Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]. Вимогами позову просить зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, будинок № 18 в м. Івано-Франківську та вселити його у зазначену квартиру. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що квартира № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, будинок № 18 в м. Івано-Франківську належить йому на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, Свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно записів будинкової книги, він значиться домовласником вказаної квартири та зареєстрований у ній з 1994 року. Окрім нього співвласниками квартири № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, 18 в м. Івано-Франківську є відповідачі: [PERSON] колишня дружина та [PERSON] старший син. З кінця лютого 2017 року відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні житлом, не впускають у квартиру, вчиняють сварки. З приводу неправомірних дій відповідачів він неодноразово звертався у поліцію, однак втручання працівників поліції не вплинуло на відповідачів. Вважає, що такі дії відповідачів порушують його права як власника, так як він позбавлений права користуватися своєю власністю. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги\~ у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечили щодо позовних вимог, вказавши, що проживання з позивачем у квартирі є неможливе, так як він зловживає алкоголем, своєю поведінкою створює умови, які унеможливлюють їх спільне проживання. Допитана як свідок у судовому засіданні [PERSON] вказала про те, що їй відомо, що квартира № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, 18 позивачу перейшла, як спадок, від матері. Їй відомо, що [PERSON] розлучений та від нього чула, що його не пускають у квартиру. З лютого 2017 року позивач живе в орендованій квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що квартира № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, 18 позивачу перейшла [PERSON] після смерті його матері. Вона дізналася, що Володя з дружиною розлучені. Знає, що він оплачував за квартиру, робив ремонт. Їй відомо, що відповідачі не впускають [PERSON] у квартиру, тому він пішов проживати на орендовану квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] є її двоюрідним братом. Їх сім'ю знає з часу одруження. Їй не відомо, що позивач не зловживає алкогололем. [PERSON] робив ремонт квартирі. Їй відомо, що його вигнали з належної йому квартири, тому він проживає у орендованому помешканні. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивачу на праві спільної сумісної власності належить квартира № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, будинок № 18 в м. Івано-Франківську. Зазначені обставини підтверджуються Свідоцтвом про право власності на житло від 20.02.1997 року (а.с. 3), Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.03.2017 року (а.с. 4), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2017 року (а.с. 6). Як вбачається із записів будинкової книги, позивач значиться домовласником вказаної квартири та зареєстрований у ній з 1994 року (а.с. 7-10). Також встановлено, що співвласниками квартири № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, 18 в м. Івано-Франківську є відповідачі: [PERSON] колишня дружина та [PERSON] старший син. Позивач стверджує, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні житлом, не впускають у квартиру В обґрунтування позовних вимог долучив висновки про результати його звернень у відділ поліції з приводу його заяв з приводу того, що його син [PERSON] та колишня дружина - [PERSON] не впускають його в квартиру (а.с. 17-22). Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Закріплений у статті 10 ЦПК України, принцип змагальності зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). \~ Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи, що позивачу на праві спільної сумісної власності належить квартира № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, що в будинку № 18 в м. Івано-Франківську та ним представлено докази, які вказують на те, що йому з боку відповідачів чиняться перешкоди у користуванні житлом, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачів не чинити\~ перешкоди позивачу у користуванні квартирою № 40 по вул. Набережна ім. В.Стефаника, будинок № 18 в м. Івано-Франківську та вселити його у зазначену квартиру. Доводи заперечення відповідачів не спростовують викладені у позовній заяві обставини, оскільки не підтверджені належними доказами. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 317, 319, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved