Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, зацікавлена особа - Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про встановлення факту народження дитини, у якій зазначає, що заявник є громадянином України, починаючи з 2001 року, постійно проживав у м. Керч Автономної республіки Крим. З 20.04.2014 заявник проживає у [ADDRESS]. Між заявником та громадянкою України [PERSON] було укладено шлюб, про що, Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб від 14.12.2013 року за № 1086. [INFO] у заявника та його дружини народилася дочка - [PERSON] Після народження дитини, заявник разом з дружиною та дитиною намагався виїхати з тимчасово окупованої території України до м. Харкова, але без свідоцтва про народження дитини не мали можливості покинути територію. 07.10.2014 року видане свідоцтво про народження [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження зазначено: « место рождения - г. Евпатория, Республика Крым, Российская Федерация». 20.04.2015 року державною установою охорони здоров'я республіки Крим було видано медичне свідоцтво про народження [NUMBER], про те, що дитина народилася [INFO] у республіці Крим, м. Євпаторія, де матір'ю дитини зазначено [PERSON] На даний час заявник разом з сім'єю проживає на території м. Харкова. У зв'язку з наведеним, заявник просить заяву задовольнити. Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та проси суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надали заяву про слухання справи у їх відсутність. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуми Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: *згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; *чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; *заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; *встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачено ст.. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що заявник з липня 2007 року проживав у автономній [ADDRESS]. [INFO] у заявника з дружиною народилася дочка - [PERSON]. Для того, щоб виїхати з тимчасово окупованої території, 07 жовтня 2014 року батьки дитини [PERSON] та [PERSON] зареєстрували факт народження [PERSON] та отримали свідоцтво про народження їх дочки, видане Євпаторійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим., актовий запис № 321. Факт народження [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.04.2015 року. Отже, свідоцтво про народження [PERSON], видане 07.10.2014 року Євпаторійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 321, в якому місцем народження дитини зазначено м. Євпаторія, Республіка Крим Російська Федерація, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається із довідки УПСЗНА Дзержинського району ХМР № 6326012995 від 18.08.2015 року, [PERSON] тимчасово зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту народження дитини [PERSON], оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника не має такої можливості. Іншого порядку для вирішення конкретної ситуації не визначено. Щодо позовних вимог про зобов'язання Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєструвати народження дитини суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог, оскільки вище зазначені вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження.

Outcome: partial