Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,78 га., кадастровий номер: 1225482500:01:004:0412, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, укладений 16.12.2018 року. Позов обґрунтовує тим, що відповідач являється власником вказаної земельної ділянки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2018 року №148284433. Відповідач не являється громадянином України, що підтверджується довідкою консульського відділу посольства України в Республіці Білорусь від 21.02.2008 року №584/9 та має статус особи без громадянства, що підтверджується довіреністю від 20.12.2017 року, посвідченої нотаріусом Вітебського нотаріального округу Республіки Білорусь, зареєстрованої в реєстрі №1-1396. 16.12.2018 року він та відповідач у простій письмовій формі уклали правочин купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується письмовою розпискою, у зв`язку із чим він передав останньому грошорві кошти. У своїй письмові заяві представник позивача, що діє на підставі ордера серія ДП №2020/2184 від 07.04.2020 року, просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні про що підтримує позов повністю. Від імені [PERSON] до суду надійшла письмова заява, у якій він просить розглянути справу за його відсутності, про що не заперечує проти позовних вимог, а також нотаріально посвідчена нотаріусом Вітебського нотаріального округу копія посвідчення на проживання особи без громадянства. Суд не може прийняти письмову заяву від імені [PERSON] , оскільки у ній не засвідчено підпис особи, яка їїх подала. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає необхідним відмовити у позові виходячи з наступних обставин. Позивач посилається на ст. 220 ЦК України відповідно до якої якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується доказами, і відбулося повне або часткове виникнення виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 148284433, від 06.12.2018 року підтверджує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,78 га., кадастровий номер: 1225482500:01:004:0412, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва До матеріалів справи додано копію письмової розписки зі змісту якої слідує, що [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 1500 гривень за земельну ділянку площею 4,78 га. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України та роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed