Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В.,зареєстрований в реєстрі за № 1589, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» коштів в сумі 8619,90гривень, згідно договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, обгрунтовуючи тим, що даний виконавчий напис є незаконним, оскільки, сума заборгованості за договором надання коштів у позику не є безспірною. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, представник позивача адвокат Безугла І.С. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінфорс» в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали. Третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 12.09.2018року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та [PERSON] укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №366237-А, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 4000гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом - 1,33% в день.(а.с.15-23). 10.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1589, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 366237-А від 12 вересня 2018 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обовязків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 40071779-10 від 28.03.2019 року, є ТОВ «Фінфорс», далі -стягувач, заборгованості за кредитним договором 366237-А від 12 вересня 2018 року, за період з 28.03.2019 року по 31.01.2020 року в сумі 8619,90грн. (а.с.14). 19.02.2020 року на підставі заяви стягувача за вказаним вище виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61311093 (а.с.9). Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2 вказаної глави, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 даної глави, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, із змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, з вказаного переліку необхідних документів для одержання виконавчого напису вбачається відсутність документів, які можуть підтверджувати безспірність заборгованості боржника і встановлювати прострочення виконання зобов`язання, що фактично нівелює зміст безспірності заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення змін до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, що виключає надання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] не визнає суму заборгованості за договором 366237-А від 12 вересня 2018 рокубезспірною, а ТОВ «Фінфорс»безспірності суми боргу належними доказами не довело, оскільки, в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Фінфорс», звертаючись до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором 366237-А від 12 вересня 2018 рокунадало нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, жодних доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором та повідомлення про суму боргу, матеріали справи не містять, що на думку суду, не доводить безспірності боргу боржника за кредитним договором. У даному випадку приватний нотаріус не перевірила наявність доказів безспірності боргу, що призвело до порушення процедури вчинення напису. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, оскільки, нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн., що передбачено Законом України «Про судовий збір» та підтверджено квитанціями від 30.06.2020 року за №2007-3344-4220-2750 та від 03.08.2020 року за №39, а тому вказані судові витрати в сумі 1261грн. 20коп. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved