Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14 листопада 2003 року між Дніпропетровською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди частки (3,29%) земельної ділянки площею 0, 7852 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, буд. 17, кадастровий номер 1210100000:03:263:0024, для фактичного розміщення нежитлових приміщень, строком до 30 липня 2018 року. 14 грудня 2002 року між ним та [PERSON] укладено договір дарування нерухомого майна, що розташоване на орендованій земельній ділянці. Таким чином з моменту укладення договору оренди земельної ділянки, позивач не використовує її. В звязку з цим позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою припинити договір оренди земельної ділянки, на що відповіді не отримав. Тому позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 14 листопада 2003 року та зобовязати відповідача у місячний термін після набрання судовим рішенням законної сили прийняти орендовану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши представника позивача, дослідивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 14 листопада 2003 року між Дніпропетровською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди частки (3, 29%) земельної ділянки загальною площею 0,7852 га., що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська 17 для фактичного розміщення нежитлових приміщень, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за номером 1210100000:03:263:0024 згідно з планом земельної ділянки. Строк дії договору до 30 липня 2018 року /а.с. 12-15/. 14 грудня 2002 року між [PERSON]А, що діяв від імені [PERSON] та [PERSON] на підставі доручення, та [PERSON] укладено договір дарування 2/3 частин ідеальної частки будівлі літ. Б-4, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, буд. 17, та належали дарувальникам на підставі свідоцтва про право власності на 0, 55075 ідеальної частки літ. Б-4, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровського міської ради 149 листопада 1998 року /а.с. 10-11/. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі»\~на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України. Так, в матеріалах справи міститься письмове звернення позивача до Дніпропетровської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки та поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа. Однак вказане звернення не містить дати подання, а також відсутній опис вкладення рекомендованого листа, а тому твердження позивача про те, що він звертався до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди земельної ділянки нічим не підтверджується. В звязку з цим звернення позивача до суду з позовними вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки є передчасними, оскільки відповідач не відмовив [PERSON] у розірванні даного договору, а отже між сторонами відсутній спір. Окрім того позивача на наявність спору між сторонами та можливість дострокового розірвання договору оренди на вимогу однієї з сторін за рішенням суду в порядку ст.32 Закону України «Про оренду землі» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до зазначеної статті Закону розірвання договору оренди можливо лише в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Як вбачається з матеріалів справи, порушень сторонами своїх обовязків не виявлено. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed