Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимоги про визнання права власності на спадкове майно та уточнивши позовні вимоги просить суд встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул.. Миру (колишня Калініна) № 52 в с. Монаші Білгород-Дністровського району Одеської області його матері [PERSON], яка померла 01.11.2008 року, та в порядку спадкування за заповітом визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок . При цьому позивач посилається на те що, 01 листопада 2008 року померла його мати [PERSON], після чого відкрилась спадщина на вищезазначене майно. 18 липня 2005 року [PERSON] склала заповіт, яким належний їй будинок № 52 по вул.. Калініна в с. Монаші заповіла [PERSON] позивачу, який у встановленому порядку звернувся до державного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини у вигляді зазначеного будинку. Однак, 13.07.2016 року державний нотаріус [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок № 52 по вул.. Миру (колишня Калініна) в с. Монаші Білгород-Дністровського району. Прийняте рішення державний нотаріус обґрунтував відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON], на спадкове майно у вигляді житлового будинку, що не дає змоги нотаріусу встановити склад спадкового майна та його належність спадкодавцю. З цих підстав [PERSON] змушений був звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник Монашівської сільської ради у судове засідання не зявився. Сільський голова [PERSON] надав суду заяву з проханням розглянути справу без їхньої участі, з позовними вимогами згодні. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2\~ ст. 158 ЦПК України\~ особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов може бути задоволений з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2008 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 162159 видане виконкомом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 03.11.2008 року, актовий запис 16. Померла [PERSON] доводилась матірю позивача, що повністю підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження № 116659 видане 26.09.1958 року. 14 липня 2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Монашівської сільської ради [PERSON], згідно з яким земельну ділянку площею 15,512 га, що розташована на території Монашівської сільської ради , масив № 1 ділянка № 204, 205 масив № 12 ділянка № 13 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з державним актом на право приватної власності на землю виданого 04.08.2003 року вона заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. 18 липня 2005 року [PERSON] склала другий заповіт, посвідчений секретарем Монашівської сільської ради [PERSON], згідно з яким належний їй будинок № 52 з приналежними до нього земельною ділянкою та господарськими будівлями, що розташовані на вул.. Калініна, заповідає [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 13 грудня 2011 року державний нотаріус [PERSON] видала [PERSON] та [PERSON] кожному окреме свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстрові номера 5220, 5223, спадкова справа № 161/2009) на ? частку земельної ділянки. Батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON], який доводився чоловіком померлої [PERSON], 25 вересня 2009 року надав до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори заяву якою відмовився від прийняття належної йому обовязкової частки спадщини відповідно до ст.. 1241 ЦК України та не заперечував проти видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку на імя [PERSON] і [PERSON] та на житловий будинок на імя позивача. Стаття 1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 13 липня 2016 року державний нотаріус [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок № 52 по вул.. Миру (колишня Калініна) в с. Монаші Білгород-Дністровського району. Прийняте рішення державний нотаріус обґрунтував відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON], на спадкове майно у вигляді житлового будинку, що не дає змоги нотаріусу встановити склад спадкового майна та його належність спадкодавцю. Згідно з п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна. Разом з тим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та правомірними з огляду на наступне. Відповідно до довідки Монашівської сільської ради № 312, власником будинку № 52 по вул. Калініна в с. Монаші, за матеріалами по господарської книги № 1, особовий рахунок № 0051, є [PERSON], земельна ділянка площею 0,25 га знаходиться в користуванні. Згідно зі змісту п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5 (далі Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5) про порядок вчинення нотаріальних дій, яка втратила чинність на підставі Наказу Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994 року та яка була чинною на час закінчення у 1990 році зазначеного садового будинку та інших будівель і споруд, підтвердженням належності будинку, розміру земельної ділянки, на якому він розташований, страхової оцінки будинку, відсутності заборгованості по податках та страхових платежах, а також відсутності заборони відчуження будинку можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Всі ці дані можуть бути зазначені в одній загальній довідці. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі Інструкція від 31.01.1966 року), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 та була чинною на час закінчення будівництва у 1990 роках зазначеного садового будинку та інших будівель і споруд, було передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) житлових будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Таким чином, відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР, а саме п.62 Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5 та Інструкції від 31.01.1966 року реєстрації підлягали лише житлові будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. За роз'ясненням\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність спору між сторонами щодо спадкового майна та заперечень від відповідача і третіх осіб суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву, тим самим захисти спадкові права позивача, який позбавлений можливості нотаріальним шляхом прийняту спадщину після смерті матері. Враховуючи викладене та

Outcome: approved