Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про стягнення суми в розмірі 77622грн.15коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить стягнути з відповідача суму в розмірі 77622грн.15коп. Відповідач в судове засідання викликався належним чином, але не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не зявилася, про розгляд справи сповіщені належним чином. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 12.05.2014року Ізмаїльським міськрайонним судом прийняте заочне рішення №500\\551\\14-ц про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в розмірі 112898грн.49коп. боргу за договором позики та судового збору 1018грн.34коп., а всього 113916грн.83коп. 11.12.2014року відповідачем була сплачена частка боргу, а саме - 2991грн.25коп., 15.12.2014року- сплачено 2265грн.16коп., 28.04.2015року 7877грн.40коп., а всього 13133грн.81коп. Таким чином, залишок боргу станом на теперішній час становить 100783грн.02коп. Відповідно до ст.625 ЦК України відповідач в разі прострочення виконання грошового зобовязання зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, отже, відповідач повинний повернути позивачу суму грошових коштів з урахуванням інфляційних виплат за період з 01.07.2014року по 28.04.2015року включно, що становить 44452грн.92коп. та суму з урахуванням трьох відсотків місячних за період з 01.07.2014року по 28.04.2015року, що становить 33169грн.23коп., а всього - 77622грн.15коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Оскільки до теперішнього часу відповідач в добровільному порядку суму боргу позивачу не повертає, тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved