Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнень, просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], з 1/4 частини з заробітку до 1200 гривень на місяць. В судове засідання представник позивача та відповідач надали заяви про задоволення уточненого позову в повному обсязі, зміни розміру аліментів до 1200 гривень на місяць, та розгляд справи за їх відсутності, у звязку з чим, відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2003 року по 28 жовтня 2014 року (а.с.10). 31 жовтня 2004 року у вищевказаному шлюбі народився [PERSON] (а.с.9), який на цей час проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 17 вересня 2014 року у справі ЄУН №337/4303/14-ц, Провадження №2/337/1572/2014 стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з заробітку відповідача щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2014 року і до повноліття дитини. При цьому, на час призначення аліментів [PERSON] мав стабільне працевлаштування та постійний заробіток, оскільки працював на ПАТ «Дніпроспецсталь». Однак, 13 грудня 2016 року [PERSON] було звільнено з посади оператора прокатного цеху ПАТ «Дніпроспецсталь» (а.с.12, 13, 51, 52). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у вказаних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, втрата стабільного працевлаштування [PERSON] є належним підтвердженням зміни його матеріального становища, а відповідно, є підставою для зміни розміру аліментів, і стягнення їх вже в твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, оскільки батько зобовязаний утримувати дитину, створювати для неї необхідні умови для розвитку і забезпечення організації життя, та оскільки платник аліментів не має стабільного працевлаштування, а також у звязку із визнанням відповідачем уточнення до позову, і можливості зміни розміру аліментів до 1200 гривень на місяць, що перевищує половину розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого державою, суд вважає за можливо задовольнити уточнені позовні вимоги. Аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню після набрання чинності цього рішення суду. Для виконання рішення, та з метою недопущення подвійного стягнення аліментів, суд вважає за необхідне після вступу цього рішення в законну силу, відізвати виконавчий лист за попереднім рішенням про стягнення аліментів з [PERSON] Питання щодо відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України у позові не заявлено, у звязку з чим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, судом не вирішується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved