Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка помер 25.10.2017 року в с.Гірне, Шахтарського району, Донецької області. В заяві [PERSON] посилається на те, що 25.10.2017 року в с. Гірне, Шахтарського району, Донецької області, померла його дружина [PERSON]. Зазначена територія України в даний момент є тимчасово окупованою територією України, тому отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка в органах РАЦС за місцем смерті [PERSON] є неможливим. В підтвердження смерті [PERSON] було 27.10.2017 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР. 16.05.2018 року заявник звернувся до Красноградського РВ ДРАЦС з заявою про державну реєстрацію смерті дружини, але йому було відмовлено з тих підстав, що факт смерті зафіксовано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть відповідного зразка, відкриття спадщини та подальшого належного оформлення спадщини. Від заявника [PERSON] надійшла до суду письмова заява в якій він просить справу розглянути за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник Красноградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не зявився, від них надійшла заява про розгляд справи в їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню враховуючи наступне. В підтвердження смерті [PERSON] було 27.10.2017 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть відповідного зразка, відкриття спадщини та подальшого належного оформлення спадщини. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 1, ст.3 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-V11, с. Гірне, Шахтарського району, Донецької області визнана тимчасово окупованою територією. Діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Таким чином свідоцтво про смерть [PERSON], видане 27.10.2017 року видано [PERSON] міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР, було видано в порушення наведених вимог закону, а тому не може сприйматися державними органами, як належний та допустимий. Враховуючи викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод заявника як громадянина України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. На підставі викладеного та

Outcome: approved