Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що згідно розписки від 08.06.2014 р. [PERSON] отримала у борг від позивача грошову суму в розмірі 50 000 доларів США, що еквівалентно на час пред`явлення позову 1 254 500 грн. Означену суму в розмірі 50 000 дол. США [PERSON] зобов`язувалася повернути до 01.01.2015 р., що підтверджується розпискою, однак до теперішнього часу [PERSON] борг не повернула. Станом на 02.06.2016 р. 50 000 дол. США еквівалентні 1254500 грн. (50 000 X 25.00 = 1 254 500 грн., де 50 000 - сума боргу у в доларах США при 25,091 - курс валюти НБУ станом на 02.06.2016 р.) Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ІІК України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач посилається на те, що [PERSON] повинна сплатити :1 969713 грн., а саме: 1 254 500 грн. - сума основною боргу, 634 777 грн. - сума інфляційних втрат та 3% річних від основної суми, яка складає 80 436 грн. від основної суми боргу - 1 254 500 грн. Загальна сума боргу за розпискою від 08.10.2013 р. складає 1 969 713 грн. Моральну шкоду нанесену неповерненням сум позики та перенесеними душевними стражданнями, матеріальною скрутою і значними змінами в звичному способі житія через ухилення відповідача щодо виконання нею взятих боргових зобов`язань перед позивачем оцінює в сумі 10 000 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його користь за борговою розпискою від 08.06.2014 р. 1 969 713 грн., а саме:1 889 277 грн., з розрахунку: 1 254 500 грн. (сума основною боргу), 634 777 грн. (сума інфляційних втрат), 3% річних у сумі 80 436 грн. Моральну шкоду у сумі 10000 грн. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 6.06.2016 р. відкрито провадження по справі та призначена справа до судового розгляду. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 6.06.2016 р. заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто позивачу, оскільки заява не містить відомостей, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2016 р. прийнято до розгляду заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики фіктивним, правочину недійсним. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28.02.2019 р. позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики фіктивним, правочину недійсним залишено без розгляду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.01.2017 р. по цивільній справі призначена судова технічна експертиза для вирішення питання щодо давності досліджуваного документа - розписки від імені [PERSON] Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 1.03.2017 р. відновлено провадження у справі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13.04.2017 р. призначена судова технічна експертиза. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.07.2017 р. відновлено провадження по цивільній справі . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.09.2017 р. призначена судова технічна експертиза. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 6.09.2018 р. відновлено провадження по цивільній справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість за договором позики з підстав, викладених у позовній заяві у повному обсязі. Відповідач у судове засідання позов повторно не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, причини неявки судом визнано неповажними. Позивач не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно розписки від 08.06.2014 р. [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошову суму в розмірі 50 000 доларів США, що було еквівалентно на час пред`явлення позову 1 254 500 грн. Означену суму коштів розмірі 50 000 дол. США [PERSON] зобов`язувалася повернути до 01.01.2015 р., що підтверджується розпискою. По закінченню зазначеного строку відповідач гроші не повернула. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63 цс 13) договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94- «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу береться прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у сумі 50 000 доларів США та 3 % річних від простроченої суми за період з 2 січня 2015 року по 28 лютого 2019 року що становить 6243,09 дол. США (50 000 доларів США х 3 %/100 /365 річних = 4,11 дол. США х 1519 днів прострочення = 6243,09 дол. США) Суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення сума інфляційних втрат - 634 777 грн., не підлягають задоволенню, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норма ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у гривні. Суд також приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки умовами договору не передбачено стягнення моральної шкоди за порушення умов договору. Судові витрати розподілені відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 2 ст.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (1.09.2015 р.) за подання заяви майнового характеру фізична особа сплачує 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати , та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав 1378 грн. [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 6890 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору. Суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 2756 грн. (1378 грн. + 1378 грн. = 2756 грн.).

Outcome: partial