Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд: усунути перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] з боку [PERSON] , який є суміжним власником сусідньої земельної ділянки; зобов`язати [PERSON] , який є власником суміжної земельної ділянки, відновити межі земельної ділянки згідно з проектною документацією щодо відведення земельної ділянки у власність від 17.12.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 126039121, шляхом знесення частини паркану та сараю, що знаходяться на його земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Рішенням Богуславської сільської ради від 11.12.2013 року його батьку - [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0, 25 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею - 0,25 га. Розроблення проекту землеустрою здійснювалося ПП «Геолайф». Відповідно до акту прийому - передачі межових знаків на зберігання, що був складений в присутності [PERSON] та [PERSON] , межові знаки закріплені в натурі (на місцевості) і збігалися із штучною лінійною спорудою. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Згодом відповідач незаконно змінив межі своєї земельної ділянки захопивши частину його земельної ділянки шляхом встановлення паркану та сараю, тобто змістив ділянку на 0,5 м у бік земельної ділянки позивача. Таким чином всього відповідачем було захоплено частину його земельної ділянки розміром 91,85 м (довжина земельної ділянки) х 0,50 м = 45,925 кв.м. Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого зазначено, що доказів того, що він незаконно змінив межі земельної ділянки, захопивши частину земельної ділянки позивача шляхом встановлення паркану та сараю, тобто змінив свою земельну ділянку на 0,5 м в бік земельної ділянки позивача - немає. Крім того, на підставі рішення Богуславської сільської ради Павлоградського району «Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» № 785-53/VІ від 25.05.2015 року на його замовлення ПП «Геолайф» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на території Богуславської сільської ради. Відповідно до Додатку 1 до Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, йому було передано на зберігання межові знаки в кількості 6 штук. Відповідно до Додатку 2 до Акту «Кроки межових знаків» в проекті схематично зображено встановлення всіх 6 знаків з прив`язкою до існуючих споруд, стіни яких є межею між земельними ділянками. Як видно із схем, порушення меж земельної ділянки позивача відсутнє. Даний проект був погоджений Управлінням Держгеокадастру і після цього проведено державну реєстрацію земельної ділянки. Крім того, сарай, який позивач просить у позові знести, був побудований у 1980 році і не є самовільним будівництвом. Стіна даного сараю є межею між їхніми земельними ділянками. Також зазначив, що відповідно до п. 3.10 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знаку відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати у селах - 0,3 м. Тобто при встановленні чи поновленні межових знаків дані приладів можуть давати похибку на 30 см., що не може вважатись порушенням одним землевласником чи землекористувачем меж земельної ділянки іншого землевласника чи землекористувача. Ухвалою судді від 01.03.2019 року за даною позовною заявою відкрито провадження, справа призначена до розгляду на 08.04.2019 року за правилами загального провадження. Ухвалою суду від 25.04.2019 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Давидова Д.О. про витребування доказів. Ухвалою суду від 18.06.2019 року за клопотанням представника позивача по даній цивільній справі призначена земельно-технічна експертиза, провадження по справі зупинено до проведення експертизи. 22.07.2020 року судом отримано висновок експертів за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 3169/3170-19 від 04.06.2020 року. Ухвалою суду від 05.08.2020 року відновлено провадження по даній справі. Ухвалою суду від 26.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.09.2020 року на 9.30 год. В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов. Представник третьої особи [PERSON] пояснив, що є керівником ПП «Геолайф», саме ПП «Геолайф» розробляло проектну документацію для приватизації земельної ділянки, яка на той час належала [PERSON] . Всі роботи були виконані відповідно до норм діючого законодавства. Під час виготовлення проектної документації обов`язковим документом є акт прийомки передачі межових знаків на зберігання. В цьому акті міститься інформація про те, якщо межі земельної ділянки збігаються з існуючими штучними об`єктами, огорожею або об`єктами нерухомості вже розташованими на земельній ділянці то межові знаки фактично не встановлюються з чим обов`язково повинен погодитися замовник проектної документації. [PERSON] були погоджені з сусідами межі земельної ділянки, тобто на той час у нього ніяких зауважень не було. Коли вже відповідач розробляв документацію то межі його земельної ділянки стикувалися в обов`язковому порядку до меж встановлених [PERSON] і ніякої розбіжності бути не могло, оскільки він би не отримав кадастровий номер. Отже межі земельної ділянки на той встановлювалися по фактичному використанню. [PERSON] на момент складання документації ніяких претензій не висловлював. Вважає, що ПП «Геолайф» всі роботи були виконані вірно. Вислухав учасників справи, експертів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0, 2500 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1223581800:02:003:0339 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого [INFO] батька [PERSON] . (а.с. 8, т. 1) Рішенням Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 11.12.2013 року № 557-37/VI [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею до - 0,25 га яка знаходиться за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею до - 0,25 га. (а.с. 16, т .1) На підставі типового договору від 17.12.2013 року укладеного між замовником [PERSON] та виконавцем Приватним підприємством «Геолайф», останнім було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , на території Богуславської сільської ради Павлоградського району (а.с. 10-32, т. 1) Проект розроблений ПП «Геолайф» щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] погоджено відділом містобудування та архітектури Павлоградської райдержадміністрації, що підтверджується висновком (а.с. 33-34) Рішенням Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 21.05.2015 року № 785-53/VI [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею до - 0,25 га яка знаходиться за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею до - 0,25 га. (а.с. 103 т. 1) ПП «Геолайф» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 121, т. 1) Даний проект щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] погоджено сектором містобудування та архітектури Павлоградської райдержадміністрації. (а.с. 122, 123, т. 1) Рішенням Богуславської сільської ради Павлоградського району № 45-3/VIІ від 14.12.2015 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] передана [PERSON] у приватну власність. (а.с. 134, т. 1) Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року за позовом [PERSON] до Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, [PERSON] про визнання неправомірним та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в приватну власність, позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Богуславської сільської ради Павлоградського району від 14.12.2015 року № 45-3/VIІ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га за кадастровим номером1223581800:02:003:0365 за адресою : [ADDRESS] . (а.с. 55,56, т.1 ) За результатами проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 3169/3170-19 складено висновок від 04.06.2020 року. (а.с. 243-260, т. 1) Топографо-геодезичні роботи для даної експертизи виконані ФОП [PERSON] , план меж земельних ділянок виконаний ПП «Геолайф» у 2020 році. Висновком експертизи встановлено, що згідно плану меж земельних ділянок з кадастровими номерами 1223581800:02:003:0339 ( [PERSON] ) та 1223581800:02:003:0365 ( [PERSON] ) виконаних ПП «Геолайф» у 2020 році межі земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою співпадають з межами земельних ділянок по фактичному користуванню та мають наступні площі 1223581800:02:003:0339 - 0,2500 га, 1223581800:02:003:0365 - 0,2500 га. За результатами топографо-геодезичних робіт виконаних ФОП [PERSON] у 2020 році встановлено що межі земельної ділянки 1223581800:02:003:0339 відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою не співпадають з межами земельної ділянки по фактичному користуванню, та мають наступні площі: відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою - 0,2500 га; відповідно фактичному користуванню - 0,2487 га.. Земельна ділянка площею 13.21 кв.м. не входить в фактичне користування станом на 21.01.2020 року відповідно до результатів топографо-геодезичних робіт виконаних ФОП [PERSON] . Фактичний порядок користування земельною ділянкою переданою у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] на території Богуславської сільської ради відповідає правовстановлюючій документації відповідно до плану меж земельних ділянок 1223581800:02:003:0339 та 1223581800:02:003:0365 виконаних ПП Геолайф у 2020 році та не відповідає правовстановлюючій документації згідно результатів топографо-геодезичних робіт виконаних ФОП [PERSON] у 2020 році. Крім того, експертами було встановлено що фактичне розташування на земельній ділянці [ADDRESS] , літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», які належать [PERSON] не відповідають Державним будівельним нормам в частині недотримання протипожежних розривів між літньої кухні літ. «Б» домоволодіння [ADDRESS] та гаражем літ. «Д» домоволодіння [ADDRESS] згідно вимог зазначених у таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та недотримання вимог в частині забезпечення виконання необхідних інженерно-технічних заходів,що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів, а також недотримання вимог в частині розміщення в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. Фактичне розташування на земельній ділянці [ADDRESS] району гаражу «Д» та сараю «Є», які належать [PERSON] не відповідають Державним будівельним нормам України в частині недотримання протипожежних розривів між літньою кухнею літ. «Б» домоволодіння [ADDRESS] та гаражем літ. «Д» домоволодіння [ADDRESS] згідно вимог зазначених у таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та недотримання вимог в частині забезпечення виконання необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів, а також недотримання вимог в частині розміщення в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. Допитаний в якості експерта [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він на підставі договору з [PERSON] для експертів робив топографо-геодезичну зйомку. Зйомка проводилась в присутності [PERSON] двох землевпорядників. [PERSON] не був присутній, його дружина відмовилась впускати їх на її земельну ділянку, тому зйомка проводилася по фактичній межі між [PERSON] та [PERSON] . Коли він співставив отримані дані з даними кадастрових карт виявилось невідповідність 0, 24 см по красній лінії на 12-13 м в глибину земельної ділянки невідповідність 0,36 см. Тобто 13,21 кв.м. це і є встановлена невідповідність яка не входить до користування [PERSON] . Однак на його думку ця невідповідність є незначною, тобто в межах допустимої похибки. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він разом з [PERSON] готував висновок експертизи. Вони виїжджали на місце робили контрольні заміри, прив`язка була до існуючих будівель і споруд. Їх результати відповідали результатам топографо-геодезичної зйомки зробленої [PERSON] . Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ним та [PERSON] проводилася експертиза. Особисто вони здійснювали контрольні заміри. При візуальному огляді межі земельних ділянок збігалися з існуючою огорожею. Позивач звертаючись до суду з позовом просить усунути перешкоди у користуванні ним його земельною ділянкою, та зазначає, що саме відповідачем порушені його права, оскільки частина паркану та сарай відповідача знаходиться на його земельній ділянці. Відповідно до ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при вчиненні дiй, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 ЗК України). Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осiб на земельнi дiлянки здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способiв. Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом статей 13, 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (статті 79, 79-1 ЗК України). Відповідно до п. 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом держкомітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Земельні ділянки як позивача так і відповідача були передані їм у власність. Земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери, що однозначно свідчить що вони мають чітко визначені межі. Так, відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, що був складений при виготовленні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 0,2500 га наданої [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд закріплені в натурі (на місцевості). На бажання власника межові знаки не встановлювались (межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з штучною лінійною спорудою - огорожею). Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій щодо існуючих меж не виявлено. Даний акт було складено в присутності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29, т.1) Відповідно до акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання, при виготовленні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , останньому передані на зберігання межові знаки. Згідно додатку № 2 до акту-прийомки передачі «Кроки межових знаків» схематично зазначено встановлення всіх межових знаків з прив`язкою до вже існуючи споруд, стіни яких є межею між земельними ділянками сторін. Даний проект був затверджений Управлінням Держгеокадастру у Павлоградському районі а після цього проведено державну реєстрацію земельної ділянки з внесенням її до Державного земельного кадастру і присвоєння їй кадастрового номеру. (а.с. 114, 115,т. 1) Факт внесення земельних ділянок до ДЗК та присвоєння їм кадастрових номерів свідчить про те, ні ділянка позивача ні відповідача не мала накладок та перетинів із суміжними користувачами. Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (стаття 103 ЗК України). Відповідно до частини першої статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Крім того, відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення стаття 391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положення статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Доводи позивача стосовно того, що діями відповідача було порушено права позивача як власника земельної ділянки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Висновоккомплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 3169/3170-19 від 04.06.2020 року на який посилається позивач та представник позивач не підтверджує факту того, що відповідач незаконно змінив межі своєї земельної ділянки захопивши частину земельної ділянки позивача шляхом встановлення паркану та сараю, тобто змістив свою земельну ділянку на 0,5 м в бік земельної ділянки позивача. Так висновком експертизи встановлено, що згідно плану меж земельних ділянок з кадастровими номерами 1223581800:02:003:0339 та 1223581800:02:003:0365 виконаних ПП «Геолайф» у 2020 році межі земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою співпадаютьз межами земельних ділянок по фактичному користуванню та мають наступні площі 1223581800:02:003:0339 - 0,2500 га, 1223581800:02:003:0365 - 0,2500 га. За результатами топографо-геодезичних робіт виконаних ФОП [PERSON] у 2020 році встановлено що межі земельної ділянки 1223581800:02:003:0339 відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою не співпадаютьз межами земельної ділянки по фактичному користуванню, та мають наступні площі: відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою - 0,2500 га; відповідно фактичному користуванню - 0,2487 га.. Земельна ділянка площею 13.21 кв.м. не входить в фактичне користування станом на 21.01.2020 року відповідно до результатів топографо-геодезичних робіт виконаних ФОП [PERSON] . В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що сарай який позивач просить знести був побудований у 1980 році та не є самочинним будівництвом. Стіна даного сараю є межею між земельними ділянками позивача та відповідача, а паркан знаходиться на межі між земельними ділянками створюючи кордон між ними. Межі земельної ділянки відповідачем не змінювалися. Отже, з наданих суду доказів, в тому числі і висновку експертизи неможливо встановити, що відповідачем змінені межі земельної ділянки шляхом встановлення паркану та сараю на земельній ділянці позивача. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту захоплення відповідачем земельної ділянки позивача шляхом встановлення на ній паркану та сараю. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved