Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Бристоль» ТзОВ фірми «[PERSON] ЛІМІТЕД», треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Львівська міська рада, Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг», Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування позову вказав, що відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.08.2014 р. №640 «Про перепланування нежитлових приміщень у будинку №8 на вул. [PERSON] Гнатюка під житлову квартиру та подальше її використання» позивач являється єдиним власником квартири №1-6 на вул. [PERSON] Гнатюка, 8. На виконання вказаного рішення виконавчого комітету від 18.08.2014р. №640 позивач отримав Дозвіл на виконання будівельних робіт від 13.01.2017р. №ЛВ 114170131129, відповідно до якого проводив ремонті роботи у квартирі. Квартира №1-6 вищевказаного будинку розташована на другому поверсі і у ній наявне єдине вікно (віконний отвір), що виходить в двір будинку. Однак, відповідач по справі, здійснює будівництво готелю з магазином на вул. [PERSON] Гнатюка.8 - в цьому ж самому дворі будинку. Дозвільною документацією будинку ДП «БРИСТОЛЬ» не дозволено замурування вікон житлових квартир із сторони будинку, де ведеться будівництво виключно на першому поверсі, що підтверджується листом Інспекції ДАБК у м. Львові від 09.09.2016р. №07-1691. Незважаючи на викладене, ДП «БРИСТОЛЬ» замурували вікна у моїй квартирі, яка розташована на другому поверсі будинку, що також підтверджується листом Інспекції ДАБК у м. Львові від 09.09.2016р. №07-1691. На попередження відповідач не реагує, чим порушує права [PERSON]. Просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням №1-Б по вул. В.Гнатюка, 8 у м. Львові та демонтувати будівельну конструкцію, якою закладено віконний отвір вказаного приміщення. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові,який просив задовольнити. Представник відповідача ДП «Бристоль» ТзОВ фірми «[PERSON] ЛІМІТЕД» [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив в повному обсязі, покликаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Не заперечує того факту, що підприємство дійсно здійснює будівництво по вул. Гнатюка, 6 в м.Львові, однак, таке будівництво відповідає затвердженому проекту. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши думку учасників, перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбаченні актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.ст.10, 11, 60 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.08.2014р. №640 «Про перепланування нежитлових приміщень у будинку №8 на вул. [PERSON] Гнатюка під житлову квартиру та подальше її використання» [PERSON] являється єдиним власником нежитлового приміщення №1-6 на вул. [PERSON] Гнатюка, 8 в м.Львові. На виконання рішення виконавчого комітету від 18.08.2014р. №640 позивач отримав Дозвіл на виконання будівельних робіт від 13.01.2017р. №ЛВ 114170131129, відповідно до якого проводив ремонті роботи у квартирі. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що певний час не користувався спірним приміщенням, а коли восени 2016 р. прийшов, щоб продовжити ремонтні роботи, то встановив, що вікно, яке виходило у двір вул. Гнатюка, 6 замуроване; тобто, впритул до стіни будинку №8 зведено стіну будинку №6, відтак, відчинити вікно неможливо і будь-яке природне сонячне світло в приміщення не поступає. Із технічного паспорту нежитлового приміщення №1-6 на вул. [PERSON] Гнатюка, 8 в м.Львові вбачається, що в приміщенні є віконний отвір зі сторони вул. Ак.Гнатюка, 6 в м.Львові. Із акту ЛКП «Айсберг» від 05.05.2017 р. вбачається, що забудовником /ДП «Бристоль» ТзОВ фірми «[PERSON] ЛІМІТЕД»/ на вул. Гнатюка, 6 в м. Львові замуроване вікно в нежитловому приміщенні під літ. 1-«б»-3 пл. 14,9 кв.м. на другому поверсі будинку №8 по вул..Гнатюка в м.Львові. Як вбачається із листа від 09.09.2016 року №07-1691 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові (далі - Інспекція) в межах повноважень розглянуто звернення від 01.08.2016, зареєстроване Галицькою районною адміністрацією 01.08.2016 за №3-К-40962-Г-31, щодо будівництва готелю з магазином супутніх товарів за адресою вул.Гнатюка, 8 у м.Львів.Під час проведення перевірки, Інспекцією, встановлено, що будівництва готелю з магазином супутніх товарів за адресою вул.Гнатюка 8, замовником ДП «Бристоль» виконується на підставі містобудівних умов і обмежень затверджених Наказом департаменту містобудування від 30.01 2014 №26, декларації про початок будівельних робіт зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 29.08.2014р. за № ЛВ083142500136, проектної документації розробленої ПП «АРХЕОТЕКТОС», експертизи проекту від 14.07.2016 № 14-1235-16 виконаної Філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області. За результатами перевірки, дано згоду на замурування вікна яке виходить на сторону будівництва готелю замовником якого є ДП «Бристоль». Замурування інших вікон будинку по вул. Гнатюка 6 проектною документацією будівництва готелю з магазином супутніх товарів за адресою вул. Гнатюка 8 не передбачено, про що складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил. Згідно з ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Згідно з п. 1.4.3. Правил до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Пункт 1.4.6. Правил зазначає, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Відповідно до Положення про міжвідомчу комісію при районній адміністрації Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 25.05.2007 № 331 (зі змінами), до повноважень міжвідомчої комісії належить розгляд питання і надання технічних висновків про закладку існуючих і влаштування нових дверних та віконних прорізів, зміну напрямку відкриття дверей, влаштування комунальних вигод у житлових будинках, квартирах та ін. Частиною 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. що не суперечать закону. Згідно з ч.ч.4,5 статті 319 ЦК України власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно з ст.10 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватись громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, підтримувати чистоту і порядок в ньому. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», передбачено одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку. У пункті 33 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, порушене право власності позивача підлягає судовому захисту. Відповідач не спростував доводів заявлених вимог, не надав доказів, що мав правові підстави для замурування вікна у нежитловому приміщенні №1-6 на вул. [PERSON] Гнатюка, 8; своїми протиправними діями ДП «БРИСТОЛЬ» чинить перешкоди [PERSON] у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у встановленому законом розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved