Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вироком Бердянського міськрайонного суду від 06 квітня 2011 року [PERSON] визнана винною втому, що працюючи на посадах заступника керуючого операційною роботою Центрального Бердянського відділення банку, заступника начальника відділу продаж і обслуговування корпоративних клієнтів ВАТ «АБ «БізнесСтандарт» з використанням свого службового становища за період з 14.04.09 року по 09.06.10 року привласнила 236318 грн. 01 коп.. Вказує, що його цивільний позов вироком суду залишено без розгляду. Про вирок суду він дізнався наприкінці 2012 року, копію вироку отримав 03.11.12 року. Вирок він оскаржував. Оскільки [PERSON] на час здійснення злочинних дій перебувала у трудових відносинах з банком, банк повинен відшкодувати шкоду, заподіяну йому відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1172 ЦК України. Позивач зазначає, що діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в його ображенні та приниженні, необхідності витрачання часу для написання скарг та переписки з правоохоронним органами з метою притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. Звернення до правоохоронних органів та посадових осіб вимагали від нього багато часу та зусиль. При оцінці нанесеної моральної шкоди він виходив з того, що проти нього здійснено умисний злочин, йому довелося випробувати шок і стрес, що негативно відбилося на здоров'ї, він відчував та відчуває величезний душевний біль та морально-етичні переживання, він не може вести звичайний спосіб життя. При постановленні рішення просить врахувати стан його здоров'я після здійснення відносно нього злочину, тривалість його морально-психологічних страждань, тягар вимушених змін в його життєвих і трудових стосунках, час і зусилля, необхідні для відновлення здоров'я, а також інші аргументи, які будуть висловлені в ході судового розгляду та інших доказів наявних в матеріалах справи, і які будуть встановлені в ході судового засідання. В частині обґрунтування спричиненої моральної шкоди ПАТ «ТАСкомбанк» зазначає: недобросовісне ведення банківської справи, відсутність контролю над найнятими працівниками, можливість скоєння злочину [PERSON] безпосередньо в банку, можливість скоєння злочину іншими працівниками банку, набір недобросовісних працівників в банк, не створення в банку такої системи роботи, щоб подібні злочини не були можливі. Просить стягнути з [PERSON] на його користь як компенсацію заподіяної йому моральної шкоди 15000,00 грн. та з ПАТ «ТАСкомбанк» на його користь як компенсацію заподіяної йому моральної шкоди 15000,00 грн.. Вказує, що строк позовної давності він не пропустив, оскільки копію вироку отримав лише 03.11.12 року, але просить поновити йому строк звернення до суду, який пропущений з поважних причин. В судове засідання позивач не з'явився. Повідомлений. У позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Представник ПАТ «ТАСкомбанк» за дорученням Першин І.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що між [PERSON] та банком був укладений договір депозитного вкладу. Працівник банку [PERSON] допустила порушення закону та притягнута до кримінальної відповідальності. Позивач зазначає про відповідальність юридичної особи за винні дії свого працівника, проте просить стягнути моральну шкоду як з банку так і з працівника банку. Вважає, що мова йде про подвійне стягнення суми. Також вказує, що позивачем не надано доказів про те, яка саме моральна шкода йому спричинена та з чого позивач виходив, визначаючи її розмір. На сьогодні гроші за депозитним вкладом [PERSON] повернуті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Повідомлена. Судом направлено повістки-виклики на адресу за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до матеріалів кримінальної справи № 1-101/2011 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, яка була оглянута в судовому засіданні, [PERSON] звертався до суду з цивільним позовом в порядку ст.28 КПК України, в якому поросив стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та з ВАТ «АБ БізнесСтандарт» моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.. Згідно вироку Бердянського міськрайонного суду у цій справі від 06 квітня 2011 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України. Цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду. Вироком суду встановлено, що [PERSON], діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами в крупних розмірах, зловживаючи своїм посадовим становищем, маючи доступ до даних про наявність грошових коштів на рахунках клієнтів, шляхом виготовлення заяв на видачу готівкових грошових коштів від імені клієнтів банку та надання їх в касу буцімто для отримання та передачі грошових коштів клієнтам, заволоділа наступними сумами грошових коштів банка з рахунків клієнтів в зазначені дати, зокрема, 06.01.2010 року рахунок [NUMBER] [PERSON] на суму 700 доларів США, що станом на 06.01.2010 року становило 5589 грн. 50 коп.. Відповідно до матеріалів кримінальної справи № 1-101/2011 ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2011 року вирок Бердянського міськрайонного суду від 06 квітня 2011 року відносно [PERSON] залишений без змін. Крім цього, відповідно до матеріалів справи копію вироку Бердянського міськрайонного суду від 06 квітня 2011 року [PERSON] отримав 03 листопада 2012 року та подав апеляцію 07 листопада 2012 року. Постановою суду від 20 листопада 2012 року в клопотанні [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку відмовлено та визнано апеляцію такою, що не підлягає розгляду. 22 листопада 2012 року [PERSON] оскаржив постанову Бердянського міськрайонного суду від 20 листопада 2012 року. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2013 року постанова суду від 20 листопада 2012 року залишена без змін, та апеляція [PERSON] - без задоволення. 04 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку суду від 06 квітня 2011 року. Постановою від 12 лютого 2013 року Бердянський міськрайонний суд відмовив у задоволенні даного клопотання. 16 лютого 2013 року [PERSON] подав апеляцію на постанову суду від 12 лютого 2013 року та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2013 року апеляція залишена без задоволення та постанова Бердянського міськрайонного суду від 12 лютого 2013 року залишена без змін. Оскільки копію вироку Бердянського міськрайонного суду від 06 квітня 2011 року [PERSON] отримав 03 листопада 2012 року, суд приходить до висновку, що саме з цієї дати позивач дізнався про те, що його позов залишений без розгляду. З даним позовом [PERSON] звернувся до суду 08 квітня 2014 року (згідно поштового штемпелю на конверті про відправлення). Отже, позовна давність не спливла та вимоги про поновлення строку звернення до суду заявлені передчасно. Суд приходить до висновку, що [PERSON] мав у ВАТ «АБ БізнесСтандарт», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк», депозитний вклад. Працівник банку [PERSON], діючи з корисливих мотивів та маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами в крупних розмірах, зловживаючи своїм посадовим становищем, маючи доступ до даних про наявність грошових коштів на рахунках клієнтів, шляхом виготовлення заяви на видачу готівкових грошових коштів від імені клієнта банку [PERSON] та надання їх в касу буцімто для отримання та передачі грошових коштів клієнту, заволоділа сумою грошових коштів банку з рахунку клієнта: 06.01.2010 року, рахунок [NUMBER] на суму 700 доларів США, що станом на 06.01.2010 року становило 5589 грн. 50 коп.. В позовній заяві [PERSON] зазначає про спричинення йому моральної шкоди діями [PERSON] та ПАТ «ТАСкомбанк» та просить стягнути в рахунок компенсації спричиненої моральної шкоди по 15000,00 грн. з кожного відповідача. В позовній заяві [PERSON] зазначив про витребування із лікувальних закладів інформації про його хворобу та перебування на лікуванні, проте, не зазначив, до яких саме лікувальних закладів необхідно зробити запити. Враховуючи вимоги Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо таємниці про стан здоров'я та про лікарську таємницю, суд не може з власної ініціативи вибирати заклад охорони здоров'я, до якого необхідно зробити відповідний запит. Судом направлено листа на ім'я позивача з пропозицією повідомити найменування закладів охорони здоров'я, до яких суд має зробити запити з витребуванням інформації про знаходження на лікуванні та перебуванні на «лікарняному». В листі також зазначено про можливість надання позивачем таких відомостей безпосередньо в судове засідання або направлення їх на адресу суду позивачем, в разі наявності. Зазначений лист отриманий [PERSON], про що свідчить поштове повідомлення, проте станом на 02 вересня 2014 року вищевказані дані від позивача до суду не надходили. Позивачем не надано до суду доказів в підтвердження обставини, що діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду, обґрунтування розміру моральної шкоди також не наведено. Позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, а також не доведений причинний зв'язок між діями та наслідками, які настали. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed