Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Після уточнення позовних вимог позивач просить зменшити розмір аліментів, що утримуються з нього на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 25 червня 2012 року за виконавчим листом № 2/2007/225/12 на користь [PERSON] на утримання двох синів, звільнивши позивача від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. 00 коп. Крім того, позивач просить відкликати з державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області виконавчий лист № 2/2007/225/12, виданий Великобурлуцьким районним судом Харківської області 25.06.2012 року та видати за рішенням новий виконавчий лист, а також просить стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви до суду у розмірі 551 грн. 21 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 12.07.2012 року за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області, сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір'ю. Влітку 2015 року старший син [PERSON], через непорозуміння з матір'ю, прийшов жити до нього. На даний час син проживає з батьком, знаходиться не його утриманні, але аліменти утримуються з нього на користь [PERSON] на утримання двох синів, що значно погіршує матеріальне становище позивача. Позивач зазначив, що він не має змоги працювати, оскільки є інвалідом третьої групи загального захворювання і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 170 грн. 47 коп. з якої відраховують аліменти в розмірі 585 грн. 24 коп. Коштів, що залишаються після відрахувань аліментів не вистачає для лікування позивача, задоволення побутових потреб його та сина [PERSON]. В судовому засідання позивач та представник позивача [PERSON], яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги за № 01-13/21 від 24 лютого 2016 року позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялася за адресою місця проживання (а.с.31,46). Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України (зі змінами і доповненнями), судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку. Згідно повідомлення Великобурлуцького РС ГУ ДМС України в Харківській області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Судом за даною адресою було направлено судові повістки про виклик до суду, які відповідач отримала особисто 01 та 19 березня 2016 року, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.31,46), але до суду дана особа не з'явилась і не повідомила суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явилась на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 25 червня 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 31 травня 2012 року і до досягнення дітьми віку повноліття (а.с.05-06) Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В судовому засіданні встановлено, що з літа 2015 року син [PERSON] змінив своє місце проживання, виявивши бажання проживати разом з батьком. Як вбачається з довідки, виданої Шипуватської сільської ради Великобурлуцького районну Харківської області від 21 січня 2016 року № 83 [PERSON], [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні (а.с.13). Згідно висновку Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області про визначення проживання малолітньої дитини від 08.12.2015 року за вих. № 01-46/3266, визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком [PERSON], який є позивачем по даній справі (а.с.10-11). Як передбачено ст.ст.160,161 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У розумінні положень ст.181 СК України аліменти стягуються на користь того з батьків, з котрим проживає дитина. Таким чином, оскільки позивач довів, а відповідач не спростувала доводи позивача щодо перебування неповнолітнього сина сторін на утриманні виключно позивача та його проживання окремо від відповідача з літа 2015 року, необхідно ухвалити рішення яким припинити в частині стягнення за виконавчим листом з [PERSON] присуджених на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON]. При вирішенні вимоги про зменшення розміру аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON], суд виходить до наступного: Статтею 180 СК України визначено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачаться з пенсійного посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с.18) та відповідно до довідки, виданою Великобурлуцької районної лікарні Харківської області від 23.03.2016 року [PERSON] з 07.12.2004 року перебуває на обліку у лікаря - онколога (а.с.48). Відповідно до довідки про розмір пенсії та стягнення аліментів, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі Харківської області від 23 січня 2016 року за вих. № 197-06/07, розмір пенсії [PERSON] станом на 22.01.2016 року складає 1 170 грн. 47 коп. з якої здійсненні відрахування аліментів, згідно виконавчого листа № 2007/676/2012 від 25.06.2012 р. в сумі 585 грн. 24 коп. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.09). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів на користь одного з подружжя не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Суд вбачає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження, що на даний час на його утриманні знаходиться син [PERSON], стану його здоров'я та необхідність у постійному систематичному лікуванні, який є інвалідом третьої групи загального захворювання, розмір пенсії, як єдиного джерела доходів та інші обставин, які мають істотне значення, що унеможливлює проведення подальших виплат аліментних зобов'язань та відповідно до ст.192 СК України вважає, що дані обставини є вагомою підставою для зменшення розміру аліментів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, який має виплачувати позивач на утримання неповнолітнього сина, суд враховує запропонований ним же спосіб та розмір аліментів, а тому вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які виплачує [PERSON] на утримання сина [PERSON], встановивши їх в твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття. Отже, вказаний розмір аліментів, які будуть стягуватися із позивача на утримання сина [PERSON], є такими, що враховують інтереси сторін та їх дітей, не порушує права сторін щодо їх обов'язку утримувати дітей та не порушить права дітей щодо їх утримання зі сторони сторін, як батьків. Суд також вважає необхідним зазначити, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, то дитині призначається державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідач [PERSON] має право з даним рішенням суду звернутися до місцевого управління праці та соціального захисту населення і вирішити питання про призначення державної допомоги синові, який знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого ним судового збору в розмірі 521 грн. 21 коп. (а.с.02-03).

Outcome: approved