Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями та стягнення компенсації. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він з відповідачем не можуть знайти домовленості у користуванні будинком, який їм належить в розмірі по ? частки. Також вказує, що відповідач чинить перешкоди в користуванні частиною будинку, яка фактично має бути у користуванні позивача. Позивач та його повноважний представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказував на їх безпідставність та просив в задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необгрунтованість позову, та про те, що в його задоволенні слід відмовити. Як обєктивно встановлено судом, 18 вересня 2010 року, у звязку із смертю матері відповідача - [PERSON], яка померла 5 лютого 2010 року, [PERSON] набув у власність спадкове майно ? частки житлового будинку з надвірними будівлями №38 по вулиці Плоскій у місті Хмельницькому. Інша ? частки вказаного вище нерухомого майна успадковано сестрою відповідача - [PERSON]. Згідно технічної характеристики житловий будинок з надвірними будівлями №38 по вулиці Плоскій у місті Хмельницькому загальною площею 55,8 кв.м. складається із чотирьох кімнат житловою площею 39.2 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 7.8 кв.м.. 2-а кімната - 7,3 кв.м.. 3-а кімната - 11,8 кв.м., 4-а кімната - 12.3 кв.м.. коридору (І) площею 6.1 кв.м., кухні (II) площею 7,5 кв.м., ванної (III) площею 3 кв.м. 5 серпня 2011 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду у цивільній справі № 2/2218/5198/11 визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? за кожним на земельну ділянку площею 480 кв.м. по вулиці Плоскій, 38, у місті Хмельницькому для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), яка належала [PERSON]. 18 лютого 2016 року на підставі договору дарування та договору купівлі-продажу [PERSON] відчужила на користь мвого сина - [PERSON], належні їй на праві власності ? частки земельної ділянки площею 480 кв.м. по вулиці Плоскій, 38, у місті Хмельницькому для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) та ? частки житлового будинку з надвірними будівлями №38 по вулиці Плоскій у місті Хмельницькому відповідно. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити порядок користування житловим будинком та надвірними будівлями по вулиці Плоскій, 38, у місті Хмельницькому. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №73/16, сформованої судовим експертом [PERSON] 7 лютого 2017 року, визначити варіанти житлового будинку та надвірними будівлями по вулиці Плоскій, 38 у місті Хмельницькому, відповідно до рівних часток співвласників [PERSON] та [PERSON] (по ?) та вимог нормативно-правових актів - не можливо. Таким чином, встановити порядок користування будинком із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності неможливо. При такому порядку користування будинком, який зазначено позивачем, відповідно до якої відповідачу надасться у користування лише одна житлова кімната площею 12.3 кв.м., будуть грубо порушені права [PERSON], а визначення порядку користування будинком, який би в даному випадку у рівній мірі забезпечував права всіх співвласників, є неможливим. Будь-яких доказів, які б підтверджували можливість користування житловим будинком та надвірними будівлями по вулиці Плоскій, 38 у місті Хмельницькому відповідно до рівних часток співвласників [PERSON] та [PERSON] (по ?) та вимог нормативно-правових актів позивачем не надано. Статтею 358 ЦК України передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Якщо між попередніми власниками досягнуто було домовленості щодо порядку користування спільною власністю, або був договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Як встановлено судом, з моменту отримання у спадщину житлового будинку з надвірними будівлями №38 по вулиці Плоскій у місті Хмельницькому між відповідачем та його сестрою - [PERSON] фактично встановлено порядок користування вказаним житловим будинком, відповідно до якого [PERSON] користувався житловими та нежитловими приміщеннями площами 7,8, 12,3, 6,1, 3,0, 7,5 кв.м., а [PERSON] використовувала кімнати із площами 7,3 та 11,8 кв.м. Вказаний порядок користуванням ніким не був оскаржений, спору щодо такого порядку не виникало. Зазначені вище обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З урахуванням положень статей 55, 124 Конституції України та відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України і ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, проте лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а юрисдикція судів поширюється на всі відносини, що мають правовий характер. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст.13 ЦПК України). Згідно з ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо порушення відповідачем його права користування житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами та має місце конфліктна ситуація, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками домоволодіння.

Outcome: dismissed