Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки, за рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 22.10.2007 року по цивільній справі №2-462/2007 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що він перебував з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 20.12.2006 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 22.10.2007 року по цивільній справі за №2-462/2007 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2007 року і до повноліття дитини. Вказане рішення позивачем оскаржене не було, оскільки він вважав, що зможе сплачувати аліменти в розмірі встановленому судом. Однак, у зв'язку з тим, що на даний час істотно змінилося матеріальне становище [PERSON] (зменшилися доходи), а також сімейний стан, він змушений звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, виходячи з наступного: 01.11.2008 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], з якою [INFO] у них народився син [PERSON]. Шлюбні відносини не склалися та за судовим наказом судді Приморського районного суду Запорізької області від 30.06.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. У 2015 році [PERSON] почав проживати однією родиною без реєстрації шлюбу з [PERSON] і [INFO] у них народився син [PERSON]. [PERSON] працює лісорубом у Виробничому підрозділі «Запорізька дистанція захисних лісонасаджень «Регіональної філії «Придніпровська залізниця «ПАТ Укрзалізниця». На сьогоднішній день з заробітної плати позивача утримуються аліменти на двох неповнолітніх дітей. Крім того, родина [PERSON] ([PERSON] та [PERSON].) знаходиться на його повному утриманні. Позивач вказує, що не має землі та будь-якого іншого майна, від якого б мав змогу отримувати дохід. Як зазначає [PERSON], всі перераховані обставини поставили його в скрутне матеріальне становище, оскільки він отримує незначний дохід, один утримує родину, майже не має коштів для існування. А тому, відповідно до ст. 192 СК України позивач і звернувся до суду з вказаними вимогами. Від позивача надійшла заява в якій останній підтримав заявлені вимоги та просив суд розглянути їх за його відсутності (а.с.29). Відповідач також надала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову та розглянути справу за її відсутності (а.с.31). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Зі ст. 61 ЦПК України слідує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області 20.12.2006 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області 24.10.2006 року (а.с.7). Після розірвання шлюбу, за рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 22.10.2007 року, позивача було зобов'язано виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2007 року і до повноліття дитини (а.с.14). Також, [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] від шлюбу з [PERSON] (а.с.8). Згідно судового наказу Приморського районного суду Запорізької області від 30.06.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Факт сплати позивачем аліментів на користь [PERSON] та [PERSON], що утримуються із його заробітної плати, підтверджується довідкою за №11 від 18.02.2016 року виданою ВСП «Запорізька дистанція захисних лісонасаджень» (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Зеленівською сільською радою Приморського району Запорізької області 18.10.2015 року, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно Довідки виконавчого комітету Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області №624 від 07.12.2015 року, [PERSON] проживає по [ADDRESS] і має склад сім'ї: [PERSON]. - співмешканка, [PERSON], [INFO] - син (а.с.10). Згідно довідки за №12 від 18.02.2016 року - [PERSON] працює лісорубом у Виробничиму підрозділі «Запорізька дистанція захисних лісонасаджень «Регіональної філії «Придніпровська залізниця «ПАТ Укрзалізниця» і з серпня 2015 року по січень 2016 року отримав дохід у розмірі 27 856 грн., з яких утримано 15 443,93 грн. та видано 12 412,07 грн. (а.с.12). [PERSON] на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області земельного паю не має (а.с.15). Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Отже, в нормі закону закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища, збільшення витрат на утримання сім'ї, народженням третьої дитини, яка також знаходиться на його утриманні.. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 128 Кодексу законів про працю, сукупний розмір відрахувань з заробітної плати не повинен перевищувати 50 % середньомісячного заробітку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту вищеприведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Позивач за рішенням суду сплачує на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. З часу стягнення аліментів змінилося матеріальне становище позивача, а саме - з нього стягнуті аліменти на іншу дитину, сина [PERSON], [INFO] - 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Крім того, [INFO] у [PERSON]. народився ще син [PERSON], який також разом із матір'ю перебуває на утриманні позивача, тому з урахуванням інтересів всіх дітей позивача, суд вважає, що позов в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі викладеного,

Outcome: approved