Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки площею 10,08 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, згідно Державного акту серії КР № 001371 від 30.03.2001 року. Вказує, що зазначена земельна ділянка була надана за усною домовленістю у користування відповідачу та в кінці 2015 року відповідач відмовив йому у її поверненні вказуючи, що існує договір оренди землі, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 18.12.2012 року за № 352088604002828, строк якого не сплинув. Зазначив, що в порушення приписів законодавства та умов договору оренди землі відповідач не виконує умови договору, щодо сплати орендної плати у визначеному договором розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, а отже заборгував йому орендну плату в сумі 18510,63 грн. з 2012 року по 2015 рік включно. За вказаних обставин, у зв»язку із систематичною несплатою орендної плати, він змушений був звернутися до суду з питанням розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати з відповідача на його користь. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідач та представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали надавши до суду заперечення, згідно яких зазначили, що між сторонами був укладений договір оренди землі, умови якого відповідач вважав виконаними, оскільки достроково наперед сплатив позивачу орендну плату в сумі 50000 грн., про що останній надав йому розписку, тому вважають умови договору виконаними, а позовні вимоги не обґрунтованими, отже просять суд відмовити в задоволенні позову, додаючи, що відповідач в вересні 2016 року повністю розрахувався з відповідачем за оренду землі, сплативши останньому 18511,00 грн. Позивач, допитаний в судовому засіданні у відповідності до ст. 62 ЦПК України як свідок, суду показав, що між ним та відповідачем у 2012 році укладено договір оренди землі, але в порушення умов вказаного договору відповідач заборгував йому орендну плату в сумі 18510,63 грн., тому він звернувся до суду з питанням розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості. Вказав, що в 2011 році отримав від відповідача гроші в сумі 50000 грн., але не вважає, це орендною платою, а в вересні 2016 року, під час розгляду даної справи в суді, отримав від відповідача поштовим переказом орендну плату в сумі 18511,00 грн. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 31 Закону України «Про оренду землі», зазначено, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 10,08 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що вбачається із державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 001371 від 30.03.2001 року (а.с. 6). Вказану земельну ділянку позивач [PERSON], передав в оренду фізичній особі підприємцю [PERSON], за договором оренди землі від 13.11.2012 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області від 18.12.2012 року за № 352088604002828 (а.с. 7). За умовами договору оренди землі від 13.11.2012 року укладеного між сторонами, а саме з п.9,10,11 Договору, орендар ФОП [PERSON], зобов»язався сплачувати орендодавцю [PERSON] щорічно до 30 грудня поточного року орендну плату у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 197039 грн.. З пояснень позивача встановлено, що орендна плата за 2012 -2015 роки відповідачем не сплачувалася, борг з орендної плати за ці роки склав у загальній сумі 18510,63 грн., з розрахунку за 2012 рік 5911,17 грн. (річна орендна плата): 365 (кількість днів у році) = 16,19 грн. (орендна плата за день). 16,19х48 (кількість днів використання земельної ділянки у 2012 році) = 777,12 грн. 2013 рік в сумі 5911,17 грн., 2014 рік в сумі 5911,17 грн., 2015 рік в сумі 5911,17 грн. Вказану заборгованість у сумі 18510,63 грн. відповідач в судовому засіданні не визнав, оскільки вважав, що розрахувався з позивачем з орендної плати за землю надавши останньому кошти в сумі 50000 грн., про що останній написав розписку, але при цьому відповідач в період розгляду справи в суді 16.09.2016р. поштовими переказами сплатив позивачу заборгованість з орендної плати у загальній сумі 18511 грн., що підтверджується квитанціями поштових переказів (а.с. 88,89), фіскальними чеками ( а.с.55) та поясненнями позивача. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] розписку про отримання від останнього коштів у сумі 50000 грн., де вказав, що в подальшому ніяких претензій мати не буде ( а.с.48). Але, при цьому в розписці не зазначено, що кошти в сумі 50000 грн. позивач [PERSON] отримав саме в рахунок орендної плати за землю. В судовому засіданні також не встановлено того факту, що позивач після укладення договору оренди землі звертався до відповідача з питанням виплати орендної плати за вказаним договором в період з 2012 року по 2015 рік та навпаки в позовній заяві він зазначив, що лише в кінці 2015 року дізнався про укладення договору. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач маючи на руках розписку від позивача [PERSON] про те, що у зв»язку з отриманням 50000 грн., він в подальшому до нього ніяких вимог не буде мати, мав підстави вважати, що [PERSON] погодився не вимагати від нього і орендну плату. В свою чергу позивач не довів тих обставин, що він звертався до відповідача з питанням виплати заборгованості з орендної плати та не довів того, що він був значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, ця норма передбачає цивільно-правову відповідальність за порушення зобов»язання, ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що відповідачем доведено ті, обставини, що якби [PERSON] звернувся з вимогою про виплату орендної плати, то він міг би здійснити цю виплату раніше, але [PERSON] заявив про цю вимогу лише в судовому порядку, тому суд дійшов висновку, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов»язань, а орендна плата в сумі 18511 грн. не отримана своєчасно лише через дії позивача в межах домовленістю згідно розписки, тому вина у цьому відповідача відсутня, й підстав для розірвання договору оренди землі суд не вбачає, у зв»язку з цим відмовляє позивачу в задоволенні вимог в цій частині. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач заборгував позивачу орендну плату за договором оренди землі в сумі 18511 грн. за період з 2012 по 2015 рік та погасив цю заборгованість під час розгляду справи в суді, тому за таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати такими що задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевказані обставини, а також те, що відповідач сплатив позивачу заборгованість з орендної плати в сумі 18511 грн. в період судового розгляду справи щодо стягнення вказаної суми, чим фактично визнав позовні вимоги в цій частині, суд вважає, що у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним та документально підтверджений судовий збір у сумі 551,21 грн. з позовної вимоги майнового характеру.

Outcome: approved