Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування поданої позовної заяви посилається на те, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2013 року з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх його видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час його матеріальне становище змінилося та він не може сплачувати аліменти на утримання сина в зазначеному розмірі. 13 вересня 2014 року він уклав шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син [PERSON] , який має ряд захворювань. Рішенням Орджонікідзевского районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2016 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усих видів його заробітку щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, він надає матеріальну допомогу своїй бабі, з якою і проживає та яка є інвалідом ІІ групи, самостійно забезпечувати себе не може, інших родичів, крім нього, не має. Просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно та на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що дитина часто хворіє та потребує додаткових витрат. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів. Однак зазанчила що у неї також хворіє дитина і діти повинні бути в рівних умовах. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи позовної заяви, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1396 від 13 червня 2019 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 02 серпня 2013 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 13 вересня 2014 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 421. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Із свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 652 від 01 вересня 2015 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно виконавчого листа, виданого 04 жовтня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньоної дитини вбачається, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно довідки про доходи ПрАТ «ММК ім.Ілліча» [PERSON] працює водопровідником доменної печі 5 розряду, за період з грудня 2018 року по травень 2019 року йому було нараховано заробітну плату в розмірі 115 113,98 грн., з яких утримано аліменти в розмірі 46 333,39 грн. З довідки ОСББ «Зелінського 21а» вбачається, що [PERSON] мешкає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З довідки № [NUMBER] , виданої УПФУ Жовтневого району м.Маріуполя вбачається, що бабці позивача [PERSON] призначена пенсія за віком, вона є інвалідом ІІ групи. Відповідачка [PERSON] працює в Департаменті соціального захисту населення, за 2018 рік розмір її заробітної плати склав 59 252 грн. 66 коп., в 2019 році її дохід склав 7 280 грн. 15 коп. Відповідно довідки про доходи КЗДО МР «Централізована бухгалтерія Департаменту освіти» відповідачка [PERSON] працює вихователем дошкільного навчального закладу № 119, за період з грудня 2018 року по травень 2019 року їй було нараховано заробітну плату в розмірі 34 443,08 грн. На підтвердження понесення матеріальних витрат позивач [PERSON] надав суду копї квитанцій про оплату комунальних послуг, а також копії чеків про придбання ним продуктів харчування. Також судом встановлено, що діти позивача [PERSON] та [PERSON] мають хронічні захворювання та обидва потребують лікування, що обумовлює понесення матеріальних витрат. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни свого матеріального стану чи стану здоров`я, які повинні враховуватися судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів. Докази, на які послався позивач, як на підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема, наявність на утриманні у нього ще одного сина, який має ряд захворювань та потребує додаткових витрат на лікування, стягнення 50 % від заробітної плати внаслідок стягнення аліментів на утримання двох дітей, не є підставою для задоволення позову. Сукупний розмір аліментів, який стягується на дітей позивача не перевищує встановлений законом максимальний розмір відрахувань. Що стосується доводів про знаходження на утриманні позивача бабці, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона дійсно потребує матеріальної допомоги та знаходиться саме на його утриманні. Враховуючи, що аліменти це платіж, спрямований на утримання дітей, який повинен бути достатнім для цього та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також недоведеність позивачем суттєвої зміни матеріального та сімейного становища після ухвалення судами рішень про стягнення з позивача аліментів, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed