Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 284634 гривні 85 копійок, з яких 236113 гривні сума основного боргу, 21160 гривень 17 копійок становить 3 відсотки річних та 28361 гривня 68 копійок розмір суми інфляції, яка виникла за договором позики укладеного між ними 29.08.2008 року і посвідченого нотаріально. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за вказаним правочином відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15000 доларів США та зобов'язався повернути їх до 29.08.2010 року. Згідно п. 3 договору позики вони передбачили, що в разі девальвації (інфляції) протягом строку договору національної грошової одиниці України відповідач зобов'язувався повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 15000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час повернення грошей. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2011 року з відповідача на його користь стягнуто основну заборгованість в сумі 119602 гривні 50 копійок виходячи з розрахунку офіційного курсу валют встановлених НБУ станом на 01.06.2011 року з розрахунку 1 долар США відповідав 7,9735 гривень. За порушення грошового зобов'язання з відповідача вказаним рішенням суду було стягнуто суму індексації за період з 04.07.2011 року по 30.10.2011 року в розмірі 119 гривень 60 копійок та три відсотки річних згідно вимог ст. 625 ЦК України в сумі 4207 гривень 39 копійок. До цього часу відповідач заборгованість не повернув, тому вважає, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.12.2015 року курс долара США дорівнює 23,6477 гривень, то в перерахунку 15000 доларів США заборгованість становить 354715 гривень 50 копійок. З урахуванням того, що на підставі рішення суду вже було стягнуто борг в сумі 119602 гривні 50 копійок, то стягненню підлягає різниця в сумі 235113 гривень. Також три відсотки річних становлять 235113 гривень х 3%= 21160 гривень 17 копійок. Індекс інфляції за останні три роки становить: 2013 рік в сумі 100,5; 2014 рік - 124,9; 2015 рік - 139,5, а в середньому індекс інфляції складає 121,63, тому: 235113 гривні х 121,63 = 28596,74 гривні - 235113 гривні = 28361,68 гривень. Згодом позивач неодноразово уточнював суму боргу, останній раз 28.03.2016 року просив стягнути з відповідача на його користь 129654 гривні 99 копійок, у тому числі основний борг в сумі 107008 гривень 74 копійки, три відсотки річних за три роки в сумі 9630 гривень 78 копійок, та суму інфляції за три роки - 13015 гривень 47 копійок. Приводить розрахунок в наступному порядку. Станом на 01.03.2016 року борг повернуто частково в сумі 8742 гривні 46 копій, тому залишилося повернути 110860 гривень 04 копійки у виді основного боргу (119602 гривень 50 копійок - 88742 гривень 46 копійок = 110860 гривень 04 копійки, а також 3% річних - 4207 гривень 30 копійок, та індекс інфляції - 119 гривень 60 копійок, що раніше в 2011 року, та 2012 роках були утримані судом). На підставі ст. 1049 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути позику, а не виконання ним свого обов'язку надає йому право на примусове стягнення з нього заборгованості. Тому на підставі ст. 3 договору позики від 29.08.2008 року з боржника необхідно утримати додатково суму боргу, яка на цей час неповернута відповідачем, виходячи з різниці курсу долара США за офіційним курсом НБУ на момент повернення грошей. Рішенням суду від 04.07.2011 року з відповідача стягнуто 119602 гривні 49 копійок основного боргу, виходячи з курсу НБУ за 1 долар США 7,9735 гривень. На час звернення з позовом до суду курс долара становив 23,6477 гривень, тому різниця в курсі долара складає: 23,6477 7,9735 = 15,67 гривень. Тому відповідач повинен повернути за умовами договору суму грошей у гривнях еквівалентну офіційному курсу НБУ на час повернення грошей. Виходячи з того, що частину курсу долара вже враховано рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2011 року, то він має право зарахувати різницю від курсу долара, що становить 15,67 гривень на залишок основної суми боргу 110860 гривень 04 копійки, яка відповідає 13903 гривні 56 доларів США за курсом 7,9735 гривень (119602,50 гривень 8742,46 гривень = 110860,04 гривень). На підставі ст. 3 договору позики він має право збільшити суму боргу у перерахунку на залишок суми основного боргу 110860,04 гривень (13903,56 доларів США) з урахуванням різниці курсу. Тобто 13903,56 доларів США х 15,67 гривень (різниця курсу = 217868 гривень 78 копійок, що є сумою основного боргу станом на 28.03.2016 року за мінусом 110860,04 гривень, (залишок суми боргу, що залишилася після погашення частково боргу = 107008 гривень 74 копійки) це та сума яку повинен сплатити відповідач. Крім того, відповідач повинен сплатити три відсотки річних від суми боргу за три останні роки, тобто сума основного боргу складає 107008,74 гривень х9% = 9630,78 гривень. Індекс інфляції за останні три роки складає: 2013 рік 100,5; за 2014 рік 124,9; за 2015 рік 139,5, отже в середньому індекс інфляції складає 121,63, отже розмір суми інфляції який підлягає стягненню з відповідача на його користь складає: 107008,74 гривень 78 копійок х 121,63 = 13015,47 гривень. Всього сума боргу складає 129654,99 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю. Представник відповідача заперечував проти позову посилаючись, що п. 3 договору позики передбачає, що у разі девальвації (інфляції) протягом строку дії договору національної грошової одиниці позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 15000 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент повернення грошей. В результаті того, що у визначений договором строк сума боргу не була повернута, на підставі рішення Томаківського районного суду від 04.07.2011 року з відповідача було стягнуто 119602,50 гривень еквівалентних 15000 доларів США за курсом НБУ на час звернення позивача до суду 01.06.2011 року. Спеціаліст [PERSON] пояснила, що працює державним виконавцем і нею було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа 2-321/2011 виданого 04.08.2015 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з боржника на користь [PERSON] боргу в сумі 119602,50 гривень. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони та свідка, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову виходячи з наступних обставин справи. На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України суд не досліджує обставини встановлені рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2011 року, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.01.2012 року та рішенням Томаківського районного суду від 04.07.2011 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між курсом НБУ долара США на 01.06.2011 року (7,9735 гривень) та на 28.03.2016 року (23,6477 7,9735 = 15,67 гривень). Різницю від курсу долара 15,67 гривень на залишок основної суми боргу 110860 гривень 04 копійки з урахуванням вже сплачених сум відповідачем, яка становитиме 13903,56 доларів США за курсом 7,9735 гривень (119602,50 гривень 8742,46 гривень = 110860,04 гривень). Тобто 13903,56 доларів США х 15,67 гривень (різниця курсу = 217868 гривень 78 копійок, що є сумою основного боргу станом на 28.03.2016 року за мінусом 110860,04 гривень, (залишок суми боргу, що залишилася після погашення частково боргу = 107008 гривень 74 копійки) це та сума яку повинен сплатити відповідач. Стягнути 3% річних від суми боргу за три останні роки, тобто сума основного боргу складає 107008,74 гривень х9% = 9630,78 гривень. Індекс інфляції за останні три роки: 2013 рік 100,5; за 2014 рік 124,9; за 2015 рік 139,5, а в середньому складає 121,63, тому сума інфляції яка підлягає стягненню з відповідача на його користь складає: 107008,74 гривень 78 копійок х 121,63 = 13015,47 гривень. Всього просить стягнути в сумі 129654,99 гривень. Виходячи з того, що у минулому рішенням суду було стягнуто суму заборгованості за договором позики, і рішення виконується, подвійне стягнення не застосовується. Положеннями ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України \~передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог ст.ст. \~11,\~27,\~60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка передбачає право кредитора на отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також трьох відсотків річних від простроченої суми та оплату цих сум. Наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання й відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. Оскільки договір позики було укладено в іноземній валюті, сума боргу за рішенням суду від 04.07.2011 року визначена у національній валюті - гривні та стягується в примусовому порядку саме у національній валюті, щодо якої має місце знецінення то наявні підстави для ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми індексу інфляції за весь час прострочення боргу, саме на залишок суми заборгованості, а не на різницю обчислену шляхом віднімання курсу зростання долару США від курсу, що становив на час звернення до суду з попереднім позовом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed