Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], за участі третьої особи Токмацького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 06.07.1994 року він є власником 6/20 частини жилого будинку по [ADDRESS]. Разом з позивачем в даному будинку зареєстрована його колишня дружина - [PERSON] відповідачка по справі. З 2005 року відповідачка в даному будинку не проживає, участь в його утриманні не приймає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка не бажає, тому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком по [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що починаючи з 2005 року відповідачка у вказаному будинку не проживає, оскільки, вона там прописана, то позивач не може оформити субсидію і несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд справу розглянути без його участі, проти позову не заперечував. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 6/20 частини будинку по [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Токмацької нотаріальної контори Лопатюк Н.І. і зареєстрованого в Реєстрі за № 2-1171. Згідно довідки голови комітету мікрорайону «Центральний» м. Токмака Запорізької області від 19.05.2015 року відповідачка - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. ЗА вказаною адресою не проживає з 2000 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають по [ADDRESS] та є сусідами позивача. Відповідачка приблизно з 2000 року за даною адресою не проживає. Останній раз приїжджала 7 років назад за своїми речами. Згідно ст.72 ЖК УРСР особа втрачає право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців там не проживає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а тому, [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право на користування будинком за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved