Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] (загальною площею 196,1 кв.м., житловою площею 125,1 кв.м., під літерою «А»), з господарськими будівлями та спорудами (гараж під літерою «Б», убиральня під літерою «В», №1 колодязь питний, №1-2 огорожа). Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, 26.02.2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. В період шлюбу, а саме з 2009 року по 2017 рік сторонами побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці яка належала матері відповідача - [PERSON] . 26.07.2016 року [PERSON] на підставі договору дарування, подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,1504 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці. Оскільки, земельна ділянка, на якій збудовано житловий будинок, належить відповідачу, збудований житловий будинок та господарські будівля та споруди, були зареєстровані також на відповідача. Однак, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про визнання позову, а також просила розглянути справу у її відсутність. Оскільки відповідач визнав позов, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, що встановлено частиною 3 статті 200 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] та [PERSON] 26.02.2006 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Під час перебування в шлюбі у [PERSON] та [PERSON] , народились спільні діти, [PERSON]. , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається, з копії затвердженого проекту індивідуального житлового будинку на одну сім`ю в Київській області Вишгородського району, с. Нові Петрівці, масив «Ягоди», від 2010 року, замовником є [PERSON] 26.07.20165 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана) укладено договір дарування земельної ділянки зареєстрованого в реєстрі за №767 згідно якого, за цим договором дарувальник, зобов`язується передати земельну ділянку у власність обдаровуваної, а обдаровувана безоплатно приймає в дар цю земельну ділянку, зазначену в п.1.2. цього договору (п.1.1.). Згідно пп.1 п.1.2. договору дарування земельної ділянки, предметом цього договору є земельна ділянка площею 0,1504 га, кадастровий номер 3221886001:03:188:0005, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці. Право власності на земельну ділянку, що є предметом цього договору, переходить від дарувальника до обдаровуваної з моменту реєстрації цього права в реєстрі речових прав на нерухоме майно та прийняття в дар земельної ділянко. Приступати до використання земельної ділянки обдаровувана має право після державної реєстрації земельної ділянки (п.6.2.). 11.09.2017 року Комунальним підприємством «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 196,1 кв.м., житловою площею 125,1 кв.м., під літерою «А», з господарськими будівлями та спорудами, гараж під літерою «Б», убиральня під літерою «В», №1 колодязь питний, №1-2 огорожа, який розташований в с. Нові Петрівці та побудований в 2017 році. Рішенням Виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 11.12.2018 року №296 «Про присвоєння поштової адреси», присвоєно житловому будинку загальною площею 196,1 кв.м., житловою площею 125,1 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 3221886001:03:188:0005 поштову адресу: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, частина 3 статті 368 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, ні ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63 та ч.1 ст.65 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає розподілу в рівних частках.

Outcome: approved