Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої просив справу слухати в його відсутність, судове засідання провести без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до статті 74 ЦПК України судові виклики здійснюються на основі судових повісток та судових повідомлень. Згідно ч.4 ст.74 УПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази, суд встановив. 04 липня 2016 о 09.00 год. невстановлена особа керуючи автомобілем «ВАЗ-2108», д/з ВН9056ЕМ біля перехрестя вулиць Лазо Ізмаїльська, м.Білгород-Дністровський скоїла наїзд на позивача [PERSON], в результаті ДТП позивач отримав тілесних ушкоджень, крім того, було пошкоджено мотоцикл позивача «HONDA», д/з ВН9285АА. За даним фактом СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016160240002184 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та розпочато досудове слідство. В ході досудового слідства було встановлено, що автомобіль «ВАЗ-2108», д/з ВН9056ЕМ належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON]. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року було надано доступ до транспортного засобу відповідача для проведення авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічної експертизи. Відповідно до висновку судово-медичного експерта №248 від 03 серпня 2016 року наявні тілесні ушкодження позивача [PERSON] закрита травма лівого колінного суглоба з переломом наколінника і розтяженням хрестоподібних зв'язок, викликає тривалий розлад здоровя (більше як 21 день) та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім того, відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку транспортному засобу позивача «HONDA», д/з ВН9285АА (оцінка проведена станом на 30 серпня 2016 рік) дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ 51215 грн. 77 коп.. До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку матеріальних збитків позивачу не відшкодував та відмовляється. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що між діями відповідача скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та результатом пошкодження транспортного засобу, якій належить позивачу, встановлений причинний звязок. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, позивач звернувся з позовною вимогою щодо стягнення моральної шкоди, оскільки протиправна поведінка відповідача привела позивача до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, нервової напруги та переживань щодо його стану здоровя, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди позивач ґрунтувався на засадах розумності та справедливості, на підставі чого моральну шкоду оцінує у розмірі 10000 грн.. Так, відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязаня з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року\~роз'яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено. Між тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню у зв'язку з тим, що в порушення положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~позивачем не визначено з яких міркувань виходив, визначаючи розмір шкоди саме у розмірі 10000 грн., якими доказами це підтверджується та з урахуванням яких обставин визначено саме такий розмір моральної шкоди. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі вищезазначеного, суд встановлює розмір відшкодування морального збитку в сумі 4000 грн..

Outcome: partial