Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 06.06.2013 року. Через постійні конфлікти і суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки фактично припинені. Спільне господарство не ведеться з 2015 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Поштою, на адресу суду надійшло уточнення до позовних вимог від позивача, де він зазначає, що в позовній заяві помилково зазначив дату реєстрації шлюбу 06.06.2013 року і вказує правильною дату реєстрації шлюбу 14 липня 2017 року. Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позов визнає повністю та просить його задовольнити, строк на примирення не потрібен. Судом проведено розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалено рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 14.07.2012 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис № 3. (а.с. 5) Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стали постійні сварки та несумісність характерів, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Відповідач подала заяву, в якій вказала, що позов визнає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також, відповідач просила заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони переконані, що спільних інтересів у них немає. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, враховуючи, що відповідач визнає позов та не заперечує проти його задоволення, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved