Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням зміни (доповнення) підстав позову, просив визнати недійсним договір купівлі - продажу від 05 вересня 2017 року житлового будинку літ. А-1 та земельної ділянки кадастровий номер 6310136300:16:011:0011 за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.09.2017 року між відповідачами у справі укладений оскаржуваний правочин. Ухвалою суду від 26.04.2017 року у справі № 638/5172/17 відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 64765 доларів США на підставі договору позики № 1 від 27.03.2014 року. На час відкриття провадження по вказаній справі [PERSON] мав у власності житловий будинок літ. А-1 та земельну ділянку кадастровий номер 6310136300:16:011:0011 за адресою: [ADDRESS] . Крім того, ухвалою суду від 27.05.2017 року забезпечено позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій стосовно іншої нерухомості [PERSON] . Після відкриття провадження у справі та забезпечення позову [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу від 05.09.2017 року здійснив відчуження вказаної нерухомості та земельної ділянки. Також, на момент укладення оскаржуваного правочину [PERSON] мав перед позивачем боргові зобов`язання з повернення позики у розмірі 856990 доларів США згідно договору позики № 2 від 10.03.2016 року. Рішенням суду від 06.12.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 27795510,80 грн., вказане рішення набрало законної сили та перебуває на виконанні. Зі змісту оскаржуваного договору вбачається, що продаж будинку та земельної ділянки відбувся за 2503450 грн., а у відзиві відповідача та заяві свідка вартість продажного майна інша. Вказуючи на недійсність оскаржуваного правочину посилався на недобросовісність відповідача, який не бажаючи виконувати боргові зобов`язання здійснив продаж належного майна, достеменно знаючи про наявність позову в провадженні суду. Метою укладення оскаржуваного правочину, на його думку, є зменшення майна, за рахунок якого буде виконуватись судове рішення. [PERSON] , здійснюючи продаж спірного майна, фактично здійснив дії направлені на ухилення від виконання рішення суду у справі № 638/5172/17, порушуючи публічний порядок, що є підставою для визнання оскаржуваного правочину недійсним. Представник позивача адвокат Циганенко О.П. підтримав позовні вимоги в судовому засіданні, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені вище. Представник відповідача [PERSON] адвокат Фомін Р.Б. позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими, посилався на поданий до суду відзив на позов, згідно якого підтвердив факт постановлення рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики, не зважаючи на набрання рішенням суду законної сили, не погоджується з ним, оскільки не отримував від позивача вказаних грошових коштів. Також, підтвердив факт належності йому житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , які від продав [PERSON] за договором купівлі - продажу від 05.09.2017 року. Крім того, зазначив, що доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи, а саме ухвалою суду про забезпечення позову заборонено здійснювати будь - які дії щодо відчуження (перереєстрації) виключно квартири [ADDRESS] , тобто згідно вказаної ухвали не вживались заходи забезпечення щодо майна за адресою: [ADDRESS] . На дату відчуження спірного майна він не мав перед позивачем зобов`язання з повернення позики у розмірі 856990 доларів США. Крім того, під час розгляду справи про стягнення суми за договором позики ним подавався зустрічний позов про визнання договору позики недійсним, у зв`язку з чим до теперішнього часу вважає відсутніми зобов`язання перед позивачем. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лагутін І.В. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість з урахуванням наступного. На думку представника відповідача позивачем не надано доказів на підтвердження позиції щодо недобросовісних дій відповідача та зловживання правом [PERSON] , а саме договір купівлі - продажу є відплатним договором, не передбачає погіршення майнового стану продавця, оскаржуваний договір був спрямований на реальне настання наслідків обумовлених ним та не мав на мети, про яку зазначив позивач, станом на час укладення договору купівлі - продажу спірного майна, останні не були обмежені будь - якими заборонами, вибір для придбання вказаного нерухомого майна був пов`язаний з тим, що [PERSON] мав перед [PERSON] невиконані боргові зобов`язання. Крім того, позивачем не доведено, що існують передумови стверджувати про ухилення [PERSON] від виконання судового рішення шляхом продажу об`єктів нерухомості, оскільки в рамках справи про стягнення боргу заборона на відчуження стосувалася лише квартири належної [PERSON] . На момент здійснення спірного правочину ані судових рішень, ані судових позовів щодо стягнення з [PERSON] суми [NUMBER] доларів США не існувало. Також, позивачем не доведено, що [PERSON] після укладення спірних договорів став неспроможним виконати зобов`язання перед [PERSON] , обумовлені договорами позики та відповідними судовими рішеннями. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В. в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належно, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала, однак на виконання ухвали суду про витребування доказів, надала належним чином засвідчену копію оскаржуваного правочину. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 05 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу житлового будинку літ. А-1 та земельної ділянки кадастровий номер 6310136300:16:011:0011 за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В. Ухвалою суду від 26.04.2017 року відкрито провадження по цивільній справі № 638/5172/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 27.05.2017 року по даній справі забезпечено позов шляхом заборони здійснювати будь - які дії щодо відчуження (перереєстрації) квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Рішенням суду від 06.12.2018 року, що залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15.10.2019 року по вказаній справі позов [PERSON] - задоволено частково; стягнуто з [PERSON] загальну суму 25 795 510,80 грн., що складається з суми боргу за договором позики № 1 від 27 березня 2014 року в розмірі 50 758,00 доларів США, що станом на 06 грудня 2018 року за офіційним курсом Національного банку України становить 1 419 988,35 грн.; пені в розмірі 0,1 % від несвоєчасно повернутих коштів за кожен день прострочки за договором позики № 1 від 27 березня 2014 року за період з 02 липня 2016 року по 03 квітня 2017 року (276 днів) в розмірі 14 007,00 доларів США, що станом на 06 грудня 2018 року за офіційним курсом Національного банку України становить 391 855,01 грн.; суму боргу за договором позики № 2 від 10 березня 2016 року в розмірі 856 990,00 доларів США, що станом на 06 грудня 2018 року за офіційним курсом Національного банку України становить 23 974 857,44 грн. та судовий збір в сумі 8810,00 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів (правочинів) недійсними - відмовлено. Підставою недійсності оскаржуваного правочину позивач вказує те, що здійснюючи продаж спірного майна, [PERSON] здійснив дії направлені на ухилення від виконання рішення суду у справі № 638/5172/17, що є підставою для визнання договору купівлі - продажу від 05.09.2017 року недійсним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Станом на час укладання спірного правочину 05.09.2017 року спірний житловий будинок та земельна ділянка не перебували у обмеженні щодо розпорядження цим майном, ухвалою суду в рамках цивільної справи про стягнення суми боргу за договором позики, останній забезпечено забороною відчуження (перереєстрації) квартири [ADDRESS] . Згідно ухвали суду від 27.05.2017 року про забезпечення позову у справі про стягнення суми боргу за договором позики, позивачем [PERSON] ініційовано питання про накладення арешту лише на квартиру [ADDRESS] . Згідно вимог цивільного процесуального законодавства України [PERSON] протягом тривалого часу розгляду справи про стягнення суми боргу за договором позики мав право на звернення до суду із заявою про забезпечення позову в іншій спосіб шляхом накладення арешту або заборони відчуження щодо іншого майна [PERSON] . Однак, такі відомості в матеріалах справи відсутні та докази про такі дії не надано. Також, на момент укладення спірного правочину від 05.09.2017 року не існувало рішення суду про стягнення боргу за договором позики, останнє постановлено судом 06.12.2018 року та залишено без змін апеляційною інстанцією 15.10.2019 року. Тобто доводи позивача про намагання ухилення [PERSON] від виконання рішення суду та боргових зобов`язань шляхом укладення спірного правочину є безпідставним. Доказів про ухилення [PERSON] від виконання існуючих зобов`язань перед [PERSON] на час укладення договору купівлі - продажу від 05.09.2017 року суду не надано. Крім того, позов [PERSON] про стягнення боргу за договором позики забезпечено забороною відчуження квартири [ADDRESS] , відомостей та доказів про неможливість в порядку виконання рішення суду звернути стягнення на це нерухоме майно суду не надано. Між [PERSON] та [PERSON] існували невиконані боргові зобов`язання, а саме 17.05.2012 року між вказаними особами укладений договір процентної позики на суму 300200 Євро на строк до 16.05.2013 року, строк дії договору позики був продовжений до 17.05.2016 року на підставі додаткової угоди. Про реальність та відплатність оскаржуваного правочину свідчать зібрані у справі докази, які вказують про те, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , перебувають у фактичному користуванні [PERSON] , остання здійснила реконструкцію зазначеного будинку та ремонт, у зв`язку з чим збільшено площу спірного нерухомого майна, про що свідчать зміст технічних паспортів, проект реконструкції, договір про надання послуг по здійсненню технічного огляду. Окрім того, з 27.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання [PERSON] . На виконання ухвали суду в порядку ст.93 ЦПК України [PERSON] надані відповіді поставлені у відзиві на позовну заяву [PERSON] представником відповідача [PERSON] адвокатом Лагутіним І.В., зі змісту яких вбачається те, що [PERSON] мав боргові зобов`язання перед [PERSON] , отримав від останньої позику у розмірі 300200 Євро про що ним складена власноручна розписка, 05.09.2017 року він повністю погасив борг перед [PERSON] , підтвердив факт перебування житлового будинку на час укладення оскаржуваного правочину у будівельному стані. Викладені обставини свідчать про те, що оскаржуваний правочин мав мету обумовлену договором купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки. Таким чином, враховуючи викладене, відсутність доказів про недобросовісні дії відповідача [PERSON] та зловживання правом в частині ухилення від виконання грошового зобов`язання перед [PERSON] шляхом вчинення оскаржуваного правочину, не надання доказів про неспроможність [PERSON] виконати рішення суду про стягнення суми боргу, суд прийшов до висновку про залишення позову без задоволення.

Outcome: dismissed