Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12168, вичнений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 16.07.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( ЄДРПОУ 36799749) заборгованості за кредитним договором №401338535 від 07.12.2012 року укладеним між ПАТ «Альфа -Банк» та [PERSON] , у сумі 23 351,34 В обгрунтування позову зазначив, що він постійно проживає у місті Харкові за місцем реєстрації та працює у Фірмі «Полідея» у формі товариства з обмеженою відповідальністю з 01.02.2018 року. Наприкінці серпня 2020 року до підприємства надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Климспко Романа Васильовича від 18.08.2020 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, з якої він дізнався, що на підставі виконавчого напису №12168 від 16.07.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. борг у сумі 24001.34 грн. підлягає стягненню з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». При цьому, він ніколи з цим товариством не перебував у фінансових відносинах, і навіть не чув про нього. На його заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №6767485 від 10.08.2020 року, 23.09.2020 року приватним виконавцем його надано копію виконавчого напису №12168 від 16.07.2020 року, вчиненого кредитного договору №401338535 від 07.12.2012 р., копію заяви стягувана про примусове виконання виконавчого напису, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №62767485 від 10.08.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем на борговому документі, копію виписки з особового рахунку № [NUMBER] відносно [PERSON] , копію анкети - заяви на отримання кредиту від 07.12.2012 року, копію кредитного договору №401338535 від 07.12.2012 р., копію заяви стягувана про примусове виконання виконавчого напису, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №62767485 від 10.08.2020 р. Ознайомившись з документами та текстом виконавчого напису №12168 від 16.07.2020 р„ вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вважає його вчиненим з порушенням вимог ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», без дотриманням правил встановлених пунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, без отримання доказів законності такої вимоги в частині стягувана, та наявності і безспірності стягувальної заборгованості. 07.12.2012 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ23494714) укладено кредитний договір № 401338535. За умовами кредитного договору (пункти 2.1. 2.2, 2.3), Банк надає Позичальнику кредит у сумі 5879.96 гри., з процентною ставкою за користування кредитом -0.01 % річних з визначенням дати остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання виписок за рахунком становить 10.12.2015року. З копії виконавчого напису №12168 від 16.07.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вбачається, що позивача нотаріус визнав боржником за кредитним договором №401338535 від 07.12.2012 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714), правонаступником усіх прав та обов`язків якого у 2016 році стає ТОВ «Кредитні Ініціативи» (ЄДРПОУ 35322653). на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 р., у 2018 році - правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26.12.2018 р. стає ТОН «ІНПЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (ЄДРПОУ 41264766). у 2019 році - правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними поговорами 16-01/19/1 від 16.01.20/9 р. стає ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749). Від чотирьох зазначених потенційний кредиторів протягом 2015 року до серпня 2020 року, він не отримував претензій про наявність суми боргу і вимог про обов`язковість його погашення. Нотаріусом не взято до уваги, що п.2.3 кредитного договору встановлено правило, відповідно до якого, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання (інформації) виписок за рахунком становить 10.12.2015 року. Саме банківська виписка від цієї дати мала б свідчити про порушення позичальником умов Договору. На підтвердження безспірності кредитної заборгованості стягувач мав би надати нотаріусу документи, що дозволяють чітко встановити факт виникнення правовідносин між сторонами, момент виникнення права па стягнення простроченої заборгованості та розмір цієї заборгованості (це комплекс документів до яких входить: договір, додатки до договору, які є невід`ємною ного частиною, письмова вимога про стягнення коштів з доказами отримання вимоги боржником, розрахунок заборгованості). Однак, нотаріус за відсутності достовірної та повної інформації щодо заборгованості боржника, все ж таки вчинив виконавчий напис №12168 від 16.07.2020 р., який став предметом спору. Ухвалою судді від 13.10.2020 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Витребувано у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис №12168 від 16.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суми заборгованості у розмірі 24001, 34 коп. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» документи, які були надані Приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегу Станіславовичу для вчинення виконавчого напису №12168 від 16.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суми заборгованості у розмірі 24001, 34 коп 30 листопада 2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшли до суду копії витребуваних документів. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. 07.12.2012 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ23494714) укладено кредитний договір № 401338535. За умовами кредитного договору (пункти 2.1. 2.2, 2.3), Банк надає Позичальнику кредит у сумі 5879.96 гри., з процентною ставкою за користування кредитом -0.01 % річних з визначенням дати остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання виписок за рахунком становить 10.12.2015року. З копії виконавчого напису №12168 від 16.07.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вбачається, що позивача нотаріус визнав боржником за кредитним договором №401338535 від 07.12.2012 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714), правонаступником усіх прав та обов`язків якого у 2016 році стає ТОВ «Кредитні Ініціативи» (ЄДРПОУ 35322653). на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 р., у 2018 році - правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26.12.2018 р. стає ТОН «ІНПЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (ЄДРПОУ 41264766). у 2019 році - правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними поговорами 16-01/19/1 від 16.01.20/9 р. стає ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749). З наданих представником ТОВ «Вердикт Капітал» документів, не вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал»не є стягувачем по відношенні [PERSON] , оскільки не надано доказів про відступлення права вимоги, і у поданій для вчиненя виконавчого напису приватному нотаріусу Житомирського місьского нотаріального округу Горай О.С., представником ТОВ «Вердикт Капітал» заяві від 15.07.2020 року до переліку документів не входили договори щодо набуття ТОВ «Вердикт Капітал » права вимоги за кредитним договорм №401338535 від 07.12.2012 р., укладеним з Публічним акціонернимтовариством «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714), За цих обставин суд позбавлений можливості встановити обставину, що відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором споживчого кредиту №401338535 від 07.12.2012 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] Для вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватному нотаріусу Горай О.С. були надані: кредитний договір №401338535 від 07.12.2012 р., копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2020 ВП №62767485, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичемвідкрито виконавче провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт капітал» на день вчинення напису, враховуючи наступне. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п.3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п.3.3, 3.4 глави 16 Порядку №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору (пункти 2.1. 2.2, 2.3), Банк надає Позичальнику кредит у сумі 5879.96 гри., з процентною ставкою за користування кредитом -0.01 % річних з визначенням дати остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання виписок за рахунком становить 10.12.2015року Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Таким чином, позовна давність за кредитним сплила 10.12.2018, як до основної вимоги, так і до додаткових вимог про стягнення відсотків і комісії. Суд встановив, що спірним виконавчим написом стягнута заборгованість за період з 16.01.2019 до 11.03.2020, тобто за межами строку позовної даності, що є порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім цього, в порушення ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, заяв, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, нотаріус не отримував від відповідача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Крім того, як свідчать надані ТОВ «Вердикт капітал» документи, повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, не було адресовано позивачу за місцем його реєстрації: [ADDRESS] . Суд констатує відсутність факту повідомлення позивача про наявність до нього письмової вимоги про усунення порушень, а відповідач не переставив суду доказів того, що позивачу направлялася ця вимога. За таких умов суд вважає, що у позивача не виникло обов`язку щодо виконання Претензії відповідача, а тому вчинення виконавчого напису за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» не ґрунтувалося на вимогах закону. Аналогічна правова позиція стосовно доведення боржникові відомостей про перехід права вимоги до нового кредитора висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 по справі №461/4609/16-ц (провадження № 61-25315св18). Згідно із п.2 Переліку №1172 для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно із п.7. глави 16 Порядку №296/5 у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003 первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Як видно з матеріалів виконавчого напису, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як «виписка з особового рахунку за № [NUMBER] , яка в розумінні п.2 Переліку документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. Відповідно до п. 10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні». належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» банком є безспірними. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1261 грн..20 коп. (840,80 гривень + 420, 40 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: approved