Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначив, що в атестаті за №6764, виданого 23 липня 1974 року міським професіонально-технічним училищем №10 ЧІАССР м.Грозного, в свідоцтві серії № [NUMBER] виданого 21 грудня 1976 року Суженською автошколою, у військовому квитку серії [NUMBER] , виданий 04.05.1977 року Сунженським районним військовим комісаріатом Чечено-Інгуш області АССР, в трудовій книжки [NUMBER] та [NUMBER] при видачі та оформленні вищезазначених документів по батькові зазначено « [PERSON] » (рос.мовою) замість « [PERSON] » (рос. мовою), як в паспорті. Заявник звернуся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому трудової пенсії, але через помилки у вищевказаних документах він не має змоги підтвердити період навчання та праці, що зараховується до стажу роботи та дає право на трудову пенсію. Тому він змушений був звернутися до суду. В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити. Представник заінтересована особа Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про час і місце розгляду повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився, відзив на заяву не надав. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. В провадження судді Зарютіна П.В. справа надійшла 06 травня 2019р. у відповідності з п.п. 15.2 Перехідних положень ЦПК України, на підставі Розпорядження № 716 від 06.05.2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] , на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 23.04.2019 №1254/0/15-19. Суд, дослідивши заяви сторін та письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] 23 липня 1974 року міським професіонально-технічним училищем №10 ЧІАССР м.Грозного було видано атестат за №6764, в якому зазначено по батькові « [PERSON] » (рос.мовою) замість « [PERSON] » (рос. мовою), як в паспорті (а.с. 5). 21 грудня 1976 року Суженською автошколою заявнику було видано свідоцтво серії № [NUMBER] , в якому зазначено по батькові « [PERSON] » (рос.мовою) замість « [PERSON] » (рос. мовою), як в паспорті (а.с. 6). 04.05.1977\~року Сунженським\~районним військовим\~комісаріатом Чечено-інгуш\~області АССР\~заявнику виданий\~військовий квиток\~серії [NUMBER] , в якому зазначено по батькові « [PERSON] » (рос.мовою) замість « [PERSON] » (рос. мовою), як в паспорті (а.с. 7). 18.05.1972 року, під час прийому заявника [PERSON] на роботу було заведено трудову книжку [NUMBER] , в якій зазначено по батькові « [PERSON] » (рос.мовою) замість « [PERSON] » (рос. мовою), як в паспорті (а.с. 8). 08.06.1982 року, під час прийому на роботу в автогараж колхозу ім.60 річчя ВЖСР, заявнику заведено другу трудову книжку [NUMBER] , в якій зазначено по батькові « [PERSON] » (рос.мовою) замість « [PERSON] » (рос. мовою), як в паспорті (а.с. 9-13). Згідно зі ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлення факту, що має юридичне значення, заявнику необхідне для підтвердження періоду навчання та праці, що зараховується до стажу роботи та дає право на трудову пенсію. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню.

Outcome: approved