Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21 листопада 2011 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 земельної ділянки, що розташована за адресою вул. [PERSON] (Луначарського), 10 кв. 1 в м. Шепетівка Хмельницької області: кадастровий номер 6810700000:01:004:0079, загальною площею 0,03 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Після смерті [PERSON], у визначений законом строк він звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просив визнати за ним право власності на 1/2 земельної ділянки, що розташована за адресою вул. [PERSON] (Луначарського), 10 кв. 1 в м. Шепетівка Хмельницької області: кадастровий номер 6810700000:01:004:0079, загальною площею 0,03 га в порядку спадкування. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку згідно ст. 126 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) є державний акт. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ для обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Судом встановлено, що 21 листопада 2011 року помер [PERSON], якому на підставі договору купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки від 13.05.2005р. належали житловий будинок та земельна ділянка кадастровий номер 6810700000:01:004:0079, загальною площею 0,03 га., що розташовані за адресою: вул. [PERSON] (Луначарського), 10 кв. 1 в м. Шепетівка Хмельницької області. [PERSON], за життя не зареєстрував за собою право власності на вказану земельну ділянку. 29.05.2014р. позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини житлового будинку вул. [PERSON] (Луначарського), 10 кв. 1 в м. Шепетівка Хмельницької області. Син спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини був неповнолітній, а тому має право на обовязкову частку, яку успадкував за законом. 05.10.2017р. державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на неї. Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією державного акта на приватної право власності на землю, копією договору купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки від 13.05.2005р., копією заповіту, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копією довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Враховуючи те, що земельна ділянка належала [PERSON] на праві приватної власності та увійшла до складу спадщини останнього, за життя останнім не була належним чином оформлена, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування.

Outcome: approved