Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], в якому просить визнати за останньою право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що спірний будинок з надвірними побудовами належав [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті спадщину фактично прийняла його дружина - тітка позивачки - [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON], залишивши заповіт на ім'я [PERSON]. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але, враховуючи, що правовстановлюючий документ на будинок на ім'я спадкодавця відсутній, їй нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв?язку з чим вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Представники відповідача - Губарівської сільської ради та третьої особи - Реєстраційної служби Богодухівського РУЮ у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши представлені письмові докази у справі, приходить до наступного. З довідки Виконавчого комітету Губарівської сільської ради від 04.04.2014 року вбачається, що відповідно до записів в погосподарській книзі №3 за 1996-2000 роки /запис №161/, житловий будинок по [ADDRESS], обліковується за [PERSON] /а.с.-26/. Відповідно до ч.3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому, виникнення права власності не залежало від його державної реєстрації. Таким чином, права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до набранням чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку, а спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення права на спадщину. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [INFO] помер [PERSON] /а.с.15/. Спадкоємцем після його смерті була його дружина - [PERSON], яка не зверталась до нотаріальної контори, але відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як була зареєстрована та фактично проживала разом з чоловіком, що підтверджується довідкою Губарівської сільської ради від 22.07.2013 року /а.с.25/. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст.560 ЦК України 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. При цьому нормами цивільного законодавства не встановлені такі правові наслідки неотримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, як втрата права на спадщину. Таким чином, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину. Тобто, незважаючи на неотримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка - [PERSON], право на цю спадщину виникло як у неї, так і в свою чергу - у її спадкоємців. Згідно з копією свідоцтва про смерть [NUMBER], [INFO] померла [PERSON] Спадкоємцем за заповітом є її племінниця - [PERSON] - в інтересах якої подано позов.. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як звернулась до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на земельний пай в пайовому фонді СВК «Червоний промінь», що підтверджується матеріалами спадкової справи /а.с.43-45/. Однак, як вбачається з відповіді нотаріуса, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину - будинок з надвірними побудовами по [ADDRESS] - у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця /а.с.27/. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інші спадкоємці відсутні, [PERSON] прийняла спадщину, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спірний будинок, та крім того, судом не встановлено неправомірність набуття права власності спадкодавцем на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного і

Outcome: approved