Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання втратившими право на користування житловим приміщенням квартирою №4 будинку №93 по вулиці Ярослава Мудрого в місті Мукачеве Закарпатської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 листопада 2016 року. Відповідачі не проживають за даною адресою вже тривалий час. Зазначене вище негативно відображається на праві позивача володіти, користуватися майном, ускладнює можливість отримання довідок та субсидій на комунальні послуги. З урахуванням наведеного в позовній заяві позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою №4 будинку №93 по вулиці Ярослава Мудрого в місті Мукачеве Закарпатської області, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] втратившими право на користування житловим приміщенням Позивач у судове засідання не зявився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, на підставі частини 4 статті 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 листопада 2016 року та іншими доданими належними доказами по справі. Наданими суду доказами підтверджується, що відповідачі не проживають за вказаною адресою, однак, залишаються зареєстрованими у квартирі, що завдає позивачу труднощі матеріального характеру, повязані з оплатою комунальних послуг та позбавляє його права належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, що тягне за собою порушення вимог статті 150 ЖК Української РСР. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла. 2 із 3 Згідно зі статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб визначений статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Власник майна, а в даному випадку квартири, відповідно до статті 391 ЦК України може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення не були повязані з позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків. Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. У справі № 6-158цс14 Верховний Суд України виклав правову позицію, вказавши, що відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Частиною 2 статті 64 ЖК Української РСР визначено що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як встановлено судом, [PERSON] придбав вказану вище квартиру 16 листопада 2016 року. Пунктом 5.1 Договору купівлі продажу від 16 листопада 2016 року підтверджено, що згідно довідки №2-019663 від 08 листопада 2016 року, виданої ТОВ « І.Т.В. Сервіс Плюс» міста Мукачево що в квартирі ніхто не зареєстрований. Проте, довідка ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» міста Мукачево №2-020320 від 25 січня 2017 року свідчить протилежне зазначено, що в квартирі зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON]. Вказані вище особи не є членами сімї власника квартири. Окрім наданого суду акту №421 від 25 січня 2017 року, факт непроживання відповідачів за вказаною адресою, підтверджується листами повідомленнями про судовий розгляд (зокрема конвертами, які повернуті до суду за закінченням терміну зберігання). Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, та приймаючи до уваги, що відповідачі, будучи зареєстрованим у будинку не проживають в ньому понад десять років, не цікавляться вказаним житлом, не несуть ніяких витрат щодо сплати комунальних послуг, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. До того ж, згідно зі статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем 3 із 3 проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку. Судові витрати покласти на відповідачів. Також, підлягають стягненню з відповідача витрати повязані з публікацією оголошення\~ в газеті Новини Закарпаття про виклик відповідача, які розраховуються у відповідності\~ розміру оголошення, а саме: вартість 1 сантиметру оголошення становить 2,00 грн + 20 % ПДВ (7,0см х 6,0см ) х 2 грн. + 20%= 100,80 грн.).

Outcome: approved