Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, процентів та штрафу . І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позову, позивач [PERSON] вказав на те, що 04 серпня 2020 року [PERSON] було передано відповідачу [PERSON] в якості позики грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. У відповідності до досягнутої домовленості відповідач зобов`язався повернути позивачеві зазначені грошові кошти до 30 листопада 2020 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень відповідачу та його обов`язок повернути їх до 30.11.2020р. підтверджується розпискою відповідача від 04.08.2020 року.Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконав. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути позичені грошові кошти, однак останній гроші не повертає. Це змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. Всього з відповідача належить стягнути 64548 грн., що складається з 50000 грн. - неповернутої суми позики, 13548 грн. - відсотків за користування неповернутою сумою позики за грудень 2020 року та 25 днів січня 2021 р., 1000 грн. - штрафу ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 02 лютого 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача- адвокат -Євгеюк О.Є. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі та без участі позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Судом встановлено, що 04 серпня 2020 року [PERSON] було передано відповідачу [PERSON] в якості позики грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. У відповідності до досягнутої домовленості відповідач зобов`язався повернути позивачеві зазначені грошові кошти до 30 листопада 2020 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень відповідачу та його обов`язок повернути їх до 30.11.2020р. підтверджується розпискою відповідача від 04.08.2020 року. Згідно зі ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідност. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України,договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. Відповідно до ч. 2ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19)зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18)вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Факт отримання відповідачем грошових коштів, підтверджується наданою ним розпискою. Своїми підписами сторони засвідчили, що їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань, відповідно до розписки від 04 серпня 2020 року , позовні вимоги [PERSON] про повернення суми боргу за договором розписки підлягають задоволенню. Крім того, у розписці від 04.08.2020 року також вказано, що у разі неповернення позики в строк до 30.11.2020 року, [PERSON] має сплатити [PERSON] 15% від суми неповернутої позики за кожен місяць позики, а також сплатити штраф у розмірі 1000 грн. Тобто відповідач зобов`язувався сплатити позивачу 15% від суми неповернутої позики 50000 грн. за грудень 2020 року та 25 днів січня 2021 року. Розрахунок відсотків за користування позикою: Сума боргу - 50000 грн. Розмір відсотків за користування неповернутою позикою - 15% місячних; Кількість місяців прострочення - грудень 2020 р. (31 день); 25 днів січня 2021 року. Розрахунок : Грудень 2020 р.: 50000 грн. х 15%: 100=7500 грн. Січень 2021 р. (25 днів): 50000 грн.х15%:100х(25:31) = 6048 грн. Разом : 7500 грн. +6048 грн. = 13548 грн. Отже, відповідач має сплатити на користь позивача 13548 грн. в якості 15% відсотків місячних від суми неповернутої позики за грудень 2020 року та 25 днів січня 2021 року, а також 1000 грн. штрафу. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).Згідно ч. 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Таким чином, з відповідача належить стягнути 64548 грн., що складається з 50000 грн. - неповернутої суми позики, 13548 грн. - відсотків за користування неповернутою сумою позики за грудень 2020 року та 25 днів січня 2021 р., 1000 грн. - штрафу Відповідно дост.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду і сплата якого підтверджується відповідною квитанцією. На підставі наведеного,

Outcome: approved