Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 25 липня 2013 року у розмірі 74730,99 грн., три проценти річних з простроченої суми у розмірі 1443,43 грн., проценти за користування позикою у розмірі 7803,75 грн. та судові витрати у сумі 757,44 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 25.07.2013 року позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 5700 доларів США, про що відповідачем було складено розписку, відповідно до умов якої [PERSON] зобов»язався повернути грошові кошти у сумі 5700 доларів США у строк до 28 лютого 2014 року. Однак, відповідач зобов'язання по поверненню коштів не виконав, у зв'язку з чим строк прострочення зобов»язання за період з 25.07.2013 року до 22.10.2014 року складає 235 днів, відповідно три проценти річних з простроченої суми станом на 22.10.2014 року становить 1443,43 грн. Крім того, відповідно до положення ст.. 1048 ЦК України, просить стягнути проценти за користування кредитом у розмірі 7803,75 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 49, 51) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення у газеті «Слобідський край» за № 129 від 28 жовтня 2014 року, що відповідає вимогам положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 48) Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON]., який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з розписки, 25.07.2013 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 5700 доларів США, які зобов'язався повернути у строк до 28 лютого 2014. Однак, у вказаний термін відповідач гроші не повернув. Наявність оригіналу письмової розписки у кредитора свідчить про невиконання зобов»язання, що відповідає приписам ч. 3 ст. 545 ЦК України (а.с. 50) Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір основного зобов'язання [PERSON] на день подання позову до суду, тобто станом на 19.08.2014 року, складав 5700 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 100 доларів США - 1311,07 грн. Строк прострочення зобов'язання з 28.02.2014 року до 22.10.2014 року, про який вказує у позові позивач, становить 235 днів, тобто три проценти річних з простроченої суми складають 1443,43 грн. Суд бере до уваги, що розписка, складена [PERSON] 25 липня 2013 року, містить відтиск печатки СПДФО [PERSON], що свідчить про те, що вказана позика [PERSON] була потрібна для розвитку його підприємницької діяльності. Крім того, договір позики укладений на суму, яка перевищує п»ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Таким чином, договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до положення ч. 2 ст. 1048 ЦК України, не можна вважати безпроцентним. Відповідно до положення ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Облікова ставка НБУ становить з 10.06.2013 року - 7,0 %, з 13.08.2013 року - 6,5 %, з 15.04.2014 року - 9,5 %, з 17.07.2014 року - 12,5 %. (5700 доларів США * 7/100*18 днів (з 26.07.2013 року по 13.08.2013 рік)/365 днів)+(5700 доларів США*6,5/100*245 днів (з 14.08.2013 року по 14.04.2014 рік)/365 днів)+(5700 доларів США*9,5/100*94 дні (з 15.04.2014 року по 16.07.2014 рік)/365 днів)+(5700 доларів США*12,5/100*96 днів (з 17.07.2014 року по 20.10.2014 рік)/365 днів)=19,68 доларів США+248,69 доларів США+139,45 доларів США+187,40 доларів США=595,22 долари США. Тобто, проценти за користування позикою станом на 22.10.2014 року складають 595,22 долари США, що за офіційним курсом НБУ (за 100 доларів США - 1311,07 грн.) становить 1311,07 грн. Таким чином, відповідно до умов договору позики позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем по справі, а взяті відповідачем на себе договірні зобов'язання перед позивачем не виконано. Неповернення боржником заборгованості перед позивачем за договором позики свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved