Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 листопада 1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та поваги один до одного. Спільне життя з відповідачем припинено. Згоди на добровільне розірвання шлюбу досягти не вдалося, тому довелося звертатись до суду. Відносини з відповідачем протягом тривалого часу мають негативний характер. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить суд шлюб з відповідачем розірвати, судові витрати покласти на відповідача, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачем до суду подано заяву, в якій вона позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 листопада 1998 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Каховського міськвиконкому Херсонської області , актовий запис №257(а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- [PERSON] , [INFO] (а.с.12) Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, націо-нальності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими пра-вами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що перед-бачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збере-ження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істот-не значення, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, шлюб тривалий час існує формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також їхньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved