Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08.12.2011 року до 14.07.2014 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із відповідачкою. Під час перебування відповідачки за кордоном син проживав із ним. Відповідачка перешкоджає бачитися з дитиною та брати безпосередню участь у його вихованні. Він бажає брати участь у вихованні дитини, спілкуватися та проявляти батьківську турботу. З підстав, передбачених ст.ст. 141, 157, 159 Сімейного кодексу України та ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» просив визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дитини та зобовязати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною. В процесі розгляду справи позивач уточнив заявлені вимоги, просив зобовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною; встановити способи участі у вихованні та спілкування з сином: побачення з сином у першу та третю суботу, неділю місяця з його ночівлею по місцю мого проживання; побачення з сином в будні дні в дошкільному навчальному закладі на протязі робочого тижня; можливість забирати сина з дошкільного навчального закладу в першу та третю пятницю місяця. Представник позивача підтримала уточнені вимоги, вказуючи, що це буде відповідати як інтересам сторін так і інтересам дитини та забезпечить належну участь батька у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідач визнала уточнені позивачем вимоги, не заперечуючи проти такого спілкування батька з дитиною. Представник служби у справах дітей висловилась з приводу наявності всіх підстав для визначеного позивачем способу і порядку спілкування батька з дитиною та участі у його вихованні. Заслухавши пояснення сторін, представника Служби у справах дітей Кіцманської РДА, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.12.2011 року до 14.07.2014 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із відповідачкою в м. Кіцмань. Позивач проживає в м. Чернівці. Рішенням № 44/08 від 12.08.2014 року Брусницької сільської ради визначено місце та час його зустрічі з дітьми в с. Зеленів, вул. Учительська, 4, в суботу та неділю з 10:00год. до 16:00год. Розпорядженням Кіцманської РДА № 327 від 21.10.2015 року йому визначено порядок побачення з дітьми в будь-який день в Мамаївському ЗНЗ № 2 І-ІІІ ступенів під час перерв між заняттями та одну суботу місяця з 09:00год. по 18:00год. за межами господарського двору матері, зобовязано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у спілкуванні з дітьми. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст.159 Сімейного кодексу України \~якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду\~\~з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Частиною 2 статті 155 Сімейного кодексу України \~визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»\~\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8\~ ст.7 Сімейного кодексу України \~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 Сімейного кодексу України \~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням встановлених судом обставин, варіанти можливого спілкування батька з дитиною, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: побачення з сином у першу та третю суботу, неділю місяця з його ночівлею по місцю мого проживання; побачення з сином в будні дні в дошкільному навчальному закладі на протязі робочого тижня; можливість забирати сина з дошкільного навчального закладу в першу та третю пятницю місяця. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у звзку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 7, 141, 155, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»,\~\~

Outcome: approved