Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року. Від шлюбу мають двоє дітей, синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери, різні погляди на сімейне життя, на вирішення проблем та на ставлення один до одного, як подружжя. Крім того зазначив, що подружні відносини між ними погіршилися та припинилися з 01 серпня 2019 року, у відповідача є інший чоловік, а в нього інша жінка, з якою хоче створити сім`ю. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 01 вересня 2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що позов визнає, просила шлюб між ними розірвати. Крім того зазначила, що у неї не було і не має іншого чоловіка і на даний час не планує створювати нову сім`ю на відміну від позивача, і вона здогадувалася, що позивач їй зраджує. Також, під час шлюб, позивач неодноразово здійснював як моральний так і фізичний тиск щодо неї у присутності неповнолітніх дітей, останній ніколи не визнавав своєї провини і не просив пробачення, конфлікти відбувалися як на побутовому, так і матеріальному рівні. Позивач відповіді на відзив до суду не подав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 26 листопада 2019 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року у Виконавчому комітеті Ланівецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 06. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають двоє дітей, синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі з 01 серпня 2019 року разом не проживають, подружні відносини не підтримують. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved