Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до СТОВ «А.Ф. «Злагода» та [PERSON] про визнання недійсним договору встановлення емфітевзису. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступні обставини. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 212715, йому належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0232 га, яка знаходиться в адміністративних межах Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, кадастровий номер 7120987000:02:001:0721, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що тривалий час йому доводилося працювати поза межами Жашківського району, тому 27.04.2013 року він видав [PERSON] довіреність на представництво його інтересів по володінню та користуванню земельною ділянкою, яка була посвідчена приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] та зареєстрована за № 743. Також вказує, що між ним та [PERSON] було досягнуто домовленість про те, що дана особа буде отримувати від його імені орендну плату за землю від ПП «Шанс», а в подальшому, за наявності його згоди, буде укладено додаткову угоду про продовження строку дії договору оренди землі із даним підприємством. Восени 2016 року він дізнався про існування укладеного 11.06.2013 року від його імені [PERSON] договору встановлення емфітевзису, за яким земельна ділянка була передана в користування для сільськогосподарських потреб СТОВ «А.Ф. Злагода» на строк 49 років з визначенням вартості емфітевтичного права в розмірі 20000,00 грн., даний договір посвідчений приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] та зареєстрований за № 1151. Позивач вважає, що договір встановлення емфітевзису не можна вважати укладеним з дотриманням положень чинного законодавства України, тому що він не уповноважував [PERSON] на передачу в довгострокове користування земельної ділянки ТОВ «А.Ф. Злагода» і на встановлення такої низької вартості емфітевтичного права. Позивач просив визнати недійсним договір встановлення емфітевзису від 11.06.2013 р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Наполягав на тому, що позивач не уповноважував відповідача [PERSON] на укладання спірного договору та відповідно, жодних коштів за цим договором не отримував. Оспорював належність та допустимість наданого відповідачем СТОВ «А.Ф. Злагода» на підтвердження факту оплати видаткового касового ордеру від 22.04.2013 року (а.с. 52). В судовому засіданні представник відповідача СТОВ «А.Ф. Злагода» [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Пояснив суду, що переговори між сторонами велись за кілька місяців до підписання спірного договору та позивач особисто отримав кошти до його підписання, як це й було зазначено у п.2.2. договору. Цей факт підтверджується відповідним видатковим касовим ордером. Повірена позивача відповідач [PERSON] діяла на підставі та у межах повноважень, наданих їй у довіреності. Надав суду письмові пояснення та документи, що підтверджують бухгалтерський облік та оподаткування операції за даним договором (а.с. 76-80). У задоволенні позову просив відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Пояснила суду, що позивач просив її допомогти йому з оформленням документів та укладенням спірного договору, оскільки йому треба було виїхати, а кошти йому були терміново потрібні для погашення кредиту. Вона, діючи на підставі довіреності, разом із представником СТОВ «А.Ф. Злагода» зібрала необхідні документи та звернулася до нотаріуса для оформлення договору емфітевзису. При цьому позивач їй повідомив, що він отримав всі кошти до підписання договору, а їй необхідно лише розписатися у договорі. На отримання коштів її він не уповноважував. При оформленні договору у нотаріуса, приходила та давала свою згоду дружина позивача [PERSON], яка знала про те, що він вже отримав кошти. Більш того, з боку СТОВ «А.Ф. Злагода» вів всі переговори із позивачем та підписував договір на той час керівник цього підприємства [PERSON], який є другом та кумом позивача, що виключало наявність будь-яких непорозумінь. Надала суду письмові пояснення (а.с. 86). У задоволенні позову просила відмовити. В судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Пояснила суду, що у позивача була позика «Приватбанку», яку він мав терміново погашати. Він особисто вів переговори щодо умов договору із своїм кумом [PERSON], який на той час працював керівником СТОВ «А.Ф. Злагода». Також при посвідченні спірного договору, вона оформлювала згоду дружини позивача [PERSON], яка особисто приходила до її контори та знала про те, що її чоловік отримав кошти до підписання договору. Волевиявлення позивача на укладення спірного договору було вільним, що підтверджується й текстом довіреності, яка оформлювалася позивачем також у неї відповідно до його бажання. Надала суду письмові пояснення та копії матеріалів нотаріальної справи (а.с. 28-30, 31-51). У задоволенні позову просила відмовити. [PERSON], викликаний до суду у якості свідка, який як керівник діяв від імені відповідача СТОВ «А.Ф. Злагода» при укладенні спірного договору, у судове засідання не зявився. Представник підприємства у судовому засіданні пояснив, що той звільнився та переїхав в іншу місцевість, а у телефонній розмові на пропозицію зявитися до суду відмовив. Викликана до суду у якості свідка [PERSON], дружина позивача, яка за матеріалами справи надавала відповідну згоду на укладення спірного договору, у судове засідання не зявилася. В день судового розгляду 06.12.2017 року, через канцелярію суду від неї надійшла заява, у якій вона повідомляє, що не може прибути у цей день до суду, оскільки буде перебувати у відрядженні, а також заява, у якій вона, посилаючись на ст.63 Конституції України, відмовляється давати будь-які пояснення, свідчення по даній справі. Позивач [PERSON], явка якого судом визнавалася обовязковою, в жодне судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до його заяви, він був ознайомлений із матеріалами справи у суді (а.с. 74). Також, в день судового розгляду 06.12.2017 року, через канцелярію суду від нього надійшла заява, у якій він просить розглянути справу без його участі, згоди щодо його допиту в якості свідка не надає, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 111). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні обставини. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №212715 від 28.12.2004 року, позивач [PERSON], є власником земельної ділянки площею 2,02 га, що розташована у межах Скибинської сільської ради Черкаської області, кадастровий номер земельної ділянки: 120987000:01:002:0063 (а.с. 51). 22.04.2013 року, відповідно до видаткового касового ордеру №249, позивачем від СТОВ «А.Ф. Злагода» було отримано оплату згідно з договором в сумі 20000,00 гривень (а.с. 53). 27.04.2013 року, тобто вже через 5 днів, позивачем було видано довіреність [PERSON], відповідно до якої, довіритель уповноважив повірену представляти його інтереси по володінню та користуванню земельною ділянкою (земельним паєм) розміром 2,02 га, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, Скибинська сільська рада з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 120987000:01:002:0063, з правом укладення (переукладення) договорів оренди, емфітевзису, з правом отримання орендної плати, коштів, в тому числі сільськогосподарськими продуктами. Для чого їй надано право: замовляти, сплачувати, надавати та отримувати необхідні документи, посвідчення, документи в усіх організаціях та підприємствах, в тому числі в адміністрації, земельних відділах, податкових органах, органах державної реєстрації, сплачувати збори та державне мито, укладати та підписувати необхідні договори, визначаючи при цьому умови договорів на свій погляд, розписуватися від його імені, подавати заяви, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, повязані з цією довіреністю (а.с. 43). Вказану довіреність було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до довідки №71042 від 27.09.2017 року, виданої відділом у Жашківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,кадастровий номер даної земельної ділянки було змінено з номеру 7120987000:01:002:0063 на 7120987000:02:001:0721 (а.с.39). На виконання доручення, 11.06.2013 року [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] (власник) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» в особі [PERSON], який діяв на підставі статуту (емфітевт), уклали договір емфітевзису. Відповідно до даного договору, власник земельної ділянки, передав емфітевту право володіння та право цільового користування земельною ділянкою площею 2,0232 га, кадастровий номер 7120987000:02:001:0721, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, Скибинська сільська рада з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належать власнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №2122715, виданого 28.12.2004 року (а.с. 32-33). Відповідно до пункту 2.2. вказаного договору, вартість емфітевтичного права визначена сторонами у розмірі 20000,00 гривень, які емфітевт сплатив власнику до підписання цього договору. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] При цьому, у цей же день дружина позивача [PERSON], дала згоду своєму чоловікові [PERSON], на укладення договору встановлення емфітевзису на 49 років земельної ділянки розміром 2,0232 га, кадастровий номер земельної ділянки: 7120987000:02:001:0721, яка розташована: Черкаська область, Жашківський район, Скибинська сільська рада, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідну заяву було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 31). Аналіз змісту вищевикладених та інших наявних у справі письмових доказів, пояснень сторін та їх представників у судовому засіданні, дозволяють суду зробити висновок про те, що позивач дійсно уповноважив [PERSON] на підготовку документів для укладення спірного договору та на його підписання. При цьому, повірена діяла на реалізацію наступних передбачених довіреністю повноважень: представлення його інтересів по володінню та користуванню земельною ділянкою з правом укладення договору емфітевзису. Для чого вона реалізувала надане їй позивачем право як на отримання необхідних документів, так і право на укладання ти підпис спірного договору, визначивши при цьому умови договору за згодою із позивачем, в тому числі й розписалася у договорі як така, що діє від його імені. Суд погоджується із такими доводами відповідача, представника відповідача та третьої особи, оскільки вони не спростовані позивачем, явка якого судом визнавалася обовязковою, але який жодного разу у судове засідання не зявився. Для цього суд кілька разів оголошував у засіданні перерву. Таку поведінку позивача суд сприймає як ухилення від сприяння у встановленні істини у даній справі. Не зявилася у судове засідання у якості свідка й дружина позивача, надавши суду заяву про відмову давати пояснення та свідчення на підставі ст.63 Конституції України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд також виходить із наступних норм процесуального і матеріального права України. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~зі статтею 58 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А частина 1\~статті 60 ЦПК України\~встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як передбачає частина 4\~статті 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У той же час, в ході розгляду даної справи, таких порушень не встановлено. Спірний договір є дійсним, оскільки укладений на законних підставах, відповідно до вимог Цивільного Кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Особи, які його уклали, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін при укладенні договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Договір укладений у письмовій формі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Особа, яка підписала договір від імені позивача, діяла на підставах та у межах наділених позивачем повноважень. Таким чином, договір емфітевзису від 11.06.2013 року є та таким, що укладений на законних підставах, відповідно до вимог Цивільного Кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Правових підстав для визнання його недійсним у межах заявлених позивачем вимог при розгляді даної справи не встановлено. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто у межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права. Відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed