Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання їх малолітніх дітей та від обов'язку утримувати дітей. Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2014 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач зазначає, що він є інвалідом 3 групи, для підтримки його нормального стану йому потрібний щоденний прийом ліків, він певний час лікувався, також повинен оплачувати комунальні послуги, а єдиним його джерелом доходів є пенсія. Через свою хворобу він не може влаштуватися на роботу. Розмір його пенсії становить 1049 грн., а після відрахувань не вистачає на найнеобхідніше. Внаслідок різниці між 30% прожиткового мінімуму на дитину та розміром стягуваних аліментів виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на день звернення до суду становить 2450,21 грн., від сплати якої і просить його звільнити. При цьому також вказує, що [PERSON] використала його кредитну картку та не повернула кошти, тому він змушений ще і сплачувати кредит. Крім того, позивач зазначає, що в зв'язку з народженням другої дитини відповідач отримує державну допомогу при народженні дитини в розмірі 61000,00 грн., що разом з аліментами на утримання дітей становить майже 2000,00 грн. в місяць, що в два рази більше чим його дохід та є достатнім для забезпечення дітей, тому позивач просить звільнити його від обов'язку утримувати дітей в силу положень ст.188 СК України. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Крім того, звернули увагу, що в лютому-березні 2014 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що потребувало коштів, стан його здоров'я погіршився, тому просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Сторони є батьками двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2014 року по цивільній справі № 127/29671/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмір 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.06.2014 року складає 2450,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, проведеним головним державним виконавцем Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ (а.с. 10). Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання та можливості звільнення від його виконання в разі виникнення істотних юридичних обставин. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Виходячи із аналізу даних норм таке звільнення можливе в разі якщо заборгованість виникла з поважних причин і не з вини платника. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона у справі шляхом подання доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх вимог, а саме наявності обставин, що мають істотне значення, позивач зазначає, надаючи відповідні докази про те, що він є інвалідом третьої групи, не працевлаштований, а розмір його пенсії становить 1049 грн., що є недостатнім для того, щоб забезпечувати своє утримання і лікування, та утримання дітей. Разом з тим, суд звертає увагу, що дані обставини існували і на момент ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів та в силу положень ст.182 СК України були враховані Вінницьким міським судом Вінницької області при визначені розміру аліментів та винесені 10 січня 2014 року рішення по цивільній справі № 127/29671/13-ц, а тому не можуть слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості. При цьому суд звертає увагу, що [PERSON] погодився з вказаним розміром аліментів, не оскарживши рішення суду. Однак, при розгляді цієї справи, суд враховує, що позивач має захворювання, в період за який виникла заборгованість по сплаті аліментів певний час, а саме: в лютому-березні місяці 2014 року, перебував на стаціонарному лікуванні, витрачаючи на це певні кошти, що підтверджується довідкою Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім.акад. О.І.Ющенка від 28.05.2014 року №23325, тому вказану обставину суд враховує, як істотну обставину, в результаті якої виникла заборгованість зі сплати аліментів в цей період в розмірі 866,30 грн., від сплати якої, суд приходить до висновку, слід звільнити позивача. Інших безумовних підстав для звільнення його від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей позивач не навів та відповідних доказів не надав. Сплата кредиту, утримання квартири не можуть бути такими підставами. Суд звертає увагу позивача, що зміна його матеріального стану, погіршення стану його здоров'я, при надані відповідних доказів, в силу положень ст.192 СК України може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Щодо вимоги позивача про звільнення його від обов'язку утримувати дітей, то слід зазначити, що в силу положень ст.188 СК України, єдиною підставою для звільнення батька чи матерів дитини від обов'язку сплачувати аліменти на її утримання є випадок, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного із них і забезпечує повністю її потреби. При цьому дитина повинна мати такий високий матеріальний рівень доходів за рахунок власних коштів, який повністю забезпечує її життєві потреби. Позивач, як на підставу звернення з цією вимогою, посилається на отримання відповідачем державної допомоги при народженні другої дитини. Суд звертає увагу, що вказана допомога виплачується сім'ї відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» і є державної соціальною допомогою, а не доходом дитини в контексті ст.188 СК України, тому суд не знаходить підстав для звільнення позивача від обов'язку утримувати дітей, а позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Зважаючи, що позов підлягає частковому задоволення та враховуючи, що позивачем не в повній мірі сплачений судовий збір, суд, з урахуванням здійснених проплат, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 108,20 грн., а також на користь держави 13,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial