Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В позові зазначив, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя 31.08.2015 року склав заповіт, яким своє майно заповів позивачу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS], однак звернувшись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законом строк, приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальний, через те, що позивачем не надано правовстановлюючих документів на будинок. У зв'язку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на зазначений будинок в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання [PERSON] не прибув. Представник позивача [PERSON] до суду не з'явилась, в заяві поданій до суду просить розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не прибув, відзиву на позов, заяв та клопотань до суду не подавав. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно п. п. 2, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану, реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області. За життя померлий склав заповіт від 31 серпня 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області Дашевською А.О., зареєстрований в реєстрі за № 1808, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все належне йому майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і в загалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів - [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до державного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], який належав померлому [PERSON], однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.10.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №78/2016, наданої суду Більмацькою державною нотаріальною конторою Запорізької області, єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач. Згідно з положеннями ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Сторонами визнається і підтверджено матеріалами справи, що спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] є позивач. Постановою Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 20 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений Будинок в зв'язку з тим, що правовстановлюючих документів на житловий будинок не надано. Право спадкодавця на будівництво житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою [ADDRESS] підтверджується копією рішення виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області №12 від 08.02.1990 року та рішення виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області №108 від 19.04.1990 року, копією списку індивідуальних забудовників №108 від 19 квітня 1990 року та будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] [INFO] року в [ADDRESS]. Відповідно до 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п.п. 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] у зв'язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень самостійною підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Оскільки судом встановлено, що право власності на спірний житловий будинок належало спадкодавцю позивач має право на успадкування вказаного майна за заповітом. Визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом не може вплинути на права та інтереси інших осіб. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 177, 181, 182, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 5 10, 81, 136, 141, 200, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

Outcome: approved