Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право користування житловим приміщенням - кімнатами №1,2 житловою площею 9,5 кв.м. та 11,6 кв.м., в квартирі [ADDRESS] , зобов`язати Київську райадміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] договір найму спірного житла - кімнатами №1,2 житловою площею 9,5 кв.м. та 11,6 кв.м., в квартирі [ADDRESS] . При цьому позивач посилається на те, що він разом з родиною з 7 осіб був вселений у маневрений відселенський житловий фонд: кімнати №3,5 (зараз №1,2), квартир №10 та кімнату №1 квартири [ADDRESS] . В зазначені квартири родина позивача була переселена з квартири [ADDRESS] на період капітального ремонту. До цього часу (понад 44 роки) позивач проживає та користується спірними кімнатами, виконує всі зобов`язання передбачені для наймачів житла, має особистий рахунок і здійснює оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №324 від 15 серпня 2013 року «Про впорядкування діяльності комунального підприємства «Домоуправління №18» статус спірного житла було змінено з маневрено відселенського на державний житловий фонд звичайного використання, який дозволено приватизувати. Однак, в зв`язку з тим, що відповідачем відмовлено [PERSON] в переоформленні договору найму, позивач вимушений звернутись до суду з позовом для захисту своїх житлових прав. Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, [PERSON] надав до суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності Представник Київської районної адміністрації Одеської міської до судового засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Надав до суду відзив на позов в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно з посвідченням 13/38, виданим районним житловим управлінням Іллічівського району м.Одеси від 05.08.1974 року [PERSON] (мати позивача - [PERSON] ) з родиною у складі шість членів сім`ї на період капітального ремонту квартири [ADDRESS] були тимчасово переселені у маневрений відселенський житловий фонд: кімнати №3,5 (зараз №1,2), квартир № 10 та кімнату №1 квартири [ADDRESS] На протязі чотирьох років здійснювались ремонтні роботи у вказаній квартирі внаслідок чого площа квартири зменшилась на 9,7 кв.м. (була 23,27 кв.м., стала 13,56 кв.м.), і члени сім`ї [PERSON] відмовились повернутися в квартиру [ADDRESS] , що встановлено рішенням Київського райсуду м.Одеси від 04.04.2018 року по справі за позовом Київської райадмінстрації Одеської міськради до [PERSON] , [PERSON] про виселення. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.08.1996 року, актовий запис 5439). Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №324 від 15 серпня 2013 року «Про впорядкування діяльності комунального підприємства «Домоуправління №18» статус спірного житла було змінено з маневрено відселенського на державний житловий фонд звичайного використання, який дозволено приватизувати. 22.11.2018 року [PERSON] звернувся до Київської райадмінстрації Одеської міської ради з завою про укладання договору найму на житлові кімнати № 1,2 в квартирі [ADDRESS] та 30.11.2018 року позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю реєстрації [PERSON] за спірною адресою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 07.01.1972 року по 02.12.2019 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. ст. 101, 102 ЖК УРСР, при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов`язаний надати наймачеві та членам його сім`ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. Після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав. У тих випадках, коли жиле приміщення, яке займають наймач та члени його сім`ї, в результаті капітального ремонту не може бути збережене або істотно збільшиться і у наймача утворяться надлишки жилої площі, наймачеві та членам його сім`ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремонту. Якщо в результаті капітального ремонту жиле приміщення істотно зменшиться, на вимогу наймача йому та членам його сім`ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремонту. [PERSON] не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження закінчення капітального ремонту житла за попереднім місцем проживання позивача і прийняття його державною комісією (актом), належним чином оформленої відмови щодо повернення в квартиру [ADDRESS] , будь-яких письмових вимог щодо надання іншого житла. Крім того позивач з родиною на період капітального ремонту квартири [ADDRESS] був тимчасово переселений у маневрений відселенський житловий фонд: кімнати № 3,5 (зараз № 1,2 ), квартир № 10 та кімнату №1 квартири [ADDRESS] , однак на даний час [PERSON] просить визнати право користування квартирою №10 , при цьому будь-яких пояснень щодо квартири №3 позивачем не надано. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. При таких обставинах та враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed