Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] .Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником вищевказаного будинку. Відповідач зареєстрована в будинку, проте понад чотири роки там не проживає та з реєстраційного обліку не знімається,чим створює йому перешкоди як власнику будинку в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що дає підстави суду в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 223 ЦПК України, розглядати справу у її відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS] більше року не проживає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2018 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (копія свідоцтва про право на спадщину - а.с.7, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - а.с. 8). В даному будинку зареєстрована дружина позивача - відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2019 року (а.с.9), довідкою виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 4562 від 13.11.2019 року (а.с. 10) та довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 19.11.2019 року (а.с.18). Сімейні стосунки у сторін не склалися, внаслідок чого відповідач [PERSON] понад чотири роки не проживає в належному позивачу житловому будинку, що підтверджується поясненнями позивача та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім?ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім?ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім?ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи те, що [PERSON] в будинку по [ADDRESS] понад чотири роки не проживає, але зареєстрована в ньому і тим самим чинить перешкоди позивачеві у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved