Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач, зазначає, що він та відповідач є наймачами даної квартири, квартира не приватизована, відповідач не проживає в квартирі з лютого місяця 2014 року, у зв'язку з чим виникла значна заборгованість за комунальні послуги. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживає у квартирі. Відповідачі добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним приміщенням не користується. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без виклику сторін. Від відповідача відзив на позов не надійшов, клопотань, заяв процесуального характеру від учасників справи також не надійшло. Судова повістка відповідачу направлялась за його зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу не здійснюється. На підставі ордеру серії [NUMBER], виданого 16.11.1984 року на ім'я відповідача - [PERSON] на сім'ю з двох чоловік [PERSON] та його дружину [PERSON]на право зайняття квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст..ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилаючись на те, що він є наймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований відповідач - не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин. Крім того, позивачем не надано жодних доказів щодо відсутності відповідача у вказаній квартирі понад шість місяців. Отже, враховуючи надані по справі позивачем докази - підстав для задоволення позовних вимог позивача не вбачається. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed