Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 вересня 2005 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 427. Подружжя має неповнолітніх дітей, дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з`явились. Уподаній до суду заяві позивач просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами виник спір із сімейних правовідносин. Як вбачається із свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 17 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] , 17 вересня 2005 року зареєстрували шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 427. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що сторони мають дочку, [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, з огляду на принцип добровільності шлюбу, зважаючи на визнання позову відповідачем, як підтвердження викладених в позовній заяві обставин, ураховуючи, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Як визначено ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на позицію відповідача, суд вважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на визнання відповідачем позову, суд уважає за можливе повернути [PERSON] з державного бюджету України 50 % судового збору. Суд, зважаючи на ту обставину, що вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved