Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визначення частки та встановлення порядку користування квартирою. У позовній заяві покликається на ту обставину, що 10 листопада 2003 року Володимир-Волинським міськвиконкомом було видано свідоцтво про право власності на житло яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Ковельська, будинок під номером 107, квартира номер 93 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Так як, відповідно до вимог закону частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, то співвласникам належить по 1/4 частки квартири кожному. у даний час відповідачі без його згоди поселили у зазначену квартиру квартирантів і звернулися до Володимир-Волинського міського суду з позовною заявою про визнання його таким, що втратив право на користування житлом за місцем реєстрації в [ADDRESS]. Зазначає, що відповідачі не визнають його права власності і перешкоджають йому вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належною йому часткою квартири, що перебуває у спільній сумісній власності, а також хочуть позбавити його права на користування житлом за місцем реєстрації. Спірна квартира є трьохкімнатною, розташована на четвертому поверсі пятиповерхового житловому будинку і згідно технічного паспорта складається з коридора 93-1 площею 5.3 кв.м.,туалета 93-2 площею 1.0 кв.м., ванни 93-3 площею 1.9 кв.м., кухні 93-4 площею 5.7 кв.м., жилої кімнати 93-5 площею 10.1 кв.м., жилої кімнати 93-6 площею 18.9 кв.м. та жилої кімнати 93-7 площею 13.9 кв.м., загальна площа квартири становить 58.0 кв.м. З метою захисту свого права власності на нерухоме майно та права на володіння, користування і розпорядження належною йому часткою квартири, вимушений звернутися до суду і просити визначити за ним 1/4 частку квартири, що перебуває у спільній сумісній власності і встановити порядок користування квартирою, надавши йому у користування, згідно технічного паспорта, житлову кімнату 93-5 площею 10,1 кв.м., а коридор 93-1 площею 5,3 кв.м.,туалет 93-2 площею 1,0 кв.м., ванну 93-3 площею 1,9 кв.м. та кухню 93-4 площею 5,7 кв.м. залишити у спільному користуванні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити з викладених у позові підстав. Додатково суду пояснив, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 08.12.2016 року позивач визнаний таким, що втратив право користування житлом за місцем реєстрації в [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали повністю. Заперечують право позивача на частку у спірній квартирі та щодо визначення порядку користування нею. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 листопада 2003 року Володимир-Волинським міськвиконкомом було видано свідоцтво про право власності на житло яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Ковельська, будинок під номером 107, квартира номер 93 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Дана обставина стверджується копіями свідоцтва про право власності на житло та витягу про реєстрацію права власності. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з вимогами ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що право позивача на виділ належної йому частки є похідним від його права на спільну сумісну власність з відповідачами на спірну квартиру, а тому його позовна вимога про визначення за ним 1/4 частку квартири, що перебуває у спільній сумісній власності підлягає до задоволення. Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 08.12.2016 року позивач визнаний таким, що втратив право користування житлом за місцем реєстрації в [ADDRESS]. Судом з пояснень сторін встановлено, що відповідачі не визнають права власності позивача на спірну квартиру і перешкоджають йому вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належною йому часткою квартири, що перебуває у спільній сумісній власності. Фактично позивач не може увійти до вказаної квартири, в якій тимчасово проживають квартиранти. Спірна квартира є трьохкімнатною, розташована на четвертому поверсі пятиповерхового житловому будинку і згідно технічного паспорта складається з коридора 93-1 площею 5.3 кв.м.,туалета 93-2 площею 1.0 кв.м., ванни 93-3 площею 1.9 кв.м., кухні 93-4 площею 5.7 кв.м., жилої кімнати 93-5 площею 10.1 кв.м., жилої кімнати 93-6 площею 18.9 кв.м. та жилої кімнати 93-7 площею 13.9 кв.м., загальна площа квартири становить 58.0 кв.м. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину квартири), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди і цю квартиру не може бути в них вилучено, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позо в частині встановлення порядку користування квартирою підлягає до задоволення, з урахуванням варіанту, запропонованого позивачем, оскільки житлова кімната, про виділення якої у користування він просить, є найменшою за площею та ізольованою. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України, суд покладає на відповідачів у рівних частинах. На підставі викладеного, ст.ст.368-370 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України,

Outcome: approved