Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що на підставі довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3019190354681155 від 18.02.2020 року, відповідач, який в стані алкогольного сп`яніння керував належним позивачу легковим автомобілем PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , 07 липня 2019 року на перехресті вулиць Сумгаїтська - 30-років Перемоги, що у місті Черкаси, скоїв дорожньо-транспортну пригоду шляхом наїзду автомобіля на нерухому перешкоду. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2019 року по справі №712/11546/19, винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Протоколом огляду транспортного засобу від 30 липня 2019 року, судовим експертом автотоварознавцем був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] у результаті ДТП, а також складена ремонтна калькуляція вартості ремонту пошкодженого автомобіля. На підставі даних протоколу та ремонтної калькуляції, судовим експертом автотоварознавцем, оцінювачем - [PERSON] , 23 листопада 2019 року, складений висновок автотоварознавчого дослідження № 477, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля при ДТП 08.07.2019 року, складає 139116,00 грн. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2019, вважає що відповідач має відшкодувати завдані йому збитки для відновлення пошкодженого автомобілю, розмір яких визначений висновком судового експерта автотоварознавця, у повному обсязі. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 139116,00 грн., судовий збір в розмірі 1391,16 грн., судові витрати на сплату послуг судового експерта автотоварознавця у розмірі 2700,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3019190354681155 від 18.02.2020 року, [PERSON] , в стані алкогольного сп`яніння, керував належним [PERSON] , легковим автомобілем PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , 07 липня 2019 року на перехресті вулиць Сумгаїтська - 30-років Перемоги, що у місті Черкаси, скоїв дорожньо-транспортну пригоду шляхом наїзду автомобіля на нерухому перешкоду. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2019 року, по справі №712/11559/19,, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України. Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрити в зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та вступила в законну силу 22.10.2019 року. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2019 року встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 309386 від 28.08.2019, [PERSON] , 07.07.2019 о 20-55 год. в м. Черкаси на перехресті з круговим рухом вул. Сумгаїтська - вул. 30 років Перемоги, керуючи автомобілем Пежо Біппер д.н.з. [NUMBER] (нал. [PERSON] ), не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїжджої частини, здійснив наїзд на перешкоду земляний насип та перекинувся, чим порушив п. 2.3б,12.1 ПДР України. При ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками. Крім того, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2019 року, справа № 712/11546/19, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] 07.07.2019 року о 20 год. 55 хв. в м. Черкаси на перехресті з круговим рухом вул. Сумгаїтська - вул. 30 років Перемоги, керував автомобілем Пежо Біппер д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку у лікаря нарколога в КЗ «ЧОНД» за адресою: м. Черкаси, просп. Хіміків, 62, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР Україна, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до частини четвертої, п`ятої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 07.07.2019 року, за участю [PERSON] , автомобіль PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Стаття 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до висновку № 477 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ, PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , та матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 07.07.2019 року, складеного 23 листопада 2019 року, вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження під час ДТП 07.07.2019 року складає 139116 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, проаналізувавши наданий стороною позивача висновок авто товарознавчого дослідження № 477 на підтвердження завданого розміру матеріальної шкоди, вважає, що, останній, є допустимим доказом та таким, що підтверджує суму завданої позивачу матеріальної шкоди, яка має бути відшкодована відповідачем. Таким чином враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 139116 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат по справі суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною 6 статті 139 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з письмових матеріалів справи 23 листопада 2019 року судовим експертом був складений висновок № 477 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ, PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , та матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, PEUGEOT BIPPER, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 07.07.2019 року. За послуги судового експерта автотоварознавця позивачем було сплачено 2700,00 грн., що підтверджується копією квитанцією до прибуткового касового ордера № 477 від 23 листопада 2019 року. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою послуг судового експерта авто товарознавця у розмірі 2700 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду позову, відповідно до якого позивач просив стягнути із відповідача матеріальну шкоду в розмірі 139116 грн., суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог, а саме: в розмірі - 1391,16 грн. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved