Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,36 га, що розташована на території Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] являється позивач. Спадщину позивач прийняв, оскільки на час відкриття спадщини був неповнолітнім. Крім позивача, на обов`язкову частку майна має право чоловік померлої, [PERSON] , який заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, на частку спадкового майна не претендує. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Оформити спадщину позивач не має можливості, оскільки нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з наявністю спадкоємця за законом, який має право на обов`язкову частку в спадщині, а тому змушений звертатись до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю, на спірну земельну ділянку не претендує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть (а.с. 5). Факт належності померлій [INFO] [PERSON] земельної ділянки площею 2,36 га, що розташована на території Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 09 липня 2002 року (а.с. 9) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 10-12). Постановою № 306/02-31 від 01.06.2017 року державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з наявністю спадкоємця за законом, який має право на обов`язкову частку в спадщині (а.с. 7). Ця постанова є обґрунтованою, тому відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», позивач може звернутися до суду з вимогами про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що покійна [PERSON] залишила заповіт від 16.07.2012 року, яким позивачу заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати заповідачу на день її смерті і на що по закону матиме право (а.с. 8). Наявність та чинність вказаного заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Спадкові справи після смерті [PERSON] не заводились, що встановлено з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини був неповнолітнім. [PERSON] заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, на частку спадкового майна не претендує, на момент смерті з [PERSON] не проживав, що вбачається з довідки Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області № 117 від 19.03.2019 року (а.с. 6). Інших спадкоємців, які матимуть право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено та до нотаріальної контори не звертались. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved