Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Донецької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним кримінальним переслідуванням. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що з 01.03.2016 року слідчим відділом СУ Донецької обласної прокуратури проводилося досудове розслідування кримінального провадження №42016050770000142, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, під час якого було здійснено перекваліфікацію на інші статті Кримінального кодексу України. У даному кримінальному провадженні були проведені певні слідчі дії та прийняті певні процесуальні рішення, які порушили права позивача. Так, 07.02.2017 року було проведено обшук у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві суспільної власності позивачу, його дружині та сину [PERSON] , який є адвокатом, під час якого було вилучено грошові кошти, які належать останньому, а також ноутбук та банківські картки, які належать позивачу, не яке в подальшому було накладено арешт. Також, ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 02.03.2017 року було накладено арешт на земельну ділянку, автомобіль ВАЗ та частку квартири, які належать позивачу. Ухвалами слідчих суддів відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та його відсторонено від посади завідувача відділом експертизи трупів КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», які в подальшому було продовжено. Під час здійснення досудового розслідування [PERSON] було повідомлено про зміну раніше пред`явленої підозри з ч.4 ст.190 КК України на ч.2 ст.364 КК України. Матеріали кримінального провадження було спрямовано до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, вироком якого від 07 червня 2018 року [PERSON] був визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, та його виправдано за відсутністю події злочину. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.06.2018 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 24 вересня 2019 року вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.06.2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року щодо [PERSON] залишено без змін. Позивач вказує, що в результаті незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, він був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, та перебував під слідством та судом 22 місяці та 2 дні. Позивачу було завдано моральної шкоди незаконним кримінальним переслідуванням, у зв`язку з цим просить позов задовольнити та стягнути на його користь матеріальну шкоду, у сумі 550000,00 гривень. Таку суму обґрунтовано тим, що розрахунок повинен здійснюватись не з одного розміру мінімальної заробітної плати, а з її п`ятикратного розміру, що обумовлено ступенем моральних страждань, конкретних дій слідчого та прокурора вчинених у відношенні позивача, та обмеженні конституційних прав. Мінімальна заробітна плата з 01.09.2020 року становить 5000,00гривень, а її п`ятикратний розмір становить 25000,00 гривень. Отже загальна сума заподіяної моральної шкоди дорівнює 25000,00 гривень х 22 місяці = 550000,00 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Оснач Л.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити. У своїй відповіді на відзив обґрунтовують розмір шкоди тим, що розмір відшкодування моральної шкоди є мінімальним, гарантованим державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосовуватись більший. Так частинами 2 та 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодування може бути не менше одного мінімального розміру заробітної плати, а обмеження максимального розміру цим Законом не передбачено. Представник Донецької обласної прокуратури у судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву, Вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню за таких обставин. [PERSON] перебував під слідством з 22.02.2017 року, а саме з дати повідомлення про підозру до 19.12.2018 року, тобто до набрання вироку законної сили. Вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.06.2018 року позивача виправдано у зв`язку з відсутністю події злочину. Визначаючи розмір моральної шкоди на час перебування під слідством чи судом, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, при вирішенні цього питання має виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи. Позивач перебував під судом та слідством 1 рік 9 місяців 28 днів, тобто 21,93 місяці. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата складає 6000 гривень. З огляду на це, у [PERSON] виникло право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 131580,00 гривень (21,93 місяці х 6000,00 гривень). Позивач просить відшкодувати шкоду виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, однак такі вимоги є безпідставними, оскільки законодавством визначено розмір відшкодування та вказано, що воно здійснюється виходячи з однієї мінімальної заробітної плати. Представник Державної казначейської служби України надав до суду відзив на позов, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за таких обставин, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясування підлягають наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування має бути визначений з урахуванням розумності та справедливості та не повинний призводити до збагачення позивача. Вважає, що факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди не підтверджений доказами, а отже факт заподіяння не доведено. Також позивач просить стягнути матеріальну шкоду з Державної казначейської служби України, як з юридичної особи публічного права, помилково ототожнюючи кошти Державного бюджету України із коштами, які виділяються безпосередньо для утримання та забезпечення діяльності Державної казначейської служби України. Так, пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, передбачено безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) зокрема шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. В подальшому представником надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просили відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено наступне. Прокуратурою Донецької області проводилося досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42016050000000142 від 01.03.2016 року за ч.4 ст.190 КК України. 22.02.2017 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме у тому що він, працюючи на посаді завідуючого відділу експертизи трупів Комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» за попередньою змовою з іншими особами, діючи умисно з метою особистого збагачення у період часу з 01.12.2016 року по 04.02.2017 року шляхом обману заволодів грошовими коштами громадян на загальну суму 671844 гривень, що є особливо великим розміром. 17.05.2017 року [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме у тому що він, працюючи на посаді завідуючого відділу експертизи трупів Комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» зловживаючи службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди іншими особами, використав службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам окремих громадян на загальну суму 345124 гривень. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 березня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 21.04.2017 року, включно, та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) не залишати місце постійного проживання - [ADDRESS] , без поважних причин без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 21:00 годині до 06:00 години. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2017 року продовжено застосування відносно [PERSON] запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 18 червня 2017 року. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 березня 2017 року [PERSON] відсторонено від посади завідувача відділом експертизи трупів комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» строком на два місяці. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 травня 2017 року продовжено строк відсторонення від посади [PERSON] в межах строку досудового розслідування до 22 червня 2017 року. Під час досудового розслідування кримінального провадження №4201605000000014 07 лютого 2017 року було проведено обшук у квартирі [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] під час якого було вилучено грошові кошти та інше майно, на яке в подальшому було накладено арешт ухвалами слідчих суддів. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від31 липня 2017 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 02 березня 2017 року на земельну ділянку, транспортний засіб, та частку квартири, власником яких є [PERSON] . Вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2018 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та виправдано за відсутністю події злочину. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.06.2018 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2019 року касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.06.2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року залишено без змін. Відповідно до медичних документів [PERSON] перебував на стаціонарному у кардіологічному відділення медичного закладу з 23 лютого 2017 року по 06 березня 2017 року. В період часу з 13.02.2017 року у засобах масової інформації була поширена інформація щодо особи та посади позивача, а також про порушення відносно нього кримінального провадження та певні обставини, пов`язані з корупцією. Згідно з довідкою Комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» від 25.05.2021 року [PERSON] не донарахована заробітна плата на час відсторонення від посади з квітня 2017 року по червень 2017 року склала 37921,42 гривні. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає зокрема у випадку постановлення виправдувального вироку суду, як це зазначено у п.1 ч.1 ст.2 вказаного Закону. У випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові відшкодовується зокрема моральна шкода (стаття 3 Закону). Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету, як це передбачено ст.4 вищевказаного Закону. Вказана стаття також визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч. ч.1, 5, 6 ст.4 Закону). Згідно зі статтею 13 вказаного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналіз судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі за обвинуваченням [PERSON] вказує на те, що стороною обвинувачення не доведено правові та фактичні підстави висунутого обвинувачення, не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння тяжких наслідків або істотної шкоди охоронюваним законом прав хоча б однієї особи. За змістом п.14 ч.1 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до частини першої статті 43 КПК України, виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. В пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 року у справі №1-15/99 зазначено що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили. Враховуючи зазначене, період під слідством та судом [PERSON] має бути обрахований з моменту вручення останньому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 22.02.2017 року до 19.12.2018 року - до дати набрання чинності вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області. Таким чином, підстави визначені законом для відшкодування шкоди позивачу [PERSON] наступили. Протягом вказаного періоду позивач був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням, а також факт обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади, мали для нього стресові наслідки, він був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, що негативно вплинуло на його звичний уклад життя, отримання лікування, тобто зумовило моральні страждання і переживання. Визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди суд вважає, співмірною суму як п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати на місяць, яка визначена позивачем у сумі 25000,00 гривень, яка відповідає вимогам законодавства. а відповідно загальна сума заподіяної моральної шкоди дорівнює 25000,00 гривень х 22 місяці = 550000,00 гривень. Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, яку він зазнав у зв`язку з незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури за час перебування під слідством та судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved