Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], звільнити квартиру від її майна, предметів побуту та речей особистого вжитку. В обґрунтування позову зазначає, що 29 грудня 2009 року [PERSON] (надалі - відповідач) позичені у [PERSON] (надалі - первісний кредитор) гроші у розмірі 49 600 доларів США. На підтвердження цього факту та на виконання вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України, того ж дня між первісним кредитором та відповідачем укладений договір позики, посвідчений 29 грудня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5205. Сторони встановили обов'язок відповідача повернути позичену у первісного кредитора суму коштів частинами (з розстроченням) не пізніше 29 грудня 2010 року у порядку та строки згідно із п. 1 договору. В забезпечення виконання відповідачем її зобов'язань з повернення первісному кредиторові боргу за договором позики, сторонами того ж дня укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 29 грудня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5214, за умовами якого відповідач передала, а первісний кредитор прийняв в іпотеку квартиру [ADDRESS]. За весь час дії договору відповідачем повернуто первісному кредитору лише 8 800 доларів США. Встановлений договором термін остаточного виконання відповідачем її зобов'язань з повернення боргу закінчився 29 грудня 2010 року. Але, в порушення умов договору, зобов'язання відповідача за договором позики по поверненню позичених коштів і залишилися невиконаними. Неповернутими залишилися валютні цінності в кількості 40 800 (сорок тисяч вісімсот) доларів США. З метою вирішення спору в позасудовому порядку, від імені первісного кредитора відповідачеві неодноразово були направлені письмові вимоги про виконання зобов'язань за договором позики, однак відповідач їх не отримувала. Після чого, первісним кредитором було прийняте рішення про відступлення свого права вимоги за укладеним з відповідачем договором позики іншій особі одночасно із переданням прав за іпотечним договором, що забезпечував виконання відповідачем її зобов'язань з повернення боргу за основним договором. 28 грудня 2012 року між Первісним кредитором [PERSON] в особі його повноважного представника з однієї сторони та новим кредитором [PERSON] (далі за текстом - позивач) з іншої, був укладений договір відступлення права вимоги за договором позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4886. За зазначеним договором відступлення права вимоги за договором позики, [PERSON] здійснив відступлення позивачеві [PERSON] прав кредитора за договором позики, укладеним первісним кредитором із відповідачем, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 29 грудня 2009 року за реєстровим № 5205. У зв'язку з цим, до позивача перейшли всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, позивач [PERSON] набув відносно відповідача права вимоги за договором позики з повернення позичених у первісного кредитора коштів, сплати йому процентів за увесь час користування відповідачем позиченими у первісного кредитора коштами, сплати передбаченої договором позики неустойки у зв'язку з невиконанням відповідачем у передбачений договором термін своїх зобов'язань, а також інших прав відповідно до договору позики та закону, що ними володів первісний кредитор. Того ж дня, окрім укладення Договору відступлення права вимоги за договором позики, між первісним іпотекодержателем [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] (Новий Іпотекодержатель) з іншої, був укладений договір відступлення права вимоги за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4888. За вказаним договором відступлення права вимоги за договором про задоволення вимог іпотекодержателя первісний іпотекодержатель [PERSON] здійснив відступлення новому іпотекодержателю позивачу прав іпотекодержателя за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним між відповідачем [PERSON] та [PERSON], посвідчений 29 грудня 2009 року ПН ХМНО [PERSON] за реєстровим № 5214. У зв'язку з цим, до нового іпотекодержателя позивача перейшли також і права первісного іпотекодержателя у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Про укладення 28 грудня 2012 року між первісним кредитором та позивачем договору про відступлення права вимоги за договором позики та договору про відступлення права вимоги за договором про задоволення вимог іпотекодержателя 03 січня 2013 року представником первісного кредитора на адреси відповідача було направлено повідомлення відповідного змісту. Однак відповідач проігнорувала та не отримала це повідомлення. З метою вирішення спору в позасудовому порядку, позивачем [PERSON] відповідачеві неодноразово були направлені письмові вимога про усунення порушення основного зобов'язання із зазначеним стислого змісту порушених зобов'язань, вимогою про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк, попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання. У зв'язку з належним направленням позивачем вимоги про виконання відповідачем її зобов'язань за договором, а також умову підп. 5 п. 4 договору, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений позивачем про порушення нею зобов'язань і необхідність сплатити боргу протягом 30-тиденного терміну. Оскільки відповідач вимоги позивача щодо повернення позичених коштів проігнорувала і борг не повернула, позивачем прийняте рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру в рахунок задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом позасудового врегулювання на підставі іпотечного договору. Хоча надіслані позивачем рекомендовані листи із вимогою про добровільне виселення із переданої в іпотеку квартири відповідач і отримала, квартиру [ADDRESS] у встановлений законом тридцятиденний строк з моменту отримання відповідної вимоги іпотекодержателя не звільнила і досі продовжує там проживати. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини викладені у позові. Додатково пояснила, що стягнення на спірну квартиру не звернуто. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просила не виселяти відповідача із спірної квартири, посилаючись на те, що ніяких повідомлень від кредитора про добровільне виселення вони не отримувала, власником спірної квартири є відповідач. Крім цього, вона не згодна з сумою боргу зазначеною позивачем за договором позики. Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 29 грудня 2009 року [PERSON] позичила у [PERSON] гроші у розмірі 49 600 доларів США. На підтвердження цього факту сторонами укладений договір позики, посвідчений 29 грудня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5205 (а.с. 12). В забезпечення виконання відповідачем її зобов'язань з повернення первісному кредиторові боргу за договором позики, сторонами того ж дня укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 29 грудня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5214, за умовами якого відповідач передала, а первісний кредитор прийняв в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 13-14). Встановлений договором термін остаточного виконання відповідачем її зобов'язань з повернення боргу закінчився 29 грудня 2010 року. В порушення умов договору, зобов'язання відповідача за договором позики по поверненню позичених коштів залишилися невиконаними. Від імені первісного кредитора відповідачеві неодноразово були направлені письмові вимоги про виконання зобов'язань за договором позики, однак відповідач їх не отримувала (а.с. 15-49). 28 грудня 2012 року між первісним кредитором [PERSON] в особі його повноважного представника з однієї сторони та новим кредитором [PERSON] з іншої, був укладений договір відступлення права вимоги за договором позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4886 (а.с. 50). За зазначеним договором відступлення права вимоги за договором позики, [PERSON] здійснив відступлення позивачеві [PERSON] прав кредитора за договором позики, укладеним первісним кредитором із відповідачем, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 29 грудня 2009 року за реєстровим № 5205. У зв'язку з цим, до позивача перейшли всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 28.12.2012 року між первісним іпотекодержателем [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, був укладений договір відступлення права вимоги за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4888. За вказаним договором відступлення права вимоги за договором про задоволення вимог іпотекодержателя первісний іпотекодержатель [PERSON] здійснив відступлення новому іпотекодержателю позивачу прав іпотекодержателя за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним між відповідачем [PERSON] та [PERSON], посвідчений 29 грудня 2009 року ПН ХМНО [PERSON] за реєстровим № 5214 (а.с. 51). Про укладення 28 грудня 2012 року між первісним кредитором та позивачем договору про відступлення права вимоги за договором позики та договору про відступлення права вимоги за договором про задоволення вимог іпотекодержателя 03 січня 2013 року представником первісного кредитора на адреси відповідача було направлено повідомлення відповідного змісту. Відповідач не отримала це повідомлення (а.с. 52-65). Позивачем [PERSON] відповідачеві неодноразово були направлені письмові вимога про усунення порушення основного зобов'язання із зазначеним стислого змісту порушених зобов'язань, вимогою про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк, попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання (а.с. 66-94). Відповідач продовжує мешкати в квартирі [ADDRESS]. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно п. 43 Постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», - «при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Суд приходить до висновку, що примусове виселення із житлового приміщення яке є предметом іпотеки можливе на підставі рішення суду лише після звернення стягнення на предмет іпотеки та за умови, що мешканці спірного житла не звільнять його добровільно у встановлені строки, а оскільки суду не надано доказів звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають, позов з яким звернувся позивач є передчасний. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 1-2, 33, 38, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу України, п. 43 Постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: dismissed