Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики. В уточненому позові зазначив, що він 28 березня 2013 року за усною угодою позики передав відповідачу у власність 1000 дол. США, що на день підготовки позову за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 9, 235 грн.) складало 9235, 00 грн. Зазначені кошти були ним передані, а відповідачем отримані в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON]. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 28.03.2013 року, згідно якій відповідач зобов'язався повернути кошти до 28.05.2013 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача в усній формі та вимагав від нього повернення боргу, але до теперішнього часу відповідний борг відповідач не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. Зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу просив стягнути з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти з урахування курсу купівлі - продажу іноземної валюти станом на 23.07.2014 року, тобто у сумі 11900 грн. Свідки, [PERSON] та [PERSON], допитані у судовому засіданні пояснили, що дійсно [PERSON] взяв у борг у позивача грошові кошти у розмірі 1000 дол. США. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з»явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2013 року відповідач [PERSON] отримав у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON], у борг від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 дол. США та зобов'язався їх повернути у строк до 28.05.2013 року, що підтверджується копією розписки (а.с.7), а також підтверджено поясненнями свідків. Відповідно до курсу НБУ станом на 24.07.2014 року розмір неповернутого займу, який еквівалентно 1000 дол. США становить 11 900 грн.(а.с.59). Судом встановлено, що позивач скористався послугами адвоката [PERSON] та сплатив за надані нею послуги 400 грн., що підтверджується наданою довідкою (а.с.57). Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем не було надано суду доказів на спростування обставин, зазначених у позові. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати з відповідача.

Outcome: approved