Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у справі № 120/4466/20 за позовом [PERSON] до ГУ ПФ України у Вінницькій області визнано дії відповідача, щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 05 березня 2019 року за рахунок виплати 75% суми підвищення протиправною. Одночасно зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити [PERSON] з 05 березня 2019 року пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, з врахуванням раніше виплачених сум. Внаслідок незаконних дій відповідача у період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року позивачеві завдана матеріальна шкода в розмірі 14 980 грн 28 коп., яка до цього часу не виплачена. З посиланням на положення ст. 1173 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 14 980 грн. 28 коп. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб (а. с. 10). Відповідач скористався своїм правом передбаченим положеннями ст. 178 ЦПК України та 15 лютого 2021 року представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив, що позов задоволенню не підлягає. Також зазначив, що питання відшкодування шкоди врегульовано положеннями глави 82 ЦК України, зокрема і ст. 1166 ЦК України, а тому до участі у справі має бути залучений орган державного казначейства України. Одночасно представник вказав на те, що у відповідача відсутні правові підстави для виплати пенсії за рахунок власних коштів. Крім того, на виконання рішення суду у справі №120/4466/20 позивачеві здійснено нарахування 14 980 грн. 28 коп. за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року, які підлягають виплаті після виділення коштів з Державного бюджету України. Також представник відповідача наголосив, що недоотриманий розмір пенсії не є збитками в розумінні положень ст. 22 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 12, 13). Одночасно, 15 лютого 2021 року представником відповідача до суду надано клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що спір виник у зв`язку із виконанням відповідачем своїх владних управлінських функцій в частині здійснення виплати пенсії, а відтак спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Просить закрити провадження у справі (а. с. 17). Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Враховуючи, що в межах адміністративної справи №120/4466/20 позивачем [PERSON] вимога про стягнення шкоди не була заявлена одночасно з вимогою про вирішення публічно-правового спору, окрема вимога про відшкодування шкоди внаслідок протиправних дій відповідача підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. За наведеного, клопотання представника відповідача від 15 лютого 2021 року про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню. Позивач скористався своїм правом передбаченим положеннями ст. 179 ЦПК України та 01 березня 2021 року подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що недоотримання розміру пенсії викликано саме внаслідок протиправних дій відповідача. Також позивач вказав, що шкода позивачеві завдана у зв`язку із відмовою відповідача здійснити перерахунок пенсії в порядку встановленого законом. Звернув увагу на те, що шкода підлягає виплаті відповідно до положень ст. 1173, 1175 ЦК України та має бути стягнута саме за рахунок Державного бюджету, а не власних коштів Пенсійного фонду. Просить задовольнити позовні вимоги (а. с. 18, 19). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року (справа №120/4466/20) частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до ГУ ПФ у Вінницькій області. Визнано протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05 березня 2019 року суми підвищення, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачеві з 05 березня 2019 року пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з врахуванням раніше виплачених сум. Рішення набрало законної сили 01 грудня 2020 року (а.с. 4-7). Відповідно до розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою [PERSON] від 14 грудня 2020 року, здійсненого відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року, сума виплати за період з 05 березня по 31 грудня 2019 року становить 14 980 грн. 28 коп. (а. с. 8). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Предметом спору у даній цивільній справі є грошові кошти, які позивач недоотримав внаслідок протиправних дій відповідача при проведенні нарахування пенсії за період з 05 березня по 31 грудня 2019 року в розмірі 14 980 грн. 28 коп. Позивач [PERSON] зазначену суму грошових коштів вважає матеріальною шкодою, яка, на його думку, підлягає стягненню на його користь з відповідача. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, визначених Главою 82 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Натомість, відповідно до 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. З наведеного вбачається, що у випадку завдання шкоди фізичній особі незаконними діями органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, така шкода відшкодовується державною, незалежно від вини цих органів. Враховуючи суб`єктний склад сторін у справі, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, адже останнім позовні вимоги заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке не є відповідачем, до якого можуть бути заявлені вимоги про стягнення шкоди в силу положень ст. 1173 ЦК України. Суд звертає увагу на те, що після визначення відповідача, який має відповідати за вимогами про стягнення шкоди, позивачеві слід визначитись із правовою природою недоплаченої пенсії в розмірі 14 980 грн. 28 коп., яку він вважає «матеріальною шкодою», та одночасно врахувати, що зазначена сума коштів вже стягнута на його користь рішенням Вінницького кружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed