Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, щовона на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на домоволодіння від 20 лютого 1989 року є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району,Черкаської області від 04.03.2021 р. в будинку [ADDRESS] , зареєстровано 5 осіб: [PERSON] , 1953 р.н., [PERSON] 1948 р.н. - чоловік позивачки, [PERSON] 1975 р.н. - син позивачки, [PERSON] 2002 р.н. - онука позивачки, [PERSON] 2011 р.н. - онук позивачки. В червні місяці 2018 року [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., разом з матір`ю [PERSON] виїхали з будинку [ADDRESS] , на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 23 листопада 2018 р. рішенням Черкаського районного суду м. Черкаси шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З червня 2018 року відповідач в будинку за адресою [ADDRESS] , не проживає, ним не користується, особистих речей в будинку не має. Факт перебування відповідача на реєстраційному обліку за даною адресою погіршує матеріальний стан позивача, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, а також факт реєстрації відповідача перешкоджає власнику нерухомого майна у розпорядженні своєю власністю. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 17.03.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з народження проживала та зареєстрована за місцем реєстрації свого батька [PERSON] , який є сином позивачки. В 2018 році шлюб між батьками було розірвано. Вказала, що з того часу ні батько, ні бабуся (позивач по справі) фактично не спілкуються з нею, відповідно потрапити до вказаного помешкання немає ні фізичної можливості (її туди просто не пускають), ні моральної (неприязне відношення батька та бабусі завдають душевних страждань). Вважає, що позивачем не додано жодних доказів важкого матеріального становища та доказів сплати комунальних послуг за кількістю зареєстрованих за адресою осіб, а комунальні послуги сплачуються за фактично використані газ, електроенергію та воду по лічильниках, а тому не залежать від кількості зареєстрованих осіб. Зазначила, що залишила вказаний житловий будинок будучи неповнолітньою разом з матір`ю з тих підстав, що з боку позивача чинилися перешкоди у користуванні вказаним житлом. Вказала, що визнання її такою, що втратила право користування житлом буде мати наслідком виселення її із спірного будинку та втрату нею права на єдине житло, тобто вона буде фактично позбавлена житла. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Дослідивши надані позивачем у підтвердження позовних вимог письмові докази, відзив відповідача на позовну заяву, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] на право приватної власності на домоволодіння від 20.02.1989 року [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі рішення Виконкому Черкаської райради народних депутатів № 30 від 15.02.1989 року. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 251 від 09.03.2021 року, за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , проте з 2018 року по даний час не проживає. Згідно акту про обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.03.2021 року, складеного комісією у складі депутата сільської ради [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] , за даною адресою зареєстрована [PERSON] , 2002 р.н., але з 2018 року не проживає. Комісією при обстеженні не виявлено особистих речей вжитку останньої. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 253467248 від 20.04.2021, що надійшла на запит суду, позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку [ADDRESS] , відомості щодо державної реєстрації якого внесено до реєстру 25.11.2003 року на підставі свідоцтва про право власності від 20.02.1989 року, власником іншої 1/2 частини вказаного будинку є [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 253467428 від 20.04.2021, що надійшла на запит суду, позивачу на праві приватної власності належить 3/5 частини будинку [ADDRESS] , підставою для такої державної реєстрації 12.04.2019 року став розрахунок часток співвласників. Отже, позивачка є неодноосібним власником вказаного будинку, її частка у праві власності на будинок не виділена в натурі, у зв`язку із цим суду не надано відомостей у якій саме частині будинку зареєстрована відповідачка, інший співвласник з позовом до суду про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням не звертався, думку свою щодо даних обставин суду не висловлював, тому суд вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають. На підставі ст. ст. 317, 386, 391, 405 ЦК України, ст.71 ЖК України,

Outcome: dismissed