Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Астарта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної події. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є володільцем транспортного засобу ВАЗ-11183-110-30, реєстраційний [NUMBER] на підставі довіреності від 14.06.2008 року, виданої власником автомобіля [PERSON], свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11.01.2006 року, а також тимчасового реєстраційного талону транспортного засобу [NUMBER] від 14.06.2008 року. 19.05.2012 року позивач змінив прізвище «[PERSON]», зазначену у довіреності та тимчасовому реєстраційному талоні. 01.04.2013 року приблизно о 10-00 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», реєстраційний [NUMBER], на перехресті вул.Київської та вул.Толстого в м.Сімферополі порушив Правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, неправильно обрав швидкість руху, в результаті чого скоїв наїзд на транспортні засоби, що зупинилися попереду у попутньому напрямку. Внаслідок ДТП пошкоджений автомобіль «Лада Калина» 11183-110-30, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Чорноморського районного суду АР Крим від 16.04.2013 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у виді штрафу. Згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження №592 від 16.04.2013 року розмір майнової шкоди, спричиненої в результаті пошкодження належного йому автомобіля становить 35410 грн. Вважає, що на підставі договору страхування, який [PERSON] уклав зі Страховою компанією «Астарта», страховик повинен відшкодувати йому спричинену майнову шкоду в розмірі, передбаченому договором. Різницю між розміром майнової шкоди та сумою відшкодування має сплатити [PERSON] Крім того, в результаті пошкодження автомобіля позивач зазнав душевних страждань, так як він тривалий час нервував у зв'язку з пошкодженням його власності, необхідності займатися ремонтом, був обмежений у можливості користуватися автомобілем. Моральну шкоду оцінив в розмірі 20 000 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути зі Страхової компанії «Астарта» та [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 36 370 грн. ( 35410 грн. - майнова шкода, 960 грн. - вартість автотоварознавчого дослідження); стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] не має права вимоги з відшкодування спричиненої шкоди, оскільки не є власником автомобіля. Будь-яких доказів, що підтверджують проведення позивачем ремонту автомобіля за свій рахунок ним не надано. Крім того, відповідальність [PERSON] застрахована, а розмір спричиненої майнової шкоди не перевищує страхової суми(ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, який становить 50 000 грн. Вимоги в частині моральної шкоди вважав не доказаними. Представник ВАТ «Страхова компанія «Астарта» просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої доводи тим, що розмір майнової шкоди є недоведеним. Вважав, що по справі потрібно було проводити судову автотоварознавчу експертизу, так як розмір майнової шкоди визначений без урахування остаточної вартості автомобіля, яка підлягає відрахуванню. Суд, заслухавши, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що постановою Чорноморського районного суду АР Крим від 16.04.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. ( а.с.18). При розгляді адміністративної справи встановлено, що 01.04.2013 року о 10-14 год. на вул.Київській-Толстого в м.Сімферополі [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний [NUMBER], обрав швидкість руху, не враховуючи дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на зупинившийся попереду у попутньому напрямку автомобіль марки Ford Fiesta, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Від зіткнення вказаний автомобіль відкинуло на зупинившийся попереду у попутньому напрямку автомобіль марки Лада Каліна 11183-110-30, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ВАТ «Страхова компанія «Астарта», що підтверджується Полісом №АЕ/ 0197730, строк дії договору з 28.03.2013 року до 27.03.2014 року ( а.с.84). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 11183-110-30, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] ( а.с.16). 14.06.2008 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON], відповідно до якої уповноважив останнього представляти його інтереси в будь-яких установах, організаціях та підприємствах з питань, які будуть стосуватися експлуатації та розпорядження від його імені та в його інтересах належним йому автомобілем марки ВАЗ, модель 11183-110-30, реєстраційний № [NUMBER], в тому числі бути його представником у всіх судових установах України ( а.с.83). Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За загальним правилом обов'язок з відшкодування шкоди настає у випадку здійснення з вини заподіювача шкоди протиправних дій (бездіяльності), які пов'язані причинним зв'язком із заподіяною шкодою ( ст.1166 ЦК). У відповідності до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст..3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі - Закон) в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. По даній справі позивач звернувся до суду в своїх інтересах, вимагаючи стягнення зі страхової компанії та безпосереднього заподіювача шкоди [PERSON] майнової шкоди та моральної шкоди з посиланням на те, що він є власником пошкодженого автомобіля. Між тим, при розгляді справи судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ-11183-110-30, реєстраційний [NUMBER] є [PERSON] ( а.с.16), тобто шкоду спричинено його майну, а відтак саме він є особою, яка відповідно до ст.1166, 1188 ЦК України має право вимагати від винної особи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.1 ст.395, ст.398 ЦК України речовим правом на чуже майно є право володіння. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, законодавством передбачено, що особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, вправі вимагати відшкодування шкоди. Поряд з цим, право на відшкодування шкоди у особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, виникає лише за умови, що вона понесла витрати на відновлення пошкодженого чужого майна. У судовому засіданні позивач пояснив, що ремонт автомобіля він не проводив. Таким чином, доказів того, що позивачем понесені власні кошти на відновлювальний ремонт автомобіля суду не надано. Крім того, з наданого позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження №592 вбачається, що вартість майнової шкоди, спричиненої володільцу автомобіля ВАЗ-11183-110-30, реєстраційний [NUMBER] внаслідок його пошкодження в результаті ДТП 01.04.2013 року, становить 35410,00 грн., що дорівнює його ринковій вартості, тобто автомобіль фактично є знищеним. За таких обставин, враховуючи, що позивач не є власником автомобіля, його доводи про обов'язок відповідачів відшкодувати на його користь майнову шкоду, спричинену внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП, є безпідставними. Доводи [PERSON] по те, що він має право представляти інтереси власника автомобіля [PERSON] у суді, не можна прийняти до уваги, оскільки позов поданий не від імені та не в інтересах останнього. У позовній заяві [PERSON] в якості позивача не зазначений. Що стосується стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON], то в цій частині позов також не підлягає задоволенню, оскільки відповідач відповідає за шкоду, спричинену внаслідок душевних страждань у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, тобто несе відповідальність в даному випадку перед власником автомобіля. З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed