Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ», в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 92384 грн. 59 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21555 грн. 80 коп., на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. 15.02.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з листом, в якому зазначив, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні - за період з 01.11.2017 року по день остаточного розрахунку по заробітній платі 31.01.2018 р. - складає 68978,56 грн. Ухвалою суду від 15.02.2018 р. позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі. 28.02.2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненою позовною заявою до Державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ», в якій просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 39916 грн. 84 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Судовий збір покласти на відповідача. В обгрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач надав суду довідку про його заробітну плату, згідно з якою заробітна плата за вересень та жовтень 2017 року фактично йому перерахована лише 31.01.2018. Таким чином, з дня звільнення позивача, 31.10.2017 року, по 31.01.2018 року ДП «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» не здійснював остаточного розрахунку після звільнення. На думку позивача, відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.10.2017 по 31.01.2018. Також посилається на те, що відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, де вказано, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обовязків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, тощо) та допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю. З 12.09.2017 по 17.09.2017 позивач знаходився у відрядженні, що підтверджується посвідченням про відрядження № 442 та наказом № 442 від 12.09.2017. За даними бухгалтерського обліку, у вересні та жовтні 2017 року позивачу були здійснені нарахування на загальну суму 45267,32 грн., з яких: 27040,49 грн. оклад, надбавка за науковий ступінь, премія, а 18226,83 грн. відрядження, компенсація за невикористану відпустку, компенсація за затримку виплати заробітної плати, індексація. Таким чином, середня заробітна плата позивача на день склала: 27040,49 грн./42 дні = 643,82 грн. Позивач погодився з обчисленням відповідачем його середньоденної заробітної плати. У період з 31.10.2017 по 31.01.2018 нараховується 62 робочі дні. Отже, строк затримки розрахунку при звільненні становить з 31.10.2017 по 31.01.2018, не включаючи 31.01.2018) 62 робочі дні. Таким чином, його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 643,82 грн. х 62 дні = 39916,84 грн. Крім того, через несвоєчасний розрахунок при звільненні, позивач був позбавлений можливості розпоряджатися законно заробленими ним грошовими коштами. При цьому були порушені його нормальні життєві звязки, що потребувало додаткових зусиль для нормалізації його соціального життя. Був змушений позичати грошові кошти у рідних та друзів, однак через неможливість вчасного повернення численних позик та позичок постраждала його репутація порядної, чесної, сумлінної, відповідальної людини. Компенсацію за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 10000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити у повному обсязі. Крім того, надав суду письмову відповідь на відзив відповідача та зазначив, що трудову книжку отримав своєчасно при звільненні з підприємства. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та зазначила, що підприємство зазнає тимчасових фінансових труднощів, має місце заборгованість контрагентів, зокрема, «Метінвестінженірінг», 6 млн. грн., підприємство отримало накази на відшкодування заборгованості іншими підприємствами на 1,5 млн. грн. ЄСВ підприємством сплачується своєчасно. Крім того, надала відзив на позовну заяву та заперечення на позов та зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження відшкодування моральної шкоди та неналежними документами підтверджена правова допомога. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] з 01 жовтня 2015 року до 31 жовтня 2017 року працював в Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь», звідки звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, про що був виданий наказ № 448-к від 27.10.2017 року, що підтверджується копією трудової книжки, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 17-25). Згідно з довідкою Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» від 12.02.2018 р., [PERSON] було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 92384,59 грн., а саме: 07.12.2017 р. 22479,62 грн. за червень 2017 р., 10.01.2018 р. 14874,62 грн. за липень 2017 р., 15.01.2018 р. 18590,16 грн. за серпень 2017 р., 31.01.2018 р. 14658,60 грн. за вересень 2017 р., 31.01.2018 р. 21781,59 грн. за жовтень 2017 р. (а.с.49). Відповідно до частини 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до матеріалів справи, середньоденна заробітна плата позивача становить 643,82 грн. Затримка виплати заробітної плати становила з 31.10.2017 до 31.01.2018. Отже, сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні складає 39916 грн. 84 коп. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги позивача [PERSON] в цій частині задовольнити та стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 39916 грн. 84 коп. Внаслідок порушення трудових прав позивача, він зазнав моральні страждання, змушений звертатися до державних установ, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. В іншій частині позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за його недоведеністю. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача , витрати на правничу допомогу адвоката 1000 грн., що підтверджується витягом з Договору про надання правової допомоги № 06/17 від 20 листопада 2017 року, квитанцією № 01/11/17 від 27.11.2017, Актом наданих послуг від 27 листопада 2017 року. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави пропорційно до задоволених позовних вимог майнового характеру у розмірі 399 грн. 16 коп. та немайнового характеру 704 грн. 80 коп., а всього 1103 грн. 96 коп.

Outcome: partial