Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2012 року позичив [PERSON] 176 000,00 гривень. [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти до 30 грудня 2012 року. Своє зобов'язання [PERSON] не виконав, а тому позивач просить стягнути з боржника 176 000,00 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання [PERSON] не з'явився та представником позивача [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, оскільки у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, та провести заочний розгляд справи, по наявних доказах, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ст. 509 ЦК України відповідач взяв на себе зобов'язання на користь позивача вчинити певну дію, тобто повернути суму боргу і згідно ст. 530 ЦК України відповідач мав виконати зобов'язання у встановлений строк з дня позики, що в даному випадку виконано не було. Судом встановлено, що 19 травня 2012 року [PERSON] позичив [PERSON] 176 000,00 гривень. Письмово договір позики сторонами не укладався. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальником [PERSON] 19 травня 2012 року була написана розписка, яка посвідчує передання [PERSON] 176 000,00 гривень зі строком повернення до 30 грудня 2012 року (а.с. 8). Станом на 02 грудня 2013 року відповідач не повернув позику. Розписка написана відповідачем і представлена суду, складена згідно чинного законодавства України, зміст розписки не суперечить актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, крім того згідно ч.1 п.3 ст.3 Цивільного кодексу України за суб'єктом цивільного права зберігається можливість укладати договір і визначати його зміст, на свій розсуд, відповідно до домовленості, що і було зроблено в даному випадку між позивачем та відповідачем, а тому згідно до ст. 202, 626 ЦК України дана розписка відноситься до правочину із зазначенням договірних зобов'язань. Крім того, оскільки оригінал розписки знаходиться у позивача, то дане зобов'язання вважається не виконаним боржником як зазначено ст. 545 ЦК України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором та згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки, відповідач свого зобов'язання не виконав, то суму боргу слід стягнути у примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, до задоволення підлягає і вимога про стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат.

Outcome: approved