Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю, та визнати відповідачку такою, що втратила право користування часткою житлового будинку [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що йому на праві власності належить 5/25 частин житлового будинку [ADDRESS]. Але він обмежений у праві користування та розпорядження належною йому часткою житлового будинку, бо в ній зареєстрована, але не проживає [PERSON]. З березня 2014 року і по теперішній час відповідачка у зазначеному будинку не мешкає, виїхала в невідомому напрямку. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності на позові наполягає. Відповідач до суду не з'явилася, хоча судом належним чином була повідомлена про час, місце та дату судового розгляду, причини неявки суду не повідомила. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу на праві приватної власності належить 5/25 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6). За вищевказаною адресою зареєстрована відповідач - [PERSON], що вбачається з довідки відділу АДР ГУДМС України від 29.09.2014 року (а.с.9) . Однак з 09.03.2014 року відповідач не проживає за вказаною адресою і її місце перебування невідоме, що підтверджується актом обстеження від 17.09.2014 року (а.с.7). Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.391, 392 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 наведеного Кодексу). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливі лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом достовірно встановлено що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин понад 6 місяців, а саме з 09 березня 2014 року. Її майна в будинку немає, витрати з утримання будинку не несе, за комунальні послуги не платить. Враховуючи наведене, на підставі ст.72 Житлового кодексу Української РСР , ст.ст. 391,392,383 ЦК України ,

Outcome: approved