Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ будинку в натурі, в якому просить поділити в натурі житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] Білгород-Дністровського району Одеської області, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділити йому та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] Одеської області, та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа відділ опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про розподіл майна подружжя, в якому просить поділити між нею та [PERSON] належне їм сумісне майно, виділити їй та визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] Одеської області, а за [PERSON] визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] Одеської області. У ході розгляду справи позивач [PERSON] надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить поділити між сторонами вищевказаний будинок, виділити йому та визнати за ним право власності на 48/100 частин будинку [ADDRESS] Одеської області, та стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати - 2500,00 гривень за оплату експертизи, 51,00 гривню за сплату судового збору та 120,00 гривень за сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У ході розгляду справи позивач по зустрічному позову [PERSON] надала суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої відмовляється від первісного зустрічного позову та просить суд визнати за нею право власності на 52/100 частин вищевказаного житлового будинку (згідно висновку експертизи по першому варіанту поділу як першому співвласнику). У судовому засіданні позивач [PERSON], адвокат в його інтересах підтримали заяву про збільшення позовних вимог, просили суд її задовольнити, вирішення позовних вимог по зустрічному позову залишили на розсуд суду. У судовому засіданні позивач по зустрічному позову [PERSON] підтримала вимоги зустрічного позову та просила їх задовольнити, проти задоволення первісного позову не заперечувала. Представник третьої особи - Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення первісного та зустрічного позовів, тобто не заперечувала проти проведення переобладнань, які необхідно провести сторонам для облаштування окремих входів, які вказані у висновку експертизи. Представник третьої особи - відділу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причина неявки суду не відома. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, ретельно дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 листопада 1986 року у Білгород-Дністровському РАГС Одеської області, актова запис № 536, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.1986 року (а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які на теперішній час є повнолітніми. В період шлюбу сторонами був збудований житловий будинок, розташований по [ADDRESS] Одеської області, після прийняття будинку в експлуатацію позивач зареєстрував право власності в МБТІ та виготовив технічний паспорт. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок серії САА № 838861 від 05.03.2005 року, власником житлового будинку по [ADDRESS] Одеської області є [PERSON].(а.с.78). З метою отримання можливих варіантів розділу спірного домоволодіння за клопотанням по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання щодо можливості поділу вищевказаного житлового будинку та у разі можливості визначення варіантів поділу цього будинку. Згідно висновку експертизи № 22/06 від 02.12.2013 року, вказано, що будинок може бути розділений на два окремі з облаштуванням окремих входів для кожного із сторін, та було запропоновано два варіанти розподілу спірного домоволодіння з облаштуванням окремих входів до частини будинку кожного із співвласників. У судовому засіданні 13 травня 2014 року позивач пояснив, що запропонований експертом перший варіант поділу для другого співвласника є найбільш доцільний для нього, оскільки праворуч від цієї частини будинку знаходиться земельна ділянка з будинком його матері, і він буде мати можливість обладнати окремий вхід, що у подальшому унеможливить сварки та скандали з [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти поділу будинку за тим варіантом,який вказав позивач, тобто не заперечувала проти того, щоб їй була виділена частина будинку при першому варіанті як першому співвласнику. Згідно ч.1 статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо і самостійного заробітку (доходу). Згідно статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно п. 2 ч. 2 статті 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття до експлуатації нерухомого майна, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 23 та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, при цьому до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому позивач повинна довести, що зазначене в позовній заяві майно є спільним сумісним майном подружжя. У відповідності до статті 63 СК України, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, належним їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 статті 70 СК України, в разі розподілу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше на встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, приймаючи до уваги факти того, що будинок, який сторони просять поділити, був набутий сторонами у шлюбі (Свідоцтво про право власності від 07.07.2004 року, згідно якого [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] Білгород-Дністровського району, Одеської області), згідно висновку експертизи є можливим здійснити поділ цього будинку з облаштуванням двох окремих входів, представник Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не заперечує проти проведення необхідних для цього переобладнань, а також факт того, що сторони у судовому засіданні визнали та погодились на один і той самий варіант поділу житлового будинку, суд вважає, що позовні вимоги як первісного, так і уточненого зустрічного позову є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, стягнувши також з [PERSON] на користь [PERSON] 3013, 50 гривень - суму, на яку перевищує вартість частини будинку [PERSON] вартість частини будинку [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із викликом свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз. Згідно квитанції №58 від 12.10.2013 року, [PERSON] було сплачено 2500, 00 гривень за проведення експертизи (а.с. 136), сплачено 51,00 гривня судового збору (квитанція № 19 від 29.09.2011 року а.с. 7), та 120,00 гривень (квитанція №21 від 29.09.2011 року) витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 7-8) які, як документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно квитанції №81 від 03.11.2011 року, [PERSON] було сплачено 188,20 гривень судового збору (а.с 24), а також 400,00 гривень витрати на правову допомогу (квитанція № 5224 від 03.11.2011 року а.с. 23), які, як документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved