Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Управління у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності посилаючись на наступне. 31.07.2008 року між ним - [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] зайняв у позивача гроші в сумі 484510 грн., що згідно курсу НБУ на 31.07.2008 р. становить 100000 доларів США, строком до 31.10.2008 року. Крім того, 31 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] що діяла за себе особисто та своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки, який був нотаріально посвідчений, за яким з метою забезпечення зобов'язань за згодою органу опіки і піклування передана в іпотеку квартиру в [ADDRESS], яка належала відповідачам на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2008р. Протягом розгляду справи судом було залучено у якості співвідповідачів до розгляду цивільної справи про звернення стягнення на предмет іпотеки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які відповідно до договору іпотеки є іпотекодавцями, а відповідно до свідоцтва про право власності є співвласниками квартири, на яку звертається стягнення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість у зв'язку з тим, що позивач не виконав всі необхідні дії, передбачені договором, по звернення стягнення на квартиру шляхом переходу права власності на неї. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 57-64 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін, які повинні довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, вислухавши пояснення, представників сторін, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного: Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 31.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], за яким [PERSON] зайняв у позивача гроші в сумі 484510 грн., що згідно курсу НБУ на 31.07.2008 р. становить 100000 доларів США, строком до 31.10.2008 року. 31 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] що діяла за себе особисто та своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], за яким з метою забезпечення зобов'язань за згодою органу опіки і піклування передана в іпотеку квартиру в [ADDRESS], яка належала відповідачам на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2008р. Відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2010 року по справі № 2-1347/2009 стягнуто з [PERSON], [PERSON] внаслідок невиконання договору позики до 23.09.2009 р. в солідарному порядку 497571,86 грн. Вказане рішення залишено в силі ухвалою Верховного суду України від 08 грудня 2010 року по справі № 2-1347/2009. Апеляційним судом встановлено, що [PERSON], поручителем якого є [PERSON] порушив договір позики і відмовився разом з поручителем від виконання зобов'язань за вказаним договором позики. Вказане рішення суду відповідачами не виконано, представник відповідача в судовому засіданні підтвердив обставину невиконання зобов'язання за договором позики. Відповідно до матеріалів справи 30 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] було направлене рекомендованими листами з описом вкладеного повідомлення згідно вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Згідно параграфу 1 глави 71 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк, та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Суд вважає, що позивачами доведені ті обставини на які вони посилаються у позові. Відповідно зі ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved