Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, в якому зазначив, що він є власником будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі. З 2005 року у будинку зареєстрований його племінник [PERSON], який у будинку ніколи не проживав, особистих речей чи майна [PERSON] в будинку немає, багато років перебуває в Російській Федерації на заробітках і повертатися не збирається. У звязку з реєстрацією відповідача в зазначеному будинку він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи викладене, просить суд усунути перешкоди у праві власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити в повному обсязі, а також пояснила, що позивач не спілкувався з відповідачем більше 10 років і йому не відоме точне місцезнаходження відповідача, останній ніколи не проживав за вказаною адресою реєстрації, договірних відносин між позивачем та відповідачем з приводу найму вказаного житла не існує, речей останнього в будинку немає, при цьому позивач змушений нести зайві витрати по сплаті комунальних послуг у звязку з реєстрацією в будинку відповідача, не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача у судовому засіданні не заперечувала проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Заводський районний відділ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та погодження з рішенням суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2014 року за [PERSON] визнано право власності на будинок №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 04.05.2013 року (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2014 року, власником житлового будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі є [PERSON] на праві приватної власності (а.с.7) Відповідно до даних технічного паспорту на будинок №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі, відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку 22.03.2005 року (а.с.10). Згідно з довідкою вих.№17 від 12.02.2016 року, виданої керівником самоорганізації населення №55 [PERSON] (квартальний комітет №55 Заводського району м.Запоріжжя), до складу сімї [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO], входить [PERSON] племінник, але не проживає. (а.с.6). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знайом з позивачем більше 16 років, регулярно відвідує позивача і ніколи не бачив в будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач у будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі ніколи не проживав, бачила його останній раз років 10 тому. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. \~ Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, оскільки відповідач не є власникомбудинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі, ніколи там не проживав, витрати на його утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих у квартирі осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, не надав суду заперечень проти позову по цій справі. При вищевикладених обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як позивач не просив стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved