Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ЗМР, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, [PERSON], про встановлення факту постійного проживання позивача за адресою: [ADDRESS], зі спадкодавцем за заповітом [PERSON], померлою 14.05.2017 року, на час відкриття спадщини, визнання за [PERSON] права власності на квартиру № [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після померлої 15.05.2017 року [PERSON] (з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.03.2018 року). Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 14.05.2017 року померла тітка позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входить квартира № [ADDRESS]. При житті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала належне їй майно позивачу. 21.11.2017 року, [PERSON] звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 14.05.2017 року [PERSON] Постановою державного нотаріуса від 24.11.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що на день відкриття спадщини за паспортними даними позивач проживав окремо від спадкодавця, а заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав. Позивачем зазначено, що він зареєстрований за адресою: [INFO]. Однак, на день смерті спадкодавця та задовго до цього він постійно проживав разом із тіткою за адресою: [ADDRESS], вів з нею домашнє господарство, допомагав по догляду за нею, надавав кошти для сплати комунальних послуг. Інших спадкоємців за заповітом, окрім позивача, у [PERSON] не має. Вважає, що він як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його тітки, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті і відповідно набув права власності на спадкове майно. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. [PERSON] надав пояснення, у яких підтвердив обставини, викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. 03.05.2018 року представник відповідача за довіреністю [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить розглянути справу без участі представника ЗМР, у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, з тих підстав, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, а отже останній повинен звернутися до суду із заявою про визначення дотикового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, при цьому зазначила, що на спадкове майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS], не претендує. Вислухавши пояснення позивача, його представника, третю особу, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.05.2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ЖС № 389090, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 3311 (а.с. 5). Після її смерті залишалося спадкове майно у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить спадкодавцю на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2001 року (а.с. 9). Даний факт також підтверджується реєстраційним написом на право встановлювальному документі, виконаним ОП «ЗМБТІ», за реєстровим № 34653 від 14.11.2001 року, (а.с. 9), технічним паспортом на квартиру, складеним ОП «ЗМБТІ» 21.07.2001 року (а.с. 43-44). Відповідно до заповіту, складеного 02.12.2013 року та посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], р. № 5-540, [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] (а.с. 10.) 21.11.2017 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 14.05.2017 року [PERSON] (а.с. 36). Постановою державного нотаріуса від 24.11.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі вище вказаного свідоцтва, оскільки останній на день відкриття спадщини був зареєстрований окремо від спадкодавця, що підтверджується даними його паспорту, та не подав заяву про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с. 48). Відповідно до ксерокопії паспорту серії СА 852078 виданого на імя [PERSON], [INFO], останній зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 6-8). З акту, складеного та підписаного головою правління ОСББ-1 «Локомотив» [PERSON], сусідами [PERSON] та [PERSON] за № 38/17 від 29.11.2017 року вбачається, що позивач [PERSON] не був зареєстрований, але з квітня 2016 року фактично мешкав за адресою: [ADDRESS]. Тобто на день смерті спадкодавця [PERSON] 14.05.2017 року, позивач [PERSON] фактично мешкав разом із нею (а.с. 12). Дана обставина також підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка надала суду пояснення, що позивач з квітня 2016 року мешкав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], разом із тіткою вів господарство, доглядав за нею, після її смерті здійснював похорон (а.с. 51). Відповідно до копії спадкової справи № 551/2017, заведеної після померлої [PERSON] позивач [PERSON] є єдиним її спадкоємцем, який звернувся із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину. Однак, відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР за вих. № 04-07/3/24102 від 23.11.2017 року, за відомостями департаменту за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON], [INFO] з 13.08.1970 року по день смерті 14.05.2017 року. На момент смерті з нею була зареєстрована [PERSON], [INFO], яка не подала заяву про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с. 35-48). Інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися і спадщину не приймали. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004 року за № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його тітки [PERSON], шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті і відповідно набув права власності на спадкове майно. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиву, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, показаннями свідка. Виходячи із викладених обставин та доказів у їх сукупності та кожного окремо, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є доведеними, законними та обґрунтованими, внаслідок чого вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved