Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що він та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина, який проживає з відповідачем. З 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя, проживають окремо і спільне господарство не ведуть. На примирення позивач не згодний. Просить розірвати шлюб та розгляд справи провести за його відсутності. Позивач в судове засідання не з`явився та просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, на примирення не згодна та просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 2017 року Олешківським районним відділом цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі і дружини, і чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, подружні стосунки між сторонами припинені, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем у підготовчому судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, на примирення сторони не згодні, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 384,20 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved