Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.06.1970 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі в бюро ЗАГС Кежемського району Красноярського краю, актовий запис № 16. В позові також зазначає, що з 1976 року він переїхав жити до України, а відповідач залишилась проживати на території Російської Федерації і з того часу між ними поступово було припинено шлюбні стосунки. На даний час позивач вже на протязі 37 років проживає з іншою жінкою, а тому вважає, що шлюб з відповідачем існує лише формально, в зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач [PERSON] через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] поштою направила на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що з'явитись в судове засідання не має можливості. В заяві також зазначила, що спільно з відповідачем вони не проживають з лютого 1976 року, неповнолітніх дітей не мають. Позовні вимоги про розірвання шлюбу вона визнає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Рішення суду просить направити на її адресу. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16.06.1970 року в бюро ЗАГС Кежемського району Красноярського краю, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 13.11.2013 року (а.с. 37). В шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Причинами розпаду сім'ї, згідно позовної заяви, є те, що сторони разом не проживають з 1976 року. Позивач вже протягом 37 років проживає з іншою жінкою, тому прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, враховуючи обставини по даній справі - сторони з 1976 року проживають окремо і примиритися не бажають, позивач має іншу жінку, з якою протягом 37 років проживає разом, суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved