Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . У зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельні ділянки площею 1,3976 га. та площею 0.3566 га., які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області. Позивач зазначає, що спадщину фактично прийняв, оскільки вступив в управління та володіння всім майном померлого. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавця, він звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом йому у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, відсутній. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 квітня 2007 року, [PERSON] помер [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 травня 2014 року. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 028770 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16 липня 2004 № 298, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1.7542 га, що знаходиться на території Підгайчиківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року, судом встановлено факт належності Державного акту серії ЛВ № 028770 на земельну ділянку площею 1.7542 га., яка розташована на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області [PERSON] , який помер [INFO] . Із довідки № 444 від 06.05.2019 року, виданої виконкомом Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області вбачається, що останнім місцем проживання померлого [INFO] [PERSON] , було с. Підгайчики Золочівського району Львівської області. Заповіт від його імені у Підгайчиківської сільської раді не посвідчувався. Заборон та арештів на земельну ділянку площею 1,7542 га. та земельну ділянку площею 0.3566 га., які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та знаходяться на території Підгайчиківської сільської ради та належить [PERSON] немає. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв його син [PERSON] . Судом встановлено, що позивач 15.05.2019 звертався із заявою до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Демської О.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва (лист від 15.08.2019 №422/02-14. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідачами позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлого, спадщину фактично прийняв, наявної інформації, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкривалась за заявою [PERSON] , відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов`язкову частку у спадковому майні та/або фактично прийняли спадщину, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про про право на спадщину за законом, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved