постійно проживають цій квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим зазначенням уповноваженого власника квартири. З матеріалів приватизаційної справи вбачається, що приватизація квартири №\~19\~за адресою:\~Волинська область,\~м.\~Ковель,\~вул.\~Володимирська,\~85 здійснювалась відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в будинку. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. На момент приватизації, всі, проживали в квартирі та зазначені в матеріалах приватизаційної справи на квартиру. Проте, з певних причин Свідоцтво про право власності на житло було видано лише на позивача - [PERSON]. Згідно з Положенням про порядок передачі квартир (будинків ) у власність громадян, затвердженим наказом Держкомітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15 вересня 1992 року, передача займаних квартир у власність проводиться з письмової згоди усіх повнолітніх членів сім'ї, до яких відносяться лише громадяни, які постійно проживають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, у тому числі тимчасово відсутніх. Згідно із ч. 2\~ст. 64 ЖК Української РСР\~до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними відносинами, віднесено до них. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх\~\~обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є за своєю суттю визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта. Фактично ж, реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому, вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто, не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації\~\~виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. З огляду на вищенаведене, заявлена позивачем позовна вимога, яка не стосується дотримання державним реєстратором процедури здійснення державної реєстрації, належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 19 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до\~ст. 26 вищевказаного Закону\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно. Порядок скасування реєстраційного запису про власність визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2.6 та п. 2.10 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав. Одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, а також надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату (частини 1 та 2 статті 47 Конституції України). Отже, право людини на житло є загальновизнаним. Згідно з Конституцією України це право, як і інші конституційні права, є невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частина 1 статті 24 Конституції України). Воно не може бути скасоване і обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина 2 статті 22, частина 1 статті 64 Основного Закону України). Чинним законодавством передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством. Єдиним шляхом відновлення порушених прав позивача та третіх осіб на його стороні, є скасування державної реєстрації права власності на вказану квартиру від 17.11.1993 року за номером № 7693, здійсненої на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1993 року згідно розпорядження - № 915. Зважаючи на обставини по справі, судові витрати суд залишає за сторонами.

Outcome: approved