Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.12.2007 року сплачує аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач наполягає, що він належним чином виконував рішення суду та сплачував аліменти у розмірі визначеному судовим рішенням. Однак станом на дату подання позову у нього суттєво змінився матеріальний стан у зв`язку із народженням двох синів від іншого шлюбу. Крім того розмір його доходу є незначним, що стверджується відповідною довідкою з місця роботи, що унеможливлює йому здійснювати належне матеріальне забезпечення всіх трьох його дітей, а також особистих потреб, а тому позивач був змушений звернутися до суду із вказаним вище позовом. Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження\~ без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 31.05.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останній був наданий строк для\~ подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~ проти розгляду справи\~ в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~ строк для подання відзиву на позов. Разом із тим відповідач надала до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила перенести на іншу дату у зв`язку із її вагітністю. Відзив на позовну заяву, заяву із обґрунтованими запереченнями\~ проти розгляду справи\~ в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не надала. За вказаних обставин суд вважає заяву відповідача про перенесення судового засідання не обґрунтованою, оскільки відповідачу було надано достатньо часу для підготування відзиву на позовну заяву чи надання до суду заяви із запереченнями\~ проти розгляду справи\~ в порядку спрощеного позовного провадження. Однак своїми правами відповідач у строки визначені судом не скористалася вказані заяви не подала. Нормами п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. За таких обставин суд вважає за можливе\~ розглянути справу за наявними\~ матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається із виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.12.2007 року, із позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином суд вважає доведеним обов`язок позивача по утриманні своєї дочки [PERSON] . У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями\~ст. 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23\~Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками розмір аліментів, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з представлених позивачем документів, за час, що минув з дня проголошення судового рішення від 07.12.2007 року змінилися обставини, що слугували суду для визначення розміру аліментів, зокрема у позивача народилася ще двоє дітей від іншого шлюбу, що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] (серії [NUMBER] від 27.01.2015 року) та [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] від 04.11.2014 р.). Факт їх спільного із відповідачем проживання та перебування на його утриманні стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Антипівської сільської ради від 10.10.2018 року за №438, а також актом обстеження матеріально-побутових та житлових умов [PERSON] , який складений 11.03.2019 року. Так з матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплачує на користь відповідача аліменти у розмірі 1/4 на одну дитину. Враховуючи норми ст. 183 СК України, з огляду на сімейний стан [PERSON] та наявність у нього крім [PERSON] ще двох утриманців, а саме [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до обґрунтованого висновку про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання [PERSON] з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів доходу відповідача. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 197 СК України та виходячи з системного аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, що не буде порушенням вимог чинного законодавства, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.,ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Також суд враховує, що позивач просить стягувати із нього аліменти у розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає нормам ч. 2 ст. 182 СК України за якими мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд,

Outcome: approved