Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі по тексту ПрАТ «УОСК») про відшкодування матеріальних збитків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.09.2014 року на автодорозі Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів-Канів сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Субару», д.н.з. [NUMBER] - водій [PERSON] Постановою Обухівського районного суду Київської області відповідача - [PERSON] визнано винним у ДТП. Оскільки, на момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача - [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» позивач звернувся до страхової компанії з відповідними документами з метою отримання страхового відшкодування, однак на сьогоднішній день матеріальний збиток в розмірі 49000,00 грн позивачу не виплачено. Враховуючи, що ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн, а сума завданих збитків становить 186623,81 грн, відповідач - [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 137623,81 грн. В зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] суму матеріальних збитків завданих ДТП в розмірі 137623,81 грн та стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн, суму пені - 2112,44 грн, втрати від інфляції в розмірі 3033,10 грн та 3% річних в розмірі - 213,45 грн. Відповідно до останніх уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальні збитки в розмірі 137623,81 грн та стягнути з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму матеріальних збитків - 35000,00 грн, пеню в розмірі 16006,36 грн, втрати від інфляції в розмірі 15857,46 грн, а також 3% річних в розмірі 948,99 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач проти позовних вимог заперечував частково та пояснив, що матеріальні збитки завдані майну позивача внаслідок ДТП є завищеними, крім того, суб'єкт оціночної діяльності, яким складався звіт не був попереджений про кримінальну відповідальність. Представник відповідача - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» подав до суду заперечення, в яких зазначено, що оскільки, виплата страхового відшкодування була здійснена частково в розмірі 14000,00 грн на рахунок [PERSON], тому ПрАТ «УОСК» визнає частково позовні вимоги, а саме в розмірі 35000,00 грн та пеню в розмірі 4877,66 грн. Вимоги щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування є неправомірними, оскільки, законодавством передбачено санкцію за несвоєчасні виплати страховиком страхового відшкодування у вигляді пені, а тому дана вимога не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 20.09.2014 року по автодорозі Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів-Канів сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Субару», д.н.з. [NUMBER] - власник [PERSON] Постановою Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», що підтверджується полісом №АІ/2617461 (а.с.6). 22.09.2014 року позивач звернувся до ПрАТ «УОСК» з заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.43). У своїй відповіді на заяву позивача, ПрАТ «УОСК» зазначає, що на користь [PERSON] буде здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 49000,00 грн, оскільки ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн, а франшиза згідно полісу складає 1000,00 грн (а.с.44). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 14.10.2014 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Субару», д.н.з. [NUMBER], складає 183445,86 грн (а.с.10-25). За надання послуг щодо здійснення оцінки транспортного засобу «Субару», д.н.з. [NUMBER], позивачем сплачено 3000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 15.10.2014 року (а.с.8). Позивач на вимогу оцінювача надіслав відповідачам телеграми про проведення огляду транспортного засобу. Вартість телеграм складає 177,95 грн, що підтверджується копією фіскального чеку (а.с.9). Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Дана норма також закріплена в ст. 988 ЦК України. Відповідно до п. 4 полісу №АІ/2617461, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн (а.с.122). Розмір франшизи встановлено 1000,00 грн (п.5 договору страхування, а.с.122). Судом встановлено, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» сплатила на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 14000,00 грн. Даний факт підтверджується копіями платіжних доручень: №1080 від 02.03.2015 року, №1207 від 06.03.2015 року, №1897 від 10.04.2015 року (а.с.125-127). За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 35000,00 грн. Відповідно до уточненої позовної заяви, позивач просить стягнути з ПрАТ «УОСК» суму пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виплати відшкодування 16006,36 грн. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 ст. 549 ЦК України, передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пунктом 36.5 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Судом встановлено, що 22.09.2014 року позивач звернувся до ПрАТ «УОСК» з заявою на виплату страхового відшкодування, однак грошові кошти в розмірі 14000,00 грн, [PERSON] було сплачено в березні та квітні 2015 року. Відповідно до п. 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Як вбачається з наданої позивачу відповіді від 11.12.2014 року, ПрАТ «УОСК» було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 49000,00 грн. Отже, строк з якого починає нараховуватись пеня - 26 грудня 2014 року, тобто після спливу 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «УОСК» суми пені в розмірі 16006,36 грн обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Більш того, відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В судовому засіданні [PERSON] заперечував проти стягнення суми матеріального збитку, посилаючись на її завищення. Ухвалою суду від 20.04.2015 року за клопотанням відповідача було призначено судово авто-товарознавчу експертизу. Згідно листа від 04.09.2015 року вищевказана ухвала суду не виконана через не надходження оплати за проведення експертизи, яку покладено на [PERSON] (а.с.133). Частиною 1 ст. 146 ЦПК України, передбачено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідачем - [PERSON] не виконано покладений на нього обов'язок щодо сплати вартості проведення експертизи, крім того, ним не надано жодних доказів, які підтверджують завищення вартості матеріального збитку. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне при винесенні рішення, прийняти як належний та допустимий доказ звіт про визначення вартості матеріального збитку від 14.10.2014 року, що був доданий представником позивача до позовної заяви. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Subaru Outback», д.н.з. [NUMBER], складає 183445,86 грн, а ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 49000,00 грн ( з урахуванням франшизи), суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 137623,81 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 1376,24 грн. Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 510,06 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial