Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимоги про встановлення факту належності та визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. Дане майно належало батьку позивача [PERSON], який помер [INFO] року, але не встиг скласти заповіт та через відсутність належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів позивач не може прийняти спадщину нотаріальним шляхом, що змусило його звернутися до суду з відповідним позовом. Крім того, у спадкодавця три спадкоємця першої черги, це позивач та відповідачі, які фактично не прийняли спадщину, але [PERSON] і не відмовилась від неї. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового слухання справи повідомлявся належним чином, представив до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис 18. За життя [PERSON] заповіт не складав, тому, відкрилась спадщина за законом на житловий будинок № [ADDRESS] Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. Згідно ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст.1222 спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [INFO] року померла дружина спадкодавця - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 113409. Єдиними спадкоємцями за законом залишились діти спадкодавця - позивач та відповідачі по справі. Відповідно до заяви від 06.07.2012 року, зареєстрованої в реєстрі за № 113 секретарем виконавчого комітету Випасненської сільської ради Т.В.Паламарчук, [PERSON] відмовилась від належного їй спадкового майна, яке залишилось після смерті батька [PERSON] на користь брата [PERSON]. Стаття 1273 ЦК України: спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою), вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 850 від 06.07.2012 року виконкому Випасненської сільської ради, на момент відкриття спадщини, а саме, на день смерті спадкодавця, в будинку [ADDRESS] Білгород-Дністровського району були зареєстровані дружина та діти спадкодавця. Тобто, сторони є такими, що прийняли спадщину, незважаючи на те, що спадкова справа на майно померлого не відкривалась. Однак, нотаріально позивач не може прийняти спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. За радянські часи в селах будинки будувались та правовстановлюючі документи не оформлялись, а єдиним доказом власності були записи в господарських книгах. З матеріалів справи, зокрема з довідки № 939 від 24.11.2014 року виконкому Випасненської сільської ради вбачається, що власником житлового будинку [ADDRESS], за даними господарської книги, значиться [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, втратила чинність 13.12.1995 року). Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося після закінчення будівництва шляхом здійснення відповідного запису у господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved