Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він 28.12.2018 р. звільнився з ПАТ «Сумське НВО» за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. На день звільнення, відповідач заборгував йому 83430,80 грн. Також, відповідач не виплатив компенсацію витрат на відрядження у розмірі 81866,26 грн. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 83430,80 грн., компенсацію витрат на відрядження в сумі 81866,26 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО» якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 28.12.2018 р. був звільнений з займаної посади за угодою сторін, за п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.5). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа за грудень 2018 р., відповідач - ПАТ «Сумське НВО» не виплатив [PERSON] заробітну плату при звільненні в сумі 83430,80 грн. (а.с.7). З розрахункових листів за грудень 2017 р., липень 2018 р., березень 2018 р. вбачається, що відповідачем не виплачено [PERSON] компенсацію витрат на відрядження, відповідно до вимог ст.121 КЗпП України: за грудень 2017 р. - 56605,35 грн. (сальдо підзвітних сум, код *510); за липень 2018 р. - 37,28 грн. (сальдо підзвітних сум, код *510); за березень 2018 р. - 25223,63 грн. (сальдо підзвітних сум, код *510) (а.с.6). Таким чином, заборгованість по витратам на відрядження становить 81866 грн. 26 коп. (56605,35 грн. + 37,28 грн. + 25223,63 грн.). Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розмір середньоденної заробітної плати позивача становить (14990,91 + 8245/160+88)*8=749,55, де 14990,91 - заробітна плата за жовтень 2018 р., 8245 - заробітна плата за листопад 2018 р., 160 та 88 - кількість відпрацьованих годин в жовтні та листопаді 2018 р. З 26.05.2014 р. на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 29.12.2018 р. по 25.02.2019 р., становить 23 робочих дні, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 17239,65 грн. (749,55 *23 дні). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по не виплаченій заробітній платі в розмірі 83430 грн. 80 коп., витрати за відрядження в сумі 81866 грн. 26 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 17239 грн. 65 коп., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 1825,37 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved