Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме: просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка за час свого життя заповіла належне їй майно позивачу. До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, а саме: майнові права на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що у встановлений законом строк, позивач звернувся до Токмацької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] йому було відмовлено у зв`язку з тим, що до складу спадкового майна входить вищевказана квартира, Ѕ частина з якої належить спадкодавцеві, а інша Ѕ частина належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом була його мати - [PERSON] , яка прийняла спадщину за фактом спільного проживання зі спадкодавцем. В свідоцтві про смерть [NUMBER] , виданого Токмацьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 10.04.2018 року, прізвище померлої вказано - [PERSON] , а в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Токмацьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 17.01.2018 року, прізвище померлого вказано - [PERSON] , а в свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Проминевською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області 31.05.1988 року, прізвище матері вказано на російській мові - « [PERSON] ». Таким чином, позивач, як спадкоємець, не може підтвердити факт родинних відносин між співвласниками квартири для видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з тим, що вищевказані померлі особи отримали паспорти громадян України, в яких були по-різному зазначені їх прізвища, при перекладі з російської мови прізвище « [PERSON] » перекладено, як « [PERSON] », а прізвище « [PERSON] » - [PERSON], позивач не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , окрім як за рішенням суду, в зв`язку з чим змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на розсуд суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11420238 квартира [ADDRESS] належить в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 січня 2018 року, виданого Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 24. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його мати [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 квітня 2018 року, виданого Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 179, після смерті якої залишилося спадкове майно, до складуякого ввійшла квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 04.02.2021 року № 82/01-16 заведена спадкова справа № 231/18 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до заяви [PERSON] .. Відповідно до листа Токмацької державної нотаріальної контори від 18 березня 2021 року № 176/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалась. Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1ст.1270 ЦК встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у встановлений строк прийняв спадщину, подавши нотаріусу заяву про її прийняття, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач звернувся до Токмацької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] йому було відмовлено у зв`язку з тим, що до складу спадкового майна входить вищевказана квартира, Ѕ частина з якої належить спадкодавцеві, а інша Ѕ частина належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом була його мати - [PERSON] , яка прийняла спадщину за фактом спільного проживання зі спадкодавцем. В свідоцтві про смерть [NUMBER] , виданого Токмацьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 10.04.2018 року, прізвище померлої вказано - [PERSON] , а в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Токмацьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 17.01.2018 року, прізвище померлого вказано - [PERSON] , а в свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Проминевською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області 31.05.1988 року, прізвище матері вказано на російській мові - « [PERSON] ». Таким чином, спадкоємець не може підтвердити факт родинних відносин для видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 вересня 2020 року, вихідний номер 688/02/31 від 18 вересня 2020 року. Викладене також підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 31 липня 2006 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 11420238 від 02.08.2006 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ході судового розгляду позивачем доведено факт неправильного перекладу з російської мови на українську мову прізвища спадкодавці « [PERSON] », а отже, « [PERSON] » є « [PERSON] ». За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 10 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв`язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223 ЦК України,

Outcome: approved