Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, П`ятихатської районної державної адміністрації про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням П`ятихатського районного суду від 31.01.2019 року за ним було визнано право на земельну частку (пай), площею 5,55 в умовних кадастрових гектарах, із земель невитребуваних паїв, в порядку спадкування, які розташовані на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. На виконання рішення суду Пальмирівською сільською радою було винесено рішення № 249/16-25/VII від 02.10.2019 року , яким йому як власнику земельної частки (паю) виділено 0, 7 частин від земельної ділянки кадастровий номер 1224584800:02:001:0332 (поле № 5 пай б/№), 0,2 земельної частки (пай) від земельної ділянки кадастровий номер 1224584800:02:001:0331 (поле №6, пай б/№), 0,1 земельної частки (паю) від земельної ділянки кадастровий номер 1224584800:02:001:0219 (поле № 25а, пай б/№), для введення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності. З питанням виготовлення технічної документації звернувся до землевпорядної організації, проте останні повідомили, що підготовувати технічну документацію не мають можливості, у зв`язку з тим, що на зазначені ділянки 18 травня 2015 року між [PERSON] та П`ятихатською районною державною адміністрацією було укдалено договори оренди землі, як на невитребувані паї, терміном на 7 років. Отримавши відмову у виготовленні технічної документації звернувся до Пальмирівської сільської ради з питанням поділу ділянки, проте отримав відмову, з посиланням на те, що вони не є стороною діючого договору оренди з [PERSON] , тому з даного приводу запропонували звернутися до суду, з питанням розірвання договору оренди. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.117/. Відповідач Пальмирівська сільрада П`ятихатського району Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представникіа, позов визнають /а.с.69, 76/. Відповідач П`ятихатська районна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду клопотання з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі/а.с.96/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай), загальним розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області із земель невитребуваних паїв в порядку спадкування за законом /а.с.7-8/. Відповідно до копії рішення Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області від 02.10.2019 року № 249/16-25/УП позивачу [PERSON] вирішено виділити 0,7 земельної частки (паю) від земельної ділянки кадастровий номер 1224584800:02:001:0332 (поле № 5 пай б/№), 0,2 земельної частки (пай) від земельної ділянки кадастровий номер 1224584800:02:001:0331 (поле №6, пай б/№), 0,1 земельної частки (паю) від земельної ділянки кадастровий номер 1224584800:02:001:0219 (поле № 25а, пай б/№), для введення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності /а.с.9/. 18.05.2015 року між [PERSON] та П`ятихатською районної державною адміністрацією укладено договори оренди земельних ділянок площею 8,2810 га ріллі, кадастровий номер 1224584800:02:001:0332 та площею 6,0249 га ріллі, кадастровий номер 1224584800:02:001:0331, що знаходяться на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копіями договорів оренди землі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /а.с. 11-13, 17-18/. Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки є індивідуальною, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п. 6 ст. 16 цього Закону кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Положеннями п. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є окрім іншого знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як о`бєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно п. 29 постанови Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» у разі поділу чи об`єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. За положеннями статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-ІV від 05.06.2003 року (надалі - Закон №899) Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. На підставі норм ст. 1 вищевказаного Закону № 899 право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, при чому документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ст.2 Закону №899). Стаття 3 Закону №899 передбачає, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку(пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку(пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської,селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою Положення ст. 5 Закону №899 передбачають, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; при чому сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. В судовому розгляді встановлено, що позивач як власник земельної частки (паю) не може отримати виділену йому земельну ділянку у власність з визначенням меж в натурі та оформленням державного акту на неї саме через ті обставини, що остання перебуває у складі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель невитребуваних паїв, що передана в оренду [PERSON] , яка в свою чергу має індивідуальний кадастровий номер, що унеможливлює виділення узгодженої земельної ділянки позивачеві та отримання державного акту на землю. Згідно з ст. 10 Закону України «Про оренду землі» передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку. За ч.ч.2-4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» №161-ХІV від 06.10.1998 року договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Положення до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою В судовому розгляді встановлено, що на час розгляду справи відповідач - [PERSON] на підставі вищевказаного договору оренди володіє та користується зазначеною земельною ділянкою, будь-якої угоди про припинення вищевказаного договору оренди між сторонами не укладено, а даний договір не є припиненим або розірваним. Відповідно до положень ст. 34 Закону №899 у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, оскільки земельна ділянка із земель невитребуваних паїв передана [PERSON] в оренду до отримання власником невитребуваної земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку, прийнято відповідне рішення про виділення [PERSON] як власнику паю земельної ділянки в натурі, проте позивач не може фактично отримати земельну ділянку у власність та оформити на неї державний акт через те, що кадастровий номер присвоєний орендованій земельній ділянці з земель невитребуваних паїв, відносно якої відповідачами укладено договір оренди, а відповідач як орендар не бажає жодним чином вирішити питання щодо забезпечення позивача земельною ділянкою, на що позивач має право, а іншої можливості окрім розірвання договору оренди цих земель для забезпечення своїх як власника паю прав на отримання земельної ділянки позивач немає, суд вважає за можливе розірвати укладений між відповідачами по справі договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель невитребуваних паїв, що знаходиться на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги позицію позивача про відсутність будь-яких вимог до відповідачів відносно судових витрат по справі, в т.ч. в разі задоволення позову, у зв`язку з чим витрати, понесені позивачем, з відповідачів на його користь не стягуються.

Outcome: approved