Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що він є власником земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1109 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,9228 га, що знаходяться по [ADDRESS] . Він займається веденням фермерського господарства, вирощує сільськогосподарську продукцію, яку необхідно очищувати, сушити та зберігати. Для цього, він придбав 23.02.2016 року у власність зерноочисний комплекс - сепаратор аеродинамічний «ІСМ-50» та розмістив його на своїй земельній ділянці, площею 0,1109 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . 15.04.2016 року він придбав металевий ангар для зберігання продукції , загальною площею 726,24 метрів квадратних та пристосував його під склад підлогового зберігання насіння, встановивши його на своїй земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,9228 га по [ADDRESS] . 23.08.2016 року він також придбав у власність металевий ангар для зберігання сільськогосподарської техніки та сільськогосподарського інвентарю, який розмістив на земельній ділянці площею 0,1109 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Експертним висновком будівельно-технічного дослідженні №1029 від 18.09.2017 року встановлено, що вказані приміщення не здані в експлуатацію, відповідають державним будівельним, пожежним нормам та придатні до подальшої експлуатації. Однак його дружина, [PERSON] , не визнає за ним права власності на ці об`єкти, стверджуючи, що воно є їхньою спільною частковою власністю. Він із цим не погоджується, так як придбано воно за кошти, здобуті в результаті його особистої праці. Просив визнати за ним право власності на зерноочисну машину літ. «Б», ангар літ. «А-1», ангар літ. «В», що розташовані по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.03.2019 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] , замінено первісного відповідача [PERSON] на Буринську міську раду Буринського району Сумської області, а також залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області та [PERSON] .. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили розгляд справи провести без їх участі, про що повідомили суд письмовими заявами. Представник відповідача Буринської міської ради про розгляд справи повідомлений, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не надав. Суд визнав можливим розгляд справи провести без його участі за наявними доказами. Третя особа [PERSON] про розгляд справи повідомлений, в судове засіданні не з`явився. З пояснень наданих ним вході підготовчого судового засідання видно, що останній в задоволенні позову заперечень не мав. Представник третьої особи - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Гребіник В.В. позов не визнала, просила справу розглянути без її участі. З письмових пояснень останньої вбачається, що на підставі звернення Сумської обласної державної адміністрації від 24.10.2018 року ними був здійснений позаплановий захід архітектурно-будівельного контролю на об`єкті «Будівництво ангару та зерноочисної машини по [ADDRESS] ». В ході перевірки встановлено, що на вказаних земельних ділянках за вказаною адресою, які мають цільове призначення для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1109 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,9228 га, тривають роботи з будівництва ангару, шляхом встановлення металевого каркасу з подальшим використанням профільного листа як покрівельного матеріалу та збудовано самочинно ще один ангар та зерноочисну машину, які вже експлуатуються без введення в експлуатацію. Документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відсутні. Другий ангар та зерноочисна машина побудовані на земельній ділянці, які експлуатуються без введення в експлуатацію, побудовані на земельній ділянці, що не відповідає цільовому призначенню. За результатами перевірки були складені акт №466, протокол №466 та видані приписи №466 та 466/1 з вимогою усунути порушення вимог законодавства. Вказані об`єкти були самочинно збудовані позивачем в супереч вимогам закону, а тому просила в задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що позивачу на праві власності належать дві земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] . Зокрема, земельна ділянка площею 0,9228 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920981600:01:000:0140, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку від 11.11.2009 року серії ЯИ №184227, а також земельна ділянка площею 0,1109 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5920981600:01:000:0141, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку від 11.11.2009 року серії ЯИ №184226 (а.с.9,10). [PERSON] являється головою селянського (фермерського) господарства «Конкордія», яке придбало: 22.02.2016 року зерноочисний комплекс - сепаратор аеродинамічний ІСМ-50, 15.04.2016 року будівельні матеріали, а 23.08.2016 року - металоконструкцію ЗАВ-50, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями (а.с.11,12,13). Позивач стверджує, що на протязі 2016 року, ним, на вищевказаних належних йому земельних ділянках, були збудовані: зерноочисний комплекс - сепаратор аеродинамічний «ІСМ-50», що розміщений на земельній ділянці площею 0,1109 га і має інвентарне позначення під літ. «Б»; металевий ангар для зберігання сільськогосподарської техніки та сільськогосподарського інвентарю, що був розміщений на цій же земельній ділянці (інвентарне позначення літ. «В») та металевий ангар для зберігання продукції , загальною площею 726,24 метрів квадратних, який був встановлений на земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,9228 га (інвентарне позначення літ. «А-1»). Позивачем було частково проведено технічну інвентаризацію вказаних будівель, в ході якої ФОП [PERSON] виготовив наступні технічні паспорти: на нежитлову будівлю літ «А-1» будівля ангару, рік побудови 2016, фундамент бетон, стіни металеві, покрівля металева, підлога бетон, загальна площа 781 кв.м., площа приміщень 715.1 кв.м. (а.с.20-24); на нежитлову будівлю «Будівля зерноочисного комплексу» літ. «Б-1», рік побудови 2016, фундамент бетон, стіни метал, покрівля метал, перекриття металева конструкція, підлога бетон, площа 91 кв.м., площа приміщень 89,1 кв.м. (а.с.25-28). Технічна інвентаризація металевого ангару під літ. «В» не проводилася. На замовлення СФГ «Конкордія» ООО «Атэк Строй» виготовило «Робочий проект «Склад напольного хранения семян по [ADDRESS]» (а.с.29-43). Відповідно до експертного висновку будівельно-технічного дослідження №1029 від 18.09.2017 року судовим експертом Андрєєвим Л.Г. було обстежено ангар літ. «А-1», зерноочисний комплекс літ. «Б» та ангар літ «В», які розташовані по [ADDRESS] , в результаті чого встановлено, що на ангар літ. «А-1» проектна і робоча документація відсутня, об`єкти побудовані господарським способом будівництва у 2016 році. Будівельно-монтажні роботи з установки ангара виконані відповідно до проекту, розробленого проектною організацією ВАТ «АТЕК СТРОЙ» і ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва». Порушень ДБН В.2.1-10:2009 «Основи та фундаменти споруд», ДБН В.2.6-98-2010 «Бетонні та залізобетонні конструкції», ДБН В.2.6-163:2010 «Сталеві конструкції» не виявлене. Подальша експлуатація по цільовому призначенню можлива. Зерноочисний комплекс літ «Б», рік побудови 2016. Будівельно-монтажні роботи з установки комплексу виконані відповідно до проекту, розробленого проектною організацією ВАТ «АТЕК СТРОЙ» і ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва». Порушень ДБН В.2.1-10:2009 «Основи та фундаменти споруд», ДБН В.2.6-98-2010 «Бетонні та залізобетонні конструкції», ДБН В.2.6-163:2010 «Сталеві конструкції» не виявлене. Подальша експлуатація по цільовому призначенню можлива. Ангар літ. «В» будується, рік будівлі 2016. Будівельно-монтажні роботи по обладнанню монолітного фундаменту й монтажу стальних гратчастих арок виконані відповідно ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва». Порушень ДБН В.2.1-10:2009 «Основи та фундаменти споруд», ДБН В.2.6-98-2010 «Бетонні та залізобетонні конструкції», ДБН В.2.6-163:2010 «Сталеві конструкції» не виявлене. Подальші роботи з монтажу покриття, обладнанню підлоги й установки воріт можливі. Приміщення не зданих в експлуатацію ангару літ «А-1», зерноочисного комплексу літ «Б», ангару «В» (будується) відповідає державним будівельним та пожежним нормам придатне до подальшої експлуатації (а.с.14-19). 01.06.2018 року позивач звернувся до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області із заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованих будівель ангару літ «А-1», зерноочисного комплексу літ «Б», ангару «В», однак 05.06.2018 року, листом №40-1018/1176-18 отримав відмову через відсутність правових підстав на вчинення таких дій інспекцією на ці будівлі (а.с.60). Як вбачається з положень ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 11 та 12 Постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до пункту 4 статті 26, статті 27 Закону № 3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт. У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Відповідно до ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України. Статтею 24 цього Закону встановлено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. Таким чином, суд вважає, що право на виконання будівельних робіт у позивача могло виникнути лише за наявності документів передбачених ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема будівельного паспорту, який суду наданий не був. При цьому, будівництво проведено на земельній ділянці, яка хоча і належить на праві власності позивачу, однак має інше цільове призначення. За змістом ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Аналогічні вимоги містить і Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою КМУ від 13.04.2011 року (у редакції Постанови від 08.09.2015 року №750, яка була чинна на час будівництва позивачем нерухомого майна). Судом беззаперечно встановлено, що здійснене позивачем будівництво є самочинним, так як відсутні докази того, що будівництво здійснювалось на земельній ділянці, що була відведена в установленому порядку для цієї мети, а також те, що вищевказані об`єкти нерухомості збудовано за наявності належного дозволу чи належно затвердженого проекту. При цьому, останнім взагалі не надано належних та допустимих доказів з приводу закінчення будівництва ангару під літ. «В». Встановлені обставини та наведені вище норми матеріального права дозволяють суду зробити висновок про відсутність підстав для застосування до вказаних правовідносин ч.5 ст.376 ЦК України, у зв`язку з чим в задоволенні даного позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed