Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання між ними шлюбу, який зареєстрований 14 листопада 2003 року. Сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. На думку позивача, шлюб виявився невдалим і сім`я почала поступово розпадатися, оскільки між ними виникли труднощі у відносинах через різні погляди на подружнє життя. При цьому подолати їх виявляється неможливим, оскільки будь-яке питання, яке потребує спільного вирішення, відповідачкою ігнорується. Непорозуміння з відповідачкою призвели до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Сторони спільного господарства не ведуть. Майновий спір відсутній. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про підтримання та визнання позовних вимог, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14 листопада 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб, про що виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 123, на підтвердження чого надане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 01.12.2020 (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Як вбачається зі змісту позову, сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, постійні сварки, внаслідок чого шлюбні відносини припинялися, спільного господарства не ведуть, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майновий спір відсутній. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але позивач не заявляв вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесених судових витрат.

Outcome: approved