Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах. до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що 11.01.2012 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» в особі Цюрупинського відділення Херсонської обласної дирекції було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, д. р. н. [NUMBER] із страховою сумою 173500,00 гривень. 12.02.2012 року із страховим автомобілем сталася страхова подія, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб, про що [PERSON] своєчасно повідомив страховика. За результатами огляду та проведення страховиком авто товарознавчого дослідження була складена калькуляція вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, яка становить 217507,22 грн. при його ринковій вартості 180547,55 грн., що відповідає страховому ризику «Повна загибель». Проте відповідач своїм листом від 06.04.2012 року повідомив про відмову у страховій виплаті, посилаючись на проведене ЕК «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» дослідження, згідно якого характер отриманих механічних пошкоджень автомобіля не може відповідати обставинам заявленої події. Ураховуючи те, що вказане дослідження було проведене без участі [PERSON], без огляду автомобіля, то воно не може вважатися належним. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача 173500,00 гривень страхового відшкодування, 63327,50 гривень пені, 3641,33 гривень 3% річних, 34617,58 гривень інфляційних витрат та 3000,00 гривень витрат на правову допомогу. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, причини неявки - сімейні обставини. Відповідач у судове зсідання не з'явився, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, до суду надав заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. ЕК «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» було проведено експертне дослідження, відповідно до висновків якої з технічної точки зору, відповідність пошкоджень, механізму та характеру їх нанесення не відповідає поясненням [PERSON], а також об'єму слідової інформації. У зв'язку із вказаним позивачеві у здійсненні страхової виплати було відмовлено. Крім того, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що він є власником наземного транспортного засобу, доказів на оплату правової допомоги, не надано виписку про офіційний курс ставки НБУ та індексу інфляції. Також зазначив, що договір добровільного страхування був підписаний не позивачем, а його дружиною [PERSON], остання також до страхової компанії надавала заяви на страхову виплату. [PERSON] добровільно надав [PERSON] керувати автомобілем, проте остання має вік менше 40 років та водійського стажу менше 20 років. Тому договір страхування є нікчемним у зв'язку із тим, що виконаний не позивачем та особою, яка не має на вказані дії відповідні повноваження. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заперечення відповідача, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 11.01.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Цюрупинським відділенням Херсонської обласної дирекції НАСК «Оранта» було укладено договір добровільного страхування № УБ 795901, в якому об'єктом страхування визначено транспортний засіб Suzuki Grand Vitara, д. р. н. [NUMBER] із страховою сумою 173500,00 гривень. 12.02.2012 року [PERSON], керуючи застрахованим транспортним засобом не обрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням, внаслідок чого здійснила наїзд на перешкоду. 13.02.2012 року за реєстраційним № 07/015 від 16.02.2012 року [PERSON] подав до ВАТ НАСК «Оранта» заяву про страхову виплату встановленого зразка. Згідно листа № 09-02-09/8983 від06.04.2012 року у виплаті страхового відшкодування було відмовлено, оскільки дослідження, проведене ЕК «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА», надало відомості, що характер та місце отриманих механічних пошкоджень автомобіля не може відповідати обставинам заявленої події. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 13.1 та 13.2 договору добровільного страхування, у разі настання страхової події впродовж 20-ти робочих днів від дня одержання всіх необхідних документів, що підтверджують обставини та причини настання страхового випадку приймає рішення про виплату страхового відшкодування, або про відмову у страховій виплаті, що передбачено п. 13.3 договору та яка викладається в письмовій формі і може бути оскаржена в суді. Відповідно до пп. 4.1.1.1 договору добровільного страхування, страховим ризиком є дорожньо-транспортна пригода - подія, яка сталася під час експлуатації ТЗ, внаслідок якої завдано матеріальних збитків, у т. ч. зіткнення з рухомими та нерухомими предметами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Враховуючи вказане, суд приходить висновку, що відмова НАСК «Оранта» у здійсненні страхової виплати була надана із запізненням та без належного обґрунтування, оскільки дана подія відповідає страховому випадку. Посилання відповідача на дослідження, проведене ЕК «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» є помилковим, оскільки висновок не ґрунтувався на всіх наявних даних, зокрема не знайшов свого відображення лист начальника ВДАІ Цюрупинського РВ відповідно до якого транспортна опора була знята з транспортного засобу, на момент прибуття працівників ВДАІ опора знаходилася на даху автомобіля. Крім того, під час проведення дослідження ЕК «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» не здійснила огляд транспортного засобу, тому прийняти його висновку як належний та допустимий доказ суд не має можливості. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 10.4.3 договору добровільного страхування, страховки несе майнові відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,1 % суми заборгованості за кожний день прострочення, але не менше з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи те, що відповідач страхову виплату не здійснив, чим порушив умови договору та вимоги чинного законодавства, позивач надав належний розрахунок суми пені, тому вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.04.2011 року визначено, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання не позбавляє його від зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три відсотки вічних, що є захистом майнового права та інтересу кредитора від знецінення грошових коштів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з НАСК «Оранта» індексу інфляції та трьох відсотків річних є обґрунтованими, підтверджені розрахунками. Частиною 1 статті 998 ЦК України передбачено, що договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 1 статті 28, статтею 984 ЦК України передбачено, що страхувальником може бути фізична особа, яка набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до твердження відповідача, викладеного у запереченні, щодо нікчемності укладеного правочину у зв'язку із тим, що його підписала дружина позивача - [PERSON], оскільки вказаний договір може бути визнаний недійсним у судовому і його нікчемність прямо не встановлена законом. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що договір добровільного страхування підписала дружина позивача, вказаний договір у передбаченому законом порядку не оскаржений, відповідачем зустрічного позову не подано. Тому договір є дійсним на момент його укладення та вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Щодо витрат на правову допомогу, то відповідно до положень ст. 84 ЦПК України, враховуючи складність написання позовної заяви, участь у судових засіданнях представника позивача, надання консультацій, то сума в розмірі 3000,00 гривень є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 60, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 979-999 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

Outcome: approved