Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] в с. Миколаївка Бердянського району помер його двоюрідний дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому земельної ділянки ДП №77, ДП №78, п.852, КСП «Україна», Миколаївська сільська рада. Починаючи з 01.05.1998р. та на час смерті дядька [INFO] , він постійно проживав із ним у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки, він потребував догляду у зв`язку зі станом здоров`я. Так склалось, що на початку 1998 року через конфлікти він фактично пішов зі своєї сім`ї, йому не було де жити, і він оселився в будинку своєї бабусі [PERSON] та її сина його дядька [PERSON] .. На той час йому було 27 років, він працював та мав дохід. Вони стали мешкати однією сім`єю, мали один бюджет та вели спільне господарство. Бабуся була непрацездатною за віком та за станом здоров`я, дядько ніде не працював за станом здоров`я (своєї сім`ї він не мав, його сім`єю були мати та він) і їм потрібна була його допомога як фінансова, так і фізична. Він обробляв город біля будинку, утримував в належному стані будинок та прилеглу до нього територію, робив ремонти в будинку, купував продукти харчування для всіх, ліки, готував їсти, та робив хатню роботу. [INFO] бабуся померла від тривалої хвороби серця, він похоронив її та продовжував жити разом з дядьком, який після смерті матері впав в депресивний стан і потребував постійного стороннього догляду. Він доглянув дядька та коли той помер, займався організацією його поховання самостійно. Таким чином вважає, що вони з дядьком [PERSON] проживали однією сім`єю за однією адресою понад п`ять років до дня його смерті. Встановлення факту проживання разом із дядьком однією сім`єю необхідно йому для того, щоб у подальшому реалізувати свої спадкові права. Відповідач [PERSON] заперечує проти його права на спадкування, зазначає, що саме вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] , що в неї є заповіт, проте не показує його, тому між ними є спір про право. Просив суд встановити факт його постійного проживання разом із дядьком [PERSON] однією сім`єю з 01.05.1998р. по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач та його представник адвокат Петровська В.М. (ордер ЗП №77894 від 19.03.2019р.) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Також позивач пояснив суду, що він з 25 вересня 1993 року одружений з [PERSON] , мають двох дітей 1996 року народження та 2003 року народження, вони живуть за адресою: [ADDRESS] , за цією ж адресою також зареєстрований і він до теперішнього часу. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що вона на спадщину не претендує, [PERSON] це її рідна тітка, а [PERSON] двоюрідний брат. Вона вирішила, що оскільки позивач доглядав за ними, то нехай спадок буде йому. Організацією поховання [PERSON] займалася вона разом з позивачем. У [PERSON] своєї сім`ї та дітей не було, він тяжко хворів та жив з матір`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивача знає як односельця, а з відповідачкою живе в одній громаді. Знала цю сім`ю, оскільки працювала в аптеці. Коли залишилися [PERSON] з матір`ю, то він вже тяжко хворів, він в армії був опромінений. Позивач їм постійно допомагав, вона бачила його на городі, бачила як він рубав їм дрова. Знає також, що у позивача є сім`я в с. Червоне поле, є там діти. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 2000 року живе в с. Миколаївка, знає позивача як односельця, по [ADDRESS] жили його тітка та дядько, він його там часто бачив, позивач з ними також жив, на роботу їздив в с.Червоне поле. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2004р., довідки старости села Миколаївка №№ 420,421 від 06.03.2019р.). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 10,5326га, що розташована ДП № 77, ДП № 78, п.852 КСП «Україна» Миколаївської сільської ради, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №058279 від 17.12.2003р. З відповіді Бердянської районної державної нотаріальної контори від 16.11.2019р. № 1382/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ніхто зі спадкодавців з заявами про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилась. За ч.1 та ч. 2 ст.\~1258\~\~ЦК\~України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.\~\~Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 статті 3\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільного проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року,\~\~при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Як вбачається з вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на засади змагальності у цивільному судочинстві позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, мав би довести шляхом надання суду належних та допустимих доказів, що він не менше 5 років до дня смерті [PERSON] проживав з ним однією сім`єю, а саме, що вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Суд вважає, що позивачем [PERSON] вказані обставини не доведені. Так, позивачем суду не було надано жодних документальних доказів, зокрема, чеків на придбання ліків, продуктів, речей, інші документальні підтвердження, тощо, які б підтвердили взаємні права та обов`язки між ним та [PERSON] , а з пояснень свідків у судовому засіданні встановлено, що він деякий час жив у своїх родичів та враховуючи їх вік та стан здоров`я, підтримував їх та надавав допомогу. Більш того, як пояснила свідок [PERSON] у позивача є своя сім`я, що проживає у с. Червоне поле, саме ці обставини в судовому засіданні підтвердив і позивач [PERSON] , пояснивши суду, що він з 25 вересня 1993 року одружений з [PERSON] , вони мають двох дітей 1996 року народження та 2003 року народження, які живуть за адресою: [ADDRESS] , за цією ж адресою також зареєстрований і він до теперішнього часу. Таким чином, незважаючи на визнання відповідачкою [PERSON] позову суд не вбачає підстав для його задоволення, крім того, суд вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем, оскільки з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса вона не зверталась та не претендує на спадщину, що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed