Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору дарування. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до договору дарування від 08.09.2009 року ним було подаровано належну йому квартиру за адресою м. Мукачево, вул. Крилова 109/2 дочці [PERSON] При цьому зазначає, що його дочка [PERSON] з чоловіком обманом його вмовили укласти саме договір дарування, оскільки він мав намір укласти договір довічного утримання. При цьому через рік після укладення договору дарування [PERSON] перестала з ним спілкуватися, допомагати та заборонила заходити в подаровану квартиру. Позивач неодноразово звертався до поліції та в прокуратуру про порушення його прав та розкрадання його майна на, що отримував відповіді, що це цивільно-правові відносини. Як на підставу заявленого позову вказує на ст. 727 ЦК України у звязку з чим просить розірвати договір дарування від 08.09.2009 року, укладений між позивачем [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити з наведених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала письмові заперечення проти позову, просила відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без її участі. При цьому в запереченнях зазначила, що підстави для розірвання договорі відповідно до ст. 727 ЦК України відсутні. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що предметом позову є договір, укладений 08.09.2009 року, відповідно до якого [PERSON] подарував відповідачу - своїй дочці [PERSON] квартиру № 2 в будинку № 109 на вул. Крилова в м. Мукачево Закарпатської області. Договір посвідчений державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 2-1476. Право власності [PERSON] на квартиру № 2 в будинку № 109 на вул. Крилова в м. Мукачево Закарпатської області також підтверджується довідкою КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 29.05.2012 № 1511. Також судом встановлено, що відповідно до умов договору дарування дарувальник [PERSON] обізнаний про безоплатність цього правочину. При цьому сторони підтвердили, укладення договору відповідає їх інтересам, умови договору їм зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, волевиявлення їх є вільним, усвідомленим і відповідає внутрішній волі, договір не приховує іншого правочину та дарувальник не має права вимагати від обдарованої вчинення на його користь будь-яких вимог майнового або немайнового характеру. Загальні підстави для зміни чи розірвання усіх видів договорів регулюються положеннями ст.ст. 651, 652 ЦК України. Так, в силу ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. За змістом ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, діючим законодавством встановлено, що розірваним може бути договір, укладений з дотриманням вимог встановлених для нього чинним законодавством, але під час виконання договору стороною порушено його умови. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що метою договору дарування є передача власником (дарувальником) свого майна у власність іншої особи (обдарованого) без отримання будь-якої взаємної винагороди (майнового задоволення). Інші підстави для розірвання договору передбачені також спеціальними нормами закону. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання договору дарування, позивач підставою такої вимоги зазначив ст. 727 ЦК України і виходив з того, що відповідач веде себе аморально по відношенню до нього, вчиняє щодо позивача неправомірні дії. Такі обставини, на думку позивача, є підставою для застосування ст. 727 ЦК України і розірвання договору дарування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як на підтвердження зазначеного судом був допитаний свідок [PERSON]А, яка показала, що проживає разом з [PERSON] протягом тривалого часу. Також показала, що відносини між [PERSON] та його дочкою зіпсувалися десь після одного року з дня укладення договору дарування. Також їй відомо про те, що [PERSON] та її чоловік вмовляли [PERSON] саме подарувати квартиру та обіцяли допомагати. Згідно з ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоровя, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Зазначені положення відображені у ч. 1 ст. 62 Конституції України. Таким чином, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, єдиним належним доказом вчинення злочину відповідачем може бути лише обвинувальний вирок суду, який набрав чинності, який серед доказів у справі відсутній. З огляду на це, наявні в матеріалах справи заяви позивача, скеровані в прокуратуру, та відповідь на них, не може бути прийнятими судом як доказ на підтвердження вчинення відповідачем злочину проти життя, здоровя, власності дарувальника, позивача у справі. Одночасно представник позивача вказував і на те, що подарована позивачем квартира має для нього велику немайнову цінність і існує ймовірність того, що [PERSON] Разом з тим, суд приходить до висновку про безпідставність такого твердження з огляду на таке. Відносини дарування мають як правовий, так і моральний аспект. Останній проявляється у тому випадку, коли предметом договору дарування є речі, що мають не лише матеріальну, а й велику немайнову цінність для дарувальника, і йому буде не байдужа доля такої речі, переданої у дарунок. Таким дарунком може бути будь-яка річ (наприклад, сімейна реліквія, що передається з покоління в покоління, з якою повязані певні події в родині дарувальника, скажімо, картина відомого живописця, подарована ним особисто, медалі про участь у певних історичних подіях, грамота як згадка про певну людину тощо). Якщо такому дарунку загрожує безповоротна втрата з вини обдаровуваного, дарувальник вправі розірвати договір дарування, предметом якого є такий дарунок. Таке розірвання правочину спрямоване на запобігання втрати дарунка. У звязку з цим у суду відсутні підстави вважати що обєкт нерухомого майна, який є предметом договору дарування, можу мати для позивача велику немайнову цінність. Більше того жодного доказу на підтвердження такого суду також на представлено. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили позовні вимоги, обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову із заявлених підстав слід відмовити.

Outcome: dismissed