Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з ПАТ «НАСК «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі 43219,46 грн., а з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 38270,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., спричинену внаслідок ДТП, що сталась 25.09.2018, стягнути з відповідачів вартість автотоварознавчої експертизи в сумі 2230,80 грн., відшкодувати судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що 25.09.2018 сталась дорожньої транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено його майно - транспортний засіб «Lexus LX570», д.н. [NUMBER] . Судовим рішення водія іншого транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н. [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, на одного потерпілого 100 тис. грн, розмір франшизи становить 1 тис. грн. На замовлення позивача експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса було проведено автотоварознавче дослідження, згідно висновків якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus LX570», д.н. [NUMBER] , складає 138305,20 грн., а вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, становить 57780,54 грн., вартість дослідження становила 2230,80 грн. Позивач вказує, що фактично він поніс витрати на ремонт свого транспортного засобу в розмірі 138270,00 грн. Однак, ПАТ «НАСК «Оранта» на рахунок позивач в якості страхового відшкодування було перераховано грошові кошти в розмірі 48216,76 грн., а згодом ще 1399,31 грн. та 7164,47 грн., а всього 56780,54 грн. На письмові претензії [PERSON] щодо виплати суми страхового відшкодування на покриття фактичних витрат на ремонт транспортного засобу в межах ліміту відповідальності страхова компанія не реагувала, а тому позивач вважає за необхідне стягнути зі страхової компанії недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 43219,46 грн., що не перевищує ліміт відповідальності. Решта суми 38270,00 грн. підлягає стягненню з особи, яка спричинила шкоду, а саме водія [PERSON] . Щодо розміру моральної шкоду позивач вказує, що його моральні та фізичні страждання полягали в тому, що його батько був за кермом транспортного засобу, а тому позивач переніс переляк та дуже сильні душевні страждання за його здоров`я, позивач був вимушений терпіти незручності та нервувати через те, що деякий час він не міг користуватися автомобілем, мав пояснювати причини пошкодження автомобілю, витрачати особистий час для організації та проведення ремонту автомобіля, збирання документів, відшукання коштів для оплати ремонтних робіт, терпіти приниження під час звернень до відповідачів із прохання відшкодувати шкоду, що негативно впливало на стан здоров`я позивача та призвело до погіршення нервового стану та напружених стосунків у родині. Свої моральні страждання позивач оцінює в 10000,00 грн. До суду надійшов відзив відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», в якому вказується про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки страхова компанія має виплатити потерпілій стороні страхове відшкодування, а не відшкодувати йому майнову шкоду, тобто мають відшкодовуватися витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. На підставі ремонтної калькуляції страховиком було складено розрахунок страхового відшкодування, розмір якого становить 48216,76 грн., виплата страхового відшкодування була здійснена 06.12.2018. у зв`язку із надходженням 17.01.2019 від [PERSON] претензії, додатком до якої був висновок експерта ХНДІСЕ, страховиком було додатково виплачено страхове відшкодування в сумі 1399,31 грн. та 7164,47 грн. Тобто страховиком було виплачено страхове відшкодування згідно експертного висновку ХНДІСЕ за вирахуванням франшизи, таким чином страховик в повному обсязі виконав свої зобов`язання, при цьому у позивача відсутні правові підстави для отримання відшкодування витрат, понесених ним у зв`язку з проведенням автотоварознавчого дослідження, оскільки огляд транспортного засобу було проведено представником страховика, і ці витрати не є судовими. Необґрунтованими також є також вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому вказував про визнання заявлених до нього вимог про відшкодування матеріальної шкоди, однак вважав, що розмір моральної шкоди завищений, моральну шкоду він визнає в сумі 1 тис. грн., необхідним є також зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 6000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Нев`ядомський А.Д. підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Невольніченко О.О. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.09.2018 на перехресті вулиць Плеханівська та Державінська в місті Харкові сталась дорожньої транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus LX570», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником якого є позивач [PERSON] , та автомобіля ВАЗ 21099, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28.11.2018 у справі № 641/8108/18 водій [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постановою Харківського апеляційного суду від 26.12.2018 постанова суду першої інстанції залишена без змін. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», поліс № АМ/7591012, строк дії 22.07.2018 - 22.07.2019, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, - сто тисяч гривень, розмір франшизи - одна тисяча гривень. Аварійним комісаром на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Lexus LX570», д.н. [NUMBER] , складено протокол огляду від 09.10.2018 та визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 49216,76 грн. 11.12.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 48216,76 грн. (49216,76 грн. мінус франшиза). Не погодившись із калькуляціє аварійного комісара [PERSON] звернувся до експертів ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса із заявою щодо встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Lexus LX570», д.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталась 25.09.2018. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 22423, складеного експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 29.10.2018, величина матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Lexus LX570», д.н. [NUMBER] , в результаті ДТП складає 57780,54 грн. При цьому, вказана величина складається з таких значень: -вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 5775,00 грн.; -вартість використаних для ремонту матеріалів - 11440,49 грн.; -вартість замінних при ремонті деталей - 121089,71 грн. Загальна величина матеріального збитку без урахування коефіцієнту фізичного зносу визначена експертом в розмірі 138305,20 грн. При цьому позивачем [PERSON] було сплачено за проведення експертного дослідження 2230,80 грн. Позивач [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з метою проведення ремонтно-відновлювальних робіт та згідно наряду замовлення вартість ремонту становила 138270, 00 грн., яку він і сплатив 08.04.2019 в повному обсязі. Після звернення [PERSON] до ПАТ «НАСК «Оранта» та надання копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 22423, складеного експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 29.10.2018, страховик додатково було виплачено страхове відшкодування в розмірі 1399,31 грн. (заява про видачі готівки від 20.02.2019), а згодом і 7164,47 грн. (заява про видачу готівки від 12.04.2019). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 1187 ЦК України зокрема встановлює, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як свідчать матеріали справи дії відповідача [PERSON] не відповідали вимогам 10.1 ПДР України та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, справа № 754/1114/15-ц, зазначено, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК). З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав. (Постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, справа № 754/1114/15-ц). В спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову виключно або безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Так, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. При цьому, положеннями ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, стягненню з ПАТ «НАС «Оранта»підлягає матеріальна шкода, спричинена потерпілому, за вирахуванням франшизи, а також вже виплаченої суми, однак в межах страхової суми, а саме в розмірі 42219,46 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 41500,80 грн., яка підлягає стягненню з особи, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом, а саме з [PERSON] . Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). За таких обставин суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоду, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням вимог розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, що має бути стягнути з [PERSON] в сумі 1000,00 грн. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: partial