Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області, в якому просить звільнити належне йому нерухоме майно з під арешту накладеного постановою державного виконавця від 19.09.2011 року по виконавчому провадженню № 15999273 в порядку примусового виконання виконавчого документа про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, та зняти заборону на його відчуження. В обґрунтування позову пояснив, що на підставі виконавчого листа № 2-562/08 від 02.11.2009 року, виконавче провадження № 15999273 він зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.02.2008 року та до її повноліття. В зв'язку зі знаходженням позивача у скрутному матеріальному становищі сплачувати в повному обсязі аліменти він не мав змоги, тому виник борг і його сума поступово збільшувалась. Станом на 31 липня 2016 року [PERSON] сплатив усю суму заборгованості разом з періодичним платежем та звернувся до ВДВС Чугуївського МРУЮ в Харківській області з заявою про зняття арешту, але йому було запропоновано звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в якій він підтримав позовні вимоги ( а.с. 48). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі на розсуд суду, заперечень не надав (а.с. 49). Третя особа в судовому засіданні факт погашення позивачем заборгованості по аліментам визнала, але проти позову заперечувала посилаючись нібито на існування боргу по аліментам, при цьому ніякого письмового доказу не надала. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вислухавши третю особу, дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належать двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.01.2011 року та витягом з Державного реєстру право чинів № 9547566 (а.с. 8, 9). Відповідно виконавчого провадження № 15999273 позивач зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.02.2008 року та до її повноліття. Виконавчий документ знаходиться на виконанні у ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області. Постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області від 19.09.2011 року у виконавчому провадженні № 15999273 накладено арешт на квартиру яка належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 15999273 від 28.07.2016 року виданої державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області - заборгованість станом на 31.07.2016 року відсутня, та існує переплата в сумі 841,71 грн. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності відповідно до норм ЦК України є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До заперечень третьої особи, в яких вона посилається на необхідність арешту майна для забезпечення реального виконання рішення у майбутньому, суд відноситься критично, оскільки на теперішній час її права як стягувача за виконавчим документом не порушені, отже такий захід забезпечення виконання рішення як арешт є передчасним, при цьому на час вирішення справи він суттєво порушує права позивача, як власника, які визначені чинним законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Підставами проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; рішення суду, що набрало законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved