Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути на його користь 1000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також суму судового збору. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13.04.2017 року о 12 год. 10 хв. в м. Чернігові, по вул. Кримська 1, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. 55860ММ під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під його керуванням, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.05.17 [PERSON] визнанно винним за ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач зазначає, що йому було виплачено страхове відшкодування сумі 2500 грн., оскільки відповідальність відповідача була застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, Поліс АІ/9194996 від 19.05.2016. Однак, страхова компанія відшкодувала збитки в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, яка складає 1000 грн., а тому просить стягнути з відповідача дану суму як матеріальні збитки. Крім того просить стягнути на його користь моральну шкоду, що виразались в емоційних стражданнях, які довелося йому перенасти у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, в розмірі 3000 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином неодноразово, рекомендовані листи повертаються на адресу суду не врученими за закінченням строку зберігання. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.04.2017 о 12 год. 10 хв. в м. Чернігові, по вул. Кримська 1, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. 55860ММ під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих осіб не має. Відповідно до постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.05.17 [PERSON] у вказані дорожньо-транспортній пригоді було визнанно виним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. ( а.с. 27-28). В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з ст.1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п.4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування за Договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України № АІ/9194996 від 19.05.2016, сума страхового відшкодування [PERSON] дорівнює сумі розміру збитку за вирахуванням франшизи за договором, тобто 2500 грн. -1000 грн. + 1500 грн. ( а.с. 3). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Порядок здійснення страхової виплати визначений ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.36 зазначеного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,-МТСБУ),

Outcome: partial