Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2009 року. Від даного шлюбу мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на життя непорозуміння в сімейних відносинах, позивач вирішив шлюб розірвати. Шлюбні відносини не підтримують з березня 2018 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшло електронне звернення, в якому зазначає, що позов про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 22.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 344, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 3). Сторони мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного Управління юстиції у м. Севастополі 01.04.2014 р., актовий запис № 278). При цьому, судом також встановлено, що між сторонами припинені подружні відносини. За весь цей час сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення та збереження шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача. Позивач бажання для примирення та збереження сім`ї не проявив та більше того категорично наполягав на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється його дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також мають бути присудженні понесенні останньою витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову відповідно до квитанції № ПН1005092 від 21.02.2020 року сплаченого у АТ «Таскомбанк» Київське відділення № 65, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. підлягають поверненню йому з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved