Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що за місцем його проживання та реєстрації в [ADDRESS] починаючи з літа 2015 року сім'я [PERSON] створюють конфліктні ситуації: знімають його таблички про право власності і викидають, запускають на його земельну ділянку кури, і він вимушений звертатись до поліції, намагались його побити, ввечері топили баню, само забудову, бо вітер дув в його бік, труба 15 см, а сажа 6 років не чистилась. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Просив суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні ним будинком, що знаходиться в [ADDRESS]. До початку судового розгляду подав заяву, де уточнив позовні вимоги та просив перенести стіну на вказану відстань не менше 1 м, та металічну трубу на середину споруди і труба має мати можливість чистити сажу, висота труби не менше 5 м посилаючись на повідомлення Головного Управління ДСНС України в Полтавській області № 15-403/20 від 23 березня 2016 року, що відомості щодо відстані від будинку до межі іншого домоволодіння вказано в ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» в п.3.25*, що відомості щодо відстані між будинками розташованих на різних домоволодіннях вказано в ДБН В.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» п.1.4., ДБН 36-92 ** «Планування і забудова міських і сільських поселень» в п.3.25.* додаток 3.1., таблиця №1, що відомості щодо влаштування димоходів пічного опалення вказано в ДБН В.2.3-67-2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» розділ 6.8., п.6.8.11. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що в 2009 році купив будинок в [ADDRESS]. Проживаючи в своєму будинку виявив само забудову в сусідів [PERSON]. Коли вони стали будувати баню, говорив, що дим буде заважати їм і йому, але вони побудували. Коли вони топлять баню, а вони роблять це часто, дим іде в бік його будинку і заважає йому, з димаря могли випадати іскри і міг бути пожар, так як димар побудовано неправильно. Вважає, що вони повинні перенести стіну, бо коли йде дощ вода з даху їх будівлі стікає йому на огорожу. Позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити пояснюючи, що в 1980 році вона з сім'єю купили будинок в [ADDRESS]. Всі будівлі були побудовані в 1991 році, що підтверджується технічним паспортом виготовленим в 2016 році, ніяких інших нових будівель вони не будували. Баня теж була вже побудована. На вимогу [PERSON] вони збільшили трубу, як він хотів, а стіни зносити не будуть. Позивач став проживати з нею по-сусідству в 2008 році, і все було добре, нікому нічого не заважало. Весною 2016 року він став конфліктувати з приводу бані, що з труби йде дим в бік його будинку, і з інших надуманих причин, що її кури ходять по його огороду, неодноразово викликав поліцію, яка ніяких порушень щодо нього ні членами її сім'ї, ні нею не виявила. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити враховуючи наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що сторонам належать на праві власності суміжні домоволодіння, з приводу користування якими між ними виник спір. Так, відповідно до свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорту виготовленого КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 12 вересня 2008 року позивачу [PERSON] належать житловий будинок і земельна ділянка розташовані в [ADDRESS] Кременчуцького району Полтавської області на праві власності. Відповідачу [PERSON] належить домоволодіння розташоване в [ADDRESS] Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до технічного паспорта виготовленого 07.06.2016 р. на житловий будинок розташований в [ADDRESS] баня-сарай значиться 1991 року забудови. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачу неодноразово роз'яснювався судом зміст зазначених положень Цивільного процесуального Кодексу, відкладався розгляд справи та оголошувались перерви з метою реалізації його процесуального обов'язку про надання доказів в підтвердження позовних вимог та право звернення до фахівця для надання юридичної допомоги. Але позивач не скористався наданою йому судом можливістю та не надав суду доказів в підтвердження своїх позовних вимог, що неуможливило суд повно та всебічно з'ясувати обставини виниклого спору та постановлення обґрунтованого рішення по суті заявлених позовних вимог. Зважаючи на викладене суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Відповіді адресовані позивачу Кременчуцьким районним відділенням поліції на його звернення щодо неправомірних дій його сусідів сім'ї [PERSON], як і повідомлення Головного Управління ДСНС України в Полтавській області № 15-403/20 від 23 березня 2016 року, що надав позивач, як докази по справі, суд не приймає до розгляду та визнає неналежними доказами, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. Як визначено в ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Outcome: dismissed