Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 24360 грн. та витрати на судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивував тим, що 05.03.2014 року між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, у вигляді написаної відповідачем розписки про те, що [PERSON] взяла у [PERSON] грошові кошти в розмірі 20300 грн. 00 коп., та зобов'язалася через два місяці з дня укладення договору повернути 24360 грн. 00 коп. Однак, в порушення умов договору позики, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, грошові кошти не повернула. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з наведених підстав. Визнав, що раніше [PERSON] взяла у нього в позику грошові кошти зі сплатою відсотків за користування грошима. [PERSON] частково виконала свої зобов'язання. А на залишок заборгованості написала нову розписку від 05.03.2014 року, за якою зобов'язання не виконала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Стверджувала, що погасила заборгованість за вказаним договором позики від 05.03.2014 року шляхом передачі позивачу майна. З іншого боку стверджувала, що не отримувала коштів по договору позики (розписці) від 05.03.2014 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяла у [PERSON] грошові кошти в розмірі 20300 грн. 00 коп., та зобов'язалася повернути через два місяці з дня укладення договору 24360 грн. 00 коп. [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за договором позики, станом на час розгляду справи не повернула грошові кошти. Сторони визнали, що раніше [PERSON] надавав [PERSON] грошові кошти в позику. [PERSON] частково повернула кошти, а на суму боргу, що залишилась написала нову розписку від 05.03.2014 року, яка подана до суду. В ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже досліджуючи подану позивачем боргову розписку, суд вважає доведеним факт, що 05.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір позики, за умовами якого [PERSON] взяла у [PERSON] 20300 грн., та зобов'язалась через 2 місяці з дня укладення договору повернути [PERSON] 24360 грн. Зміст договору укладеного між сторонами не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам та відповідає, загальним вимогам і додержання яких є необхідним для чинності правочину. Доводи відповідача про те, що вона з однієї сторони погасила заборгованість за договором позики від 05.03.2014 року, та з іншої сторони не отримувала коштів, суд вважає необґрунтованим та суперечливими, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В ході судового розгляду зазначені обставини не знайшли свого підтвердження відповідачкою не було надано жодного доказу на підтвердження вказаних доводів. Оскільки [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за договором позики, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 24360 грн. Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved