Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 18.08.1989 р. вони перебувають у шлюбі з відповідачем, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини припинилися з 2007 року. Оскільки спільне життя не склалося через непорозуміння, несумісність характерів, то шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, примирення з відповідачем неможливо. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, але він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 18.08.1989 р. Виконавчим комітетом Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області за актовим записом № 16 (а.с.5). Відповідно до вимог ст.. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ч.2 ст. 104 та ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до с. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст.. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інвалідата інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, в своїй заяві позивач зазначає про відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, у звязку з чим шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Судом встановлено, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з 2007 року, примирення з відповідачем неможливо. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції про дискримінацію жінок в частині першій підпункту с) однакові права і обовязки під час шлюбу і після його розірвання, тобто дружина шлюбом не закріпляється за чоловіком по життєво. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З урахуванням досліджених доказів по справі, зважаючи на особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих та з врахуванням норм ст.. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам суспільства, у звязку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved