Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дружини посилаючись на те, що між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З початку 2017 року вони проживають окремо, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.03.2017 року на позивача був покладений обов»язок виплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частини від заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Також, позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.03.2017 року. В зв»язку з цим, позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання дружинидо 1/20 частини заробітку. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, пояснили, що позивачка має мінімальну заробітну плату в розмірі 2095,87 грн., що підтверджується довідкою від 02.03.2018 року, навчається на платній основі і сплачує за навчання 8453 грн., що підтверджується договором про навчання від 11.08.2017 року. ЇЇ заробітної плати ледве вистачає на навчання, проїзд та роботу, інших доходів вона не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Матеріалами справи встановлено, що позивач, згідно рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.03.2017 року сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Також, згідно рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.03.2017 року позивач сплачує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/10 частини заробітку. У відповідності до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позивач сплачує 25% на утримання дитини і 10% на утримання дружини, з якою проживає дитина, загалом це становить 35 %. Позивач, вважає, що підставою для задоволення його позову слугує наявність у нього непрацездатних батьків, які повністю знаходяться на його утриманні, також, на його утриманні знаходиться будинок, який належить на праві власності його батькам. Як встановлено, батьки позивача мають статус «дітей війни», а відповідно до ст.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такі особи мають пільги, а саме: право на 25-відсоткову знижку при сплаті за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та ін.) у межах середніх норм споживання за умови , якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Діти війни, які є особами з інвалідністю, мають право на стаціонарну медичну допомогу в госпіталях ветеранів війни та у військово-медичних закладах охорони здоров»я (госпіталях). Госпіталізація проводиться при відповідних показаннях та наявності вільних місць. Отже, батьки позивача отримують пенсію, мають окрім позивача, ще двох працездатних дітей, мають пільги на сплату комунальних платежів та на пільгове медичне обслуговування, тому можуть фінансово себе забезпечити. Позивач офіційно працює на посаді поліцейського батальйону поліції особливого призначення та отримує заробітну плату в розмірі 9000,00 грн., але відповідно наданої довідки про заробітну плату, його середньомісячна заробітна плата складає 9745,55 грн. Таким чином, позивач має змогу надавати кошти на утримання дружини і його права нічим не порушуються. Враховуючи, що позивач офіційно працює, має заробітну плату, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Згідно приписів статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює, інших аліментних зобов'язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на правові позиції п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У позивача по виконавчим листам стягнення відсутні, хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом, пенсіонером не є, офіційно працює. Доказів про наявність у відповідача рухомого чи нерухомого майна, витрат, розмір яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, позивачем надано не було. В зв'язку з цим, суд вважає правильним відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed