Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] до Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати малолітніх дітей - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] [PERSON], як опікун малолітніх дітей, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус не в змозі видати їм свідоцтво про право власності на спадкове майно оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за малолітніми дітьми права власності на спадкове майно по закону, оскільки діти позбавлені можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, сільський голова надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2018 року до участі у справі залучено в якості третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки до Смілянської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора на підставі якої заведена спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Представник 3-тї особи ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] яке видане 01 березня 2016 року виконавчим комітетом Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.11). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 червня 2012 року вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.9). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 серпня 2005 року [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.10). Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 червня 2015 року затверджено мирову угоду згідно якої за [PERSON] визнано право власності на будинковолодіння [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35964067 від 06 квітня 2015 року [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] загальною площею 74,9 кв.м. (а.с. 12). Відповідно до розпорядження Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області від 17 березня 2016 року №70, № 71 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] надано статус дитини-сироти (а.с. 5-6). Згідно із розпорядженнями Смілянської районної державної адміністрації від 23 березня 2016 року № 81, № 82 над малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] встановлена опіка та призначено опікуна [PERSON] з наданням права вирішувати всі питання, що стосуються захисту прав та інтересів підопічних згідно з чинним законодавством (а.с. 7-8). З довідки виданої виконкомом Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 513 від 20 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. На день смерті в будинку були зареєстровані та проживали її діти [PERSON], 2005 року народження та [PERSON], 2012 року народження. З листа Смілянської державної нотаріальної контори № 431/02-14 від 22 лютого 2018 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі якої була заведена спадкова справа (а.с.26). Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1,3,4 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 1269 ЦК України передбачено, що заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Як передбачено в ч. 3 ст. 69 ЦК України піклувальник зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Стаття 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. За таких обставин, суд вважає можливим визнати за малолітніми дітьми право власності на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674 - VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, суд повертає [PERSON] з Державного бюджету України 50 % судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved