Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «СК «Україна», [PERSON] Ф-М.О. та просить стягнути з [PERSON] «СК «Україна» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 35\~728, 85 грн., суму пені за невчасне виконання зобовязань у розмірі 7\~160, 29 грн., а також стягнути з [PERSON] Ф-М.О. суму франшизи у розмірі 1\~000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21 лютого 2014 року о 15 год. 00 хв. [PERSON] Ф-М.О., керуючи автомобілем «Хонда», д/н [NUMBER] по вул. Розумовській у м. Одесі, здійснив виїзд на регульоване перехрестя вул. Розумовського-Мечнікова на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався ліворуч від нього по вул. Мечнікова на дозволений сигнал світлофора, від чого останній автомобіль відкинуло на автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який стояв на вул. Мечнікова на світлофорний обєкт, після чого автомобіль «Хонда», д/н [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті даного ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Вина водія [PERSON] Ф-М.О. в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року. Також позивач зазначає, що автомобіль «Хонда», д/н [NUMBER] був застрахований [PERSON] «СК «Україна» згідно полісу №АС/3967476. Згідно страхового акту [PERSON] «СК «Україна» №2014-02-21/006 від 19 червня 2014 року сума страхового відшкодування складає 35\~728, 85 грн., яка не сплачена відповідачем на користь [PERSON] У звязку з несплатою вищевказаної суми, на думку позивача, утворилась пеня за період з 08 липня 2014 року по 03 березня 2015 року у розмірі 7\~160, 29 грн., яку він також просить стягнути з відповідача. Крім того, [PERSON] «СК «Україна» не сплатила суму франшизи у розмірі 1\~000, 00 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON] Ф-М.О. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи у заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] «СК «Україна» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення судової повістки. [PERSON] Ф-М.О. у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року о 15 год. 00 хв. [PERSON] Ф-М.О., керуючи автомобілем «Хонда», д/н [NUMBER] по вул. Розумовській у м. Одесі, здійснив виїзд на регульоване перехрестя вул. Розумовського-Мечнікова на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався ліворуч від нього по вул. Мечнікова на дозволений сигнал світлофора, від чого останній автомобіль відкинуло на автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який стояв на вул. Мечнікова на світлофорний обєкт, після чого автомобіль «Хонда», д/н [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті даного ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження переднього бампера, капоту, переднього державного номеру, декоративної решітки радіатора, правого переднього крила, лівої передньої фари, що підтверджується відповідною довідкою ДАІ виданою [PERSON] 21 лютого 2014 року. Вина водія [PERSON] Ф-М.О. в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Хонда», д/н [NUMBER] був застрахований [PERSON] «СК «Україна» згідно полісу №АС/3967476. Згідно страхового акту [PERSON] «СК «Україна» №2014-02-21/006 від 19 червня 2014 року сума страхового відшкодування складає 35\~728, 85 грн. 24 лютого 2014 року позивач звернувся до [PERSON] «СК «Україна» з відповідним повідомленням про ДТП, а 17 вересня 2014 року з заявою про страхове відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем на користь [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У той же час згідно п. 16 вказаної постанови відповідно до статті 21\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Оскільки відповідно до статті 3\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194\~ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] Ф-М.О. була застрахована, а сам [PERSON] Ф-М.О. не надавав згоди на самостійне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування саме до [PERSON] «СК «Україна» є обґрунтованими. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з [PERSON] «СК «Україна» на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 35\~728, 85 грн. Отже, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] «СК «Україна» повинно було в термін не пізніше 90 днів від 09 квітня 2014 року (з дня набрання чинності постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року), тобто до 08 липня 2014 року, сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] «СК «Україна» суми пені за період з 08 липня 2014 року по 16 березня 2015 року. Щодо вимог позивача про стягнення суми пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, то суд виходить з наступного. Облікова ставка НБУ за період з 08 липня 2014 року по 16 липня 2014 року становить 9, 5 % річних (подвійна облікова ставка 19 %), за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року становить 12, 5 % річних (подвійна облікова ставка 25 %), за період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року становить 14 % річних (подвійна облікова ставка 28 %), за період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року становить 19, 5 % річних (подвійна облікова ставка 37 %), за період з 04 березня 2015 року по 16 березня 2015 року становить 30 % річних (подвійна облікова ставка 60 %). Так, сума пені за період з 08 липня 2014 року по 16 липня 2014 року становить 167, 53 грн. (35\~728, 85 грн. * 0, 0521% * 9 днів); за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року становить 2\~908, 18 грн. (35\~728, 85 грн. * 0, 0684% * 119 днів); за період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року становить 2\~329, 34 грн. (35\~728, 85 грн. * 0, 0767% * 85 днів); за період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року становить 992, 11 грн. (35\~728, 85 грн. * 0, 1068% * 26 днів); за період з 04 березня 2015 року по 16 березня 2015 року становить 763, 13 грн. (35\~728, 85 грн. * 0, 1643% * 13 днів). Таким чином, загальна сума пені за період з 08 липня 2014 року по 16 березня 2015 року становить 7\~160, 29 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] До того ж, [PERSON] «СК «Україна» не сплатила на рахунок позивача суму франшизи у розмірі 1\~000, 00 грн., як частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування у відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування». Виходячи зі змісту п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь з [PERSON]-М.О. суму франшизи у розмірі 1\~000, 00 грн. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Крім того, судом встановлено, що у звязку зі зверненням до суду з дійсним позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 438, 89 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь [PERSON] У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved