Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 4, 5191 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті його батька [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка належала [PERSON], який помер 30 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І- ВЛ №584383. За життя батько позивача [PERSON] склав заповіт посвідчений Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Відповідно до нього, належну йому земельну ділянку площею 4, 5191 га, що розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, КСП «Україна», згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР №020754 заповів [PERSON], [INFO]. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку майна немає, про що свідчить довідка Пархомівської сільської ради Краснкоутського району Харківської області. В нотаріальному порядку прийняти спадщину позивач позбавлений можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем заповітом, в звязку з чим звернувся до суду з даним позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з позовом та визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, однак його представником була надана заява, про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справ у його відсутність. Представник відповідача Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника. Проти позову не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 30 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 584383, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4, 5191 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020754, копія якого мається в матеріалах справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 06 червня 2008 року, реєстраційний номер 652, згідно якого [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку площею 4,5191 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020754 заповів [PERSON] повністю. Вказаний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не відмінений та не скасований. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, немає, про що свідчить Інформаційна довідка із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з якої вбачається, що у Спадковому реєстру за параметрами запиту: [PERSON] інформація відсутня. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №020754. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved