Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 15 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 5 000 грн. завданої моральної шкоди. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю, пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, на деякий час втратив працездатність, крім цього, поніс матеріальні витрати на лікування. Також, позивач вважає, що відповідач - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» має відшкодувати йому завдану моральну шкоду, так як відповідач [PERSON] має страховий поліс. В суді представник позивача - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, пояснивши, що на момент розгляду даного позову в суді вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якого заподіяна шкода здоров'ю позивача доведена повністю вироком Олевського районного суду Житомирської області, а тому доводити зазначені у позові обставини, відповідно до ст.61 ЦПК України, немає необхідності, оскільки вина відповідача у спричиненні шкоди позивачу доведена. Представник відповідача - [PERSON] позов [PERSON] не визнав повністю, пояснив, що шкоду, завдану потерпілим, в тому числі і [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] відшкодував у повному обсязі, оскільки сплатив загалом на лікування потерпілих близько 29 000 грн., а тому вважає вимоги [PERSON] безпідставними. Представник відповідача, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», у судове засідання не з'явився. Відповідачем подано письмову заяву, якою заявлений до ПрАТ позов не визнано в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 7 жовтня 2013 року визнано винним [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України, тобто встановлено вину останнього у порушенні правил дорожнього руху внаслідок чого було завдано фізичну шкоду позивачу [PERSON], який отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості Дані обставини не заперечуються і представником відповідача [PERSON] Таким чином, позивач має довести, що йому внаслідок зазначених вище подій було завдано моральну шкоду та обґрунтувати її розмір, що заявлений у позові. Представник позивача зазначав, що позовні вимоги [PERSON] не потребують доказування, оскільки достовірно встановлено, що шкоду заподіяв саме [PERSON] Суд не може погодитись із такою позицією через наступне. У позовній заяві позивачем ставиться вимога про відшкодування йому моральної шкоди, завданої внаслідок винних дій відповідачем [PERSON], яку позивач оцінює у 15 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.4 ст.61 ЦПК України передбачає можливість звільнення від доказування та подання доказів стосовно обставин, встановлених вироком у кримінальній справі). Позивачем лише доведено факт отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, яка сталась з вини [PERSON] Так, позивач в обґрунтування заявлених вимог вказував на втрату працездатності внаслідок отриманих травм та понесення ним матеріальних витрат на лікування. Судом не приймаються до уваги вказані пояснення, так як вимоги про стягнення з відповідача - [PERSON] витрат, понесених на лікування, позивачем заявлено не було. Також, доказів на доведення пояснень щодо втрати працездатності позивачем внаслідок саме отриманих під час ДТП травм, [PERSON] суду надано не було. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України - моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Враховуючи наведену норму, суд вважає, що підлягає відшкодуванню лише завдана позивачу винними діями відповідача [PERSON] моральна шкода, яку [PERSON] зазнав через фізичний біль, завданий йому через отримані в ході ДТП травми. Представник відповідача - [PERSON] на заперечення заявлених [PERSON] вимог надав копії квитанцій про поштові перекази грошових коштів на різні суми адресату [PERSON], жителю с.Люхча Сарненського району. Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що усі вказані у поштових квитанціях кошти та 3 000 грн., які були передані [PERSON] їй безпосередньо після ДТП, отримувала саме свідок. Зі слів останньої - між нею та [PERSON] існувала усна домовленість про те, що усі надані ним кошти витрачаються на лікування інших потерпілих : [PERSON] та [PERSON] Таким чином, з огляду на пояснення свідка та відсутність конкретизації адресата в квитанціях про грошові перекази, суд не може визнати відшкодованою шкоду, завдану позивачу. Однак, згідно із ч.3 ст.23 ЦПК України, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] вину у заподіянні шкоди здоров'я позивача визнавав, заподіяння шкоди не було умисним, крім цього, відповідач добровільно надавав на вимогу інших потерпілих від ДТП кошти на лікування (слід прийняти до уваги ті обставини, що [PERSON] не звертався до [PERSON] в позасудовому порядку із вимогою про добровільне відшкодування йому завданої шкоди), з огляду на те, що позивачем не обгрунтована заявлена в позові сума моральної шкоди, а тому при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід врахувати вимоги розумності та справедливості та зменшити розмір відшкодування, заявленого позивачем. Також, [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування відповідачем, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 5 000 грн. моральної шкоди, оскільки відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу - автомобіля марки «Фольксваген Т-5» р.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідачем, яким завдана позивачу шкода на даний час не відшкодована. Із наданої позивачем копії полісу № АВ/2765121 встановлено, що 20 червня 2012 року у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «Фольксваген Т-5» р.н.з. [NUMBER] у випадку настання події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу. Факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу з вини [PERSON] встановлений вироком Олевського районного суду Житомирської області від 7 жовтня 2013 року. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (до якої відноситься, відповідно до ст.23 цього ж Закону також і моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я). Таким чином, [PERSON] дійсно має право на отримання у межах страхових сум страхового відшкодування завданої [PERSON] шкоди відповідачем - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Однак, із змісту ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Також, ст.990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника. В ході судового розгляду [PERSON] поясняв, що із заявою із вимогою про страхове відшкодування завданої йому внаслідок ДТП за участю забезпеченого вказаним вище полісом транспортним засобом марки «Фольксваген Т-5» р.н.з. [NUMBER] до відповідача, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», він не звертався. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивач не звертався до відповідача, ПрАТ, із вимогою про відшкодування завданої шкоди, суд вважає, що підстав для захисту його прав немає, оскільки на даний момент вони не порушені відповідачем. Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 5 000 грн. заподіяної внаслідок ДТП моральної шкоди є безпідставною, а тому не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.23, 990, 1167 ЦК України, ст.ст.22, 23, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved