Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Осикове Старобешівського району Донецької області, громадянка України, яка проживала за адресою: [ADDRESS] , - померла [INFO] за місцем свого проживання у віці 84 роки. Заінтересованою особою зазначив - Ковельський міськрайонний відділ ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] у с.Осикове Старобешівського району Донецької області померла його мати [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що с.Осикове Старобешівського району Донецької області на даний час є окупованою територією, отримані по факту смерті матері заявника документи, а саме - свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, висновок про причини смерті особи за місцем проживання, які видані відповідними органами так званої Донецької народної республіки, не приймаються до уваги органами ДРАЦСу та не створюють правових наслідків, що є перешкодою для оформлення спадкових прав. [PERSON] вказує, що звернувся до Ковельського МРВ ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області для проведення державної реєстрації смерті матері, проте йому було відмовлено в проведенні відповідної реєстрації у зв`язку із тим, що відповідно до ст.17 ЗК України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Внаслідок цих обставин отримання заявником свідоцтва про смерть матері в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним законним шляхом його отримання є звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представником заявника попередньо було подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявника, заявлені вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ковельського МРВ ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підставна і підлягає задоволенню з наступних підстав. З викладених в заяві обставин вбачається, що мати заявника [PERSON] проживала та була зареєстрована в с.Осикове Старобешівського району Донецької області на тимчасово окупованій території України та померла [INFO] в с.Осикове Старобешівського району Донецької області за місцем свого проживання. Факт родинних стосунків заявника [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження заявника, виданого 25.10.1967 року Осиковською сільською радою Старобешівського району Донецької області, відповідно до якого [PERSON] народився [INFO] і його матір`ю є [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, факт смерті [PERSON] зареєстрований відділом записів актів громадянського стану Старобешівського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 11 липня 2019 року, актовий запис №332. Документами, що також підтверджують факт смерті є: довідка про причину смерті №39 від 08.07.2019 року, затверджена мінохорони здоров`я ДНР, в якій зазначено, що причиною смерті [PERSON] є «хронічна серцева недостатність, дифузний атеросклеротичний кардіосклероз з артеріальною гіпертензією»; лікарське свідоцтво про смерть №39 видане 08.07.2019 року мінохорони здоров`я ДНР, в якому зазначено, що [PERSON] ( [INFO] ) померла [INFO] в с.Осикове Старобешівського району Донецької області. Окрім цього, відповідно до довідки №206, виданої 12.07.2019 року Осиковською сільською адміністрацією ДНР, заявник [PERSON] дійсно проживав і вів спільне господарство з матір`ю [PERSON] з 1967 року по день її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] З матеріалів позову вбачається, що заявник [PERSON] , [INFO] , на даний час фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 10.10.2019 року Управлінням соціального захисту населення виконкому Ковельської міськради. Відповідно до копії листа Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 10.10.2019 року, [PERSON] було відмовлено у проведені державної реєстрації смерті його матері [PERSON] на підставі пред`явлених ним документів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини 1 ст.315 ЦПК України передбачено, що, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності до Указу Президента України «Про межі на перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» №32/2019 від 07.02.2019 року, Старобешівський район визнано тимчасово окупованою територією у Донецькій області. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Оскільки свідоцтво про смерть було видано установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, відомості про смерть не внесені до єдиної бази, тому вказане свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України. За приписами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 року (далі - Інструкція). Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 передбачено, що за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. За приписами п.5 вищевказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024. Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Крім того відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган державної реєстрації актів цивільного стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с.Осикове Старобешівського району Донецької області, про що було видано свідоцтво про смерть, яке відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті його матері [PERSON] в органах РАЦС відповідно до законодавства України та подальшого оформлення спадкових прав. Оскільки заявник [PERSON] є громадянином України, його матір [PERSON] померла на території, яка є тимчасово окупованою, після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту його законних прав та інтересів, оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] в с.Осикове Старобешівського району Донецької області у віці 84 роки, який знайшов підтвердження в суді. Доказів на спростування наведених вище та встановлених в ході судового розгляду справи обставин суду не надано. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, рішення у даній справі підлягає до негайного виконання. На підставі ст.ст.3,9,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved