Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] мають сина [PERSON] [INFO]. Разом із відповідачем та сином проживали в [INFO]. Відповідач 17.10.2017, разом із сином,виїхали з с. Олександрівка у невідомому напрямку. На телефонні дзвінки [PERSON] не відповідала, своє з дитиною місце перебування не повідомляла. Був змушений звернутися з заявою до поліції, для встановлення місця перебування дружини та дитини. Правоохоронними органами було встановлено, що відповідач разом із дитиною перебуває у своєї матері по вул. Волкова, 16 к. 2 кв.49 в м. Кропивницький. На контакт відповідач не йшла, повідомивши, що питання участі батька у виховані дитини буде вирішувати тільки у судовому порядку. Починаючи з 17.10.2017 відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, чим порушує права батька на спілкування з дитиною. Підстав вважати, що спілкування батька з дитиною спричинить їй шкоду не існує. Позивач зазначає, що в жовтні 2017 року переїхав в м. Кропивницький, щоб бути ближче до дитини та працевлаштувався. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно. Просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, та визначити наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини: - побачення з дитиною щонеділі у вихідні, суботу та неділю з 10.00 год. до 17.00 год. без присутності матері; - побачення з дитиною у церковні свята дні, визначені церквою для богослужбового шанування подій з життя Христа, Богородиці й святих, а саме: Різдво Христове, Водохреща, Благовіщення, Преображення, Успіння Пресвятої Богородиці, день [PERSON] Чудотворця, шляхом відвідання місць для проведення богослужіння у м. Кропивницький з 16.00 до 18.00 без присутності матері; - щорічне побачення із дитиною у день її народження шляхом відвідання дитячих розважальних закладів в м. Кропивницький з 14.00 год. до 20.00 год. - зобовязати [PERSON] за день до зустрічей із сином надати інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі таких змін, повідомити про це позивача, на наступний день з дня настання таких обставин. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги підтримали, пославшись на підстави, викладені у позові. Позивач зазначає, що дуже привязаний до дитини, а дитина до нього. Якщо дитина буде позбавлена спілкування з батьком у неї може скластися враження, що батько її зрадив. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позивні вимоги визнали частково. Суду відповідач пояснила, що перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON]. До 17.10.2017 проживала разом із позивачем та сином у с. Олександрівка Устинівського району Кіровоградської області. У родині виникали постійній сварки, відносини з чоловіком погіршувались. [PERSON] вживав алкогольні напої та дитині належної уваги не приділяв. Під час сварки син плакав та нервував, що негативно відображалось на його психоемоційному стані. На позивача не можна було залишити дитину на тривалий час, оскільки син починав плакати. 17.10.2017 виникла сварка з позивачем, в ході якого останній забрав у неї телефон, а вона із сином виїхала в м. Кропивницький до своїх батьків, де проживає до теперішнього часу, за адресою вул. Волкова, 16 к. 2 кв. 49. Позивачу достеменно було відомо її місце знаходження, оскільки крім як до батьків, вона більше не могла нікуди переїхати. Батьки утримують її та дитину. Позивач матеріальної допомоги не надає, тому вона звернулась в суд з заявою про стягнення аліментів. На телефонні дзвінки позивача не могла відповідати, т.я. позивач забрав та до сих пір не повернув її телефон. Крім того, позивач погрожував, що забере сина і не поверне його. Погрози сприйняла як реальні, тому перешкоджала спілкуванню з дитиною. Не заперечує щоб батько бачився з дитиною та приймав участь у вихованні сина, але не погоджується із способом, визначеним позивачем. Вважає, що син замалий, щоб відвідувати церкву та коли подорослішає повинен сам зробити висновок яку віру прийняти, тому проти зустрічей з батьком у церковні свята заперечує. Крім того, заперечує проти зустрічей у неділю т.я. після досягнення дитиною трьох років має намір працювати і в неділю бажає сама проводити час з дитиною. Вважає, що дитина замала, щоб батько зустрічався з нею без присутності матері. Син не бачив батька майже пів року і не залишиться з ним на одинці. Крім того, позивач по святам вживав алкогольні напої, і в неї є сумнів, що позивач при зустрічі з дитиною на свята не буде вживати алкогольні напої. Зауважила на тому, що [PERSON] 16.11.2017 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погодилась з способом побачення позивача з дитиною, визначеним службою у справах дітей. В судове засідання представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради не зявився, подав заява про розгляд справи за його відсутність. Заслухавши учасників справи, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу позивач та відповідача мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В звязку з конфліктом, який виник між сторонами 17.10.2017 відповідач з сином залишила постійне місце проживання у [INFO] та переїхала до своїх батьків в м. Кропивницький, вул. Волкова 16 к. 2 кв. 49, де проживає і на даний час. З 17.10.2017 відповідач не має можливості бачитися з сином та приймати участь у його вихованні. Відповідач не заперечує факт чинення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, обґрунтовуючи тим, що з його боку надходили постійні погрози щодо відібрання сина та не поверненні його матері. [PERSON] не заперечує проти зустрічей позивача з сином, але відповідно графіку, наданому службою у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, після ухвалення судом рішення з цього питання. З графіком, наданим позивачем не погодилась, мотивуючи тим, що дитина замала, для зустрічей з батьком без матері, у сина існує певний розклад дня, якого необхідно дотримуватися, а батько самостійно цього зробити не зможе. Крім того, зазначила, що син не бачив батька тривалий час та не зможе залишитися з ним на одинці. Оскільки під час проживання однією сімєю позивач не приділяв сину достатньо уваги, навіть тоді, на тривалий час дитину неможливо було залишити з батьком на одинці. Вважає, що задоволення вимог позивача щодо спілкування з сином без присутності матері негативно вплине на стан його нервової системи. Просила врахувати її потребу у спілкуванні з дитиною, вразі виходу на роботу після відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтями 152, 153 СК України закріплено і право дитини на належне батьківське виховання та право на безперешкодне спілкування дитини з кожним із батьків. Згідно із ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні сина з батьком, мотивуючи тим, щоб від нього надходять погрози відібрати сина та не повернути їй. Водночас вона визнає право батька на участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею та не заперечує проти цього, після врегулювання спору у судовому порядку. Позивач позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи у с. Олександрівка Устинівського району Кіровоградської області. Переїхав та проживає у м. Кропивницький, де винаймає квартиру, має належні житлово-побутові умови, працевлаштувався. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідач зазначає, що позивач зловживає алкогольними напоями, про що свідчить витяг з реєстру Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, про притягнення його 04.01.2018 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд оцінює зазначений доказ як одну із складовиххарактеризуючих даних позивача, але як доказ зловживання позивача алкогольними напоями не приймає. Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького 14.03.2018 визначила час спілкування батька з дитиною щосереди з 16.00 до 18.00 та щонеділі з 09.00 до 13.00 в м. Кропивницькому в присутності матері. Позивач з визначеним графіком не погоджується, наполягає на задоволенні графіку зустрічей з сином, запропонованому ним у позовній заяві. Відповідач вважає графік спілкування з дитиною визначений Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради міста прийнятним і просить суд задовольнити позовні вимоги, виходячи з висновку комісії. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Зазначений висновок у судовому порядку сторонами не оскаржувався. Сторони погодились із наявністю у справі копії висновку, а не його оригіналу, та визнали його. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Сторони мають виконувати рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідач зазначила, що після того, як дитині виповниться три роки вона почне працювати, що позбавить її можливості спілкуватися із сином протягом того часу, який вона буде проводити на роботі, тому також бажає проводити з сином один вихідний день на тиждень. Зазначені доводи відповідача заслуговують на увагу при визначенні часу спілкування батька з дитиною та приймаються судом. Тому, позовна вимога щодо побачення з дитиною щотижня у суботу та неділю з 10.00 год до 17.00 години без присутності матері, задоволенню не підлягають. Позивач просить визначити спосіб побачення з дитиною у церковні свята дні, визначені церквою для богослужбового шанування подій з життя Христа, Богородиці й святих, а саме: Різдво Христове, Водохреща, Благовіщення, Преображення, Успіння Пресвятої Богородиці, день [PERSON] Чудотворця, шляхом відвідання місць для проведення богослужіння у м. Кропивницький з 16.00 до 18.00 без присутності матері. Позивач проти задоволення зазначеної вимоги заперечувала, оскільки син є малолітнім, відвідування місць проведення богослужіння може нашкодити його здоровю та психоемоційному стану. Крім того, зазначила, що син повинен сам прийняти рішення щодо віросповідання та ставлення до релігії. Законодавство України, а саме ч. 3 ст. 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачає, що батьки або особи, котрі їх замінюють, за взаємною згодою, мають право виховувати своїх дітей відповідно до власних переконань та ставлення до релігії. Пункт 14.1 Конвенції про права дитини, передбачає, що держави-учасниці поважають право дитини на свободу думки, совісті і релігії. В той же час релігійні погляди батьків не повинні притискувати свободу дітей. Дитина є малолітньою (на момент розгляду справи виповнилось 2 роки), для забезпечення можливості визначення дитиною себе як особистістьі реалізації своїх можливостей, для повного забезпечення прав дитини, суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає. Оскільки, враховуючи обовязковість рішення суду, позбавить дитину права на свободу вибору віросповідання в подальшому. Крім того, в разі несприятливого впливу відвідування місць проведення богослужіння на психоемоційний стан дитини, права дитини будуть порушені, а їх відновлення утруднене. Вимога щодо щорічного побачення з дитиною у день її народження шляхом відвідування розважальних закладів в м. Кропивницький з 14.00 до 20.00 години, також задоволенню не підлягає, оскільки це порушує право дитини на реалізацію свого права на відпочинок та дозвілля, знову таки ж, враховуючи обовязковість рішення суду. Вимога, щодо зобовязання [PERSON] за день до зустрічей із сином надати інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі таких змін, повідомити про це позивача, на наступний день з дня настання таких обставин, задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на вимогах закону. Суд дійшов висновку, що час спілкування дитини з батьком, визначений Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького 14.03.2018, а саме щосереди з 16.00 до 18.00 та щонеділі з 09.00 до 13.00 в м. Кропивницькому в присутності матері відповідає інтересам дитини та забезпечить належний баланс у забезпеченні прав батька на участь у спілкуванні з дитиною та інтереси дитини, сприятиме належному формуванню позитивних стосунків між батьком та дитиною, та її повноцінному вихованню. Крім того, суд погоджується, що місцем зустрічей визначено м. Кропивницький, оскільки позивач бажає відвідувати з дитиною дитячі розважальні заклади, проводити час поза межами свого місця проживання та місця проживання дитини, а відповідач проти цього не заперечує. Щодо вимоги стосовно зустрічей з дитиною без присутності матері, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки питання про участь позивача у вихованні дитини повинно бути вирішити так, щоб це відповідало її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] з 17.10.2018 не бачив сина. Відповідач наголошує на тому, що дитина від нього відвикла. Крім того, під час спільного проживання, дитини тривалий час не могла перебувати з батьком, оскільки останній в повній мірі не приділяв сину уваги. Позивач суду пояснив, що обізнаний у потребах сина, тому що придбавав для нього дитяче харчування, предмети першої необхідності, тощо. При вирішення цієї вимоги суд виходить з того, що участь у забезпеченні сина не свідчить про можливість позивача зрозуміти та реалізувати потреби дворічної дитини без присутності матері. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі ст. 142, 153, 157, 159 СК України,

Outcome: partial