Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після матері [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане 01 березня 1956 року Писарівською сільською радою, звернутися вчасно до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не мав можливості з поважної причини, так як в цей період часу був відсутній взагалі на території України. Так, в період з липня 2001 року до грудня 2010 року включно він перебував на роботі за межами України, а саме в Португалії в м. Одеміра, що підтверджується довідкою про заробітну плату [PERSON] за період з липня 2001 року по 12.2010 року, а також його закордонним паспортом з відповідними відмітками про перетинання ним кордону України та прибуття до Португалії - 22.05.2001 року, а також документом про резиденцію в Португалії на період з 24.07.2008 року до 26.07.2013 року . Як вказує позивач в своїй заяві, іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері є його рідна сестра, донька померлої - [PERSON], яка була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем [PERSON], що підтверджується записами в домовій книзі по будинку [ADDRESS]. Проте сестра [PERSON] не оформила своїх спадкових прав після смерті матері і з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Цей факт підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 29 січня 2015 року за № 184/02-17, в якому повідомляється, що спадкова справа після смерті матері взагалі не заведена і заяв про прийняття спадщини немає. Після повернення на Україну з Португалії, позивач вирішив оформити свої спадкові права після смерті матері і для цього звернувся в нотаріальну контору, однак з'ясувалося , що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Крім того, він також звернувся до своєї рідної сестри [PERSON] для того щоб разом оформили спадщину після смерті матері, на що вона відповіла, щоб він свої дії виконував на власний розсуд . Обставини, викладені в позовній заяві, змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, відповідно до якого [PERSON] просить суд визнати зазначену ним причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], а саме, його перебування на роботі в Португалії в м. Одеміра в період з липня 2001 року до грудня 2010 року включно - поважною та визначити йому додатковий строк в 3 місяця для подання заяви в Вінницьку районну державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та суду показав, що у 2001р. виїхав на заробітки до Португалії. На час смерті його матері, про що його повідомили родичі, він також перебував на роботі у м. Одемір і не зміг приїхати на її поховання. Після повернення до України у 2010р. він у подальшому звернувся до сестри та просив передати йому спадкову земельну ділянку в оренду для того, щоб обробляти землю, однак сестра йому у цьому відмовила. Йому було сказано, що земельну ділянку віддадуть зятю. Він не претендує на спадковий будинок у якому живе сестра, але хоче обробляти земельну ділянку. Оскільки, до згоди щодо земельної ділянки вони не дійшли він звернувся до суду. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та суду показали, що мати доглянула до її смерті саме [PERSON] Вона ж здійснила поховання та обряди після смерті матері і тому, мати за життя говорила, що все повинно перейти до неї, а не брата. Саме тому, лише вона звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно за матір»ю. Позивач ніколи спадщиною не цікався, претензій щодо спадщини до неї не мав. Оскільки, [PERSON] не був позбавлений можливості отримати спадщину, коли повернувся і міг скористатися своїм правом на прийняття спадщини шляхом направлення відповідної заяви до нотаріального органу, відповідач позов не визнала та у його задоволенні просить відмовити. Заслухавши пояснення по справі, вивчивши подані докази, суд встановив наступне: [INFO] померла [PERSON] в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджує відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 5.11.2014р. (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на земельну частку (пай) за [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 2,8114 га у межах згідно з планом, розташованої на території Писарівської сільської ради Вінницького району та області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який належав [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.08.2006р. (а.с.66). Заповіт за життя [PERSON] не вчинявся. За законом, спадкоємцями 1 черги після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON] та [PERSON]. Пережившого подружжя не має. Факт родинних відносин відповідного ступеню споріднення підтверджують надані суду свідоцтво про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 1.09.1956р. (а.с.5) та свідоцтво про народження відповідачки [PERSON] серії [NUMBER] від 07.08.2012р. з відповідним підтвердженням змін у призвище за актовими записами про зміну призвища, актовими записами про шлюб та розлучення (а.с.71-78). У відповідності до матеріалів спадкової справи №666/2012 від 21.03.2009р. з заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON] 01.12.2012р., як спадкоємець 1 черги, якою спадщина була прийнята як особою, яка постійно проживала з спадкодавцем (а.с.61 зворіт). 01.12.2012р. на ім»я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) за [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 2,8114 га у межах згідно з планом, розташованої на території Писарівської сільської ради Вінницького району та області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який належав спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.08.2006р. (а.с.66). Відомості про звернення [PERSON] до нотаріального орагну за прийняттям спадщини в матеріалах спадкової справи є відсутніми. Визначаючись щодо заявлених позивачем вимог, суд виходить з того, що у відповідності до ст.1272 ЦК України, виключно судом, може бути визначений для спадкоємця додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини, якщо 6-ти місячний строк встановлений ст.1270 ЦК України був пропущений з поважних причин. Як вбачається з підстав позову, [PERSON] просить визнати за поважну причину пропуску ним строку на подачу заяви про прийняття спадщини, ту обставину, що на час смерті [PERSON] і на протязі більш ніж 6 місяців після смерті матері, він перебував за межами України, а саме, в Португалії, а тому був позбавлений можливості прийняти спадщину у належному порядку. Оцінюючи доводи позивача, суд враховує, що позивач [PERSON] перебував у Португаліїї з 2001р. по 2010р., де був працевлаштованим, отримував постійний самостійний дохід, що підтверджує надана суду довідка про зарплату координатора локальної служби м.Одеміра (а.с.8-10). Позивач мав у республіці Португалія постійне місце проживання, перебував на обліку, як найманий працівник у відповідній локальній службі м.Одеміра. Виплати працедавця позивачу носили постійний характер. На території Португалії позивач перебував з правом на проживання, яке поновлювалося у передбачений законодавством Португалії строк. Наявність права на перебування у Португалії підтверджує надана позивачем посвідка резидента (а.с.11). Враховуючи пояснення позивача, щодо причин припуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує, що у відповідності до Положення «Про порядок здійснення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах і консульских установах України» та ЗУ «Про нотаріат» визначено право виконання консулом (чи представником консульства) нотаріальних дій. Діпломатична служба України з відповідною консульскою службою у республіці Португалія представлена посольством України в м.Лиссабон. В межах консульского округу посольства відноситься і округ Бежа, в якому розташоване м.Одемір. Своїм правом на подання заяви через консула позивач не скористався, пояснивши це тим, що був зайнятий по роботі. Також суд враховує, що згідно до положень глави 10 «Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України» є можливим направлення до нотаріального органу України відповідної заяви про прийняття спадщини поштою. Так, відповідно до п.2 глави 10 «Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України» зазначено у п.2.1. , що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. Однак, вказаним правом на направлення заяви поштою, позивач також не скористався, хоча був повідомлений про смерть спадкодавця і за власним поясненням знав про необхідність прийняття спадщини, шляхом подання заяви про прийняття спадщини. До пояснення позивача, що він не подав заяву поштою, так як не міг завірити справжність свого підпису, суд ставиться критично, так як у відповідності до 3.5. глави 10 «Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України» у разі надходження заяви спадкодавця на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, поштою, вона беззаперечно приймається нотаріусом, який в подальшому заводить спадкову справу та повідомляє спадкоємця про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або зобов»язує особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким правом позивач в тривалий термін 6 місяців не скористався, хоча проживав у республіці Португалія постійно, тривалий строк, мав налагоджений побут, місце проживання, постійний дохід, що надавав йому матеріальну можливість для проведення відповідних дій, та мав посвідку резидента, що надавала йому можливість вільного пересування по території країні. Покази позивача щодо неможливості здійснення відправки такої заяви поштою без засвідчення підпису, як і самої неможливості здійснити засвідчення підпису під завою чи направлення заяви до нотаріального органу шляхом її реєстрації у консульській службі, суду позивач не подав. Враховує суд також той факт, що після повернення на України у 2010р. позивач не звертався до нотаріального органу з заявою про прийняття спадщини, не просив поновити строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і звернувся до суду лише 30.01.2015р., після того, як не зміг домовитися з відповідачкою про отримання земельного паю в оренду. За власними поясненнями наданими позивачем 20.02.2015р. [PERSON] не претендував на спадщину після матері, бажав отримати земельну частку (пай) лише в оренду для вирощування сільськогосподарської продукції і за отриманням права на спадщину звернувся лише після відмови [PERSON] надати йому вказану земельну ділянку в оренду. Тому, враховуючи вищевказане, суд вважає, що позивач не довів поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, в зв»язку з чим позов до задоволення не підлягає. В зв»язку з відмовою у задоволенні позову до стягнення судові витрати за вимогами ст.88 ЦПК України також не підлягають.

Outcome: dismissed