Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Позов мотивований тим, що на початку серпня 2017 р. [PERSON] уклав з фізичною особою-підприємцем [PERSON] усну домовленість щодо виготовлення меблів для торгового приміщення. Даного виробника меблів позивач знайшов за допомогою об'яв у мережі інтернет. За допомогою телефону сторони узгодили всі технічні моменти щодо розмірів, характеристик меблів. Крім того була досягнута домовленість щодо загальної вартості меблів і порядку оплати. 15.08.2017 року позивач двома платежами перерахував [PERSON] на рахунок у ПАТ «Приватбанк» кошти у сумі 13000 грн. За домовленістю вказані меблі мали бути виготовлені у місячний строк. Проте взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, кошти повертати відмовляється, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. На початку серпня 2017 р. [PERSON] уклав з фізичною особою-підприємцем [PERSON] усну домовленість щодо виготовлення меблів для торгового приміщення. Цього виробника меблів позивач знайшов за допомогою об'яв у мережі інтернет. За допомогою телефону сторони узгодили всі технічні моменти щодо розмірів, характеристик меблів. Між ними була досягнута домовленість щодо загальної вартості меблів і порядку оплати. 15.08.2017 року позивач двома платежами перерахував [PERSON] на рахунок у ПАТ «Приватбанк» кошти у сумі 13000 грн. За домовленістю вказані меблі мали бути виготовлені у місячний строк. Проте взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, кошти повертати відмовляється. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено претензію від 11.10.2017 року про необхідність добровільного повернення коштів у розмірі 13000 грн., сплачених з метою виготовлення меблів для торгівельного приміщення. Відповіді на претензію позивач не отримав. Неодноразово [PERSON] намагався вирішити спірне питання в позасудовому порядку, але його спроби залишились марними. Відповідач уникає будь-якого діалогу. 11.10.2017 року [PERSON] надіслано такі звернення : претензія про повернення коштів, заява про порушення прав споживача до Інспекції з питань захисту прав споживачів та заява про злочин до Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Відповідно до листа Вінницького відділу поліції №М-2536/200/2017 від 19.10.2017 р. дані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017020010004945. Згідно з постановою від 18.11.2017 р. кримінальну справу було закрито за відсутності складу злочину. В цій постанові було встановлено наявність між [PERSON] та [PERSON] зобов»язальних правовідносин договору підряду з виготовлення меблів для торгівельного приміщення. [PERSON] було роз'яснено його право звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положеннями ст. 1215 ЦК України встановлено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Положення цієї статті встановлюють два виключення з цього правила: якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила такий платіж, та у разі відсутності недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved