Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 01 квітня 2005 року, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. По день смерті [PERSON] мешкала в с. Вільшана Дворічанського району Харківської області. За місцем її проживання відкрилася спадщина за заповітом, яку позивач має намір прийняти. 30 бересня 2005 року померла залишила заповіт, яким заповіла позивачу земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0141591. Позивач вважав, що прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом з матір»ю [PERSON] по день її смерті за однією адресою, доглядав її, поховав за власні кошти. Після візиту до державного нотаріуса виявилося, що проживання за однією адресою довгий час із спадкодавцем, поховання його за власні кошти не достатньо для фактичного прийняття спадщини, обов»язковою умовою є реєстрація за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті. На момент смерті матері позивач [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою, хоча фактично проживав разом з нею. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці. Представник позивача [PERSON] в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив\~ їх задовольнити. Представник відповідача Вільшанський сільський голова [PERSON] в підготовче засідання не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 449165 від 17.06.2016, батьками позивача [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а. с. 7). Згідно повторного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 587545 від 19 травня 2017 року, [PERSON] померла 01 квітня 2005 року (а. с. 6). Згідно довідки Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-10/139 від 14.02.2018, [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] проживав разом з нею, брав участь у її похованні (а. с. 9). Згідно довідки Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-30/43 від 19.01.2018, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] по день своєї смерті 01.05.2005. Спадкоємцями за заповітом є: син [PERSON] та дочка [PERSON], яка померла 14.06.2014. Спадкоємці на обов»язкову частку спадщини відсутні, спадкоємцем першої черги є її син [PERSON] позивач по справі (а. с. 8). Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори [PERSON] № 1424/02-31 від 19.12.2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON], в звязку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області не заводилася. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може\~ визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування,\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи доводи позивача про те, що в зв»язку з правовою необізнаностю він вважав, що прийняв спадщину фактично, оскільки проживав з спадкодавцем на день його смерті за однією адресою, через що пропустив строк для прийняття спадщини, суд визнає поважними причини пропуску останнім цього строку. При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз»яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з»ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved