Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.09.2010 року помер батько позивача, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок для ведення сільськогосподарського товарного сільськогосподарського виробництва, а саме ріллі площею 4,5412 га та кормових угідь площею 1,7796 га, а також земельної частки (паю) площею 1,33 умовних кадастрових гектарів. Земельні ділянки розташовані на території Лизинської сільської ради Білокуракинського району. Мати позивача, малюк [PERSON], громадянка [PERSON] Федерації, не бажає мати у власності вказане спадкове майно. За життя батько позивача склав заповіт на імя позивача по справі. Після відкриття спадщини позивач звернувся до нотаріуса, яким було заведено спадкову справу. Вчасно отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не зміг у зв'язку із смертю нотаріуса та передачею спадкових справ до міста Луганська, де зараз проводиться АТО. У зв'язку із цим позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5412 га; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7796 га; земельну частку (пай) площею 1,33 умовних кадастрових гектарів. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву, в якій позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що згідно копії заповіту від 19.12.2004 року [PERSON] заповів право на земельну частку (пай), посвідчену державним актом серії 1-ЛГ № 088767 [PERSON] (а.с.22). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 240850 [PERSON] помер 07.09.2010 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯТ № 294554 [PERSON] Прокопич народився 13.04.1948 року, його батьки [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЛГ № 088767 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 6,3208 га (а.с.9). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0044965 [PERSON] належить на праві власності земельна частка (пай) площею 8,75 умовних кадастрових гектарів (а.с.12). Згідно копії листа Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 07.05.2018 року спадкові справи [PERSON] були передані до Луганського обласного нотаріального архіву у зв'язку із смертю нотаріуса [PERSON], отримати документи в архіві неможливо у звязку із проведенням АТО (а.с.17). Згідно інформаційної довідки від 02.04.2018 року після смерті [PERSON] нотаріусом [PERSON] було відкрито спадкову справу (а.с.19-21). Згідно заяви від 19.04.2012 року [PERSON] відмовилася від своїх прав на спадкове майно, що лишилося після смерті [PERSON] (а.с.30-31). Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачене ст. 1222 ЦК України. На підставі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця ... . Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька, однак, через незалежні від нього обставини не зміг належним чином оформити свої спадкові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved