Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 12.03.2005 року, і від спільного шлюбу вони мають чотирьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що 29.12.2013 року відповідачка пішла із сім'ї покинувши його із дітьми, і на даний час діти проживають разом із ним та перебувають повністю на його утриманні, оскільки відповідачка в добровільному порядку жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не виконує свої материнські обов'язки. Позивач зазначає, що сам не взмозі утримувати чотирьох неповнолітніх дітей, оскільки їх рівень матеріального забезпечення постійно зростає, а тому звернувся до суду та просить стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, із урахуванням чого судовий розгляд справи було ухвалено проводити у відсутності відповідача. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого виконкомом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області [PERSON] 12.03.2005 року вступив в юридичний шлюб з [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: синів - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.06.2005 року), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.03.2009 року), та дочок - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.10.2007 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.07.2011 року). Як установлено в судовому засіданні, відповідачка 29 грудня 2013 року пішла із сім'ї, покинувши позивача [PERSON] із дітьми, і на даний час діти проживають разом із ним та перебувають повністю на його утриманні, оскільки відповідачка в добровільному порядку жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Даний факт стверджується і наявною у матеріалах справи довідкою №478 від 23.02.2015 року виданою Дубівською сільською радою Ковельського району з якої убачається, що [PERSON] проживає разом із неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які знаходяться на його утриманні. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак із врахуванням того, що згідно позовної заяви відповідачка на даний час не працює і немає стабільного заробітку, також із урахуванням середньостатичних доходів громадян по Волинській області та Україні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, і з відповідачки слід стягувати на користь позивача аліменти в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial