overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просив стягнути з відповідача борг за договором позики від 16.03.2013 року у розмірі 708750 грн., що еквівалентно 63000 доларів США, заборгованість за користування грошима у сумі 233887 грн.50 коп., що еквівалентно 20790 доларів США та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. В зв'язку з тим, що в справі достатньо доказів про правовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов позивача, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 1047 ЦК України, письмова форма договору позики передбачена у тому випадку, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Однією з форм договору позики може бути розписка позичальника. Таку розписку відповідач власноручно написав позивачу 16.03. 2013 р., згідно якої позичив гроші у сумі 6300 доларів США та зобов'язався повернути всю суму не пізніше 31.12.2013 р. (а.с.4). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона «позикодавець» передає другій «позичальнику» у власність гроші або речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей, або рівну кількість речей того ж роду і якості. Таким чином, відповідач повинен повернути позивачу отриману у нього таку ж суму грошей. До даного часу відповідач гроші позивачу не повернув. Виходячи з того, що в обігу в Україні є лише національна валюта, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу за курсом Національного банку України у сумі 708750 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь станом на 22.04.2014 ., що дорівнює 7453 грн. за 1.00 долар США . Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З розписки убачається, що відповідач зобов'язувався позивачу щомісяця виплачувати проценти у розмірі 2,75% від суми позики. Станом на 16.03.2014 сума відсотків за користування грошима складає 20790 доларів США, що еквівалентно 233887 грн.50 коп., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просив стягнути з відповідача борг за договором позики від 29.10.2013 у розмірі 255150 грн. та судові витрати у розмірі 2551 грн. 50 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] Підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. В зв'язку з тим, що в справі достатньо доказів про правовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов позивача, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 29.10.2013 між позивачем і відповідачем був укладений нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 255150 грн., що за домовленістю сторін на дату укладення договору є еквівалентом 31500 доларів США, які відповідач зобовязувався повернути до 02.11.2013 року. Договір позики було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] (реєстровий №1320) (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До даного часу відповідач зобовязання за договором не виконав, позику не повернув, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача позику у сумі 255150 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 2551 грн. 50 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05.11.2007 року він для придбання квартири № 12 у будинку №31 МЖК «Інтернаціоналіст» за адресою: с. Циркуни, Харківського р-ну, Харківської області позичив у [PERSON] гроші у сумі 500000 грн. На передодні укладення договору купівлі-продажу цінних паперів для придбання квартири з ТОВ Азово-Чорноморською інвестиційною компанією його пограбували, викрали документи і паспорт. На той час він зустрічався з відповідачкою і мав намір з нею одружитися. В звязку з відсутністю паспорту договір купівлі-продажу цінних паперів на придбання квартири був укладений 05.11.2007 р. між відповідачкою та ТОВ Азово-Чорноморською інвестиційною компанією. За позичені гроші у сумі 500000 грн. було здійснено оплату цінних паперів. У подальшому він з відповідачкою 16.02.2008 року зареєстрував шлюб. 04.07.2008 р. у них народився син [PERSON]. Після народження сина їх життя з відповідачкою не склалося і вона разом з сином переїхала поживати до своїх батьків у м. Рівне. 17.11.2014 року на підставі рішення Рівенського міського суду від 17.11.2014 р. їх шлюб розірвано. В судове засідання позивач та його представник подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила до суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що сторони з 16.02.2008 року по 17.11.2014 року знаходилися у шлюбі. Ще до укладення шлюбу з відповідачкою, позивач за позичені 05.11.2007 р. у [PERSON] гроші у сумі 500000 грн. придбав квартиру за адресою: Харківська область, Харківський р-н с.Циркуни, МЖК «Інтернаціоналіст». Згідно рішення Харківської міської ради від 10.04.2013 № 211 «Про зміну та впорядкування адрес обєктами нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова» адреса квартири змінена на адресу: м.Харків, вул.. Кричевського,31. Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі про що свідчить її заява, яка засвідчена приватним нотаріусом Рівенського міського нотаріального округу [PERSON], то суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити, визнати за ним право власності на спірну квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 16.09.2019 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 498. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 16.08.2019 [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що у них із дружиною відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові один до одного. Вказує, що вони близько року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою від 30.04.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав заяву у якій справу просив розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, до суду (засобами електронного зв`язку) надіслала заяву, в якій справу просить розглядати без її участі, з позовними вимогами погоджується. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Так, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 16.08.2019 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 498 (а.с. 3). Сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, їх сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. За наведених підстав слід дійти висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб зареєстрований 06.08.2011 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області між ним та відповідачем, актовий запис № 04. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 06.08.2011 [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у них із дружиною відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вказує, що вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Ухвалою від 02.03.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.03.2021 позивач подав до суду заяву, у якій справу просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 15.03.2021 [PERSON] також подала суду заяву, у якій справу просила розглядати без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Так, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 06.08.2011 перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Василівської сільської ради Лебединського району Сумської області, актовий запис № 04 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6). Сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, їх сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. За наведених підстав слід дійти висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 04 грудня 2018 року Синельниківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 186. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04 грудня 2018 року Синельниківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 186. Дітей від шлюбу вони не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння та довір`я, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки ведення спільного господарства. З листопада 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини між ними припинені, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, просив шлюб розірвати. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову, просила шлюб розірвати. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 грудня 2018 року Синельниківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 186 /а.с. 20/. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки протягом тривалого часу, так як разом не проживають, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомості які б спростовували твердження позивача до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, на розірванні шлюбу наполягають, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження сім`ї неможливе. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 18 липня 1998 року Богодухівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 53. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 липня 1998 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Богодухівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 53. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, постійно виникали конфлікти з причини протилежних поглядів на сімейне життя, непорозуміння на ґрунті побутових та життєвих стосунків. Зазначив, що шлюбні відносини фактично припинені та з 2013 року сторони проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач також надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просила не надавати строк на примирення, оскільки сторони проживають окремо близько 5 років, питання про розірвання шлюбу вирішено остаточно. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 1998 року у Богодухівському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 53 /а.с.9/. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 10/. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки протягом тривалого часу, тобто сім'я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомості які б спростовували твердження позивача до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони тривалий час проживають окремо, на розірванні шлюбу наполягають, суд вважає, що сімя розпалась остаточно і збереження сім'ї неможливе. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 704.80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 28 лютого 1998 року Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 03. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 лютого 1998 року у Гутянській селищній раді Богодухівського району Харківської області, між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 03. Від шлюбу дітей немає. Позивач зазначає,\~що після\~укладання шлюбу\~прожили з\~відповідачем разом\~приблизно 3\~місяці та\~після цього\~не спілкувалися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась, причину неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подала. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 1998 року в Гутянській селищній радй Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28 лютого 1998 року /а.с. 13/. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки протягом тривалого часу, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомості, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження сім`ї неможливе. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved