Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100 тис. грн., спричинену матеріальну шкоду в розмірі 14447,00 грн., 525,00 грн. - оплату праці автотоварознавчого експерта, а також понесені ним судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 15.03.2011 р. сталося ДТП з вини відповідача [PERSON] Відповідачем надані письмові заперечення на позов, відповідно до яких він вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки його вина у ДТП не встановлена, крім того, позивач в момент ДТП знаходився у стані алкогольного сп'яніння, а висновок про вартість шкоди є завищеним. Також звертав увагу суду, що позов поданий з порушенням правил підсудності, тому просив направити справи для розгляду суду за його місцем проживання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Пояснив, що моральна шкода заподіяна йому внаслідок протиправних дій відповідача, який є винним у ДТП. Посилання на знаходження його в стані алкогольного сп'яніння не відповідають дійсності, оскільки він не вживає спиртні напої протягом тривалого часу за станом здоров'я, процент алкоголю у нього був виявлений 0,2 %. Також зазначив, що відповідач тривалий час обіцяв відшкодувати йому шкоду, але в подальшому приймав всі можливі дії, щоб уникнути відповідальності. Він тривалий час не може користуватися транспортним засобом, який йому потрібен для роботи - він є адвокатом та його робота пов'язана з поїздками до судів, в тому числі в м. Донецьк. Відповідач в судове засідання не прибув - про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в телефонному режимі повідомив, що в судове засідання не прибуде та направить заяву про відкладення розгляду справи, причину своєї неявки не повідомив, тобто не наведено жодної причини його неявки в судове засідання, внаслідок чого суд визнав причину його неявки неповажною та розцінив неявку в судове засідання як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Суд, з врахуванням того, що відповідачем дані пояснення у справі, подані всі докази, які він вважав необхідними для розгляду справи та про які ним було заявлено, прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Крім того, враховуючи, що відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки, а провадження у справі відкрито 18 грудня 2013 року, неможливе відкладення справи в межах строку, передбаченого ст. 157 ЦПК України на підставі приписів ч. 1 ст. 169 ЦПК України. Суд ухвалив на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, з врахуванням думки позивача, який відповідно до ст. 224 ЦПК України не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. З довідки ст. ІДПС взводу ДПС УДАЇ в Донецькій області вбачається, що 15 березня 2011 року о 10-00 год. на 469 км автошляху Знам`янка-Луганськ-Ізваріне автомобіль Шевролет Лачеті, д.н. транзит [NUMBER], під керуванням [PERSON] зіткнувся з автомобілем Сеат Алтео, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП легковий хечбек «Сеат Алтеа» отримав механічні пошкодження: деформовано задній бампер (арк. справи 5). Аналогічні відомості містить протокол огляду місця ДТП та транспортних засобів (арк. справи 79-82). Протокол про адміністративне правопорушення уточнює місце ДТП, як 469 км + 200 м автошляху Знам`янка-Луганськ-Ізваріне (арк. справи 74). 09 грудня 2011 року постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (арк. справи 103). Постановою судді судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області від 04 січня 2012 року постанова судді Ворошиловського районного суду м. Донецька від 09 грудня 2011 року скасована та провадження по справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (арк. справи 108-109). Апеляційним судом Донецької області встановлено, що 15 березня 2011 року внаслідок ігнорування встановлених перед мостом для регулювання руху вимог дорожніх знаків, не маючи права на обгін, не дотримуючись безпечної дистанції руху і швидкості, порушив п.13.1 ПДР України, що привело в свою чергу до зіткнення автомобілів та їх пошкоджень. Суд прийшов до висновку про наявність в діях водія [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, у судовому засіданні зібраними по справі доказами достовірно встановлено, що між діями відповідача [PERSON] та наслідкам, що настали у вигляді ДТП, є прямий причинний зв'язок. З пояснень позивача встановлено, що обидва транспортні засоби, станом на день ДТП, не були застраховані. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували зазначений факт. Також відповідачем не оспорено належність позивачеві на праві власності транспортного засобу. Також відповідачем не надано доказів щодо наявності причинного зв'язку між діями [PERSON] та настанням ДТП, а посилання на знаходження позивача у стані сп'яніння не є доказом вини позивача в ДТП. За висновком № 37/03 експертного автотоварознавчого дослідження (арк. справи 10-32) позивачеві спричинена матеріальна шкода в розмірі 14447,40 грн. (арк. справи 15). Відповідачем не доведено, що заподіяна позивачеві шкода є меншою, ніж визначено у вищезазначеному дослідженні. Доводи, викладені у запереченнях не дають суду підстави сумніватися у зазначеному висновку, клопотання про призначення судової експертизи для визначення заподіяної шкоди відповідачем не заявлено. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, позивачем на проведення автотоварознавчого дослідження витрачено 525,00 грн. (арк. справи 7). Враховуючи вимоги ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України, суд визначає розмір заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 14972,00 грн., яка складається з матеріальної шкоди заподіяної позивачеві, як володільцю транспортного засобу, що постраждало внаслідок ДТП та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 525,00 грн., що підтверджено належними доказами. Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, з урахуванням характеру страждань позивача (моральних, психічних та ін.), матеріального становища відповідача, характеру порушення, глибини моральних страждань позивача, ступеня провини відповідача [PERSON], відсутність судового рішення, яким встановлена вина позивача [PERSON] в ДТП, вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок ДТП був порушений звичний спосіб життя позивача для організації якого він вимушений докладати додаткові зусилля. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн., що є справедливим, розумним та достатнім та підлягає стягненню з винної у спричиненні моральної шкоди особи - [PERSON] Враховуючи те, що позов задоволено частково, згідно приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 252,34 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову (арк. справи 38 - 458,81 грн., з яких 229,4 грн. - за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди; 229,4 грн. - за вимогами про відшкодуванні моральної шкоди). Прим цьому суд виходить з того, що вимоги майнового характеру задоволені в повному обсязі (сума судового збору, що підлягає відшкодуванню - 229,4 грн.), а морального - частково (сума судового збору, що підлягає відшкодуванню - 22,94 грн. - пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного та ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial