Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], який на час смерті був зареєстрований в [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги після померлого, проте не зміг скористатись своїм правом на прийняття спадщини, так як тривалий час з батьком не спілкувався і дізнався про смерть останнього лише наприкінці серпня 2018 року від [PERSON] Відсутність спілкування з [PERSON] за життя викликана тим, що в 1983 році, тобто у 17-річному віці позивача, батьки розлучились. Позивач намагався підтримувати зв'язок з батьком, проте через нелегкий характер останнього це було важно. Востаннє їх спілкування мало місце 10-12 років тому, коли позивач звернувся до батька по матеріальну допомогу на операцію доньки, проте через відмову батька та виниклу образу зв'язок між ними припинився. Дізнавшись про смерть батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено через пропущення строку для прийняття спадщини. При цьому позивач дізнався, що нотаріальна справа після смерті батька вже заведена за заявою [PERSON] Ту обставину, що про смерть батька [PERSON] дізнався після спливу 6-ти місяців, причиною чому, крім іншого, стала бездіяльність нотаріуса, який за допомогою державних реєстрів мав встановити коло спадкоємців з числа близьких родичів, проте не виконав свого обов'язку, позивач просить визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та надати додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та дав пояснення відповідно до викладених в позові обставин. Додатково зазначив, що про смерть батька дізнався у наприкінці серпня 2018 року від [PERSON], яка є родичкою спадкодавця по родинних зв'язках від першого шлюбу, проте натепер вона переїхала на проживання до Німеччини і зв'язок з нею відсутній. Як з'ясувалось [PERSON] це жінка, з якою батько начебто проживав на момент смерті, проте у шлюбі вони не перебували. [PERSON] проти позову заперечувала, зазначивши, що про наявність у [PERSON] сина не знала, він про нього ніколи не розповідав. Спілкувались вони чи ні, їй не відомо. Разом з тим чула від померлого, що він був одружений в минулому на жінці, яка мала доньок від попереднього шлюбу. 18.04.2018 вона звернулась до суду з позовом про встановлення факту спільного з [PERSON] проживання однією сім'єю та визнання права власності, в якому зазначила [PERSON] відповідачем, проте останній з даним позовом звернувся до суду лише 19.10.2018, тобто більш ніж через пів року після того, як вже знав про існування спору за її позовом. У всякому разі, позивач мав цікавитись життям батька, підтримувати з ним зв'язок, а відсутність цього не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. [PERSON], зазначена позивачем в якості третьої особи, до суду не з'явилась, причини неявки не повідомила, що не є перешкодою для розгляду справи. Клопотання [PERSON] про допит в якості свідка [PERSON], якому відомі обставини щодо розшуку позивача, за заявою останнього залишено без розгляду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази дійшов наступного: позивач є спадкоємцем першої черги після [PERSON], померлого [INFO]; відповідач - особа, яка у судовому порядку доводить факт проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу на момент смерті останнього (а.с. 5, 9-12, 51, 52, 62). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 8). Як вбачається з пояснень [PERSON] останні 10-12 років він з батьком не спілкувався. Позивач наполягає, що про смерть батька дізнався більш ніж через пів року після її настання, отже не міг прийняти спадщину у передбачений законом строк. Відповідач заперечує дану обставину, зазначаючи, що позивач, будучи сином, мав би підтримувати зв'язок з батьком та знати про його смерть. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємці мають протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, тоді як позивач такої заяви протягом встановленого законом строку з моменту відкриття спадщини не подав, про що свідчать матеріали спадкової справи (а.с. 60-76). В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи фактичні обставини справи та надані докази у їх сукупності, враховуючи відсутність об'єктивних, непереборних та істотних труднощів для вчинення позивачем дій з прийняття спадщини, суд вважає, що останнім не доведено існування поважних причини пропуску строку для прийняття спадщини. Не є доведеним й факт необізнаності про смерть свого батька протягом шести місяців після її настання, а лише пояснення позивача з цього приводу за відсутності інших доказів не є достатніми для того, щоб вважати даний факт доведеним. Не можна вважати підставою для задоволення позову й посилання позивача на неналежне виконання нотаріусом своїх обов'язків щодо встановлення кола спадкоємців, так як дії чи бездіяльність нотаріуса не є предметом даного позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов не може бути задоволений.

Outcome: dismissed