Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] належав житловий будинок (літ. А) загальною площею 38,7 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м. з сараєм (літ. Б) та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 5120683800:02:001:0132, що розташовані в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 25.08.2010 року секретарем Миронівської сільської ради Балтського району Одеської області, яким заповів йому все своє майно. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті, він як спадкоємиць за заповітом, прийняв спадщину, оскільки у відведений законом строк подав до Кодимської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі чого нотаріусом заведено спадкову справу № 185/2011. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок та земельну ділянку спадкодавця не виявилось можливим, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, матеріали позову містять клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.12.2010 року Миронівською сільською радою Балтського району Одеської області, [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 13 від 21.12.2010 року. (а.с. 7). У зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина на належне йому майно, яку позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, посвідченого 25.08.2010 року секретарем Миронівської сільської ради Балтського району Одеської області Гогу Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №35 (а.с. 35), прийняв, так як у встановлені строки подав до Кодимської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 53), в результаті чого 18.04.2011 року до майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 185/2011 (а.с. 31-54). Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не представилося можливим, так як у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, що успадковується, про що свідчить лист-довідка державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. № 661/02-14 від 30.07.2020 року (а.с 8, 54). Як вбачається з довідки старости Миронівського старостинського округу Балтської міської ради Одеської області Михайлюк Л.В. № 224 від 20.08.2020 року, згідно по господарської книги № 3, житловий будинок - об`єкт по господарського обліку № 0256-3, розташований по [ADDRESS] , значиться за [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовлений 30.06.2020 року КП «Техінвентаризатор», інвентаризаційна справа № 302 (а.с. 10-14) житловий будинок (літ. А) та сарай (літ. Б) були збудовані в 1918 році. (а.с. 14). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5115128382020 від 22.09.2020 року, земельна ділянка, кадастровий номер 5120683800:02:001:0132,площею 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на землю серії ЯД 914327 від 11.03.2008 року. (а.с. 15, 56-58). Втрата державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 914327, виданого 11.03.2008 року на ім`я [PERSON] підтверджується публікацією в Балтській районній газеті «Народна трибуна» № 28 (12425) від 11.07.2020 року (а.с. 16). Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з наступного. Відповідно до п.1) ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частино. 3 ст. 3 цього Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно п. 4 Інструкції реєстрації підлягали лише будинки, розташовані в містах та селищах міського типу і виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було пов`язано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією в бюро технічної інвентаризації. Тобто Інструкцією не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Зазначені вище письмові докази свідчать, що будівництво здійснювалось у відповідності із законом, яке діяло на час проведення такого, будівництво завершене і фактично у спадкодавця виникло право власності на будинок після внесення відомостей в погосподарську книгу Миронівської сільської ради Балтського району Одеської області. Таким чином, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] був набутий у власність [PERSON] у встановленому на той час порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України) Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Глави 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012., Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документу, витяг з Реєстру прав власності. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, суд вважає, що за позивачем належить визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved