Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 21 серпня 2017 року приблизно о 19 год. 16 хв. рухався з дозволеною швидкістю автодорогою Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль на 40 км + 979 м в с. Криниця Монастириського району Тернопільської області (далі - с. Криниця), коли на автодорогу раптово вибігли коза, теля і корова, а за ними бігла жінка з палкою - власниця сількогосподарських тварин [PERSON] Щоб уникнути зіткнення, з'їхав у кювет, проте теля зачепило бус зі сторони переднього правого крила, у результаті удару автомобіль перевернувся. Вважає, що саме з вини відповідача, яка палкою гнала тварин на дорогу, при цьому останні не були на прив»язі, та через її недбале відношення і сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої пошкоджено належний йому транспортний засіб марки Форд Транзіт пасажирський-В, д.н.з. [NUMBER], і завдано матеріальну шкоду на суму 77 743,92 грн. На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача в його користь зазначений розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також судові витрати. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Андрусенко І.Я. просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що причиною ДТП, що мала місце 21 серпня 2017 року приблизно о 17 год. в с. Криниця, було порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху, який керував автомобілем Форд Транзіт по центральній дорозі с. Криниця в напрямку м. Монастириська з великою швидкістю, а побачивши попереду дороги тварин, не врахував дорожню обстановку та продовжив рух, не зменшивши при цьому швидкості руху. Наблизившись до тварин, водій, не зменшивши швидкості руху, розпочав маневр та повернув ліворуч, намагаючись їх об»їхати. Проте саме через велику швидкість водій зачепив своїм автомобілем теля. Посилаються на відсутність належних доказів спричинення механічних пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП, що мала місце 21 серпня 2017 року, які зазначені у Звіті про визначення вартості матеріального збитку. Також посилається на те, що теля, яке збив [PERSON], відповідачу не належало і його вона не утримувала. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав, просить задовольнити. Суду додатково пояснив, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 21 серпня 2017 року приблизно о 17 год. на трасі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль. У той час він разом із пасажирами рухався керованим ним транспортним засобом із швидкістю руху приблизно 55 км/год., так як дорога була слизька після дощу, коли раптово на дорогу вибігли коза, теля і корова, яких палкою позаду гнала відповідач. На його думку, [PERSON] виганяла тварин, які не були на прив»язі, з власного подвір»я на дорогу з наміром перегнати на іншу сторону. Жінка з коровою вже знаходилися на проїзній частині дороги, у зв»язку з чим він намагався здійснити об»їзд, гальмував, і йому це вже майже вдалося, проте теля раптово побігло і вибігло на узбіччя біля його смуги руху і вдарило справа, від чого транспортний засіб перекинувся і з»їхав у кювет. Представник відповідача позов не визнав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та окремо суду пояснив, що визнають дату і час ДТП, однак за інших обставин, ніж наведені позивачем. Так, за відсутності узбіччя у населеному пункті відповідач змушена була гнати тварин вздовж дороги, при цьому місце ДТП знаходиться в зоні дії дорожнього знаку 1.35 «Перегін худоби». Крім того, у с. Криниця відсутня дорога місцевого значення чи інші місця, призначені для перегону тварин. Відповідач з тваринами рухалася вздовж дороги навпроти позивача, тобто назустріч з його сторони. Однак позивач, помітивши останніх, рухаючись із перевищенням швидкості руху, допустив, на їхню думку, порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Посилається також на те, що відповідача [PERSON] не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що свідчить про відсутність в її діях будь-якої вини, а також на відсутність доказів спричинення транспортному засобу механічних пошкоджень, які наведені в наданому [PERSON] Звіті. Судом встановлені такі обставини справи. [PERSON] є власником транспортного засобу марки Форд Транзіт пасажирський-В, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Постановою слідчого СВ Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільські області від 29 серпня 2017 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017210140000131 від 21 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Другим пунктом постановлено притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності. Встановлено, що [PERSON], жителька [ADDRESS], до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 КУпАП в період з 21.08.2017 року по даний час не притягувалась (лист суду №01-02/3/2019 від 11.01.2019 року). У судовому засіданні оглянуто матеріали кримінального провадження № 12017210140000131 від 21.08.2017 року, зокрема протокол огляду від 21 серпня 2017 року, а саме ділянки дороги Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль40 км + 979 м в с. Криниця, де смуги руху в напрямку м.Івано-Франківськ прямі, а за декілька метрів від місця ДТП в напрямку м. Бучач - поворот ліворуч. У протоколі зафіксовано місце знаходження транспортного засобу Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER], - в кюветі справа в напрямку м. Івано-Франківськ, а також тіло теля - на узбіччі справа. Наявна схема ДТП, яка мала місце 21.08.2017 року на автомобільній дорозі Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль, складена слідчим, що відображає знаходження транспортного засобу у кюветі, розташування тіла теля на тій ж стороні. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 22.08.2017 року, допитаного як свідка під час досудового розслідування, останній на власному автомобілі 21.08.2017 року, рухаючись зі швидкістю 60 км/год. у населеному пункті, їхав у сторону м. Монастириська Тернопільської області. У с. Криниця на дорогу вибігли коза, теля та корова, які не були на прив'язі. Побачивши їх, він одразу почав гальмувати, однак, враховуючи, що дорога була мокра, зіткнення з телям уникнути не вдалось, теля раптово вибігло на передню частину автомобіля. У результаті зіткнення автомобіль з лівого узбіччя з'їхав у кювет. Внаслідок даного ДТП четверо пасажирів його автомобіля отримали незначні тілесні ушкодження. Вищевказане підтверджується письмовими поясненнями свідка [PERSON] від 22.08.2017 року, що містяться в матеріалах кримінального провадження, згідно яких 21.08.2017 року приблизно о 17 год., рухаючись попутнім автотранспортом (бусом) з м. Івано-Франківська до м. Тернополя, в с. Криниця на початку населеного пункту з однієї з вулиць на центральну дорогу вийшли коза, теля і корова. У цей же час водій почав раптово гальмувати, об'їжджати тварин, і на передню частину автомобіля раптово вибігло теля, внаслідок чого автомобіль з'їхав у кювет на ліву сторону і перекинувся. При цьому водій транспортного засобу Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER], рухався з невеликою швидкістю, приблизно 60 км/год. Зі змісту письмових пояснень [PERSON] від 22.08.2017 року, що містяться в матеріалах кримінального провадження, слідує, що 21.08.2017 року приблизно о 17 год. виганяла з власного домогосподарства, що в с. Криниця, своїх сільськогосподарських тварин на пасовище (корову, козу, теля). У цей же час центральною дорогою рухався різний автотранспорт. Першою на дорогу вибігла коза, потім теля, навпроти них з напрямку м. Івано-Франківська в напрямку м. Монастириська на швидкості їхав автомобіль сірого кольору марки Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER], і здійснив наїзд на теля, яке загинуло на узбіччі, автомобіль з'їхав у кювет і перекинувся на ліву сторону. [PERSON] виганяла тварин без будь-якої прив'язі. Також у судовому засіданні оглянуто надану позивачем таблицю ілюстрацій, на якій зафіксовано місце ДТП на автодорозі, що має дві смуги для руху, яке сталося за участі транспортного засобу, д.н.з. [NUMBER], та теля, внаслідок якої, транспортний засіб занесло у кювет, тіло теля - по тій ж стороні на узбіччі автодороги. Як убачається з довідки, виданої Службою автомобільних доріг у Тернопільській області від 19.02.2019 року, станом на 21.08.2017 року на автомобільній дорозі Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль на км 40+300 (праворуч в напрямку м. Монастириська), в с. Криниця дійсно був розміщений дорожній знак 1.35 «Перегін худоби» з табличною 7.2.1 «Зона дії» 2 км. У письмовій відповіді Криницької сільської ради Монастириського району Тернопільської області №1 від 23.01.2019 року, наданої на запит адвоката Андрусенка І.Я., зазначено, що господарство [PERSON] знаходиться біля центральної дороги Івано-Франківськ - Тернопіль, тротуару немає, спеціально відведених місць для перегону тварин немає, інші дороги місцевого значення, через які можна переганяти тварин від домогосподарства [PERSON], відсутні. Згідно висновку, наведеного оцінювачем [PERSON] у Звіті №206 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER], від 13.09.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілямарки Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER], в результаті його КТЗ при ДТП, без урахування ПДВ, станом на 11.09.2017 року становить 77 743,92 грн. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У силу ч.ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на них поширюється правовий режим речі, крмі випадків, встановлених законом; правила поводження з тваринами встановлюються законом. Так, у ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов'язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину, зобов'язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод. За змістом п. 7.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, з подальшими змінами, переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлий час доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин, якомога ближче до правого краю дороги та не створювати небезпеку та перепони іншим учасникам дорожнього руху. Згідно з п. 7.7 вищевказаних Правил дорожнього руху, особам, що керують гужовим транспортом і погоничам тварин забороняється: а) рухатися по автомобільних дорогах державного значення (за можливості рухатися автомобільними дорогами місцевого значення); б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; в) залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх; г) вести тварин подорогах з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги; ґ) переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; д) переганяти тварин через залізничні колії і дороги з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями. Відповідно до п. 7.8 Правил погоничі тварин зобов'язані виконувати вимоги інших пунктів ПДР, які стосуються водіїв та пішоходів та не протирічать вимогам цього розділу. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року (зі змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, відповідальність за заподіяну шкоду настає лише за наявності сукупності умов, що дії особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У судовому засіданні встановлено, що відповідач виганяла належних їй сільськогосподарських тварин (козу, корову, теля) з власного домогосподарства, що в с. Криниця, на пасовище без прив'язі. Тварини вийшли на поїзну частину, внаслідок чого сталася ДТП та був пошкоджений належний позивачу автомобіль марки Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER]. При цьому суд враховує дані, що містяться в письмових поясненнях [PERSON] від 22.08.2017 року в матеріалах кримінального провадження №120017210140000131 від 21.08.2017 року. Посилання представника відповідача на те, дорожньо-транспортна пригода відбулась за вини водія [PERSON], який не дотримувався Правил дорожнього руху та рухався з перевищенням швидкості, не підтверджуються жодними доказами. На думку суду, відповідач [PERSON] не дотрималася обов'язків по належному та безпечному перегону тварин, контролю за їх поведінкою та безпекою дорожнього руху при проходженні з домашніми тваринами біля транспортних шляхів і при їх переході. Такі діяння відповідача суд вважає неправомірними, між ними і спричиненою позивачу шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина відповідача. З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ч.4 ст. 127 КУпАП не притягувалася, а отже, її вина не доведена. У матеріалах кримінального провадження відсутній перелік механічних пошкоджень, яких зазнав належний позивачу транспортний засіб у результаті ДТП. При цьому [PERSON] того ж дня добровільно видав працівникам поліції даний транспортний засіб з метою проведення експертиз, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка. Однак, вже 26 серпня 2017 року транспортний засіб повернуто власнику, а 29 серпня 2017 року кримінальне провадження закрито за відсутністю складу злочину, так як пасажир та водій транспортного засобу не одержали тілесних ушкоджень. Зауваження адвоката Андрусенка І.Я. про те, що схема ДТП повинна відповідати встановленим вимогам, зокрема вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та містити перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП, суд вважає слушними. Однак у даному випадку відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, [PERSON] одразу ж добровільно видав свій транспортний засіб працівникам поліції, і, на переконання суду, він не повинен бути позбавлений можливості захищати свої права з причини неналежного оформлення матеріалів працівниками поліції. У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Звіт №206 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER], складеного 13.09.2017 року оцінювачем [PERSON], згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілямарки Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER], в результаті його КТЗ при ДТП, без урахування ПДВ, станом на 11.09.2017 року становить 77 743,92 грн. Отже, суд відхиляє доводи представника відповідача про не доведення позивачем розміру матеріальної шкоди і враховує наявний у матеріалах справи Звіт, при цьому вважає за необхідне звернути увагу на незначний період часу, що минув з дати повернення працівниками поліції транспортного засобу його власнику і до моменту проведення автотоварознавчої оцінки. Що ж стосується посилання представника відповідача на те, що долучена позивачем ксерокопія таблиці ілюстрації (оригінал оглянуто судом) є недопустимим доказом з огляду на те, що надана позивачу працівниками поліції поза межами кримінального провадження, то суд його відхиляє з аналогічних міркувань, що наведені вище, і оцінює її як письмовий доказ та у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. Передбачена ст. 1166 ЦК України презумпція вини заподіювача шкоди означає, що докази відсутності його вини має подати сам відповідач. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка в силу закону зобов'язана відшкодувати шкоду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що [PERSON] у відповідності до положення ч.5 ст. 1187 ЦК України як водій, здійснюючи діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем, відповідає за завдану шкоду. Проте правовідносини сторін врегульовані ст. 1166 ЦК України. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Системний аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа, яка володіє та використовує транспортний засіб, відповідає за заподіяну шкоду й за відсутності вини, єдиним виключенням із загального правила є доведеність цією особою заподіяння шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, у той час як правила ст. 1166 ЦК України, якою встановлюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачають відшкодування за неї за наявності вини особи, яка заподіяла шкоду. У відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про призначення у справі судової транспортної експертизи, однак у підготовчому засіданні представником відповідача повідомлено про те, що відмовляються від даного клопотання на цій стадії, а при необхідності звернуться з даним клопотанням під час судового розгляду. Однак клопотання про призначення експертизи в подальшому від учасників не надходили. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не доведено суду, що нею були вжиті всі залежні від неї заходи щодо належного виконання зобов»язання по догляду за сільськогосподарськими тваринами під час перегону та забезпечення як погоничем тварин безпеки дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, як це передбачено вимогами ст. 9 Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження», а відтак не доведено відсутності її вини у спричиненні шкоди. За таких обставин, суд приходить висновку, що позов [PERSON] є підставним та таким, що підлягає до задоволення. Слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 77 743 грн. 92 коп. у відповідності до Звіту №206 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Форд Транзіт, д.н.з. [NUMBER]. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь позивача 777,43 грн. судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved