Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 20534 гривні 70 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору та 1800 гривень витрат на правничу допомогу. В підготовче засідання позивач та його представник не з'явились, в письмовій заяві представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без їх участі. Відповідач в підготовче засідання також не з'явивсь, в письмовому поясненні проти уточненого позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2018 року близько 22:30 год. поблизу с. Постольне Сумського району Сумської області на а/д Суми-Білопілля відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачеві автомобіль «Geely», реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. Винуватцем ДТП є гр. [PERSON], водій транспортного засобу КАМАЗ 53212, реєстраційний номерний знак [NUMBER], який свою вину визнав, про що свідчить його особистий підпис в Европротоколі. А також відповідачем було передано позивачу його страховий поліс страхової компанії «ТАС» для покриття шкоди заподіяної транспортному засобу належному позивачеві (а.с. 9). Обставини події наступні: автомобіль КАМАЗ 53212, за кермом якого був відповідач, виїжджаючи з другорядної дороги не надав переваги в русі транспортному засобу «Geely», за кермом якого був позивач, внаслідок чого відбулось зіткнення, і автомобіль позивача винесло з дороги в кущі. Стосовно автомобіля позивача, то внаслідок ДТП він зазнав значних пошкоджень, а саме: розбите лобове скло, пошкоджені були передній бампер, капот, фари, ліві задні та передні двері, крила, тощо, детальний опис зазначається в ремонтній калькуляції, яку провів страховий комісар страхової компанії «ТАС». Згідно ремонтної калькуляції від 01.08.2018 року вартість ремонту складає 40458 грн. 70 коп., в калькуляції деталізується, які роботи необхідно виконати і які запасні частини необхідно придбати (а.с. 10-16). 06 серпня 2018 року позивач на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав заява про страхове відшкодування, як від потерпілого в ДТП до АТ «СГ «ТАС», оскільки між [PERSON] та АТ «СГ «ТАС» укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 17, 18). За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (те саме вказано й в ст. 6 цього Закону). Даним полісом забезпечений транспортний засіб - автомобіль відповідача та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 100000 грн. Тобто у страхової компанії після ДТП винна особа зобов'язана сплатити позивачеві страхову суму, за заподіяну винною особою (цивільна-правова відповідальність якої застрахована за договором (полісом), шкоду майну. Позивачеві був переданий страховий поліс і він вчинив всі дії передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому йому була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 19924 грн., сума була визначена з урахуванням року випуску транспортного засобу та проценту його зносу. Страхове відшкодування було перераховано позивачеві на картковий рахунок в ПАТ Комерційного Банку «Приватбанк» - 10.08.2018 року (а.с. 19). Таким чином, сума страхового відшкодування по страховому полісу склала 19924 грн., а вартість ремонту складає 40458 грн. 70 коп., а тому відповідач повинен позивачеві сплатити різницю 20534 грн. 70 коп., оскільки ст. 1194 ЦК України, передбачено, що «особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)», яку, відповідач обіцяв сплатити, але так і не зробив цього. Позивач неодноразово звертався до відповідача з питанням сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, відповідач спочатку погоджувався, але згодом відмовився це робити. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пункт 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (надалі - Постанова № 4) роз'яснено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини». Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». У ч. 22.1 ст. 22 цього Закону зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб». Слід зазначити, що відповідно до роз'яснень п. 16 Постанови № 4, «Відповідно до статті 21 Закону № 1961-ІV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавана шкоди у відповідному розмірі». Однак з цього приводу було надано правовий висновок Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року (справа №6-2808цс15), де зазначається про право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, і це право є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Враховуючи викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 20534 гривні 70 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору та 1800 гривень витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved