Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду. В обґрунтовання позовних вимог зазначив, що з 14 червня 1997 року з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, шлюб розірвано. 18 травня 2016 року на підставі рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з нього стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку до досягнення дітьми повноліття. 21 липня 2016 року дочка досягла повноліття, а син з жовтня 2016 року проживає з ним та знаходиться на його утриманні. У звязку з вищевикладеним просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на пісдтавах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що дійсно син [PERSON] в даний час проживає з батьком, тому проти звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання їх сина не заперечує. В частині позовних вимог про стягнення з неї сплаченого позивачем судового збору в розмірі 551,20 грн. заперечувала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 14 червня 1997 року по 18 травня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року про розірвання шлюбу /а.с.4,6/. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідорцтва про народження/а.с.5/. 18 травня 2016 року рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно в особі матері дітей [PERSON]/а.с.7/. Згідно розпорядження голови Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 01.09.2016 року № р-318/0/364-16 визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в сімї батька [PERSON] за адресою с. Зоря, вул. Калинова (Радянська), 8 Пятихатського району Дніпропетровської області /а.с.8/. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч. 3 ст. 181 СК України). Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов'язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами по справі, неповнолітній [PERSON], [INFO] з жовтня 2016 року проживає разом з батьком, окремо від матері та з цього часу саме батько його утримує. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач приймає участь в утриманні дитини, матеріали справи не містять. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що обставини, які були підставою для стягнення аліментів за рішенням Пятихастького районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року відпали, тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтвоаними, у звязку з чим підлягають задовленню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 551, 20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved