Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 16342 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень; стягнути з неповнолітнього [PERSON] майнову шкоду у розмірі 16342 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03 лютого 2013 року приблизно об 11 годині він знаходився у залі очікування станції Слатине Південної залізниці, де був безпідставно жорстоко побитий [PERSON], а також неповнолітніми: [PERSON] та [PERSON], які знаходились у стані алкогольного сп'яніння, та діючи із хуліганських спонукань, грубо порушили громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарними правилами поведінки прийнятими в суспільстві голосно висловлювались в його адресу нецензурною лайкою. 04 квітня 2014 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області [PERSON], а також неповнолітніх: [PERSON] та [PERSON] було засуджено за скоєний злочин. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду була вручена 17 червня 2014 року. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду була вручена 17 червня 2014 року. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідачі у судове засідання не з'явилися без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.2, 304 ч.1 КК України, [PERSON] визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.2 КК України. Зазначеним вироком встановлено, що 03 лютого 2013 року приблизно об 11 годині обвинувачений [PERSON], перебуваючи в районі станції Слатине Південної залізниці, розташованої на території с. Слатіно Дергачівського району Харківської області, зустрів неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яким запропонував спільно з ним випити спиртне, на що неповнолітній [PERSON] погодився і випив з ним близько 50 г горілки, а неповнолітній [PERSON] відмовився від вживання алкоголю. Після спільного вживання спиртних напоїв разом з неповнолітнім [PERSON], [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, разом з неповнолітніми [PERSON], який також перебував у стані алкогольного сп'яніння, та [PERSON] пішов до станції Слатине Південної залізниці, зайшов до залу очікування, де знаходилися сторонні особи, сів на лавку і став спілкуватися зі своїми приятелями. Близько 11:30 години до залу очікування ст. Слатине ПЗ зайшов [PERSON], який сів на лавку і став чекати на приїзд свого знайомого. Після того, як через деякий час сторонні особи вийшли із залу очікування, там залишилися [PERSON], який сидів окремо, та [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які сиділи разом. В цей час [PERSON], маючи намір на скоєння хуліганських дій, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, голосно висловлюючись нецензурною лайкою на адресу [PERSON] в присутності неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], підійшов до [PERSON], який продовжував сидіти на лавці, та із хуліганських спонукань, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки, прийняті в суспільстві, продовжуючи голосно висловлюватись на адресу [PERSON] нецензурною лайкою, діючи з особливою зухвалістю, несподівано для останнього, наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого у гр. [PERSON] з носу потекла кров. Будучи шокованим від несподіваного та безпідставного нападу з боку [PERSON], [PERSON] не встиг сконцентруватися і відреагувати на побиття, щоб протидіяти нападу та захистити себе. В цей час до [PERSON] підбігли неповнолітній [PERSON], який також знаходився у стані алкогольного сп'яніння, та неповнолітній [PERSON], які маючи намір на скоєння хуліганських дій, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки, прийняті у суспільстві, голосно висловлюючись на адресу [PERSON] нецензурною лайкою, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася в безпричинному нанесенні ударів, почали наносити численні удари кулаками по обличчю та різним частинам тіла останнього. Потерпілий [PERSON], воля якого була повністю подавлена жорстоким напором та переважною більшістю нападників, маючи намір втекти, щоб уникнути побиття, намагався піднятися з лавки, але численні удари, які йому продовжували наносити кулаками по різним частинам тіла та обличчю [PERSON], [PERSON] і [PERSON], не давали йому цього зробити. Через деякий час [PERSON] вдалося звестися на ноги та зробити кілька кроків до вікна білетної каси, де, як він вважав, може знаходитися білетний касир, щоб попросити його про допомогу. Але в білетній касі в той час касир був відсутній у зв'язку з перервою. Побачивши, що [PERSON] намагається покликати на допомогу, або взагалі втекти, [PERSON] разом з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON], продовжуючи свої хуліганські дії, наносячи численні удари кулаками та ногами по різним частинам тіла [PERSON], повалили його на підлогу залу очікування, після чого, не даючи останньому підвестися на ноги, подавлюючи його волю і не даючи йому можливості захищатися, [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] став наносити [PERSON] численні удари ногами в область голови та інших частин тіла, а неповнолітній [PERSON] в цей час припинив бити [PERSON], дістав свій мобільний телефон марки «Самсунг SGN-E 490» іmеі [NUMBER], і почав знімати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], які продовжили свої хуліганські дії, на відеокамеру. Близько 11:50 хуліганські дії [PERSON], [PERSON] і [PERSON] були зупинені появою в залі очікування чергової по ст. Слатине. В результаті скоєння хуліганських дій [PERSON], [PERSON] і [PERSON], згідно висновкам судово-медичної експертизи № 351-ая/З від 05.02.2013 року, потерпілому [PERSON] були завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та ссадин на голові, які утворилися від дій тупих твердих предметів. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилається позивач, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Щодо стягнення з відповідачів майнової шкоди. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1207 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Умови та порядок відшкодування державою шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, встановлюються законом. Частинами 1 та 2 ст.1195 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що після ушкодження його здоров'я внаслідок вчинення щодо нього злочину ним була витрачена чи зменшена професійна або загальна працездатність. Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення майнової шкоди. Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної правової норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, й відшкодування моральної (немайнової шкоди). Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст.23 ЦК України. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння позивачу [PERSON], злочинними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди, пов'язаної зі здоров'ям та погіршенням самопочуття, та відповідними у зв'язку з цим душевними стражданнями й переживаннями, а також іншими негативними наслідками для [PERSON], які вочевидь мали місце, є беззаперечним і сумнівів не викликає. Однак, при цьому розмір відшкодування зазначеної моральної шкоди у розмірі 10000 гривень з кожного відповідача у даному конкретному випадку, на думку суду, не відповідає вимогам ні розумності, ні справедливості. Суд враховує, що в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р. роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також в п. 7 зазначеної Постанови роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч.1 ст.1197 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили характер простих переживань з приводу порушення, тривалості негативних наслідків, внаслідок чого позивач був вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права, а також враховуючи характер і глибину душевних страждань позивача, роль кожного відповідача у вчиненні злочину, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідачів підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000 гривень з кожного. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження глибини та тривалості понесених моральних страждань та погіршення стану здоров'я позивача, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial