Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Христинівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Просив визначити місцем проживання малолітньої дитини – сина [PERSON], 19.11.2001 р. н., з ним - батьком [PERSON] В обґрунтування позову посилався на те, що сторони перебували у шлюбі з 2000 р. до 2008 р., від шлюбу мають сина [PERSON], 19.11.2001 р. н. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем. Проте він як батько зустрічався з сином, брав участь у його вихованні. Але [PERSON] стала перешкоджати йому брати участь у вихованні сина, а потім зовсім заборонила йому зустрічатись з сином та звернулась в суд з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини біля неї. В свою чергу він також звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини біля нього. У ході розгляду справи в суді сторонами були змінені позовні вимоги на визначення способу участі кожного з батьків у вихованні дитини. Рішенням Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. позови були задоволені повністю та визначено [PERSON] побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 17 год. кожної неділі до 15 год. кожної п’ятниці. Літні канікули потижнево. Подальші канікули навпіл. Визначено йому побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 15 год. кожної п’ятниці до 17 год. кожної неділі. Літні канікули потижнево, крім останньої неділі перед початком навчального року. Подальші канікули навпіл, крім останніх днів перед початком навчального періоду. Після ухвалення судом рішення він та [PERSON] брали участь у вихованні сина відповідно до цього рішення. Проте на початку серпня 2013 р. син [PERSON] прийшов до нього від мами [PERSON] та відмовився повертатися назад до мами, мотивуючи тим, що по місцю проживання [PERSON] в с. Ботвинівці Христинівського району закривають школу і відвідувати школу необхідно в сусідньому с. Ліщинівці Христинівського району, що знаходиться за 5 км від місця проживання, а відвідувати школу в с. Ліщинівці Христинівського району син не бажає. Окрім того, у сина за той час, коли той проживав окремо від нього, понизилась успішність, оскільки з сином [PERSON] не займається, а син в дійсності здібний і може навчатись значно краще, ніж навчається, син бажає навчатися в Верхняцькій ЗОШ, а не в Ліщинівській ЗОШ. Також у нього є батьки, бабуся та дідусь їхнього сина, які прикладають багато зусиль з метою виховання та утримання сина. Проте самим головним аргументом є те, що син виявив бажання проживати з ним, прихильність дитини до нього, а позбавити дитину такого бажання проживати з ним він не має права. У подальшому [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON], 19.11.2001 р. н., з нею – його матір’ю [PERSON] за адресою: с. Ботвинівка Христинівського району, вул. Першотравнева, 11. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалась на те, що 06.04.2009 р. Христинівським районним судом ухвалено рішення, яким визначено спосіб її та [PERSON] участі у вихованні дитини. Зокрема, суд визначив їй побачення та проживання з сином у навчальний період з 17 год. кожної неділі до 15 год. кожної п’ятниці, а відповідачу – у навчальний період з 15 год. кожної п’ятниці до 17 год. кожної неділі. Літні канікули потижнево. Подальші канікули навпіл. 09.08.2013 р. на виконання рішення Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. вона передала сина [PERSON] і більше змоги зустрітись із дитиною за місцем свого проживання не мала. [PERSON] та його батьки за відсутності її згоди залишили сина проживати у [INFO], де він з 01.09.2013 р. приступив до навчання у Верхняцькому навчально - виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 – ліцей». Відвідуючи сина в школі, вона з’ясувала, що [PERSON] та його батьки налаштовують дитину проти неї, обіцяють йому придбати скутер, комп’ютерні ігри, провести Інтернет, а тому син і залишається з ними. При цьому категоричної відмови проживати із нею він не заявляє. Окрім того, [PERSON] у селищі Верхнячці Христинівського району по вул. Леніна, 57 постійно не проживає. Працюючи водієм приватного акціонерного товариства «Миронівська птахофабрика», що здійснює свою діяльність на території Канівського району, він винаймає житло у с. Синявці Канівського району, що розташовується на відстані понад триста кілометрів від селища Верхнячки, де на даний час фактично перебуває та відвідує навчальний заклад їх син. Виняткових обставин, які б давали підстави розлучити її з дитиною, немає. Покликання на відсутність у селі навчального закладу до таких обставин віднести неможливо, оскільки відділом освіти Христинівської районної державної адміністрації організовано щоденний підвіз дітей до школи у с. Ліщинівці Христинівського району і ніяких незручностей у питаннях організації навчання їхнього сина не буде. Також поряд із нею проживає [PERSON], яка, маючи педагогічну освіту, постійно додатково займалась з їхнім сином, що суттєво впливає на рівень його знань. Зазначений факт підтверджується характеристикою сина як учня [INFO], згідно з якими стан навчання дитини у порівнянні з 2008 р., коли дитина проживала з батьком, значно покращився. Вона працює, позитивно характеризується як за місцем роботи так і за місцем проживання. Разом з нею проживають батьки – пенсіонери [PERSON] та [PERSON], які також мають позитивні характеристики у селі. В інтересах сина проживати саме з нею, а не з [PERSON], адже вона працює за місцем свого проживання в [INFO], режим її роботи дозволяє займатися з дитиною вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про сина. Вона має стабільний самостійний дохід, може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Крім того, вона проживає разом із своїми батьками – пенсіонерами, які мають сили і бажання доглядати за їх сином [PERSON], доки її немає вдома, що вони і робили в період проживання сина з нею, коли вона знаходилася на роботі. Поряд з цим, [PERSON] за місцем своєї реєстрації фактично не проживає, по роду своєї роботи більшу частину часу проводить далеко за межами району, а виховання нашого спільного сина поклав на своїх батьків – пенсіонерів, які, намагаючись нівелювати роль матері, налаштовують сина проти неї, а, даючи обіцянки придбати дитині дорогі подарунки, маніпулюють в такий спосіб його свідомістю. Проживання сина разом з нею відповідає його інтересам. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого [PERSON] забезпечити не може. Разом з тим вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування [PERSON] з сином і готова сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Ухвалою суду від 11.10.2013 р. зустрічний позов [PERSON] об’єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, а зустрічний позов не визнав повністю. Додатково пояснив, що з серпня 2013 р. дитина проживає разом з ним, дідусем та бабусею по вул. Леніна, 57 в селищі Верхнячці Христинівського району, зареєстрований він по вул. Лісній, 1 в цьому ж населеному пункті. У дитини є комп’ютер та всі необхідні умови. Позов до суду він пред’явив на прохання дитини. Коли він перебуває вдома, то контролює дитину. Його мама пере, їсти готує він, коли перебуває вдома, в інший час готує його мама. Він сприяє зустрічам дитини з мамою, але дитина не хоче спілкуватися з нею, оскільки боїться її. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, а зустрічний позов не визнав повністю. Додатково пояснив, що дитина виявила бажання навчатися в селищі Верхнячці Христинівського району, тому що закрили школу у с. Ботвинівці Христинівського району, але мати не враховує цього. Крім того, дитина відвідує у м. Христинівці заняття ансамблю народних танців. На даний час дитині за місцем проживання батька створені належні побутові умови, у нього є окрема кімната, обладнана для підготування уроків. Ці умови кращі, ніж у матері в с. Ботвинівці. Матір дитини на сьогодні не спілкується з дитиною, цікавиться нею лише про людське око. Рішенням Христинівського районного суду від 2009 р. не визначалось місце проживання дитини, тоді сторони у судовому засіданні змінили позовні вимоги та просили суд визначити спосіб участі у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнала повністю та підтримала повністю зустрічний позов. Пояснила, що вона дотримувалась рішення суду від 2009 р., завжди відпускала дитину до [PERSON] Так, 09.08.2013 р. син поїхав у селище Верхнячку Христинівського району, а 16.08.2013 р. [PERSON] не повернув дитину назад та повідомив її, що дитина піде в школу в селищі Верхнячці Христинівського району. Вона проживає біля батьків з 2007 р., працює вагарем в ПП «Дніпро» з 2008 р. Відносини її батьків з дитиною хороші. Останній рік, коли син проживав у селищі Верхнячці, вона з ним спілкується лише у школі. За цей рік змінилася в гіршу сторону поведінка дитини. У с. Ботвинівці з дитиною займалася вчителька [PERSON] Успішність дитини у Верхняцькій школі погіршились. Фактично йде мова про те, щоб дитина була з дідом та бабою по лінії батька, які сильно впливають на дитину. До неї в с. Ботвинівку за останній рік сина пустили лише один раз – 11.04.2014 р., коли дід по лінії батька написав заяву, що згоден відпустити дитину. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнала повністю та підтримала повністю зустрічний позов. Пояснила, що рішення суду про місце проживання дитини було постановлено у 2009 р., воно є обов’язковим до виконання на території України, його не можна змінити, переглянути у суді першої інстанції. У подіях останнього року скрізь проглядається участь діда та баби по лінії батька. [PERSON] хоча і звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним ще у вересні 2013 р., однак не проживав у селищі Верхнячці, фактично проживав у Канівському районі Черкаської області, оскільки працював водієм ПрАТ «Миронівська птахофабрика» в с. Степанцях Канівського району, лише влітку 2014 р. [PERSON] переїхав до селища Верхнячки. [PERSON] чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. У малолітнього виховують негативне ставлення до матері. Твердження про те, що у дитини покращилась успішність у навчанні за останній рік, не відповідає дійсності. Документи вказують на те, що успішність у малолітнього була кращою у с. Ботвинівці. [PERSON] влаштували у танцювальний гурток в м. Христинівці вже після початку розгляду справи в суді. Ухвалою суду від 06.08.2014 р. до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено орган опіки та піклування Христинівську районну державну адміністрацію. Представник третіх осіб служби у справах дітей Христинівської районної державної адміністрації та органу опіки та піклування Христинівської районної державної адміністрації [PERSON] у судовому засіданні висловила думку, що позови не підлягають задоволенню повністю, та пояснила, що місце проживання малолітнього [PERSON] необхідно залишити відповідно до рішення Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. [PERSON] не виконав вказане рішення суду. Дитина повинна бути біля матері. Потрібно виходити з інтересів дитини, враховувати не тільки можливість надання матеріальних благ. Коли питання розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини, малолітній [PERSON] говорив, що хоче бути і з матір’ю, і з батьком. Понад один рік [PERSON] не має можливості спілкуватись з дитиною, може зробити це лише на території школи. Забирати дитину від матері є неприродно. За останній рік успішність у навчанні дитини понизилась. Малолітній [PERSON], 19.11.2001 р. н., у судовому засіданні пояснив, що він хоче жити біля тата, а у вихідні та на канікулах – біля мами. На даний час він навчається у Верхняцькій ЗОШ № 1- ліцеї, хоче там навчатися і далі, оскільки там створені кращі умови для навчання. Їздити з с. Ботвинівки до с. Ліщинівки у школу у нього бажання немає. На даний час він їздить в м. Христинівку на заняття в гуртку українських народних танців. За мамою він сумує, як коли. За останній рік була спроба мами викрасти його зі школи, однак він втік додому. З мамою домовитись ніяк не можна. Свідок [PERSON], дідусь малолітньої дитини по лінії батька, у судовому засіданні пояснив, що онук тривалий час виховувався у них, потім був біля батьків, після розлучення останніх залишився проживати біля матері. Коли закрили школу в с. Ботвинівці, онук захотів навчатись у селищі Верхнячці і з 13.08.2013 р. він проживає у селищі Верхнячці разом з ними. Онук відмовився повертатись до матері. На сьогодні онук бажає проживати в селищі Верхнячці, навчатись там же. Успішність у навчанні онука за останній рік покращилась. Вони возять його на танцювальний гурток у м. Христинівці. Мати не цікавиться дитиною. У лютому 2014 р. мати хотіла забрати дитину зі школи, але онук втік, а після цього довго не міг заспокоїтись. 11.04.2014 р. він завозив онука до матері. За останній рік за гроші батька придбавалось і оплачувалось все необхідне для онука. Хоча аліменти продовжують йти матері дитини, однак вона давала сину лише копійки. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку малолітнього [PERSON] щодо вирішення спору між батьками про місце його проживання, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази: копії свідоцтва про народження малолітнього [PERSON], рішень Христинівського районного суду від 14.01.2008 р., 06.04.2009 р., 11.07.2011 р., позовної заяви [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] до суду про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, висновку органу опіки та піклування Христинівської райдержадміністрації від 15.10.2013 р. про визначення місця проживання малолітньої дитини, довідки-характеристики з місця проживання від 20.09.2013 р. на [PERSON] та її батьків [PERSON], [PERSON], характеристику на [PERSON] з місця роботи від 20.09.2013 р., копії табелю успішності та характеристики на малолітнього [PERSON] з Ботвинівської ЗОШ, виробничої характеристики на [PERSON] від 09.10.2013 р. з ПрАТ «Миронівська птахофабрика», характеристику на [PERSON] від 27.08.2014 р. з корпорації «Украгротех», табель успішності у навчанні малолітнього [PERSON] у Верхняцькій ЗОШ №1 – ліцеї, копію довідки Христинівського РБК від 07.04.2014 р. про те, що [PERSON] відвідує самодіяльний ансамбль народних танців «Барви» Христинівського РБК, довідку відділу освіти Христинівської райдержадміністрації від 17.11.2014 р., інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні первісного позову та зустрічного позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2000 р. до 2008 р., від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 19.11.2001 р. н. Після розірвання шлюбу між колишнім подружжям постійно виникали спори щодо виховання та місця проживання їх малолітнього сина. У 2009 р. Христинівським районним судом розглядалась справа за позовами сторін одне до одного про визначення місця проживання малолітньої дитини. Кожна із сторін просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з нею. У судовому засіданні сторони змінили позовні вимоги і просили суд визначити спосіб участі кожного з них у вихованні дитини. Рішенням Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. позови було задоволено повністю та визначено [PERSON] побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 17 год. кожної неділі до 15 год. кожної п’ятниці. Літні канікули потижнево. Подальші канікули навпіл. Визначено [PERSON] побачення та проживання з дитиною у навчальний період з 15 год. кожної п’ятниці до 17 год. кожної неділі. Літні канікули потижнево, крім останньої неділі перед початком навчального року. Подальші канікули навпіл, крім останніх днів перед початком навчального періоду. На виконання вказаного рішення суду у серпні 2013 р. відповідач [PERSON] передала малолітнього [PERSON] позивачу [PERSON] на територію домоволодіння [PERSON] та [PERSON] по вул. Леніна, 57 в селищі Верхнячці Христинівського району, оскільки на даній території позивач [PERSON] періодично зустрічався з малолітнім [PERSON]. До цього часу позивач [PERSON] не повернув малолітнього сина до місця проживання матері в с. Ботвинівці Христинівського району, чим не виконав зазначене вище рішення суду. Суд вважає, що підставою для відмови у задоволенні обох позовів є наявність рішення Христинівського районного суду від 06.04.2009 р., яким вирішено питання щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. Вказане рішення суду сторони не оскаржували, воно набрало законної сили і відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є обов’язковим для всіх громадян і підлягає виконанню на всій території України. Визначення місця проживання малолітньої дитини ще одним рішенням суду, зміст якого відрізняється від змісту попереднього рішення суду, встановить правову невизначеність у вирішенні цього питання, що є недопустимим у правовій державі. Позивач [PERSON] самочинно, без згоди другого з батьків – відповідача [PERSON] змінив місце проживання малолітньої дитини, визначене рішенням Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. Правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків при визначенні місця проживання малолітньої дитини визначені статтею 162 СК України. Відповідач [PERSON] не скористалась можливостями, передбаченими цією статтею СК України. Суд вважає, що твердження представника позивача [PERSON] про те, що рішенням Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. не визначалось місце проживання малолітньої дитини, а визначався лише спосіб участі кожного із сторін у вихованні малолітньої дитини, не відповідає дійсності, оскільки до уваги повинна братись не назва змінених позовних вимог сторін спору, а зміст резолютивної частини рішення. Підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] суд також вважає те, що за останній рік, коли малолітня дитина проживала з позивачем [PERSON], понизилась успішність дитини у навчанні. Такий висновок можна зробити, проаналізувавши табель досягнень у навчанні та відвідування школи за 2013 – 2014 навчальний рік у селищі Верхнячці Христинівського району та успішність за попередні навчальні роки у школі в с. Ботвинівці Христинівського району. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд також враховує, що [PERSON] хоча і звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним ще у вересні 2013 р., однак не проживав у селищі Верхнячці, де на той час проживала малолітня дитина, а фактично проживав у Канівському районі Черкаської області, оскільки працював водієм ПрАТ «Миронівська птахофабрика» в с. Степанцях Канівського району, лише влітку 2014 р. [PERSON] переїхав до селища Верхнячки, що підтверджується відповідними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. Натомість відповідач [PERSON] постійно працювала за місцем свого проживання в с. Ботвинівці, вона позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, вона постійно проживає зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON], пенсіонерами за віком, які також позитивно характеризуються за місцем проживання та мають можливість брати участь у вихованні малолітнього [PERSON], що підтверджується відповідними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. У подіях останнього року скрізь проглядається участь дідуся та бабусі по лінії батька, [PERSON] та [PERSON]. Як зазначалось вище, у серпні 2013 р. самочинно було змінене місце проживання малолітньої дитини. З того часу і до липня 2014 р. малолітній [PERSON] фактично проживав з [PERSON] та [PERSON], оскільки позивач [PERSON] весь цей час перебував на заробітках за межами району та приїжджав до них через два - три тижні. Про це зазначали [PERSON] та [PERSON] у своїй позовній заяві у травні 2011 р., коли вони звертались до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, копія позовної заяви та судового рішення за нею долучена до справи. Малолітній [PERSON], думка якого щодо вирішення спору була заслухана у судовому засіданні, пояснив, що він хоче навчатись у Верхняцькій ЗОШ № 1- ліцеї, оскільки там створені кращі умови для навчання. Їздити з с. Ботвинівки до с. Ліщинівки у школу у нього бажання немає. На даний час він також їздить в м. Христинівку на заняття в гуртку українських народних танців. Однак, хоча дійсно школа у с. Ботвинівці на даний час закрита, організоване підвезення дітей шкільним автобусом до школи в с. Ліщинівці. У Ліщинівській [PERSON] ступенів здійснюється гурткова робота за рядом напрямів, наявний в тому числі і танцювальний гурток, в якому займаються діти віковою категорією 10-15 років. Вказані обставини стверджуються довідкою відділу освіти Христинівської райдержадміністрації № 72 від 17.11.2014 р., яка долучена до справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Христинівської райдержадміністрації від 15.10.2013 р. про визначення місця проживання малолітньої дитини, копія якого наявна у справі, місце проживання малолітнього [PERSON] необхідно залишити відповідно до рішення Христинівського районного суду від 06.04.2009 р. Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні первісного позову та зустрічного позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed