Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27 жовтня 2006 р. між ними укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Микільською сільською радою Полтавського району Полтавської області. З початку 2008 р. подружні відносини між ними стали поступово погіршуватися і призвели до фактичного їх припинення. Відповідачка не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, вона не розуміє та не бажає розуміти сутності побутових проблем. Спільних дітей вони не мають, спору з приводу майна між ними, сторонами, не існує. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що після сплину одного року спільного проживання з [PERSON] в будинку , де проживали її батьки та син, він зрозумів, що потрапив не до тієї сімї. Батьки дружини ставилися до нього добре, однак із її сином виникали непорозуміння. Останній не поділяв його погляди на життя, вважаючи їх надто правильними. Поведінка пасинка викликала у нього роздратування і призвела до напруги і відклала відбиток на його емоційному стані. Через це у нього , позивача, виник нервовий зрив і як наслідок - інфаркт. З того часу він не відчував себе членом однієї сімї. Він пропонував дружині змінити місце проживання - винаймати житло та жити окремо, однак її влаштовувало те, що вона проживає в будинку своїх батьків, які її підтримують і допомагають, до того ж будинок знаходиться неподалік від місця її роботи. У відносинах з дружиною виникла відчуженість. 25 квітня 2013 р. він поїхав до своїх дітей з наміром в подальшому розлучитися. Тоді про свої наміри дружину не повідомив, бо не хотів її травмувати. До судового розгляду справи від відповідачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та заперечення проти позову. Заперечуючи проти позову, відповідачка посилається на те, що вона та позивач починаючи з серпня 2006 р. проживали разом в будинку її батьків в с. Микільське Полтавського району Полтавської обл. Про намір розлучитися позивач повідомив її по телефону 6 червня 2013 р., пояснивши це тим, що йому важко жити з її батьками під одним дахом, а коштів, щоб винаймати житло у нього немає. Твердження позивача, що сімейне життя між ними погіршилося починаючи з 2008 р. , не відповідають дійсності, бо у листопаді 2008 р. вони обвінчалися, а в 2010р. та 2011р. разом відвідували Почаївську Лавру. Коли в березні 2009 р. з [PERSON] трапився інфаркт, вона доглядала його та підтримувала морально та матеріально. Можливо, зараз він потрапив у погану компанію і потребує її допомоги. Тоді вона готова її надати та вважає, що вони в змозі помиритися на відновити подружні відносини. Розрив між ним став для неї тяжким ударом, і вона потрапила до лікарні. За час спільного проживання вони придбали майно, яке без її згоди забрав позивач, а тому твердження останнього щодо відсутності майнового спору також не відповідають дійсності. Позивач раніше вже перебував у іншому шлюбі, але в позовній заяві зазначив, що шлюб розриває вперше. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27 жовтня 2006 р. Микільською сільською радою Полтавського району Полтавської області (актовий запис № 14). Спільних дітей вони не мають. Подружжя припинило спільне проживання через відсутність взаєморозуміння і проживає окремо в різних населених пунктах. Примирення дотепер не досягнуто. З огляду на те, що відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а позивач не бажає відновлювати подружні відносини та спільне проживання, суд вважає, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved