Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою за [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є власником квартири за [ADDRESS] У даній квартирі, крім нього, також зареєстрована його дружина - [PERSON] та внук - [PERSON] З 1999 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомленим у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира за [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 05 серпня 1997 року, зареєстрованим в Тернопільському бюро технічної інвентаризації за [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження міського голови за №55 від 01 серпня 1997 року. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 лютого 1977 року, виданого міським відділом ЗАГС м. Тернопіль встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] Як слідує з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 листопада 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] є сином [PERSON] Як вбачається з копії будинкової книги, [PERSON] з 08 серпня 1997 року зареєстрований [ADDRESS] З довідок ОСББ «Трембіта» від 13 вересня 2018 року за №902 та від 13 вересня 2018 року за №903 встановлено, що у квартирі по [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - внук. З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність осіб) від 13 вересня 2018 року, складеного ОСББ «Трембіта» встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає [ADDRESS] Відповідач в судове засідання не з'явився та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, де зареєстрований його внук [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Вказане житло залишив добровільно та його місце перебування позивачу не відомо. Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved