Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив визнати причини пропуску ним шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO], поважними і визначити йому додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька, посилаючись на те, що мав об*єктивні причини, які перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, оскільки на час смерті батька факт їх кровного споріднення, а саме: як батька і сина встановлений не був і він не мав даному факту документального підтвердження, зокрема, не мав свідоцтва про народження, яке б надавало йому юридичне право звернутися із заявою про прийняття спадщини, оскільки про існування свого батька він дізнався від матері приблизно в 2004-2005р.р., але відшукав його та зустрівся із ним фактично лише в 2010р., коли останній тяжко хворів, [PERSON] визнав його за сина та у зв*язку зі станом свого здоров*я не зміг оформити батьківство через органи РАЦС, оскільки [INFO] помер. Їх родинні зв*язки встановлені рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.11.2013р., яке набрало чинності 09.12.2013р. У зв*язку із наведеним просив позов задовольнити на підставі ст.ст. 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на поважність причин пропуску ним встановленого законом строку. Відповідачка [PERSON], яка є бабусею позивача і матір*ю спадкодавця - [PERSON], подала суду письмові пояснення, де вказувала про те, що [PERSON] є її онуком, його батько та її син - [PERSON] хворів на важке автоімунне захворювання: генералізована форма міастенії, яку йому діагностували в травні 2009р. та гостру серцево-легеневу недостатність, яке характеризувалося відмиранням м*язів та тимчасовим паралічем кінцівок, у зв*язку із чим [PERSON] з кінця 2009р. опинився в безпорадному стані та не міг самостійно забезпечувати умови свого життя і потребував постійної сторонньої допомоги. У 2010р. син розповів їй про те, що в нього є позашлюбна дитина - син [PERSON], про існування якого він тривалий час нічого не знав. Але, оскільки він тяжко хворів, то не зміг офіційно оформити своє батьківство. Вона, [PERSON], зразу визнала [PERSON] за свого онука, оскільки вони дуже зовні схожі із її сином. Просила розглядати справу у її відсутності (а.с. 29-30 - пояснення). Відповідачка [PERSON], яке є дочкою спадкодавця, в судове засідання не з*явилась двічі, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, що стверджується чеком про відправлення телеграми зі зворотнім повідомленням (а.с. 33, 34), заперечень проти позову суду не надала, про поважність причин неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, оскільки їх не явка тягне за собою оголошення по справі необґрунтованих перерв у судовому розгляді справи та призводить до порушення права позивача на розумні строки судового розгляду, передбачене ст.157 ЦПК України. Третя особа - Головне управління юстиції у м.Києві направило суду письмові пояснення щодо позову і просило розглядати справу без представника (а.с. 27). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі. Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Києві (а.с. 5 - копія паспорту, виданого Подільським РВ ГУДМС України в м.Києві 09.01.2014р.) і його батьком є [PERSON], а матір*ю є [PERSON] (а.с. 8 - копія повторного свідоцтва про народження від 08.01.2014р.) Як вбачається з відмітки у паспорті позивача, він є зареєстрованим в [ADDRESS], а фактично мешкає без реєстрації з 01.01.2014р. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15 - копія довідки). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6 - копія свідоцтва про смерть) і причиною смерті стала генералізована форма міастенії і серцево-судинна недостатність, що підтверджується довідкою про причину смерті (а.с. 7 - копія довідки). 20.07.2011р. [PERSON] була встановлена ІІ група інвалідності (а.с. 31 - копія довідки МСЕК) Важкий стан здоров*я [PERSON] та необхідність останнього в сторонній допомозі в період останніх років життя підтверджується письмовими нотаріально посвідченими поясненнями лікаря-невропатолога Олександрійської клінічної лікарні м.Києва [PERSON], яка була лікуючим лікарем під час перебування [PERSON] у 2011р. на лікуванні (а.с. 35 - копія пояснень). Факт батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] встановлений рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.11.2013р., яке набрало законної сили 09.12.2013р. (а.с. 11-14 - копія рішення суду). Вказаним судовим рішенням встановлено про те, що позивачу [PERSON] стало відомо про існування свого біологічного батька від своєї матері приблизно в 2004-2005р.р., але він фактично відшукав його та зустрівся із ним лише в 2010р., коли останній тяжко хворів, [PERSON] визнав його за сина та у зв*язку зі станом свого здоров*я не зміг оформити батьківство через органи РАЦС, оскільки [INFO] помер. Такі обставини справи, суд визнає встановленими на підставі частини 3 ст.61 ЦПК України. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до частини 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд України у справі №6-85 цс 12 від 26.09.2012р. визначив правову позицію, яка є джерелом права, про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов*язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила частини 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнанні судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення частини 3 ст.1272 ЦК України не застосовуються. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 2 пункту 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004р., яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON], доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, копії актових записів, записи в паспортах про другого з подружжя, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. На час відкриття спадщини після смерті біологічного батька позивача [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO], позивач не мав належних доказів відповідно до частини 2 пункту 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004р., про свої родинні відносини зі спадкодавцем, у зв*язку із чим не мав правових підстав для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька. Законодавством не визначено, які саме причини є поважними, у зв*язку із чим суд, вирішуючи питання стосовно поважності причин пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, виходить з того, що поважними можуть бути такі причини, які могли стати для спадкоємця об*єктивними перешкодами для подання такої заяви. В спірному випадку судом встановлено відсутність у позивача на час відкриття спадщини належних документів, які є необхідними для подачі до нотаріуса заяви про її прийняття, що об*єктивно виключало для позивача можливість прийняти спадщину у встановленому законом порядку, у зв*язку із чим такі причини по своїй суті для позивача мали ознаки непереборних, а тому суд визнає їх поважними. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності свідчать про поважність причин пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв*язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved