Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень та доповнень просить: -розяснити, що у звязку із скасування судового наказу, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 04.10.2010 у справі № 2н-672/10 про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 5929,59 грн., ці вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні; -визнати, що за період з 01.03.2014 по 28.02.2017, станом на 01.03.2017 в межах строку, встановленого ст. 257 ЦК України, позивач має борг за послуги з теплопостачання в розмірі 62,82 грн.; -застосувати строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України та наслідки спливу позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України, тобто у разі виконання відповідачем зобовязання після спливу позовної давності, відсутність у відповідача права вимагати повернення виконаного; -зобовязати КП «Харківські теплові мережі» зробити перерахунок заборгованості [PERSON] та його родини за послуги з теплопостачання. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що в березні 2017 року він звернувся до КП «Харківські теплові мережі» із заявою, в якій вказував, що не згоден із розміром нарахованої йому заборгованості за надані підприємством комунальні послуги та просить здійснити перерахунок його можливої заборгованості до лютого 2014 року, також просить підприємство визнати такі борги безнадійними та списати їх з активів. На цю заяву від КП «Харківські теплові мережі» отримано відповідь щодо наявності відомостей лише про заборгованість за період з липня 2006 року по серпень 2010 року в розмірі 5929,59 грн. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 257 ЦК України він має сплатити заборгованість, яка виникла за останні три роки. При цьому, письмовий договір між ним та підприємством не укладався, у нього на тепло встановлені в будинку лічильники, саме на підставі їх показів споживач має сплачувати за послуги, ці лічильники мають проходити періодичну повірку, тривалість якої не може перевищувати один місяць. У цей час споживач сплачує за середньомісячними показаннями засобів обліку. Позивач наголошує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Також позивач вказує, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 скасовано судовий наказ, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 04.10.2010 у справі № 2н-672/10 про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 5929,59 грн., та розяснено, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Однак, станом на 05.02.2018 КП «Харківські теплові мережі» із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплопостачання не зверталось, а з відповіді КП «Харківські теплові мережі» вбачається, що станом на 01.03.2017 борг позивача складає 62,82 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник КП «Харківські теплові мережі» [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що на теперішній час не існує жодних судових рішень, які встановлюють наявність суми боргу, питання про застосування строку позовної давності до суми заборгованості вирішується виключно судом при розгляді питання про стягнення заборгованості. Оскільки перед судом не ставилось питань про стягнення заборгованості з позивача, відсутні підстави і для застосування строку позовної давності, на який посилається позивач. В подальшому просила слухати справу за її відсутності з урахуванням наданих нею письмових заперечень, долучених до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, що надаються КП «Харківські теплові мережі», за адресою: [ADDRESS]; для обліку наданих послуг та проведених оплат відкрито особовий рахунок № 333326006. 04 жовтня 2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 2н-672/10 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5929,59 грн., а також з боржників на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 25,50 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.10.2010 виправлено описку в резолютивній частині виданого судового наказу щодо вказівки на період заборгованості, а саме з 01.07.2006 по 31.08.2010. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 скасовано судовий наказ, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 2н-672/10, про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5929,59 грн., а також з боржників на користь держави судовий збір в сумі 25,50 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн. Стягувачу розяснено, що дані вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. З огляду на викладене, додатковому розясненню права стягувача КП «Харківські теплові мережі» не потребують, в даному випадку права позивача [PERSON] не порушуються, а тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується вимог [PERSON] про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сторонами у справі не оспорюється той факт, що комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» до судових органів для стягнення заборгованості за послуги теплопостачання не зверталось, квитанції про сплату комунальних послуг на адресу позивача надсилає, оскільки у відповідності до вимог п. 3 ст. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. На теперішний час в провадженні суду не перебуває на розгляді спір між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, у якому [PERSON] і надано право заявити клопотання про застосування позовної давності, як це передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України. При розгляді справи судом зясовано, що позивач [PERSON] бажає застосувати строк позовної давності до вимог КП «Харківські теплові мережі» щодо стягнення заборгованості за надані послуги опалення та гарячу воду. При цьому, відповідно до положень ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.. 257 ЦК України). Згідно ст.ст. 261, 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За таких обставин, для вимог про стягнення заборгованості за період з 01.07.2006 по 31.08.2010 в розмірі 5929,59 грн., перебіг позовної давності починається з дня, коли стягувач КП «Харківські теплові мережі» отримає копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 про скасування судового наказу. Що стосується вимог позивача про визнання розміру його боргу станом на 01.03.2017 в сумі 62,82 грн., вони також задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються жодним із наявних у справі письмових доказів. Водночас, позивач у своєму позові лише припускає можливість порушення своїх прав, не надаючи належних та допустимих доказів порушення своїх прав з боку КП «Харківські теплові мережі» неналежним обчисленням розміру заборгованості, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку заборгованості. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обовязок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] заявлені необґрунтовано, а тому задоволенню не підлягають. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed