Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він з 13 січня 2007 року перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який був розірваний рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, від 01 квітня 2014 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не опікується донькою, у вихованні участі не приймає, добровільно не надає ні матеріальної, ні моральної допомоги. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати у розмірі 768 гривень 40 копійок. У судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та прохала суд винести рішення у відповідність до чинного законодавства, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини. Згідно ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як видно з матеріалів справи відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області 08 жовтня 2003 року). Свідоцтвом про встановлення батьківства від 08 жовтня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області позивач [PERSON] визнаний батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис №15. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу, відповідачці залишено дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до характеристики Української загальноосвітньої школи I-III ступенів №12 Селидівської міської ради [PERSON] навчається в неповній сім`ї, дівчинку виховує батько, мати проживає в іншому місті, не приймає участі у вихованні своєї дитини, до школи жодного разу не з`являлась. А також згідно довідки-характеристики об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Первомайська-35» [PERSON] сам займається вихованням доньки [PERSON] , мати неповнолітньої дитини не з`являлась, вихованням не займалась. Відповідно до висновку виконавчого комітету Української міської ради про доцільність позбавлення батьківських права [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , встановлено наступне: мати [PERSON] , [INFO] , проживає окремо від дитини, місце проживання невідоме, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, забезпеченню необхідних умов проживання, розвитку та навчання на протязі останніх років, не цікавиться її станом здоров`я, не спілкується з нею. З метою захисту прав, свобод та законних інтересів неповнолітньої дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . Згідно заяви неповнолітньої [PERSON] , остання з 10 рокі проживає з батьком [PERSON] у місті Українськ, Донецької області, який її утримує та виховує. Її мати [PERSON] фінансової допомоги на її утримання не надає. Останній раз вона бачила матір у літку 2018 року. Не заперечує проти позбавлення батьківських прав її матері [PERSON] . Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею ст.150 Сімейного Кодексу України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. дитини, За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Враховуючи викладене суд вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , так як остання свідомо не виконує свої батьківськи обов`язки, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Крім того, у відповідність до ст.141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved