Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07 жовтня 2000 року вони проживали в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Покотилівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис за №7. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають з липня 2019 року. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що їх відносини вичерпали себе у них відсутнє почуття взаємної любові. Спору відносно місця проживання дитини не має. Спір відносно спільного поділу майна подружжя між ними буде вирішуватись окремо. Враховуючи зазначені обставини позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Судові витрати покласти за його рахунок. Ухвалою суду від 14.11.2019р. в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 23 грудня 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті В судове засідання позивач не з`явився, в поданій до суду заяві, просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання двічі не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленнями про отримання 10.12.2019р., 30.12.2019р. рекомендованих листів з судовим викликом, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавала. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подала до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Покотилівській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.09.2019р. Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області повторно(а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 13.01.2009 року виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради Голованівського району (а.с.7), доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 26.09.2001 року Перегонівською сільською радою Голованівського району (а.с.8). Відповідно до наданої довідки про склад сім`ї №1196 від 11.09.2019 р. Перегонівською сільською радою Голованівського району до складу сім`ї позивача входить донька - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.9). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають з липня 2019 року. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не надала суду заяву про зміну їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved