Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що йому згідно договору дарування належить житловий будинок №57 по вул. Сімферопольській в м. Мелітополі. Відповідачка по справі [PERSON] в житловому будинку була пропи\-сана на правах його сестри. Однак починаючи з травня 2017 року [PERSON] не проживає в жит\-ловому будинку №57 по вул. Сімферопольській в м. Мелітополі, зібрала свої речі та виїхала в невідомому йому напрямку. У добровільному порядку відповідач не знялася з реєстрації і тому його права власника порушуються перешкоджанням у вільному розпорядженні, володінні, користуванні належним йому майном - будинком. Тому він просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сімферопольська б.57. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву про слухання справи за його відсутності, на позові наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташовано за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сімферопольська б.57, на підставі договору дарування житлового будинку від 27 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON], за\-реєстрованого в реєстрі за № 313 (а.с.7-8). Згідно матеріалів справи, в належному позивачу будинку зареєстрована, але не проживає сестра [PERSON] [INFO]. Відповідно до довідки Голови квартального комітету №98 від 22.12.2017 року [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає з травня 2017 року. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач у будинку не мешкає з 2017 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку відповідач не виявляє бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає йому належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню квартири, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved