Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування та проживання домоволодінням по [ADDRESS] посилаючись на те, що він 21.09.2006 року надав свою згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON], після реєстрації шлюбу з якою 23.10.2006 року вона прийняла його прізвище. [INFO] народилася дочка [PERSON], місце проживання якої також було зареєстроване за адресою їхнього проживання. 26.01.2007 року факт народження малолітньої було зареєстровано на його прізвище. 29.11.2013 року відповідачка припинила з ним шлюбні стосунки і переїхала проживати до [ADDRESS], за місцем своєї попередньої реєстрації та проживання. 02.12.2013 року відповідачка перевела малолітню [PERSON] до навчального закладу у м. Дніпропетровськ без його відома. Більше півроку відповідачка не проживає з ним спільно. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка заперечує проти позову посилаючись на те, що вона не має на цей час можливості зареєструвати своє місце проживання з малолітньою дитиною, вона працює у м. Дніпропетровську, так як знайти роботу за місцем реєстрації неможливо. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд не вбачає підстав для задоволення позову виходячи з наступних обставин справи. Статтею 3 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'' встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсиляються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що власником житлового будинку по [ADDRESS] є позивач, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Довідка про склад сім? ї позивача вказує, що за місцем його проживання зареєстровані, але не проживають його дружина [PERSON] та дочка малолітня [PERSON] Позивач посилається на те, що відповідачка разом з малолітньою дочкою [PERSON] фактично не проживають з 29.11.2013 року, про що в судовому засіданні факт визнано і самою відповідачкою, однак приймає до уваги, що вона не втратила право користування житловим приміщенням, так як менше одного року відсутня за місцем реєстрації, а крім того позивач не надав суду висновок органу опіки та піклування про можливість зняття з реєстраційного обліку місця проживання малолітньої [PERSON]

Outcome: dismissed