Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що 06.09.2012 відповідачка, з якою він не перебував у шлюбі, народила від нього дитину [PERSON], яка не є для відповідачки бажаною, так як остання знаходиться в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, від якого має кілька дітей. [PERSON] передала дитину позивачу, відмовилась від будь якого зв'язку з нею - не займається її вихованням, утриманням, не цікавиться її життям. В зв'язку з викладеним позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], визначити місцем проживання дитини його місце реєстрації та визнати його опікуном дитини. В судовому засіданні позивач про обставини справи пояснив так, як вказано в позові, який вважає потрібним задовольнити. Відповідачка надала до суду нотаріально посвідчену заяву про слухання справи за своєї відсутності, представник останньої проти задоволення позову не заперечував, вказавши на правдивість викладених в позові обставин та наявність нотаріально посвідченої згоди [PERSON] на позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи висловився про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно спільної з позивачем дитини, пославшись на відповідний висновок служби у справах дітей. Прокурор просив позов задовольнити, так як це відповідає інтересам дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, третьої особи та прокурора дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову через наступне: батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 20.05.2014 малолітня [PERSON] проживає разом з батьком та дружиною останнього [PERSON] в [ADDRESS] де для дитини створено усі належні для проживання та розвитку дитини умови. Позивач та його дружина здійснюють належний догляд за малолітньою [PERSON] і позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] визнано доцільним (а.с. 50-51). Матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву [PERSON], де остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та вказує, що не приймає участі в її вихованні та утриманні (а.с. 10). Отже, судом з великою достовірністю встановлено, що дитина проживає разом з батьком, а матір доньку не відвідує, не спілкується з нею, не займається її вихованням і матеріальної допомоги на утримання останньої не надає. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. [PERSON], живучи окремо, не цікавлячись побутом та життям своєї доньки не здатна забезпечити їй належний рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати чи батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З погляду на вищевикладене вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON] є обґрунтованою. Разом з тим, вимога про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] є безпідставною через наступне: ч. 3 ст. 60 ЦК України передбачає, що опіка встановлюється судом в разі виявлення факту позбавлення малолітньої дитини батьківського піклування, проте [PERSON] не позбавлена такого піклування, а навпаки, мешкає разом з батьком, який займається її вихованням, здійснює утримання доньки, отже остання не потребує встановлення над нею опіки. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини суд враховує, що місцем реєстрації [PERSON] на теперішній час є квартира [ADDRESS] (а.с. 7), отже саме вказану адресу слід визначити місцем проживання дитини, що не є перешкодою для реєстрації дитини за іншою адресою в разі зміни батьком свого місця проживання і не суперечить положенням ст. 160 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial