Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Володимир-Волинської міської ради, виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та часткове скасування рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради. В позовній заяві, уточненій під час розгляду справи, покликається на ту обставину, що 23.04.2013 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна між Володимир-Волинською міською радою та [PERSON], предметом якого є приміщення гаража, загальною площею 33,6 кв.м. на підставі проведеного аукціону від 12.04.2013 року, який розташований по вул. Ковельській, 152, м. Володимир-Волинський. Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 22 квітня 2004 року № 135 « Про будівництво та реконструкцію об»єктів житлового, громадського та господарського призначення», надано дозвіл на будівництво гаража біля будинку № 136 но вул. Ковельській м. Володимир- Волинський відповідачу [PERSON] Вважає рішення міської ради та вищевказані договори незаконними та такими що підлягають скасуванню. Позивач неодноразово звертався з скаргами в правоохоронні органи щодо наявності кримінального правопорушення, адже реальні власники вищевказаних гаражів користуються даними об»єктами під підробленими документами, не належать до соціальної групи людей, що підпадають під дію п.5 ст.30 ЗУ « Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», зайняли місце, яке повинне було облаштоване під дитячий майданчик, проте жодного результату не принесло, тому змушений звертатися до суду. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.04.2013 року, укладений між Володимир-Волинською міською радою Волинської області та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та скасувати частково рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 22.04.2004 року № 135 « Про будівництво та реконструкцію об»єктів житлового, громадського та господарського призначення» в частині надання дозволу на будівництво гаража [PERSON]. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Позивач додатково пояснив, що зареєстрований у [INFO], однак тривалий час проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS]. Вказані гаражі належать відповідачам незаконно, а тому він, як громадянин і житель міста, не може це залишити осторонь. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, для участі у розгляді справи не з»явились, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не подали. Представник відповідача виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнала та подала суду заяву про застосування строку позовної давності. Просить відмовити у позові. Представник відповідача - Володимир-Волинської міської ради [PERSON] позов не визнала, вважає його безпідставним та таким, що не порушує жодних прав позивача. Просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позов слід відмовити за безпідставністю, з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований у [INFO], що стверджується його поясненнями в суді та відміткою в паспорті про реєстрацію його місця проживання. Як пояснив позивач, він тривалий час проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS]. Позивач, як на підставу своїх вимог покликається на те, що оспорювані ним гаражі належать відповідачам незаконно, а тому він, як громадянин і житель міста, не може це залишити осторонь, оскільки в місті, де гаражі знаходяться, міг би бути створений дитячий майданчик. Судом встановлено, що 23.04.2013 року між Володимир-Волинською міською радою Волинської області та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], за яким вона купила з аукціону приміщення гаража, загальною площею 33,6 м.кв. по вул. Ковельській, 152 в м.Володимир-Волинський. Дана обставина стверджується копією вказаного договору. Крім цього, копією відповіді Володимир-Волинської міської ради на звернення позивача стверджується, що рішенням Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 22.04.2004 року № 135 « Про будівництво та реконструкцію об»єктів житлового, громадського та господарського призначення» надано дозвіл на будівництво гаража [PERSON] Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає, що позивач не надав суду доказів того, що оспорювані ним права відповідачів на придбане [PERSON] з аукціону й збудоване [PERSON] згідно дозволу на будівництво, приміщення гаражів, порушують наявні в [PERSON] права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються відповідачами, а надані ним на підтвердження своїх вимог копії його звернень в різні інстанції з приводу цих гаражів та відповідей на них, а також копія договору купівлі-продажу, не доводять порушення, не визнання чи оспорювання його прав. За таких обставин справи суд відмовляє у задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Outcome: dismissed