Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом, після померлої 10.11.2016 року [PERSON], на земельну ділянку, площею 0,08 га та земельну ділянку, площею 0,98 га, загальна площа 1,06 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району та належала небіжчиці на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 145179 виданого на 03.04.2006 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що земельна ділянка спочатку належала його матері, потім його переоформила нині покійна сестра позивача [PERSON]. В нього відсутній державний акт на земельну ділянку, оскільки він залишився у [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала щодо задоволення позовних вимог, подала до суду відзив, в якому зазначила, що позивач уже звертався до суду із аналогічним позовом, який був залишений без розгляду. Однак він повторно звернувся до суду, не врахувавши розяснення, надані йому попереднім судом. Позивач зазначає, що державний акт на земельну ділянку втрачений та дав оголошення до газети щодо визнання його недійсним. Однак, державний акт не втрачений, позивачу відомо, що він знаходиться у відповідача. Із проханням про надання йому державного акту позивач до неї не звертався. Державний нотаріус не витребувала у неї оригінал правовстановлюючого документа на землю. Вважає, що за наявності оригіналу правовстановлюючого документа, [PERSON] не може звернутися до суду з указаним позовом. У судовому засідання [PERSON] зазначила, що нині покійна [PERSON] була тіткою та хрещеною матірю її довірительки [PERSON]. Представник [PERSON] являється двоюрідною сестрою [PERSON]. За життя, вони доглядали за останньою, так як вона хворіла на цироз печінки. Проживали неподалік одна від одної, підтримували добрі стосунки. Коли [PERSON] померла, вони повідомили [PERSON] про її смерть, однак останній вказав, що у нього немає грошей на поховання сестри і відмовляється від прийняття спадщини після неї. Державні акти на земельні ділянки знаходяться у позивача, оскільки [PERSON], ще до своєї смерті, віддала їх. Врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 10.11.2016 року у смт. Ірдинь Черкаського району Черкаської області, померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-СР № 292463 від 06.12.2016 року. Нині покійна [PERSON], відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану та свідоцтва про народження серії ЯЭ № 126301, мала дошлюбне прізвище «Бурлака» та була рідною сестрою позивача [PERSON]. Відповідно довідки ВК Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 388 від 24.01.2018 року, за померлою 10.11.2016 року [PERSON] рахується квартира [ADDRESS]. На день смерті у квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає. За довідкою відділу Держгеокадастру у Городищенському районі від 04.05.2017 року № 113/131-17, [PERSON] надано завірену архівну копію державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЧР № 145179. Вартість земельної ділянки (паю) в адмінмежах Мліївської сільської ради Городищенського району (КСП «АФ «Мліїв») становить: ріллі 41157 грн. 22 коп., сінокоси 503 грн. 58 коп.. Про вище втрачений державний акт на землю, позивач подав оголошення у періодичне видання газету «Вісник Городищини» № 15 від 14.04.2017 року. З метою прийняття спадщини після покійної сестри, [PERSON] звернувся до нотаріуса. Постановою від 26.10.2017 року, державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори [PERSON], йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після померлої [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на землю. Згідно довідки Черкаської районної державної нотаріальної контори № 404/02-14 від 16.02.2018 року, після померлої 10.11.2016 року [PERSON], у нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 696/2016. Із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. За загальним положенням про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. На дану обставину також звернув увагу і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи, про що розяснюється в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Видача постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій не перешкоджає повторному зверненню спадкоємця в нотаріальну контору для оформлення ним спадщини та не є підставою для зупинення оформлення спадщини. При наявності у спадкоємця всіх необхідних документів і сплати відповідних платежів спадкоємцю буде видано свідоцтво про право на спадщину. Оскільки представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надала для огляду суду оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 145179, що належав нині покійній [PERSON], суд вважає, що правовстановлюючий документ не втрачений, а тому, перешкод для звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини у спадкоємців відсутні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed