Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] ради Харківського району Харківської області, в якій просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок літер «А-1» - загальною площею 55,4 м2, з верандою літер «а», ганком літер «а1», погребом літер «ап», а також на господарчі будівлі та споруди - вбиральню літер «В» площею 1,0 м2, душ літер «З» площею 1,3 м2, навіс літер «Л» площею 5,0 м2, навіс літер «М» площею 13,6 м2, огорожу №1, огорожу №3, огорожу №4, хвіртку №5, хвіртку №6, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Слобожанська та пров.Садовий, 29/1. В обґрунтування позову зазначив, що він придбав у [PERSON], у січні 2000 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Ленінградська, 29/1 (колишня адреса с.Комарівка, вул.Леніна, 21). Згодом адресу було змінено на Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Слобожанська/ пров.Садовий, 29/1. Однак оформити у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу житлового будинку він не мав можливості, оскільки [PERSON], фактично прийнявши спадщину, не оформила право власності на дане майно, тому продаж житлового будинку було здійснено на підставі розписки. Спірний житловий будинок належав на підставі свідоцтва про право власності на будівлю або право забудови [PERSON], який помер 17 червня 1971 року. За життя [PERSON] склав заповіт, за яким спадкоємцем є його дружина - [PERSON], яка померла 23 травня 1995 року. [PERSON] померла 23 червня 2002 року. Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на спірний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Комарівської селищної ради 23 червня 1949 року. Позивач посилається на те, що він добросовісно заволодів спірним житловим будинком, оскільки придбав його за 1500 грн. у [PERSON], про що було оформлено розписку. На виконання умов розписки [PERSON] фактично передала будинок та ключі від нього позивачу. Позивач вселився у вказаний будинок у 2000 році. На протязі більше ніж 18 років позивач мешкає у вказаному будинку, не приховує від будь-яких осіб, що він є власником вказаного будинку, здійснюючи поточний ремонт будинку, сплачує комунальні послуги. Позивачу ніхто не вчиняв жодних дій, які б перешкоджали йому користуватись будинком і не вимагали, щоб він звільнив даний будинок. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2018 року, вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. В установлені законом строки позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Представником позивача [PERSON] [PERSON] надано до суду клопотання про витребування з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 23 червня 2002 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 23 червня 2002 року в місті Південне Харківського району Харківської області. \~ \~ \~ \~Представником позивача [PERSON] [PERSON] надано до суду клопотання про витребування з Харківського обласного державного нотаріального архіву відомостей щодо звернення спадкоємців [PERSON], який помер 17 червня 1971 року, та [PERSON], яка померла 23 травня 1995 року, проживаючих на час смерті за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Слобожанська/пров.Садовий, 29/1, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмови від неї після їх смерті та відомостей щодо наявності заповітів, складених [PERSON] та [PERSON] і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітів після їх смерті та копій спадкових справ. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2019 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Харківського обласного державного нотаріального архіву відомості щодо звернення спадкоємців [PERSON], який помер 17 червня 1971 року, та [PERSON], яка померла 23 травня 1995 року, проживаючих на час смерті за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Слобожанська та пров.Садовий, 29/1, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмови від неї після їх смерті та відомостей щодо наявності заповітів, складених [PERSON] та [PERSON] і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітів після їх смерті та копій спадкових справ. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, суду надав заяву за підписом заступника міського голови [PERSON] ради Харківського району Харківської області [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] ради Харківського району Харківської області та зазначив, що проти задоволення позовної заяви не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що за архівними матеріалами бюро (станом на 01 січня 2013 року) право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Слобожанська (колишня вул.Ленінградська) та пров.Садовий, №29/1 в БТІ зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Комарівської селищної ради 23 червня 1949 року в цілому за гр. [PERSON] (зареєстровано в БТІ 28 червня 1949 року в реєстровій книзі №1, реєстровий №35, адреса будинку в 1949 році селище Комарівка, вул.Леніна, №21), що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» вих. №377 від 30 серпня 2018 року /а.с.20/. 17 червня 1971 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №284440, актовий запис №60 /а.с.11/. За заповітом, посвідченим нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] все своє майно заповів своїй дружині - [PERSON] /а.с.13/. Вказаний заповіт не змінений та не скасований. Отже, зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Слобожанська (колишня вул.Ленінградська) та пров.Садовий, №29/1. Згідно з інформацією Харківського обласного державного нотаріального архіву №196/01-21 від 29 січня 2019 року заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого 17 червня 1971 року [PERSON] не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с.108/. 23 березня 1995 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №015958, виданого [PERSON] радою народних депутатів Харківського району та області, актовий запис №65 /а.с.12/. [PERSON] на час смерті проживала за адресою: [INFO] та пров.Садовий, буд. №29/1. [PERSON] прийняла спадщину відповідно до положень п.1 ч.1 ст.549 Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року). Згідно з інформацією Харківського обласного державного нотаріального архіву №196/01-21 від 29 січня 2019 року, 02 серпня 1995 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулася [PERSON] Її заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 02 серпня 1995 року УРСР за порядковим №1119 та заведено спадкову справу №692/1995. Відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину відсутні. Спадкова справа №692/1995 вважається відкритою /а.с.108/. 23 червня 2002 року [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №122 від 25 червня 2002 року, складеного виконавчим комітетом [PERSON] ради Харківського району Харківської області /а.с.64, 65/. З листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 3238/01.16 від 10 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] запропоновано звернутися до суду з питань можливості оформлення спадкових прав після померлої 23 червня 2002 року [PERSON] /а.с.43/. Згідно зі ст.548 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкодавець прийняв спадщину: якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі №6-167цс12, відповідно до якої, згідно з положеннями ст.ст.548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину відповідно до положень п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР. Згідно з інформацією Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3461/01.16 від 24 жовтня 2018 року після померлої 23 червня 2002 року [PERSON] в м.Південне Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала /а.с.57/. 24 січня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено у простій письмовій формі розписку (договір купівлі-продажу), за яким позивачу передано житловий будинок по вул. Ленінградська, 29/1 в м. Південне, за який [PERSON] сплачено 1500 грн. /а.с.18/. Договір нотаріально посвідчено не було та право власності у встановленому законом порядку не оформлено. Відповідно до рішення [PERSON] ради Харківського району Харківської області від 16 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та вїздів міста Південне» вул. Ленінградська перейменована на пров. Слобожанський /а.с.19/. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та провулок Садовий 29/1 вісімнадцять років, веде домогосподарство, сплачує комунальні платежі, робить поточний ремонт, що підтверджується актом депутата [PERSON] ради Харківського району, Харківської області [PERSON] від 05 серпня 2018 року /а.с.17/, а зареєстрований [PERSON] за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н 4, буд. 33 «а», кв. 26, що підтверджується паспортом громадянина України серія МН №403776, виданого Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 27 березня 2002 року /а.с.33/. [PERSON] ніхто не чинить перешкод у користуванні спірним житловим будинком. Згідно зі ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.316\~ЦК України\~(в\~редакції 2004\~року) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Відповідно до ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. При цьому слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334\~ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на розписку про купівлю житлового будинку від 24 січня 2000 року, за якою йому передано спірне майно. Позивач користується спірним житловим будинком на підставі укладеного у простій письмовій формі договору купівлі-продажу, тобто володіє майном за волею власника, знає хто був власником цього житлового будинку, тому відсутні передбачені законом підстави для визнання за позивачем в судовому порядку права власності на зазначений житловий будинок\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами на підставі ст.344 ЦК України, а сам по собі факт користування спірним будинком з надвірними будівлями не є підставою виникнення права власності за набувальною давністю. Таким чином, позивач не є добросовісним набувачем, тривалий час проживання, відкритість і безперервність користування спірним майном, догляд та утримання нерухомого майна не є безумовними та достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами ст.344 ЦК України. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірний житловий будинок не має власника, вибув із комунальної власності або ж він є безхазяйним. Судом встановлено, що позивач проживає у будинку, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Слобожанська та пров.Садовий, 29/1 з дозволу [PERSON], яка була спадкоємицею цього майна після смерті її матері, що також не заперечувалося позивачем. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Так як позивачем не доведено наявності сукупності умов для набуття права власності за набувальною давністю, що передбачено положеннями ст.344 ЦК України, тому в позові слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed