Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Хустського нотаріального округу Рошинець Н.П., про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті проживала разом з нею та відповідачем. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з квартири за адресою [ADDRESS] . 1/2 даної квартири належала матері на підставі ст. 60 СК України, а іншу половину вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] [INFO] . Однак відповідне свідоцтво про право власності від 20.08.1992 року було втрачене. Вони з братом домовилися, що квартиру буде оформлено саме на неї, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів вона не може цього зробити у нотаріальному порядку. У зв`язку з чим змушена звернутися до суду для захисту свого права. В підготовче судове засідання позивач не з`явися, від представника позивача адвоката Довгій В.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подавши заяву у якій визнає позов [PERSON] та просить розглянути справу у його відсутності. У підготовче судове засідання третя особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Н.П. не з`явилася, подавши заяву у якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у її відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що згідно довідки Хустського ДПТІ від 19.02.2020 року №3679 квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] в цілому, видано свідоцтво про право власності від 20.08.1992 року №2448 (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] . що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10), а його дружина [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.11). Позивач [PERSON] є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), а відповідач [PERSON] - їх сином (а.с.9). Згідно довідки ВК Хустської міської ради від 29.11.2019 року на день смерті [PERSON] з нею були зареєстровані: син [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.12). З чого слідує, що позивач спадщину за померлою [PERSON] прийняла в силу приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України. Також встановлено, що оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, а саме свідоцтво про право власності від 20.08.1992 року №2448 втрачено, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (а.с.20). На спірну квартиру виготовлено технічний паспорт з якого вбачається, що така складається з трьох житлових кімнат (а.с.14-19). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року не є перешкодою для оформлення спадкових прав. Таким чином, оскільки право власності на квартиру було набуто спадкодавцем ще у 1992 році, однак відповідні оригінали правовстановлюючих документів було втрачено, така не є самочинним будівництвом, відомості про квартиру внесено до БТІ, на будинок виготовлено технічний паспорт, то така квартира входила до складу спадщини за померлим [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Відтак відсутність реєстрації права власності на спірний будинок за [PERSON] , а також відсутність в [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті чоловіка (не оформлення нею спадщини) не є перешкодою для реалізації позивачем права на оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] . Оскільки [PERSON] прийняла спадщину за померлою [PERSON] у силу приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України, а інший спадкоємець першої черги [PERSON] , визнав позов повністю, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачами, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved