Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2001 року, в якому в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матір»ю. Поряд з тим, зазначив, що через різні характери, погляди на сімейне життя, між сторонами часто виникали суперечки, в результаті чого втратили почуття любові та поваги один до одного. Протягом останніх восьми років разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, так як кожен з них протягом тривалого часу живе своїм життям, в зв»язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце такого була повідомлена у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 13 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 05 грудня 2001 року в Скала-Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис за № 24. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася одна дитина - [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що в результаті того, що сторони не могли дійти порозуміння щодо сумісного проживання, їх сім»я фактично розпалася, і шлюб між ними існує формально - протягом восьми років разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved