Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з відповідача на його користь 11 000 грн. матеріальної шкоди та 1 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 березня 2020 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір доставки телевізора марки LG 43UM7390PLC, вартістю 11 000 грн. з точки відправлення «Нова пошта» №1 у м. Ужгород в точку доставки м. Львів «Нова пошта» №71 по вул. Горбачевського, 8. 18.03.2020 отримуючи телевізор за вищевказаною адресою позивач виявив, що підчас доставки товару був пошкоджений екран телевізора, на що останнім було подано претензію. В період з 18.03.2020 року по 17.08.2020 року [PERSON] відповіді на вищевказану претензію не отримав. Так, 17.08.2020 року позивачу стало відомо, що його товар утилізовано без відома останнього. У відповідь на такі дії відповідачу було надіслано претензію. Керівництвом ТОВ «Нова пошта» надано відповідь, згідно якої відшкодування збитків позивачу не вбачається за можливе, а відкодування коштів за зберігання товару не здійснювалось. Відтак, останній був утилізований. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухвалою суду від 19.11.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідач 09.02.2021 року подав на адресу суду відзив, у якому в задоволенні позову просить відмовити, пославшись на те, що позивачем при оформленні накладної не вказувалось жодної інформації, щодо найменування, виробника, моделі, кількості тощо, щоб дало змогу ідентифікувати товар. Крім того, відповідач вказує на те, що огляд вантажу для перевезення працівниками відділення №1 у м. Ужгород Закарпатської області ТОВ «Нова Пошта» не проводився. Так, згідно з акту-прийому передачі від 18.03.2020 р. за ЕН №59998091114085 відправлення прибуло в пункт призначення в цілій та неушкодженій упаковці. Отже, позивач не довів пошкодження товару з вини відповідача. Окрім цього зазначає, що заявлена до стягнення моральна шкода у розмірі 1 000 грн. нічим не підтверджена. Відповідь на відзив на адресу суду не надходила. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно експрес-накладної № 59998091114085 [PERSON] здійснив відправлення вантажу (телевізор), оголошеною вартістю 11 000 гривень, з м. Ужгород у м. Львів (відділення Нової пошти № 71),одержувачем якого вказано [PERSON] . Представник ТОВ «Нова Пошта» прийняв відправлення, склав експрес-накладні та засвідчив їх підписом. Порядок надання послуг з організації перевезення відправлень ТзОВ «Нова Пошта» визначені його Публічним договором та Умовами надання послуг, опублікованих на офіційному сайті (https://novaposhta.ua). В момент передачі відправлення представнику ТОВ «Нова Пошта» відбулось автоматичне підписання Договору між Замовником та експедитором, про що свідчить пункт 1.2. Публічного договору (п.п. 1.2. Момент укладення Договору - момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором.). Як слідує з акту приймання-передачі вантажу від 18.03.2020 року, складеного в момент отримання на місці доставки ( м.Львів) отримувачем [PERSON] в присутності працівників ТОВ «Нова Пошта», в такому зафіксовано, що товар доставлявся в оригінальній упаковці, обмотаний стрейч-плівкою та в тофрокартоні. Стан додаткової упаковки всередині - прим`ятий, крім того, зафіксовано факт розірвання стрейч-плівки та пошкодження вмісту відправлення «телевізора», а саме розбитий екран». 18.03.2020 року одержувачем подано ТОВ «Нова Пошта» претензію, в якій він, у зв`язку з пошкодженням вантажу, що доставлявся за експрес-накладною № ЕН №59998091114085 на його ім`я, просив відшкодувати вартість відправлення в розмірі 11 000 грн. та сплатити штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору. Крім того, позивач 17.08.2020 року повторно звернувся з претензією до відповідача про здійснення компенсації у розмірі 11 000 грн. Згідно відповіді ТОВ «Нова Пошта»№ 16594 від 01.09.2020 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні його претензії з тих підстав, що обов`язок Експедитора перевіряти стан вантажу в упаковці перед відправкою, а саме його цілісність, комплектність чи справність, жодними умовами Публічного договору або законодавством України не передбачений. Вини перевізника у пошкодженні телевіроза не виявлено. Так, станом на 08 серпня 2020 року за вищевказаною накладеною не було витребуваним, таке відправлено до складу віддаленого зберігання та в подальшому утилізовано. Суд бере до уваги, що факт наявності на телевізорі пошкоджень, які виявлено у пункт одержання ніким не оспорюється. Оскільки дані обставини визнаються учасниками справи, суд не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності, тому в силу ст.82 ЦПК України визнає такими, що не підлягають доказуванню. За таких обставин підлягає вирішенню питання щодо наявності чи відсутності підстав відповідальності відповідача у зв`язку з ушкодженням відправлення. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», ЗУ «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі - Правила), та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТзОВ «Нова пошта». Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт», на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до статті 924цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип вини в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, тобто законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Так, згідно наявного у матеріалах відзиву, вантажновідправник не дотримався встановлених вимог, щодо належного пакування вантажу, і не застосував в пакуванні крихкого вантажу ущільнювачі, які захищають від пошкоджень і бою (солома, деревна стружка). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Однак відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження обставин на які він посилається як на підставу заперечення, зокрема не наданий акт огляду відправлення на підтвердження того, що наданий відправником товар був неналежно упакований чи мав ушкодження. А посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку здійснювати огляд суд вважає такими, що не обгрунтовують заперечення проти позову, оскільки саме на відповідача законом покладається обов`язок довести наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Враховуючи викладене, відповідачем не доведено, що пошкодження товару сталося не з його вини. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Доводи відповідача щодо недоведеності розміру фактичної вартості пошкодженого майна є необґрунтованими, оскільки суд приймає до уваги надану позивачем експрес-накладну № ЕН №59998091114085 від 18.03.2020 року, згідно якої оголошена вартість товару складає 11000 грн., як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано, а відтак такий є чинним. Надаючи правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, з огляду на презумпцію вини перевізника ТОВ «Нова Пошта», та положення ч.1 ст.81 ЦПК України, які зобов`язують довести ті обставини, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд вважає доведеним наявність підстав для компенсації вартості пошкодження вантажу в розмірі 11 000 грн. та як товар був утилізований. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Також відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня1995року№ 4«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт завдання йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями відповідача, та ним не надано доказів наявності моральної шкоди. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: partial