Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить усунути перешкоди у володінні та розпорядженні спільним майном шляхом вселення його до житлового будинку за [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] у липні 2011 року за спільні кошти придбали житловий будинок за [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 0,250 га. Право власності було набуте на підставі договору купівлі-продажу, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 14.11.2016 року зазначений житловий будинок, а також земельну ділянку, на якій він розташований було визнано спільною сумісною власністю подружжя, їх право у спільній сумісній власності визнано рівним, за кожним із співвласників визнано по ? частці. Між тим, після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач почала чинити перешкоди у користуванні їх власністю, змінила замку в будинку, перестала допускати його до двору. Після розірвання шлюбу, а також після набрання рішенням суду про визнання права власності законної сили позивач неодноразово намагався вселитися до будинку, однак такі спроби закінчуються сварками та викликами поліції, тому позивач звернувся до суду зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надав пояснення про те, що [PERSON], заручившись підтримкою своїх батьків, які проживають поруч, чинить перешкоди у користуванні спільною власністю, не допускає його до приміщення будинку [ADDRESS]. Він сам винаймає житло в м.Дніпро, іншого нерухомого майна у власності не має. Його неодноразові спроби самостійно вселитися в будинок закінчуються сварками, викликами поліції, взаємними образами. Відповідач після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин змінила замки від дверей будинку, тим самим провокує його на створення конфліктної ситуації. Крім того, позивач надав пояснення, що їх шлюб розірвано, рішенням суду визначено порядок зустрічей з дітьми в будинку [ADDRESS], рішенням суду визнано за ним право власності на зазначений будинок, однак користуватися своєю власністю він позбавлений можливості, як і позбавлений можливості виконувати свої батьківські обов'язки, тому просить вселити його в зазначений вище будинок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON] про вселення, посилаючись на те, що між нею та позивачем існують неприязні, конфліктні стосунки. Протягом сімейного життя вона неодноразово намагалася розірвати шлюб, однак позивач примушував її до збереження шлюбу, в тому числі шляхом застосування фізичного та психічного насильства. Відповідач зазначає, що неодноразово зверталася до правоохоронних органів з заявами про вчинення [PERSON] правопорушень, в тому силі з застосуванням насильства, намагалася добровільно врегулювати всі конфліктні ситуації, однак її чоловік обрав шлях терору та конфліктів. Таким чином, відповідач вважає, що вселення [PERSON] в будинок, в якому не створені умови для спільного проживання різних людей, не створені умови для нормального проживання малолітніх дітей, призведе до трагедії в сім'ї. Кожен з них позбавлений буде можливості створити свою сім'ю, виховувати дітей в нормальній атмосфері. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками житлового будинку за [ADDRESS]. Частка кожного співвласника у спільній сумісній власності складає по ? частці відповідно. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, на виконання рішення суду [PERSON] здійснив державну реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У відповідності до ч.3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна, яким у конкретному випадку є вказаний вище будинок, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні їх спільним майном, чим порушує право власності позивача. Суд бере до уваги посилання обох сторін на наявність неприязних відносин між колишнім подружжям, також суд бере до уваги подані відповідачем технічні характеристики домоволодіння, у відповідності до яких житловий будинок складається з двох кімнат, тамбуру та коридору, однак зазначені обставини не являються підставою для порушення права особи розпоряджатися та користуватися майном, яке являється його власністю. Обидві сторони, в рівних частинах, в спосіб, передбачений законом, мають право здійснювати захист свого порушеного права, втому числі шляхом вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням тощо. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, само по собі заперечення відповідача про наявність неприязних відносин між сторонами не може бути підставою для порушення права власності позивача на житло. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 551 грн., 10 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved