Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 45,4 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», сараю літ. «Д», підвалу літ. «К», вбиральні літ. «Л», споруд № 1-5. При цьому, [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вказаний житловий будинок [ADDRESS] за життя належав його батькові - [PERSON], який помер [INFO]. Дружина спадкодавця та мати позивача - [PERSON], померла [INFO]. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, яких за життя спадкодавець не оформляв, позивач не може нотаріальних шляхом оформити спадкові права, про що йому 04.10.2017 року повідомив державний нотаріус О.Ю. Іваницький. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного ухвалення рішення. Представник Шабівської сільської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, причини неявки суду не відомі. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 34. Факт родинних відносин позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 36, складений Шабівською сільською радою 22.04.1968 року. За життя померлий Заповіт не складав. У відповідності з п.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. Дружина спадкодавця та мати позивача - [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане виконкомом Шабівської сільської ради, актовий запис № 14. Згідно з довідкою Шабівської сільської ради від 05.09.2017 року № 488, за записом в по господарській книзі сільської ради за 2008 рік, особовий рахунок [NUMBER], разом з [PERSON], який помер [INFO], за адресою: [ADDRESS] фактично мешкали: син - [PERSON], [INFO]. У відповідності до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON]. Державний нотаріус Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Іваницький О.Ю. 04.10.2017 року відмовив позивачу в оформленні спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Згідно з п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для встановлення дійсних обставин справи та її правильного вирішення, суд приймається до уваги наступне. Згідно з довідкою виконкому Шабівської сільської ради від 14.11.2017 року № 591, за записами в погосподарських книгах за 2012-2017 роки, особовий рахунок [NUMBER], власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], значиться [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до статті 5 ЦК України, підлягають застосуванню нормативні - правові акти чинні на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно зі змісту п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5 (далі - Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5) про порядок вчинення нотаріальних дій, яка втратила чинність на підставі Наказу Мін'юсту № 18/5 від 14.06.1994 року, підтвердженням належності будинку, розміру земельної ділянки, на якому він розташований, страхової оцінки будинку, відсутності заборгованості по податках та страхових платежах, а також відсутності заборони відчуження будинку можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Всі ці дані можуть бути зазначені в одній загальній довідці. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція від 31.01.1966 року), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56 та була чинною на час закінчення будівництва у 1981 роках зазначеного житлового будинку та інших будівель і споруд, було передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) житлових будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). З технічного паспорту на спірний будинок, житловий будинок було збудовано в селі Шабо ще за часів колишнього Союзу РСР, а саме 1955 р. Таким чином, відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР, а саме п.62 Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5 та Інструкції від 31.01.1966 року реєстрації підлягали лише житлові будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. Отже, оформлення житлових будинків здійснювалося після закінчення будівництва шляхом здійснення відповідного запису у господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника (особовий рахунок [NUMBER]). Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані, доведені та спрямовані на захист її спадкових прав.

Outcome: approved