Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання договору дійсним, та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 03 вересня 2001 року в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю» за № 2001-043 у Другій Київській філії Одеської універсальної біржі « Витязь» за яким [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 03 вересня 2001 року між ним та [PERSON] яка померла [INFO] року, був укладений вищевказаний договір, та зареєстрований в другій Київській філії Одеської універсальної біржі « Витязь» в журналі реєстрації угод по об'єктам нерухомості, реєстраційний номер № [NUMBER] від 03 вересня 2001 року. Договір не був нотаріально посвідчений. Також вказує, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто [PERSON] передав, а [PERSON]. прийняла грошову суму у розмірі 6 876 грн. за продаж вищевказаної квартири. Позивач зазначає, що не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою, у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 03 вересня 2001 року. Через протиріччя правових норм, діючих на час укладення правочинів в 2001 році, та у відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочин дійсним, законним і виконаним, [PERSON]. змушений звернутись з позовною заявою до суду, про захист своїх прав. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суду не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове асідання ідповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2001 року між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року, був укладений договір купівлі-продажу, та зареєстрований в Другій Київській філії Одеської універсальної біржі « Витязь» в журналі реєстрації угод по об'єктам нерухомості, реєстраційний номер № [NUMBER] від 03 вересня 2001 року. Договір не був нотаріально посвідчений. Умови договору сторонами були виконані повністю, тобто [PERSON] передав, а [PERSON]. прийняла грошову суму у розмірі 6 876 грн. за продаж вищевказаної квартири. [PERSON] не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою, у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 03 вересня 2001 року. [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить відповідний актовий запис про смерть № 3672 від 06 липня 2009 року. У зв'язку з цим, належним відповідачем по справі є Одеська міська рада на підставі п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування». Вказаний договір був укладений в Другій Київській філії Одеської універсальної біржі « Витязь» відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації угод по об'єктам нерухомості» реєстраційний номер № [NUMBER] від 03 вересня 2001 року. Договір не був нотаріально посвідчений. Судом також встановлено, що умови договору були виконані повністю сторонами договору, тобто [PERSON]. передав, а [PERSON] прийняла грошову суму у розмірі 6 876 грн. за продаж вищевказаної квартири, а 03 вересня 2001 року договір купівлі-продажі був укладений та зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю» за № 2001-043 у Другій Київській філії Одеської універсальної біржі « Витязь»ю Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання вищевказаного договору купівлі-продажу дійсним, виходячи з наступного. Оскільки спірний договір був підписаний сторонами 03 вересня 2001 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу у вересні 2001 року позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном як належний власник, що порушує його права. Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1996 році. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, у судовому засіданні доведено, що умови договору були виконані належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підста в усвоїх вимог і заперечень. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання договору дійсним є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved