Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 листопада 1991 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №73. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторонни не мають. Подружні відносини між ними припинені. Проживають окремо один від одного більше двадцяти років. Причиною припинення шлюбних стосунків є різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Вважає, щог причини які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Враховуючи зазначені обставини позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2020р. позовну заяву було залишено без руху та встановленовлено строк для усунення недоліків. 02.10.2020р. до суду надійшла заява про усунення недоліків відповідно до ухвали суду від 23.09.2020р.. Ухвалою суду від 05.10.2020р. справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 1991 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №73, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06.05.2020р. повторно. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Разом не проживають більше двадцяти років. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданої відповідачем заяви збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач надала суду заяву про залишення їй прізвища « [PERSON] », а тому суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved