Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Конотопської міської ради Сумської області, [PERSON] та, уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 39), прохає суд встановити факт, що [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року, належало свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 29 жовтня 1999 року, яке було видане Конотопською міською державною нотаріальною конторою 25 травня 2000 року на ім»я «Підлепенець» [PERSON]; визначити, що [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року, та [PERSON], який помер 29 жовтня 1999 року, кожному належало по 1/3 частці квартири [ADDRESS]; встановити факт, що [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року, належало на праві власності 2/3 частини квартири [ADDRESS]; визнати за ним право власності на 2/3 частин зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 жовтня 1999 року помер його дід - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Дружина [PERSON] - [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та отримала на своє ім»я свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак виявилося, що у вищевказаному свідоцтві прізвище спадкоємця вказане як «Підлепенець», в той час як за паспортними даними її прізвище є «Підлипенець». 31 грудня 2012 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із належної їй відповідно до свідоцтва про право власності на житло 1/3 частки квартири [ADDRESS] та 1/3 частки вказаної квартири, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, тобто склад спадщини, яка відкрилася після смерті його баби, становив 2/3 частин квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишила заповіт на його ім»я на все, належне їй на день смерті майно. Проте у заповіті його прізвище було вказано як «Калініченко». В подальшому рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2016 року був встановлений факт належності йому вищевказаного заповіту. На даний час він вирішив отримати на своє ім»я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину квартири. Однак виявилося, що нотаріус самостійно не має можливості визначити, яка саме частка спадкового майна квартири [ADDRESS] належала [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року, на день її смерті. Тому він і змушений звернувся до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] (а.с. 27) позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач Конотопська міська рада Сумської області в судове засідання не з»явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без участі її представника, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 43). Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] (а.с. 29) позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує, щоб за позивачем було визнано право власності на 2/3 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року. Треті особи: Конотопська міська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без участі їх представників (а.с. 36, 37). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: м. Конотоп Сумської області, вул. Лісового, 44 знаходиться квартира № 17. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого 7 вересня 1993 року Конотопським вагоноремонтним заводом, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності «Підлепенець» [PERSON], «Підлепенець» [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб»єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обставин, кожному із співвласників квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло належало по 1/3 частці у зазначеній квартирі. За рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2016 року встановлений факт, що свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: м. Конотоп Сумської області, вул. Лісового, 44, видане 7 вересня 1993 року Конотопським вагоноремонтним заводом на ім»я «Підлепенець» [PERSON] належить [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року (а.с. 30). [PERSON] помер 29 жовтня 1999 року (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Конотопською міською державною нотаріальною конторою 25 травня 2000 року, «Підлепенець» [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер 29 жовтня 1999 року. Спадкове майно складається із 1/3 частини квартири [ADDRESS] ( а.с. 3). З довідки-характеристики КП «Конотопське МБТІ» від 12 вересня 2014 року № 744 також вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної сумісної власності «Підлепенець» [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Конотопським вагоноремонтним заводом 7 вересня 1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Конотопською міською державною нотаріальною конторою 25 травня 2000 року за реєстровим номером 2162, та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Конотопським вагоноремонтним заводом 7 вересня 1993 року (а.с. 8). [PERSON] померла 31 грудня 2012 року (а.с. 10). За таких обставин, суд приходить висновку, що слід встановити факт, що [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року, належало свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Конотопською міською державною нотаріальною конторою 25 травня 2000 року за реєстровим номером 2162, на ім»я «Підлепенець» [PERSON]. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер 29 жовтня 1999 року, отримала на своє ім»я свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті, то слід встановити факт, що їй на день її смерті (станом на 31 грудня 2012 року) належало 2/3 частин квартири [ADDRESS] (1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Конотопським вагоноремонтним заводом 7 вересня 1993 року, + 1/3 частина квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер 29 жовтня 1999 року). За життя [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року, залишила заповіт, який 23 листопада 2004 року був посвідчений Конотопською міською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-286. За вказаним заповітом все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, [PERSON] заповідала «Калініченку» [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року, подавши заяву до Конотопської міської державної нотаріальної контори (а.с. 2). Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2016 року встановлені факти, що заповіт, посвідчений Конотопською міською державною нотаріальною конторою 23 листопада 2004 року за реєстровим номером 1-286, складений [PERSON] на ім»я «Калініченка» [PERSON], належить [PERSON]. Також встановлений факт, що заява про прийняття спадщини, подана [PERSON] після смерті [PERSON], стосується [PERSON] (а.с. 30). За повідомленням Конотопської міської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2016 року після смерті [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року в м. Ростов-на-Дону Російської Федерації, було заведено спадкову справу №165/2013 рік на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої [PERSON] (а.с. 37). За таких обставин суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 2/3 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 31 грудня 2012 року.

Outcome: approved