Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них 18.06.2002 року народилася донька [PERSON]. В даний час дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач [PERSON] не надає кошти на утримання дитини, хоча має можливість їх надавати. Відповідач офіційно працює та отримує регулярно заробітну плату. Тому він змушений звернутись до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме в розмірі, вказаному в позовній заяві. Зазначив, що він проживає з дочкою у квартирі, що належить його матері, сплачує за комунальні послуги біля 1100 грн. на місяць. Відповідач коштів йому особисто для утримання дитини не надавала, частково брала участь в утриманні дитини, але в недостатньому обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів її доходів. При цьому зазначила, що вона до звернення позивача із даним позовом приймала участь в утриманні дитини: надавала кошти доньці, коли та просила, а дитина розпоряджалась ними, купувала особисті речі, коли донька відвідувала матір годувала її, переказувала кошти на картку, купувала певні речі, тощо. Вказала, що погоджується сплачувати аліменти саме в такому розмірі, оскільки після розірвання шлюбу з позивачем вона змушена винаймати квартиру, за яку сплачує 1200 грн. в місяць, оплачує комунальні послуги в розмірі біля 800-1000 грн. на місяць. Тому вважає, що лише в разі сплати аліментів в розмірі 1/8 частини від доходів та несення витрат на найм житла і комунальні послуги, їй залишаться на проживання кошти в розмірі близькому до прожиткового мінімуму. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, її представника, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Відповідач має постійне місце роботи, працює комірником в філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика». Частково бере участь в утриманні дочки. Позивач працює слюсарем в ТОВ «Вінницька птахофабрика». Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються дослідженими письмовими доказами. Відповідач працює, має постійних дохід, а тому стягнення аліментів з неї слід проводити у частці від доходу. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, враховує таке. Звернувшись в суд з даним позовом, [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Заперечуючи проти розміру стягуваних аліментів, відповідач вказує, що погоджується сплачувати на утримання дитини 1/8 частини всіх видів її доходів, посилаючись на те, що за вирахуванням із заробітку аліментів у вказаному розмірі та витрат повязаних з наймом квартири та оплатою комунальних послуг, в неї залишаться кошти на проживання в розмірі близькому до прожиткового мінімуму. Із довідки про доходи відповідача видно, що вона працює комірником в філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика». Загальна сума доходу від заробітної плати, отриманого відповідачем за останні 6 місяців, становить 37666,73 грн. (до відрахувань податків і зборів). При визначенні середньомісячного доходу відповідача, що необхідно для оцінки розміру стягуваних аліментів, суд враховує, що середньомісячний дохід від заробітної плати відповідача, з якого будуть стягуватись аліменти (після утримання податку та військового збору), за останні шість місяців, становить біля 5053 грн. (30321,71/6). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить із того, що аліменти кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законодавчо не встановлено обмежень щодо аліментів, які можуть стягуватись на дитину із доходу батьків. Тому суд виходить із принципів розумності, справедливості, можливості батьків, а також необхідності забезпечення інтересів та потреб дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що аліменти, які слід стягнути з відповідача на дочку, необхідно визначити в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача. В такому разі розмір аліментів становитиме близько 1263 грн. на місяць. Така сума буде меншою ніж прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який з 01.05.2017 року встановлений на рівні 1777 грн. на місяць. Стягнення з матері зазначеної суми, на думку суду, буде достатньо для утримання доньки, враховуючи, вік дитини, та потреби дівчинки у її віці у витратах на утримання. При цьому суд враховує й те, що батьки, які обоє працюють, спроможні та повинні задовольнити потреби дитини в належному утриманні, яке в грошовому виразі, з урахування принципу розумності витрат, явно перевищує мінімальні норми прожиткового мінімуму, встановлені державою. Також суд враховує, що батько дитини працює, отримує дохід у виді заробітної плати, і також зобовязаний утримувати дитину. Оскільки обоє з батьків зобовязані спільно утримувати дитину. Посилання представника відповідача на те, що позивач несе витрати на найм житла та оплату комунальних послуг, в даному конкретному випадку, не звільняє її від обовязку утримувати дитину, і не спростовує висновків суду про визначення розміру аліментів саме в зазначені частці від доходів відповідача. Оскільки суд враховує й те, що сторони не заперечують того, що позивач з дочкою також проживає у квартирі, яка йому не належить, і також зобовязаний нести витрати на оплату комунальних послуг. Крім того, суд враховує, що в разі сплати відповідачем аліментів у вказаному розмірі (орієнтовно 1263 грн. на місяць), а також оплати за найм квартири (як видно із договору найму квартири 1200 грн.), оплати за комунальні послуги (як вказала відповідач в середньому біля 900 грн.), їй залишаться кошти в розмірі біля 1690 грн. (5053-1263-1200-900=1690). Така сума буде більшою ніж розмір сплачених аліментів, а також більшою за прожитковий мінімум для працездатних осіб (з 01.05.2017 року встановлено на рівні 1684 грн.). Тобто відповідачу залишаться кошти, необхідні для проживання в розмірі, більшому ніж мінімально встановлений в державі. Крім того, суд враховує й те, що відповідно до положень ст. 1, 3 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. До набору послуг включаються житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв'язку, закладів культури, освіти, охорони здоров'я та інші. Із викладених положень Закону України «Про прожитковий мінімум» вбачається, що у встановлений законодавчо розмір прожиткового мінімуму включено витрати на задоволення мінімальної потреби громадян у житлі, організації побуту, визначення житлово-комунальних послуг (по водопостачанню, теплопостачанню, газопостачанню, електропостачанню, водовідведенню, утриманню та експлуатації житла та прибудинкових територій, сміттєзбиранню, утриманню ліфтів) виходячи із соціальної норми житла та нормативів споживання зазначених послуг. Відтак заперечення відповідача про те, що в разі сплати аліментів у розмірі 1/8 частини її доходів, їй залишаться для проживання кошти в розмірі меншому ніж прожитковий мінімум не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі, який суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини справи і інтереси дитини. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved