Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та просить зобов'язати відповідача анулювати актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зробленого на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2007 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем на підставі вищевказаного рішення суду за заявою [PERSON] було зроблено актовий запис про розірвання шлюбу. Однак, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2012 року заочне рішення суду від 19 лютого 2007 року було скасовано, та справа призначена до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 14 березня 2013 року позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу були залишені без розгляду. Також в позовній заяві зазначено, що в подальшому, у зв'язку з неможливістю примирення подружжя, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та рішенням суду від 10 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Проте, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було відмовлено у скасуванні попереднього актового запису про розірвання шлюбу у зв'язку з тим, що в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2012 року відсутня пряма вказівка про таке анулювання. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 05 квітня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Одеси був зареєстрований шлюб, актовий запис №124. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2007 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами був розірваний. На підставі заяви [PERSON] та вищевказаного заочного рішення Третім Приморським відділом державної РАЦС ОМУЮ 27 березня 2007 року було здійснено актовий запис про розірвання шлюбу за №89. В подальшому, [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2007 року, та ухвалою суду від 25 червня 2012 року заяву позивача було задоволено, вищевказане заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 14 березня 2013 року позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу були залишені без розгляду. Також судом встановлено, що у зв'язку з неможливістю примирення подружжя [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 10 жовтня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з заявою про анулювання запису про розірвання шлюбу №89 від 27 березня 2007 року, зробленого Третім Приморським відділом державної РАЦС ОМУЮ на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2012 року. Однак, листом №19/124-20 від 25 липня 2014 року позивачу було відмовлено в анулюванні попереднього актового запису про розірвання шлюбу на підставі п. 4.6 розділу 4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року №96/5, а саме у зв'язку з тим, що у вищевказаній ухвалі від 25 червня 2012 року відсутня пряма вказівка про таке анулювання, а також рекомендовано позивачу звернутись до суду з позовною заявою про анулювання актового запису про розірвання шлюбу. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що в порушення вимог ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України щодо обов'язковості виконання судових рішень, що набрали законної сили, виконання чинного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року є неможливим до тих пір, доки Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції анулювати не буде анульований актовий запис про розірвання шлюбу, зробленого на підставі скасованого заочного рішення від 19 лютого 2007 року. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved