Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] та встановити щось для участі у вихованні та спілкуванні з сином, посилаючись на те, що він є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , та має право на безперешкодне спілкування з сином. Проте відповідач не дає йому можливості бачитися з дитиною та брати участь у її вихованні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала, надала відзив на позовну заяву (а.с.27-28). Суду пояснила, що спілкування дитини з батьком негативно впливає на психічний стан сина, малолітній [PERSON] сам не хоче бачитися та спілкуватися з біологічним батьком. Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між сторонами з квітня 2018 року проживає разом з матір ?ю , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8), копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 02.04.2018 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.9), копією свідоцтва про шлюб відповідача, що підтверджує зміну її прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с.29) та поясненнями сторін. Після розірвання шлюбу сторони по справі не змогли дійти згоди і домовленості стосовно участі батька у вихованні дитини, взв`язку з чим [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, де на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 20.06.2019 року вирішено надати батькам малолітнього [PERSON] , [INFO] , місячний термін для мирного вирішення питання щодо безперешкодного спілкування батька з сином та участі в його вихованні (а.с.11). 25.07.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тетіївської міської ради вирішено не встановлювати порядок участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина, оскільки батьки не знайшли спільної мови, не встановлено позитивний контакт батька з сином, що негативно впливає на психічне здоров`я дитини (а.с.12). Із протоколу індивідуального діагностування Управління освіти виконавчого комітету Тетіївської міської ради встановлено, що в результаті діагностування, проведеного 18.06.2019 року - 19.06.2019 року психологом [PERSON] , для малолітнього [PERSON] , [INFO] , рекомендовано заняття з психологом для зниження рівня тривожності дитини, спокійне спілкування з дитиною, позитивна дисципліна, дотримання розпорядку дня та недопущення факторів, які викликають сильні негативні реакції на емоційному фоні дитини (а.с.32). Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст.141,157Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків,з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами наявні неприязні відносини, відповідач на даний час не надає можливості для спілкування позивача з сином, оскільки вважає, що таке спілкування негативно впливає на психіку дитини. При цьому [PERSON] повністю виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тетіївської міської ради від 25.07.2019 року, де вирішено не встановлювати порядок участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина, оскільки батьки не знайшли спільної мови, не встановлено позитивний контакт батька з сином, що негативно впливає на психічне здоров`я дитини. Суд також бере до уваги той факт, що позивач вимагає спілкування з дитиною у невстановлений час та спосіб, без участі матері, чим може порушити нормальний режим життя дитини, яка з урахуванням свого віку вимагає відповідного режиму спілкування батьків з нею, враховуючи певні відмінності та особливості, які пов`язані з віковими потребами дитини: режим харчування та відпочинку, денний сон, дозвілля тощо. Таким чином, беручи до уваги усі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, зокрема недоведеним є і той факт, що спілкування дитини з батьком не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.4 Конвенції Про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини; якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. Тобто, діюче законодавство спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми і керівним у вирішенні спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Суд вважає, що сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дитиною, і це відповідатиме інтересами дитини та інтересам батьків, тобто буде справедливим по відношенню, як до малолітньої дитини, так і до її батьків. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Outcome: dismissed