Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивує свої вимоги тим, що з 24.12.1988 року до 23.03.2016 року перебували з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Зазначає, що після розірвання шлюбу син залишився проживати з ним та перебуває на його повному матеріальному утриманні. Відповідачка не приймає участі в забезпеченні сина. Сторони в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про місце та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] направив до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та участі позивача. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та пояснив, що насправді відповідачка по мірі можливості допомагає сину, проте за станом здоровя потребує додаткових витрат на лікування, а тому не завжди у розпорядженні має достатньо коштів. Крім того, вона не має постійної роботи та перебуває на одліку, як безробітна. Просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши думку представника відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до представленої копії рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23.03.2016 року, сторони по справі перебували у шлюбі з 24.12.1988 року до 23.03.2016 року (а.с. 2). Мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що син мешкає з ним та перебуває на його утриманні. Дана обставина підтверджується копією ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 03.03.2016 року. В судовому засіданні апеляційного суду, в присутності представників органу опіки та піклування і служби у справах дітей, був допитаний неповнолітній [PERSON], який пояснив, що він проживає разом з батьком та утримує його лише батько. Від матері він допомогу не отримує. Дана обставина сторонами не спростовувалась, ухвала суду набрала законної сили. Представник відповідача надав в судовому засіданні копії довідок, з яких вбачається, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 26.12.2016 року по 10.01.2017 року та перебуває на обліку в Миколаївському онкодиспансері з 08.06.2016 року, має третю групу інвалідності за загальним захворюванням. Згідно довідки № 02-25/1638 від 28.12.2016 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Южноукраїнському МЦЗ з 01.12.2016 року. Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.01.2017 року [PERSON] 13.08.2015 року поповнила готівкою в терміналі карту [PERSON] на суму 15 000 грн.. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи всі обставини справи, стан здоровя відповідачки, перебування її на обліку в Центрі зайнятості, як безробітної, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягненню з відповідачки на користь держави підлягає судовий збір, що передбачено ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial