Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], померлої 09 липня 2011 року. В подальшому, доповнивши свої позовні вимоги, просив також вселити його до спірної квартири та не чинити йому перешкоди у користуванні належною йому власністю. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він постійно проживав у спірній квартирі разом із батьками до 1991 року. З 1991 року у звязку із сімейним станом він проживав із своєю дружиною за місцем її проживання, однак у спірній квартирі був зареєстрований та час від часу навідувався та інколи ночував, зберігав деякі документи та особисті речі. Спірна квартира була приватизована на трьох осіб за ним , його матірю [PERSON] та батьком [PERSON] відповідачем у справі. До моменту смерті матері у 2011 році не виникало жодних питань щодо його можливості користуватися спірною квартирою, необхідності зняття з реєстраційного обліку, він мав ключі від помешкання. Після смерті матері у нього із батьком виникли суперечки щодо користування квартирою, батько змінив замки на дверях, а тому він не міг потрапити у приміщення. Він також звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті його матері, однак йому в усній формі було повідомлено про необхідність надання правовстановлюючих документів на квартиру. Звернувшись до свого батька із даним питання, він не зміг домовитись із ним, а тому був вимушений звернутися до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти даного позову, посилаючись на те, що жодна особа не перешкоджала позивачеві у встановленому законом порядку звертатися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, відсутні підстави вважати, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки не проживав у спірній квартирі. Також позивачем не надано доказів щодо порушення з боку відповідача прав на користування приміщенням, заявлені позовні вимоги не конкретизовані, заявлені необґрунтовано, а тому мають бути залишені без задоволення. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надані докази на підтвердження права на спадкування після смерті [PERSON], а також неможливості оформити спадщини через органи нотаріату. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторонами у справі не оспорюється той факт, що квартира № 67 по пр.. Московському,124/3 в м. Харкові була приватизована на трьох осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON], частки співвласників між ними не визначені, а тому є рівними, кожному має належати по 1/3 частини. [PERSON] померла 09 липня 2011 року, про що 13.07.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову [PERSON] міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 9328 (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 376406). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частину квартири № 67 по пр.. Московському,124/3 в м. Харкові. На запит суду Сьома [PERSON] державна нотаріальна контора надійшла копію спадкової справи № 01/2012 до майна померлої 09.07.2011 [PERSON], з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті його дружини [PERSON] до нотаріальної контори 04.01.2012 звернувся відповідач [PERSON], надавши довідку про склад сімї, свідоцтво про одруження, про смерть [PERSON], про народження позивача [PERSON], однак відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Представником позивача у судовому засіданні також повідомлено про відсутність у позивача [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON], його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-АВ № 575321. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 308891, [PERSON], [INFO], перебував у шлюбі із [PERSON], [INFO], з 17 квітня 1970 року. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України). Враховуючи відсутність інформації про наявність заповіту померлої [PERSON], спадкоємці одержують право на спадкування за законом, почергова, як визначено ст.. 1258 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом визначено та не оспорюється сторонами у справі, що до першої черги спадкоємців після смерті [PERSON] відносяться її син [PERSON] позивач у справі, та її чоловік [PERSON] відповідач у справі, інших спадкоємців в ході розгляду справи не встановлено. Статтею 1267 ЦК України визначається, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому кожному з спадкоємців має належати по 1/6 частини спірної квартири. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З наданої суду довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої КП «Жилкомсервіс» 16.10.2012, вбачається, що у квартирі № 67 по пр.. Московському,124/3 в м. Харкові зареєстровані: [PERSON], [INFO], з 28.03.1973, [PERSON], [INFO], з 31.05.1991, а також [PERSON], [INFO], з 18.07.1973 та по день її смерті 09.07.2011. Враховуючи, що і позивач, і відповідач були зареєстровані із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, яку не може оформити у встановленому законом порядку у звязку із відсутністю в нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на частку майна, що належала його матері, в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. Що стосується вимог [PERSON] про його вселення та зобовязання відповідача не чинити йому перешкод у користуванні його власністю, то в цій частині вони підлягають частковому задоволенню. Так, статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач [PERSON] стверджує, що його батько як інший співвласник житлового приміщення не бажає, щоб позивач заходив до квартири, оскільки він там мешкає, зберігає свої особисті речі. Позивач звертався до Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області із заявою про те, що його батько [PERSON] не надає йому доступу до житлового приміщення, що підтверджується висновком Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області від 24.07.2013, копія якого міститься в матеріалах справи. Також 16.07.2013 [PERSON] звертався до начальника дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» з питань відсутності в нього доступу до приміщення та 17.07.2013 до директора КП «ХМБТІ» з питань не проведення дій з оформлення власності на інших осіб, оскільки в провадженні суду перебуває цивільна справа. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є дружиною рідного брата відповідача, повідомила, що до смерті матері позивача, між [PERSON] та його батьком були дружні відносини, однак після смерті [PERSON] в липні 2001 року їх стосунки погіршились, відповідач на теперішній час мешкає із іншою жінкою, не дозволяє позивачу заходити до спірної квартири, змінив замки на дверях та не дає позивачу ключів від помешкання. За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що попри свої заперечення відповідач [PERSON] створює умови, за яких позивач [PERSON] не може вселитися до квартири, частина якої йому належить на праві власності. Вимога [PERSON] про зобовязання відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні належним йому приміщенням, то в цій частині позов не може бути задоволений, оскільки ця вимога стосується невизначеного майбутнього, а суд розглядає справи щодо вже порушених прав, свобод чи законних інтересів громадян. На підставі викладеного та

Outcome: partial