Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільхуватської територіальної громади в особі Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Весела, буд. 42, с. Вільхуватка, Великобурлуцького району, Харківської області. Позивач на обґрунтування позовних вимог зазначив, що його мати [PERSON] померла 03.12.2013 року, за життя вона склала заповіт на його користь, яким заповідала йому все своє майно. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документа щодо належності будинку спадкодавцеві нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник відповідача за викликом до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи. За згодою позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа судом розглянута заочно, на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 06 грудня 2013 року серії 1-ВЛ №424012, [PERSON] померла 03 грудня 2013 року у віці 88 років в с. Вільхуватка Великобурлуцького району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 30 (а.с.10). Відповідно до копії заповіту [PERSON] заповідала [PERSON] все своє майно (а.с.11). У Великобурлуцькому бюро технічної інвентаризації Харківської області був виготовлений, станом на 19.08.2016 року, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 42, розташований по вул. Весела в с. Вільхуватка Великобурлуцького району Харківської області, замовником якого був [PERSON] У технічному паспорті зазначено, що будинок та господарські будівлі побудовані у 1959-1961 роках (а.с. 18-20). Згідно з витягом з погосподарської книги № 6 Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області за 2011-2015 роки головою домогосподарства, що розташоване за адресою: вул. Весела, 42 в с. Вільхуватка, Великобурлуцького району Харківської області, була [PERSON], [INFO], яка померла 03.12.2013 р. (а.с. 14). Факт постійного проживання [PERSON] в с. Вільхуватка, Великобурлуцького району, Харківської області, також підтверджується довідкою, виданою Вільхуватською сільською радою (а.с.15). Постановою державної нотаріальної контори Харківської області було відмовлено у вчиненні нотаріальних дії щодо оформлення спадщини на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Весела, буд. 42, с. Вільхуватка, Великобурлуцького району, Харківської області, тому що відсутній документ про право власності або інший документ, що підтверджує власність спадкодавця на цей житловий будинок.(а.с. 21). Усі можливі спадкоємці за законом, крім позивача, відмовилися від спадкування права на вказаний житловий будинок (а.с.12-13). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п.4. \~\~Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Село Вільхуватка, де розташований будинок, є селом, де не підлягали обовязковій реєстрації всі будинки і домоволодіння. При розгляді справи доведено, що спірний житловий будинок належав на праві власності [PERSON]. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна, і неможливості його отримання на імя спадкодавця після смерті останнього, порушується право позивача, стосовно якого існують необхідні умови для спадкування, належно оформити своє право на спадкове майно.

Outcome: approved