Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Позов мотивований тим, що 5 липня 2020 року у спортивно-оздоровчому комплексі, що розташований в урочищі Бірок в селі Сомин Турійського району Волинської області, власником якого він є, було вчинено підпал, в результаті чого пошкоджено майно. За цим фактом він звернувся із заявою до Турійського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області та в ході проведення перевірки було встановлено, що підпал вчинив [PERSON] , який винаймав кімнату у вказаному спортивно-оздоровчому комплексі. Вказуючи, що відповідно до висновків експертиз величина матеріального збитку, заподіяного в результаті вчиненого [PERSON] підпалу, становить 6564 гривні, а вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок підпалу, - 11498.50 гривень, за проведення вказаних експертиз він поніс витрати в розмірі 7452.83 гривні, просив стягнути з відповідача на його користь розмір завданої майнової шкоди та судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, 21 січня 2021 року подали до суду письмову заяву, в якій вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи та просять справу розглядати без їхньої участі. Уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 18062.50 гривні, судовий збір в розмірі 840.80 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень та витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в розмірі 7452.83 гривні (а.с. 83). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті суду (а.с. 82), про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов неподавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 21 січня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За частиною першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту Соминської сільської ради Турійського району Волинської області з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу», що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №002635 (а.с. 7). Відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт на вказаній земельній ділянці позивачем [PERSON] проводиться реконструкція належної йому на праві власності будівлі спортивно-оздоровчого комплексу, що розташований в урочищі Бірок в селі Сомин Турійського району Волинської області (а.с. 8-10). 6 липня 2020 року позивач звернувся з повідомленням до Турійського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області про те, що 5 липня 2020 року в нічну пору в готелі «Соминаль» на території спортивно-оздоровчого комплексу відвідувач вчинив підпал (а.с. 51-53). У ході проведення органом поліції перевірки по вказаному факту було встановлено, що підпал вчинив [PERSON] , який винаймав кімнату у готелі. Вину у завданні шкоди позивачу внаслідок підпалу, відповідач належними та допустимими доказами не спростував. Зі змісту повідомлення від 28 липня 2020 року та довідки № 624 від 7 липня 2020 року Турійського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області видно, що подальшу перевірку по факту вчинення [PERSON] підпалу у готелі « [INFO] » припинено у зв`язку з тим, що між власником готелю [PERSON] та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини (а.с. 43, 50). Відповідно до висновку експерта № 59/2020 від 21 серпня 2020 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи величина матеріального збитку, заподіяного [PERSON] в результаті підпалу, вчиненого [PERSON] під час його перебування на відпочинку 4-5 липня 2020 року у спортивно-оздоровчому комплексі, що розташований в урочищі Бірок в селі Сомин Турійського району Волинської області, в частині пошкодження майна, а саме: ковроліну та банкетки (пуфика), становить 6564 гривні (а. с. 24-33). Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 27 від 21 серпня 2020 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень частини приміщень другого поверху спортивно-оздоровчого комплексу, що розташований в урочищі Бірок в селі Сомин Турійського району Волинської області, заподіяних внаслідок підпалу, становить 11498.50 гривень (а.с. 11-14). За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, а також враховуючи, що позивач довів факт заподіяння йому майнової шкоди, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 18062.50 гривень завданої майнової шкоди. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини шостої статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень у цій справі підтверджуються договором про надання правової допомоги від 18 вересня 2020 року, актом виконаних робіт від 30 вересня 2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордера від 18 вересня 2020 року (а.с. 69, 84, 85). Також з матеріалів справи видно, що позивач поніс витрати на проведення експертиз в розмірі 7452.83 гривні, що підтверджується рахунком № 59/2020 від 14 липня 2020 року, Актом виконаних робіт № 59/2020 від 21 серпня 2020 року, квитанцією від 14 серпня 2020 року (а. с. 41, 42, 23). Таким чином, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840.80 гривень, витрати, пов`язані з проведенням експертиз, - 7452.83 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу - 5000 гривень. На підставі викладеного, статей 22, 1166, 1192 ЦК України та

Outcome: approved