Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 14.09.2017 о 17:55 в наслідок зіткнення тролейбусу «TROLZA» № 2325, належним КП «Тролейбусне депо № 2», під керуванням [PERSON] по пр. Ландау, 148 в м. Харкові його автомобілю [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 10561 від 14.05.2018 ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON], вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача складає 81026,06 грн., за проведення експертизи позивачем сплачено 2230,80 грн., за відправку телеграм відповідачам 190,80 грн. та 196,80 грн., оплату послуг ФОП 160,00 грн., таким чином загальний розмір матеріальної шкоди складає 83804,46 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Крім того, позивач вказує, що діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась у вимушених змінах у його житті та житті його сімї, витраті часу та коштів для виконання ремонтних робіт автомобіля, необхідності звернення до суду за захистом своїх прав, наслідком чого є сильні душевні страждання. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000 грн., які просить стягнути з відповідачів солідарно. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, підтвердили обставини викладені у позовній заяві та пояснили, що на даний час завданий збиток відповідачами не відшкодований, а автомобіль відремонтований за власні кошти. Представники відповідача КП «Тролейбусне депо № 2» позов не визнали, пославшись на недоведеність позовних вимог в частині стягнення вартості відновлювального ремонту та моральної шкоди, просили у задоволенні позову відмовити, а у разі задоволення позову вирішити питання про повернення пошкоджених частин автомобіля відповідачу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, про розгляд справи судом був обізнаний, про що свідчить подана ним заява про відкладення судового засідання, призначеного на 17.10.2018, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: постановою Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2017 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. ДТП відбулось при наступних обставинах: 14.09.2017 о 17:55 водій [PERSON], керуючи тролейбусом «TROLZA» номер 2325 по пр. Льва Ландау, 148 в м. Харкові не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 8). На підставі наданих документів факт ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], які керували, відповідно, тролейбусом «TROLZA» номер 2325 і автомобілем «Dacia Logan» є встановленим, сторонами не заперечується, проте судом встановлено описку у позовній заяві та постанові суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності щодо номеру автомобіля позивача, який зазначений як «АХ 4278 АІ», тоді як вірним, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 23), є «АХ 1979 ЕР». Дані про виправлення вказаної посилки в постанові суду від 10.11.2017 відсутні, що, враховуючи викладені вище обставини, не спростовує факту ДТП за участю сторін та не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Власником автомобіля [NUMBER] є позивач (а.с. 23). Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 10561 від 14.05.2018 встановлено розмір матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля [NUMBER] в результаті ДТП, який складає 40819,20 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля 81026,06 грн. (а.с. 9-18). Відповідач [PERSON] на момент ДТП та час розгляду справи перебуває у трудових відносинах із КП «Тролейбусне депо № 2», що визнано представниками підприємства. До спірних правовідносин слід застосувати норми, що регулюють порядок відшкодування шкоди. Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання чи утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 1 ст. 1172 ЦК України передбачає, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», н е вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. З погляду на вищевикладене за шкоду, спричинену позивачеві, відповідальним має бути КП «Тролейбусне депо № 2». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом та не заперечується позивачем автомобіль останнього на час розгляду справи відремонтований, доказів проведення відновлювального ремонту та його вартості, яка б відповідала заявленій у позові сумі, що підлягає стягненню з відповідачів, позивачем не надано, тобто встановити фактичну суму відновлювального ремонту не є можливим. З погляду на викладене суд дійшов переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі матеріального збитку 40819,20 грн. відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження. Вартість проведення дослідження 2230,80 грн., витрати за відправку телеграм відповідачам 190,80 грн. та 196,80 грн., оплату послуг ФОП 160,00 грн. не підлягають стягненню, оскільки не відносяться до судових витрат відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України та не є матеріальною шкодою, завданою ДТП. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 8 Постанову Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди », за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача КП «Тролейбусне депо № 2» на користь позивача суд виходить із характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, що внаслідок ДТП позивач довгий час не міг користуватися належним йому автомобілем, що призвело до вимушених змін у його повсякденному житті, витрат часу та коштів на ремонт автомобіля, суд вважає, що позивачу, безумовно, спричинено моральну шкоду, але її розмір, визначений позивачем на думку суду є завищеним. Виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково в межах 2000 грн. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у хвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Відповідна вимога представників КП «Тролейбусне депо № 2» не може бути задоволена через характеристики пошкоджених деталей, матеріал, з якого вони вироблені, більшість з яких, відповідно до товарознавчого дослідження, є знищеними чи деформованими по всій поверхні, а також через відсутність даних, які б вказували на їх придатність до використання чи будь-яку цінність. Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, повинні бути стягнуті пропорційно до розміру задоволених вимог: позов задоволений на 48,22%, тому стягненню з відповідача КП «Тролейбусне депо» 2» підлягає 48,22% сплаченого позивачем судового збору, що складає 428,22 грн.

Outcome: partial