Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час шлюбу у них народилось двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним. З січня 2017 року відповідачка з сім`єю не проживає, про дітей не піклується та участі у їх вихованні не приймає. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Діти залишились проживати з ним, знаходяться на повному його утриманні. [PERSON] вихованням дітей не займається, участі в утриманні дітей не приймає, місце її знаходження не відомо. При останній зустрічі в 2017 році повідомила йому, що більше не бажає жити разом, хоче іншого життя, вона дітей виростила, тепер його черга займатися дітьми. За його заявою Роздільнянським районним судом Одеської області 22.10.2019 року з [PERSON] на його користь на утримання синів були стягнуті аліменти в розмірі однієї третини її заробітку (доходів), однак він не має можливості пред`явити судовий наказ до виконання, так як йому невідомо про місцезнаходження [PERSON] . Оскільки з викладеного вище вбачається, що відповідачка свідомо нехтує своїми материнськими обов`язками та самоусунулася від виконання своїх обов`язків щодо дітей, вважає доцільним позбавити її батьківських прав відносно синів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Не заперечували проти винесення по справі заочного рішення. Представник третьої особи - третя особа орган опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про не вручення відповідачу судової повістки з копіями відповідних документів, в зв`язку з відсутністю адресату за місцем реєстрації. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25.02.2005 року проживали в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи. (а.с.4,5) Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало чинності 18.06.2019 року. Цим же рішенням встановлено, що сторони припинили подружні стосунки і не проживають разом з січня 2017 року. (а.с.6) З довідки про склад сім`ї судом встановлено, що [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2009 року народження, проживають разом з батьком [PERSON] по [ADDRESS] . (а.с.17) Згідно довідок Кам`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів Арцизької районної ради Одеської області від 11,06.2020 року за №02.1-12/21 та №021.1-12/22, [PERSON] навчається у вказаній школі в 5 класі, [PERSON] навчається в 11 класі. Згідно з характеристиками наданими Кам`янською ЗОШ, [PERSON] та [PERSON] навчаються в школі, приймають активну участь у житті школи. Мати перестала відвідувати батьківськи збори, відповідати на дзвінки класних керівників, взагалі не цікавиться справами синів. Батько відвідує батьківськи збори, завжди відповідає на дзвінки, активно цікавиться шкільним життям синів. [PERSON] працює в ТОВ «Форвард ТСК» водієм-експедитором. (а.с.12,13) З довідки Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, судом встановлено, що [PERSON] згідно погосподарської книги особовий рахунок [NUMBER] є власником будинку по [ADDRESS] . (а.с.14) В матеріалах справи містяться заяви неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , в яких вони просять позбавити їх матір батьківських прав у відношенні них. (а.с.15,16) Роздільнянським районним судом Одеської області 22.10.2019 року на підставі судового наказу з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання синів були стягнуті аліменти в розмірі однієї третини її заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі однієї чверті її заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . З довідки Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області від 03.09.2019 року, судом встановлено, що [PERSON] , 1982 року народження, дійсно проживала по [ADDRESS] , разом з чоловіком та синами, але з січня 2017 року в с. Кам`янське Арцизького району Одеської області не проживає. (а.с.27) [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристикою наданою сільською радою. В ній також зазначено, що він дбайливий батько, виховує двох синів. (а.с.28) Також судом встановлено, що Арцизькою районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх синів. В висновку також зазначено, що [PERSON] викликалась до служби у справах дітей для з`ясування обставин справи, думки щодо позбавлення її батьківських прав, однак не з`явилась. Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області було повідомлено, що [PERSON] зі слів сусідів тривалий час за адресою реєстрації не проживає, її місце знаходження не відомо.(а.с.62) Позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2009 року народження, на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як остання злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до частини 2 статті141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку їх належності та допустимості, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] , тривалий час не виконує батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з синами, що свідчить про небажання відповідачки приймати участь у забезпеченні дітям належних умов життя, навчання, відпочинку. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] не з`явилась і на слухання справи стосовно позбавлення її батьківських прав. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітніх - [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2009 року народження. Судовий збір сплачено позивачем в повному обсязі при звернені до суду. На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved