Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на 1/8 частку нерухомого майна, яке складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 138,3 кв. м., в тому числі житлової площі 96,1 кв. м., і господарських будівель та споруд: літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. в, погреба вхідного - літ. Г, гаражу- літ. Д, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , й до дня смерті належало [PERSON] , яка померла [INFO] ; та про визнання за ним права власності на 1/4 частку нерухомого майна, що належить йому на праві приватної власності, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 138,3 кв. м., в тому числі житлової площі 96,1 кв. м., і господарських будівель та споруд: літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. в, погреба вхідного - літ. Г, гаражу- літ. Д, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті матері [PERSON] він є спадкоємцем за законом спадкового майна, а саме 1/8 частки житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака В.І., який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку житлового будинку, оскільки не подано нотаріусу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Спірне домоволодіння станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір, членами двору є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За життя спадкодавець [PERSON] не оформила своє право власності на 1/4 частку спірного житлового будинку. На даний час позивач не має можливості прийняти спадщину за законом. Крім того, [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо оформлення права власності на 1/4 частку житлового будинку, що належить йому як члену колгоспного двору, проте йому відмовили у державній реєстрації права власності. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 47-50). [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 43). Відповідач - Котелевська селищна рада Полтавської області 21.04.2020 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача (а.с. 42). Відповідач - [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 07.12.2018 року Котелевським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на 1/4 частку нерухомого майна, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 138,3 кв. м., в тому числі житлової площі 96,1 кв. м., і господарських будівель та споруд: літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. в, погреба вхідного - літ. Г, гаражу- літ. Д, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-19). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 20.02.2020 року №914, домоволодіння в [ADDRESS] , згідно погосподарського обліку, станом на 01.07.1990 року відносилося до колгоспного двору, членами якого є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 23). Земельна ділянка площею 0,19 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відноситься до земель комунальної власності (довідка виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 09.09.2019 року №462) (а.с. 22). Згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно з довідкою приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 31.07.2019 року №7700 у відповідності до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на будинок станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , не проводилася (а.с. 19). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 14.12.2018 року №6509, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . При цьому на час відкриття спадщини [INFO] із спадкодавцем за вказаною адресою був зареєстрований син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт родинних відносини позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 05.03.1974 року Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області (а.с. 12), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00023760062 від 23.08.2019 року (а.с. 13). Спадкова справа за №22/2019 на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена на підставі заяв про прийняття спадщини від імені [PERSON] та [PERSON] . Позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки Приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку житлового будинку, у зв`язку з не наданням нотаріусу оригіналу документа, який підтверджує право власності (а.с. 15). Крім того, [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Кисличенка О.В. щодо оформлення права власності на 1/4 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить йому як члену колгоспного двору, проте йому відмовили у державній реєстрації права власності, оскільки державний реєстратор не наділений правом реєстрації права власності на такий об`єкт нерухомого майна як колгоспний двір, та повноваженнями щодо визначення (встановлення) розміру часток заявникам (а.с. 20). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом ЦК УРСР 1963 року, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05.08.1992 року до 12.03.2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved