Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленості, згідно якої відповідач взяв у позивач в борг 550000 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень, які остання зобов`язалася повернути в строк до 01 травня 2020 року. В підтвердження чого остання власноруч написала розписку, в якій особисто поставила підпис. Однак, у вказаний термін борг відповідач не повернула, чим ухиляється від виконання свого зобов`язання. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення повісток, причини неявки суду невідомі, в підготовчому судовому засіданні 05.11.2020 року позов визнавала. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав борг 550 000 грн., які остання зобов`язалася повернути в строк до 01 травня 2020 року, що містить в тексті розписки власноруч відповідачем по справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із сутті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з частинами першою, четвертою статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача, свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі вищевказаного, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про можливість їх задоволення. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий розбір у розмірі 840,80 грн. та заявлено клопотання про розстрочення сплати судового збору, тому на підставі ст. 136 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача недоплачений судовий збір у розмірі 4659,20 грн. У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 5500 грн.

Outcome: approved