Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати за ним та відповідачем право спільної сумісної власності на 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, пров. 1-го Травня, буд. 3. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21 квітня 1984 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. 24 липня 2009 року шлюб було розірвано органом державної реєстрації актів цивільного стану, про що було складено відповідний актовий запис. Позивач посилається на те, що в період спільного проживання сторонами за спільні кошти було придбано 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, пров. 1-го Травня, буд. 3. Частина житлового будинку була оформлена на відповідача по справі. 03 травня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187\~ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2018 року, вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. В установлені законом строки позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні на 13 червня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 27 червня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував та просив віднести судові витрати з судового збору за його рахунок. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомляла. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України\~суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 21 квітня 1984 року у Тулатінській сільській раді Чаришського району Алтайського краю, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюба серія ІІ-ТО №446569 /а.с. 23/. 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №282 від 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ВЛ №094103 /а.с. 11/. Під час шлюбу [PERSON] придбала 2/3 частини жилого будинку, що розташований за адресою: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, пров. 1-го Травня, буд. 3, що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку серія АЕР №821879, посвідченого 06\~червня 2002\~року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] /а.с. 4/. Спірна частина житлового будинку в цілому зареєстрована в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за гр. [PERSON] за реєстровим №1187 від 14 червня 2002 року /а.с. 4/. На підставі ст.16\~Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). \~ \~ \~ \~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.\~61\~СК Україна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. З огляду на викладене, спірний житловий будинок був придбаний сторонами під час шлюбу за спільні кошти, тому він вважається об'єктом спільної сумісної власності подружжя. В ході судового розгляду не встановлено, що спірний житловий будинок був придбаний відповідачем за її особисті кошти. Відповідно до основних положень статей 63-65 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ст.\~68\~СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірної частини житлового будинку, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на житловий будинок, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і

Outcome: approved