Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить: визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.07.2001 року, серії АЕВ № [NUMBER], видане державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, по спадковій справі № 107/2000, реєстровий № 2-1195, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року - недійсним; визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 7,25 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП «Репінський» смт. Малинівка, с. Гракове Чугуївського району Харківської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № [NUMBER] виданий [PERSON] на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації № 343/4 від 25.06.1997 року; визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 7,25 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП «Репінський» смт. Малинівка, с. Гракове Чугуївського району Харківської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № [NUMBER] виданий [PERSON] на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації № 343/4 від 25.06.1997 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року померла його мати [PERSON], заповіту на випадок своєї смерті не залишила, після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], Чугуївського району Харківської області; земельну частку (пай) розміром 7,25 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП «Репінський» смт. Малинівка, с. Гракове Чугуївського району Харківської області, які вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року та на земельну частку (пай) розміром 7,25 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП «Репінський» смт. Малинівка, с. Гракове Чугуївського району Харківської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № [NUMBER] виданий [PERSON] на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації № 343/4 від 25.06.1997 року. Спадкоємцями першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її діти, а саме позивач та відповідач по справі. Спадщину у відповідності до чинного законодавства прийняв відповідач [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.07.2001 року на все вказане вище спадкове майно. Однак, на час оформлення спадщини після смерті [PERSON] між позивачем та відповідачем існувала домовленість про розподіл спадку, згідно якої спадщину повинен був прийняти молодший брат позивача і відповідач по справі [PERSON], при цьому він житловий будинок оформляв, продавав та гроші залишав собі, а земельні ділянки повинен був переоформити на позивача. На підтвердження укладення домовленості [PERSON] передав позивачу всі оригінали документів на майно, але у зв'язку з тим, що він проживає у м. Тюмень Російської Федерації, дуже зайнятий та не має часу на подорож до України, не довів домовленість до кінця, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, в судовому засіданні пояснив, що влітку 2015 року спілкувався з відповідачем з питання оформлення паїв, той проти цього не заперечував, просив зайнятися цим питанням без нього та з цього приводу видав його доньці довіреність для представництва його інтересів в суді. Представник відповідача [PERSON], діюча за довіреністю від 11.06.2015 року (а.с. 20) позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти визнання за позивачем права на земельні паї в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] Представники третьої особи в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він просить розглянути справу у його відсутність та винести рішення у відповідності з чинним законодавством (а.с. 30). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, та [PERSON], померлої [INFO] року, так як є їх сином, що підтверджується свідоцтвом про народження ЯЖ № [NUMBER] виданим 08.12.1955 року. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки мешкав з ними в одному селі і після їх смерті вступив в управління і володіння належним їм майном, в тому числі особистими побутовими речами померлих та протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, не заявляв про відмову від спадщини. У відповідності до п. 17 перехідних положень ЗК України сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Представник відповідача не заперечує проти вимог позивача, вважає їх обґрунтованими та підтверджує викладені в позові обставини. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, оказуванню не підлягають д. На підставі викладеного,

Outcome: approved