Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору позики і про стягнення суми боргу за договорами позики в сумі 30,000 грн.; пені за прострочення зобов?язання в сумі - 516,77 грн.; прострочення зобов?язання про повернення боргу в сумі - 75,00 грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що травні 2012 року між ним та відповідачем була досягнута домовленість про продаж будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Домовленість полягала втому, що відповідач продає йому будинок за 6600$ , видає йому правовстановлюючі документи на будинок та генеральне доручення на право розпорядження ним. 23 травня 2012 року позивач передав відповідачці 6600$, про що [PERSON] видала розписку. При переоформленні права власності на будинок, стало відомо, що на вищезазначений будинок накладено арешт. [PERSON] попросила в борг кошти в сумі 30 000 грн., та запевнила що буде повертати позивачу борг за рахунок її пенсії. Виходячи з цього 18.04.2013 р. було укладено письмовий договір позики на суму 30 000 грн., згідно якого щомісячно відповідач повинна була сплачувати позивачу не менш 1667 грн., а остаточний розрахунок здійснити не пізніше 18.10.2014 р. До теперішнього часу суму боргу відповідач не повернув, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду. Просить суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу в розмірі 30 000 грн.; пені за прострочення зобов?язання в сумі - 516,77 грн.; прострочення зобов?язання про повернення боргу в сумі - 75,00 грн. та понесені позивачем судові витрати. У судове засідання позивач не з?явився, надав суду заяву від 11.07.2014 року та просив розглянути справу без його участі наполягав на задоволенні позовних вимог, по підставах викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що вона продала будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що позивачу надала розписку, що отримала від нього 6600 доларів США грн. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18.04.2013 року [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] отримала грошові кошти від [PERSON] у сумі 30000 грн.; договір позики є безпроцентним та надається строком на 18 місяців - до 18 жовтня 2014 року, про що свідчить договір позики (арк.с.10). Розглядаючи спір по суті, суд керується ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона / позикодавець / передає іншій стороні / позичальнику / у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір є укладеним з моменту передачі грошей. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.3 ст.631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Договором позики від 18.04.2013 року сторони визначили, що передачу грошей здійснено до підписання цього договору. На підставі ст. 1049 ГК України, боржник зобов'язаний повернути ту ж суму грошей у термін установлений договором. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] продала свій будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та отримала від нього гроші в сумі 6600 $ та претензій до покупця не має (арк. с. 13). В матеріалах справи також міститься довіреність від 23.05.2012 року, якою [PERSON] уповноважує [PERSON] бути її представником у Бюро технічної інвентаризації Київської області з питань отримання витягу з реєстру прав власності на належний їй житловий будинок для його відчуження, з питань отримання довідок для продажу цього житлового будинку, отримати експертну оцінку на будинок для його продажу. Також цією довіреністю відповідач наділила позивача правом підписати договір купівлі-продажу вищеназваного житлового будинку, отримати належні їй гроші за проданий цей житловий будинок, а також виконувати інші дії з виконанням цієї довіреності. Позивач у позовній заяві вказав про те, що відповідач передала йому правовстановлюючі документи на будинок та підтверджує те, що вона надала йому генеральну довіреність на право розпорядження будинком. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що отримала від позивача кошти за продаж будинку та передачу йому правовстановлюючих документів. Оскільки з червня 2012 року вона проживає у Донецькій області, їй невідома подальша доля будинку, за який вона отримала кошти від [PERSON] та дала довіреність на право розпорядження цим будинком. Тим більш їй невідомо щодо арешту будинку, довіреність від 23.05.2012 року вона не скасовувала. Також відповідач підтвердила, що отримала кошти в сумі 30000 грн. від позивача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач у позовній заяві, поданій до суду 08.04.2014 року, вказує, що відповідач прострочила дві щомісячні виплати, але не вказує за який період. Разом з тим, судом встановлено, що повернення грошових коштів повинно здійснюватись рівними щомісячними платежами, сума кожного з яких повинна становити 1667 грн., що останній розрахунок - 18.10.2014 року. З урахуванням встановлених обставин справи, позов підлягає задоволенню частково: в сумі 30000 грн. (основного боргу), в частині стягнення 3% річних в сумі 4,25 грн., оскільки відповідачем зроблено невірний розрахунок, за один місяць 3% розраховуються таким чином 1667*3/100*31/365=4,25 грн., та підлягає стягненню пеня в сумі 516,77 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Оскільки при поданні позову позивачем сплачено 300 грн. судового збору, а необхідно до сплати - 305,21 грн., то з відповідача на користь держави необхідно стягнути 5,21 грн.

Outcome: approved