Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить зобов'язати Близнюківську районну державну адміністрацію Харківської області виділити йому земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ХР № [NUMBER], виданого Близнюківською державною адміністрацією Харківської області 04 квітня 2000 року, із земель колишнього КСП «Победа» Близнюківського району Харківської області, з числа п'яти не витребуваних земельних часток (паїв), розміром 11,65 умовних кадастрових гектарів, а також видати документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову зазначає, що 19 лютого 1999 року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 11,65 га, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Победа» Близнюківського району Харківської області та підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР [NUMBER]. 27 червня 2013 року Близнюківською державною нотаріальною конторою позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за законом. З метою виділення земельної ділянки в натурі позивач звернувся до Близнюківського відділу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та отримав відповідь, що станом на 17 травня 2017 року по Семенівській сільській раді Близнюківського району Харківської області, згідно книг реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Победа», обліковується п'ять не витребуваних земельних часток (паїв) розміром 11,65 умовних кадастрових гектарів. Надалі, він звернувся до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На заяву отримав відповідь, де йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю відомостей про участь в жеребкуванні [PERSON] на зборах членів КСП «Победа» та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення місця розташування земельної ділянки. У зв'язку із вищезазначеним, позивач просить суд зобов'зати відповідача виділити йому земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) із числа п'яти не витребуваних земельних часток (паїв) та видати документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримала і просила його задовольнити з підстав, наведених в заяві. Представник відповідача - юрисконсульт апарату Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області Парахотіна Лідія Олександрівна в судовому засіданні вказала, що вирішити даний спір добровільно неможливо, оскільки в матеріалах поданої позивачем заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відсутні відомості про участь в жеребкуванні на зборах членів КСП «Победа» чи довідка про розташування земельної ділянки. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, належить право на земельну частку (пай) розміром 11,65 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Победа» Близнюківського району Харківської області, що належало спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР [NUMBER], виданого Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області 04 квітня 2000 року.(а.с.12,13) Згідно архівного витягу протоколу № 1 звітних зборів колективного сільськогосподарського підприємства «Победа» від 22 січня 2000 року та додатку до протоколу, [PERSON] має право на земельний та майновий пай КСП «Победа» Близнюківського району Харківської області.(а.с.16,17) Відповідно до повідомлення відділу у Близнюківському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області вих..№29-20-0.23, 11-131/103-17 від 17 травня 2017 року, станом на 17 травня 2017 року по Семенівській сільській раді, згідно книг реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Победа», обліковується 5 не витребуваних земельних часток (паїв) розміром 11,65 умовних кадастрових га. (а.с.24) В судовому засіданні встановлено, що вказані земельні частки (паї) належать громадянам відповідно до земельних сертифікатів, серед яких прізвища [PERSON] не значиться. 14 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Близнюківської державної районної адміністрації Харківської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вищезазначену земельну ділянку. (а.с.25) Постійно діюча районна комісія з питань земельних відносин та приймання рекультивованих земель при Близнюківській районній державній адміністрації, розглянувши вказану заяву та додані до неї матеріали, рекомендувала позивачеві звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення місця розташування земельної ділянки, у зв'язку з відсутністю в матеріалах до заяви відомостей про участь в жеребкуванні на зборах членів КСП «Победа» чи довідки про місце розташування земельної ділянки. Вказане підтверджується листом голови Близнюківської районної державної адміністрації вих..№01-42/2682 від 04 липня 2017 року та протоколом № 12 від 16 червня 2017 року. (а.с.26, 75-88) Відповідно до ч.1 ст.158 Земельного кодексу України, Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Положеннями ст. 41 Основного Закону України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право громадянина на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, видане позивачеві свідоцтво про право на спадщину 27 червня 2013 року є підставою для подальшого виділення йому земельної частки (паю) в натурі. Згідно з пунктами 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, яким змінено суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України. Для виділення в натурі земельного паю повноважним органом, на підвідомчій території якого передбачається виділення земельної частки, приймає відповідне рішення за наявності у особи документу, посвідчуючого право на земельну частку (пай). Якщо земельна ділянка виділяється із земель в межах населеного пункту, то повноважним органом є сільська рада, якщо за межами - райдержадміністрація. Позивачем суду не надано доказів щодо можливого місця розташування земельної ділянки. Крім того, суд не може перебирати на себе повноваження іншого органу. Така позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно з якою, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, так само й з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Зважаючи на викладене, зобов'язання в судовому порядку виділити земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) є неможливим, оскільки це порушувало б передбачену Конституцією України виключну компетенцію відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції державних органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі - продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обстави, на основі повно та всебічно досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed