Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи позов тим, що позивач, згідно договору дарування жилого будинку №11242 від 31.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], є власником домоволодіння у с.Мошни Черкаського району Черкаської області по вул.Дробиша, 30. У вказаному будинку зареєстрований але фактично з 2014 року не проживає [PERSON], який є сином позивача. Оскільки відповідач [PERSON] в будинку не проживає, позивач вважає, що він втратив право на користування житлом у ньому і просить визнати його таким та зняти із реєстраційного обліку. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 07.11.2018 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався на адресу реєстрації його місця проживання. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши надані позивачем в підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено що, житловий будинок у с.Мошни Черкаського району Черкаської області по вул. Дробиша, 30, належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується договором дарування жилого будинку №11242 від 31.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно довідки Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 04.10.2018р. №791, [PERSON], дійсно зареєстрований у домоволодінні по вул.Дробиша, 30 в с.Мошни Черкаського району Черкаської області. Згідно письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджено той факт, що [PERSON] за місцем реєстрації в домоволодінні по вул.Дробиша, 30 в с.Мошни Черкаського району Черкаської області, фактично не проживає з 2014 року по даний час. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.09.2018 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований у належному позивачу домоволодінні, яке розташовано у с.Мошни Черкаського району Черкаської області, вул.Дробиша, 30, однак у вказаному будинку не проживає з листопада 2014 року. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сімї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2\~ст. 64 Житлового Кодексу\~УРСР). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.. 379 ЦК України). Згідно Правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою\~статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР та закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405\~ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], який є членом сімї позивача, зареєстрований але фактично з 2014року не проживає в будинку по вул.Дробиша, 30 в с.Мошни Черкаського району Черкаської області, а тому втратив право користування житловим приміщенням в даному будинку. Будь-яких цивільно-правових угод з власником будинку, які давали б право відповідачу користуватися жилим приміщення у ньому, відповідач не укладав. На підставі вище вказаних обставин, суд вважає, що [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщення в домоволодінні по вул.Дробиша, 30 в с.Мошни Черкаського району Черкаської області. Не підлягає до задоволення позовна вимога [PERSON] щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON], так як вона є передчасною, оскільки рішення суду щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складають 704грн. 80коп. судового збору. На підставі ст. ст.\~317,\~386,\~391,\~405\~ЦК України,\~ст.\~64,\~150\~ЖК України,\~

Outcome: partial