Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є його сином, який зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, з 2012 року, не проживає. Відповідач є повнолітньою особою, [INFO], місце проживання його не відоме. Позивач здійснює догляд за квартирою, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по її збереженню. На підставі викладеного, позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, яке знаходиться в матеріалах цивільної справи. Представник третьої особи Новоайдарського РС УДМС України в Луганській області - Євдокимова Л. І. у судове засідання не з`явилася, надала суду пояснення, про те що на теперішній час до компетенції УДМС не відносяться питання щодо реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання особи, тому УДМС не може бути залучено як третю особу. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорта (а.с. 5-6). Відповідач є сином позивача, тобто членом його родини, досяг повноліття, [INFO]. Відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, з 2012 року, не проживає, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачеві реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном та спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідні факти підтверджуються домовою книгою, актом про не проживання в житловій будівлі, відповідно до якого відповідач за місцем реєстрації не мешкає (а.с 7-8, 9). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає за необхідне застосувати дану норму ЦК України при вирішенні спору, оскільки в даному випадку спірні відносини виникли між власником житла та членом його сім`ї, а не наймачем. Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2012 року без поважних на то причин, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 р. № 888-VІІІ, з 04.04.2016 р. повноваження щодо реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання особи передано виконавчим органам сільської, селищної або міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача у Новоайдарському РС УДМС України у Луганській області не підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial