Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що з вересня 2012 року він разом зі своєю дружиною проживаю у власній квартирі № 5 житлового будинку № 5 по вул. Соборній в м. Іллінці Вінницької області, яка належить йому на праві власності. Вказану квартиру він придбав згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28 вересня 2012 року в колишніх жителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, всі вищевказані особи наскільки йому відомо, були зняті з реєстрації в цій квартирі. Після чого в даній квартирі був зареєстрований тільки позивач [PERSON], що вбачається з його домової книги. В листопаді 2018 року при вирішенні питання забезпечення субсидією, [PERSON] звернувся до відділу соціального забезпечення Іллінецької райдержадміністрації, де зясував, що в його житловому будинку з вересня 2012 року з невідомих йому причин та без мого відома зареєстровані як жителі квартири [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак вони з вересня 2012 року і по даний час разом з позивачем в квартирі, яку він купив ніколи не проживали. Наскільки позивачу відомо, відповідачі на даний час проживають в найманій квартирі № 18 в житловому будинку № 53 в м. Іллінці Вінницької області. Вказана адреса являється їх останнім місцем проживання. [PERSON] намагався відшукати відповідачів з тим, щоб вони знялись з реєстрації в його квартирі, оскільки ця реєстрація створює йому безліч проблем, проте двері квартири, на яку йому вказали як на фактичне місце проживання відповідачів, постійно зачинені і йому не вдалось з ними зустрітись. Реєстрація відповідачів за місцем проживання в належній позивачу квартирі та їх фактична відсутність за місцем реєстрації з 2012 року і по даний час створює [PERSON] ряд суттєвих проблем, а саме: не дає можливості отримати субсидію на забезпечення покриття його витрат на електроенергію та газопостачання, а тому у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим обєктивно порушуються його права, за захистом яких він змушений звертатись до суду. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надали. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити частково із наступних підстав. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №5 в житловому будинку №5 по вул. Соборній в м. Іллінці Вінницької області, вказане підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.7), копією договору купівлі-продажу квартири від 28 вересня 2012 року (а.с.8,9), копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с.10), Окрім позивача у вказаному будинку зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією домової книги (а.с.11,12). При цьому, як вбачається з акту обстеження на предмет фактичного проживання громадян [PERSON] та [PERSON] в квартирі №5 житлового будинку №5 по вул. Соборній м. Іллінці від 19 листопада 2018 року (а.с.13), відповідачі за вказаною адресою з вересня місяця 2012 року не проживають. Так, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає праві користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.71 ч.1 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі письмові докази в контексті наведених правових норм, суд вважає, що вимога позивача щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, доведена повністю, тому підлягає задоволенню. При цьому вимога позивача про зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації не може бути задоволена судом, оскільки, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду є достатнім для знаття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved