Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобовязання [PERSON] знести сходинки розміром 1 м. на 1.7 м., розташовані на земельній ділянці біля житлового будинку літ. «А» та тамбуру під літ. «а» в смт. Біляри по вул. Мала 13 та заборонити [PERSON] користуватися та встановлювати замки на ворота та хвіртку №1. В обґрунтування позову зазначив, що йому на підставі договору дарування від 26.04.2013 року належить 449/1000 часток житлового будинку №13 по вул. Мала в смт. Нові Біляри Лиманського р-ну Одеської області. Відповідно до п.8 договору дарування, на земельну ділянку площею 0,0075 га., діє сервітут на право проходу та проїзд на велосипеді з безстроковим терміном дії, однак відповідачка створює йому перешкоди, шляхом самовільного будування на його земельній ділянці сходинок розміром 1 м. на 1.7 м. У звязку з тим, що незаконно збудовані сходинки перешкоджають йому користуватися земельною ділянкою, він вимушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Відповідач чи її представник в судове засідання не зявились, надавши суду відзив на позовну заяву в якому просили відмовити в задоволені позову, додатково зазначили, що сходинки дійсно присутні, але вони були збудовані десятки років тому, оскільки рівень фундаменту будинку знаходиться вище рівня землі, відсутність сходів позбавляє її можливості потрапити до будинку. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування належить земельна ділянка, загальною площею 0,056 га та 449/1000 частин житлового будинку №13 по вул. Мала в смт. Нові Біляри Комінтернівського р-ну Одеської області /а.с.8-11/. Згідно з державним актом серії ЯЕ №487396, [PERSON], належить земельна ділянка площею 0,0527 га., розташована за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, смт. Нові Біляри, вул. Мала 13 /а.с.53/. Тобто сторони є суміжними землекористувачами. Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 11.11.2016 року, складеного комісією в складі: спеціаліста ІІ категорії із земельних питань Новобілярської селищної ради [PERSON], постійної депутатської комісії Новобілярської селищної ради з питань регулювання земельних відносин, благоустрою, промисловості, будівництва транспорту та звязку [PERSON] та [PERSON] на території земельної ділянки [PERSON], були виявлені сходи про що зазначено на плані схемі земельної ділянки. Зазначене обстеження земельної ділянки було проведено за необхідністю вирішення земельного спору між суміжниками земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] /а.с.14/. З технічного паспорту вбачається, що будинок під літ. «А» та тамбур під літ «а» були побудовані в 1972 році /а.с.12-13/. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області №2-472 від 02.09.1985 року, домоволодіння за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Н. Біляри, вул. Мала 13, було розділено між [PERSON] та [PERSON]М./а.с.57/. Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги, що з акту обстеження земельної ділянки від 11.11.2016 року не вбачається порушення прав позивача, так як у зазначеному висновку, лише позначені межі земельної ділянки позивача та сходи, жодних посилань на створення повивачу перешкод у користуванні земельної ділянки, не наведено. Згідно вимог\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. За змістом\~ст.81 ЗК України,\~громадяни України\~набувають права\~власності на\~земельні ділянки,\~зокрема на\~підставі договору дарування. Відповідно до вимог\~ст. 96 Земельного Кодексу України\~землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до вимог\~ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та\~землекористувачі земельних\~ділянок зобов'язані\~не використовувати\~земельні ділянки\~способами,\~які не\~дозволяють власникам,\~землекористувачам сусідніх\~земельних ділянок\~використовувати їх\~за цільовим\~призначенням (неприпустимий\~вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Статтею 25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені\~Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про землеустрій», землеустрій зокрема забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів; Статтею 36 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що\~ґрунтові,\~геоботанічні та\~інші обстеження\~земель при\~здійсненні землеустрою\~проводяться з\~метою отримання\~інформації про\~якісний стан\~земель,\~а також\~для виявлення\~земель,\~що зазнають\~впливу водної\~та вітрової\~ерозії,\~підтоплення,\~радіоактивного та\~хімічного забруднення,\~інших негативних\~явищ. Отримана\~в процесі\~обстежень інформація\~використовується для: а)\~проведення агроекологічної\~оцінки земель; б)\~розробки прогнозів\~і програм\~використання та\~охорони земель,\~схем і\~проектів землеустрою; в)\~ведення обліку\~про якісний\~стан земель; г)\~ведення моніторингу\~земель; ґ)\~прийняття органами\~виконавчої влади\~і органами\~місцевого самоврядування\~рішень про\~рекультивацію та\~консервацію земель,\~введення обмежень\~у використанні\~земель,\~відновлення,\~збереження та\~підвищення родючості\~ґрунтів,\~покращення природних\~ландшафтів тощо; д)\~розробки заходів\~із землеустрою\~щодо організації\~раціонального використання\~та охорони\~земель; е) обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою. Зазначений перелік є вичерпним. Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що судовим розглядом не встановлено, а позивачем належним чином не доведено порушення його прав щодо користування належної йому земельною ділянкою, та те, що саме [PERSON] збудувала зазначені сходи, оскільки домоволодіння було розділено в 1985 році, а збудовано в 1972 році. Відмовляючи в задоволені позову в частині заборони [PERSON] користуватися та встановлювати замки на ворота та хвіртку №1, суд виходив з того, що судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено факту встановлення [PERSON] замків на ворота та хвіртку №1. Частиною 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином із вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 81,96,103 ЗК України, 16 ЦК України, ст. 36 ЗУ «Про землеустрій» та

Outcome: dismissed