Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Черкасиобленерго» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що він був прийнятий електромонтером з ремонту та монтажу кабельних ліній до Черкаському міському РЕМ ВАТ «Черкасиобленерго» наказ від 07.07.04р . та 08.01.2008 року звільнений по переводу до ВАТ «Черкасиобленерго» по ст.36 п.5 КЗпП України. 09.01.2008 року був прийнятий інженером II категорії в службу охорони праці ВАТ Черкасиобленерго» від 09.01.2008р. та 01.09.2010 року отримав посаду інженера І категорії в службі охорони праці ВАТ «Черкасиобленерго». 15.08.2011 року Відкрите акціонерне товариство «Черкасиобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго». 01.03.2013 року отримав посаду провідного інженера служби охорони праці ПАТ «Черкасиобленерго». До 09.06.2017 року працював провідним інженером служби охорони праці ПАТ «Черкасиобленерго». 08.06.2017 року, позивача було звільнено з посади згідно ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України. На час звільнення про нараховані суми, належні йому при звільненні відповідач письмово його не повідомив. На усне звернення до відповідача в останній день, а саме 09.06.2017 року за розрахунком по заборгованості по заробітній платі, виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки ст.83 КЗпП України, та виплати вихідної допомоги відповідно ч.3.ст.38 КЗпП України було отримано відповідь про те, що внаслідок відсутності грошових коштів, немає можливості розрахуватися зі позивачем, що й створює заборгованість по сьогоднішній день. Таким чином при звільнені позивача з посади провідного інженера ПАТ «Черкасиобленерго», з ним не було здійснено розрахунок по заробітній платі. Крім того, оскільки з дня його звільнення відповідач не сплатив заробітну плату, тому при відсутності спору про розмір сплат йому повинні виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 10.06.2017 р. по день фактичного звернення до суду, а саме по 23.06.2017 р. До судового засідання позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, в звязку з тим, що за період з 20.07.2017 р. по 08.08.2017 року з ним було проведено розрахунок по заробітній платі в сумі 60 444 грн. 00 коп., тому позивач просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки з 09.06.2017 р. по 08.08.2017 р. за 60 днів, в сумі 24\~669 грн. В судовому засіданні позивач підтримав змінені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила що середній заробіток може вираховуватись лише за робочі дні, тобто не 60 днів, як вказував позивач, а лише 43 дні. Суд, дослідивши матеріали справи встановив факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу за №176-к від 07.07.2004 р. [PERSON], був прийнятий електромонтером з ремонту та монтажу кабельних ліній до Черкаського міського РЕМ ВАТ «Черкасиобленерго». 08.01.2008 року звільнений по переводу до ВАТ «Черкасиобленерго» по ст.36 п.5 КЗпП України. Наказом №7-к від 09.01.2008 року [PERSON] прийнятий інженером II категорії в службу охорони праці ВАТ «Черкасиобленерго» Наказом №194-п від 30.08.2010 року 01.09.2010 року [PERSON] отримав посаду інженера І категорії в службі охорони праці ВАТ «Черкасиобленерго». Наказом № 327 від 17.08.2011 року Відкрите акціонерне товариство «Черкасиобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго». Відповідно до записів трудової книжки [PERSON] з 01.03.2013 року до 09.06.2017 року працював провідним інженером служби охорони праці ПАТ «Черкасиобленерго. Відповідно до Наказу №346-п/тз від 08.06.2017 року, [PERSON] було звільнено з посади згідно ч. 3 ст.38 Кодексу законів про працю України. ПАТ «Черкасиобленерго» не виплатило позивачу усі суми, що належать йому до виплати при звільненні, а саме заробітну плату та компенсацію за невикористані дні відпустки, чим порушило вимоги ст.116 КЗпП України. В період з 20.07.2017 р. по 08.08.2017 року з ним було проведено розрахунок по заробітній платі в сумі 60 444 грн. 00 коп. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно п. 8 постанови КМУ від 08.02.1995 року за № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач ПАТ «Черкасиобленерго» не спростував позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, та не надав будь-яких доказів щодо відсутності вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті позивачу належних останньому виплат при звільненні, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Середньоденна зарплата [PERSON] становить 411, 15 грн. Час затримки виплати заробітної плати з 09.06.2017 р. по 08.08.2017 р. становить 43 робочі дні. Таким чином підлягає до стягнення сума: 411, 15 грн. х 43 робочих дня = 17\~679,45 грн.

Outcome: partial