Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Полтаваобленерго», де просив суд зобов`язати відповідача відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі 50000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. 24.07.2019 він письмово звернувся до відповідача із заявою про порушення його прав, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із проханням припинити порушення його прав. В порушення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» його звернення не було розглянуто у першочерговому порядку, і взагалі на нього відповідач не надав жодної відповіді. Замість надання відповіді відповідач надсилає йому повідомлення про заборгованість, якої насправді не існує. Вказав, що внаслідок отримання таких повідомлень і усвідомлення факту нехтування його прав він отримав психологічний стрес, втратив нормальний сон, що спричинило розлад стану його здоров`я, він змушений був лікуватися в стаціонарному відділенні КП «Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни», де в тому числі йому поставлено діагноз: «депресивний синдром, емоційно зумовлений». Такими діями відповідач спричинив йому моральної шкоди. Враховуючи особливо розвинуте емоційне сприйняття, притаманне творчій особистості він, як письменний та журналіст, який присвятив своє життя творчому служінню суспільству, відзначений міжнародною мистецькою спільнотою міжнародною премією ім.. М.В. Гоголя, та урядом України званням лауреата державної літературно-мистецької премії ім. Богдана Хмельницького та тричі званням лауреата програми соціально- значущих видань «Українська книга», що свідчить про його унікальну душевну чутливість, через образу, завдану відповідачем, відчував значний психологічний дискомфорт, погіршення самопочуття, сну, непереборний головний біль, був порушений стан його душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткових вольових та психологічних зусиль, лікуватися у стаціонарному відділенні медичного закладу. Зазначає, що у зв`язку з усвідомленням факту грубого ігнорування відповідачем його законних прав, він був позбавлений можливості повноцінно працювати, додатково дисциплінуючи себе витрачав набагато більше, ніж раніше, часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначалося щоденно на його фізичному та морально-психологічному стані, причому гострота цих переживань посилювалася тим, що у нього, як і у всіх ветеранів війни, загострене почуття справедливості. Враховуючи неправомірність дій відповідача і ту обставину, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, ветераном війни, письменником, який не міг виконувати свої професійні обов`язки через душевні страждання, що виникли внаслідок незаконних дій відповідача, у зв`язку з чим він змушений був докладати додаткових зусиль для нормальної організації свого життя, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачем АТ «Полтаваобленерго» надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії надавало позивачеві послуги з теплопостачання в повному обсязі та відповідно до якісних показників згідно нормативно-технічних вимог, а також відповідно до тарифів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що затверджені рішеннями виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. 24.07.2019 АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії було отримано заяву [PERSON] про нарахування коштів за послугу з централізованого опалення. Листом від 14.08.2019 за вих..№13-13-02/2112 заявнику [PERSON] була надана вичерпна відповідь щодо підстав нарахування та повідомлено про наявну заборгованість. Зазначив, що всі нарахування за надані послуги у минулі періоди проводилися з урахуванням пільг та нараховані позивачеві відповідно до вимог постанови КМУ № 409 від 06.08.2014, опалювальна площа квартири позивача становить 28,6 м.кв., а пільга розповсюджується на 21 м.кв., для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення за опалювальний період 2018-2019 років застосовувалися коригуючі коефіцієнти, а тому всі нарахування проводилися відповідно до вимог чинного законодавства. Вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження протиправності дій чи бездіяльності відповідача, як і на підтвердження завдання йому моральної шкоди та наявності причинного зв`язку між діями/бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив, де вказано, що відповідачем у відзиві надано інформацію, яка не стосується суті позову, та безпідставно висунуті звинувачення позивача у бездіяльності. Зазначив, що звернувшись письмово до відповідача він розраховував на отримання відповіді, але його звернення було проігноровано, відповідач створив умови, за яких неможливі нормальні стосунки споживача з постачальником послуг. Вказав, що саме таке ставлення відповідача до позивача і створило умови для психологічних стресів та душевних страждань, оскільки порядна людина не може почуватися спокійно, коли їй закидають неіснуючі борги й примушують гаяти час на біганину між кабінетами. Вважає, що це спричинило розлад його здоров`я та призвело до стаціонарного лікування з цілою купою діагнозів, серед яких і депресивний синдром. Адвокат Ковальчук О.М. також надав відповідь на відзив, проти прийняття якого судом не заперечував представник відповідача, де вказав, що предметом позову є стягнення моральної шкоди, завданої позивачу неправомірною бездіяльністю, зокрема нерозглядом та ігноруванням звернення [PERSON] від 24.07.2019, а підставою - порушення вимог ст. 20 Закону «Про звернення громадян». Наявність факту правопорушення у здорової людини обов`язково спричинить моральну шкоду, оскільки саме поняття «порушене право» свідчить про те, що людина вважає себе такою, що її права порушені, при цьому для встановлення факту завдання моральної шкоди не є необхідним звернення до медичного закладу. Зазначає, що з виписки з медичної карти [PERSON] вбачається, що його психологічному здоров`ю було нанесено шкоду саме в період очікування позивачем правомірної реакції від відповідача на його звернення. Вважає, що саме негативні емоції позивача внаслідок тривалого та умисного нерозгляду його заяви перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали йому моральної шкоди. На думку представника позивача відповідачем не доведено, що ним надіслано відповідь на звернення позивача або відповідь отримана позивачем. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Ковальчук О.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, уточнити, що просять стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Позивач вказав, що жодної відповіді на свою заяву він не отримував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову [PERSON] не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що позивачем у судовому засіданні визнано, що лікування він проходив планове, а тому воно не може вважатися таким, що пов`язане з діями чи бездіяльністю відповідача. Крім того, відповідачем було у встановлені строки надано відповідь на звернення позивача, яку надіслано на його адресу простою кореспонденцією. Зазначив, що за сплином строку зберігання документи за вказаний період, які підтверджують поштові відправлення та оформлені відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, знищені. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення гарантується Законом України «Про звернення громадян». Згідно зі статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненням громадян необхідно розуміти викладені в письмовій або в усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці , осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: в тому числі об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Статтею 20 цього Закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. Як встановлено судом та не заперечується сторонами позивач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надає йому відповідач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії за адресою: [ADDRESS] . Копією посвідчення [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни з 17.03.2015. 21.07.2019 [PERSON] звернувся до начальника Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» з заявою, де повідомив, що підприємство з 2017 року регулярно нараховує йому плату за опалення квартири, хоча він неодноразово повідомляв про те, що є інвалідом війни ІІ групи та має право на 100% знижку плати за користування комунальними послугами. В заяві просив скасувати нараховану йому заборгованість та припинити подальші порушення його прав. Вказаний лист отримано адресатом 24.07.2019. Листом від 14.08.2019 за вих.. №13-13-02/212 Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго» в устрок, передбачений Законом «Про звернення громадян», надано відповідь на заяву [PERSON] від 24.07.2019, де роз`яснено порядок проведення нарахувань за послугу з опалення та вказано на наявність заборгованості зі сплати послуги. Надіслання вказаної відповіді [PERSON] підтверджується також копією з журналу реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ «Полтаваобленерго». При цьому суд не сприймає як належні заперечення представника позивача щодо долучення цього доказу з підстав пропуску строку його подання, оскільки представником відповідача в судовому засіданні обґрунтовано неподання з поважних причин вказаного доказу у встановлений законом строк разом з відзивом, а саме тим, що сумніви у надісланні відповіді висловлено представником позивача лише у відповіді на відзив. При цьому позивач та його представник не заперечували, що отримали копію доказу завчасно до судового засідання та ознайомилися з ним в повному обсязі і додаткового часу на його вивчення та надання заперечень не потребують. Суд вважає надані докази, а саме лист-відповідь АТ «Полтаваобленерго» від 14.08.2019 та копію витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ «Полтаваобленерго» такими, що підтверджують факт надання письмової відповіді на заяву [PERSON] . Позивачем [PERSON] надано суду також в якості доказу рахунок-повідомлення АТ «Полтаваобленерго» про стан розрахунків за спожиту теплову енергію станом на 01.10.2019 з попередженням про заборгованість та вимогою її погашення, що також свідчить про його обізнаність з наслідками розгляду клопотання про скасування заборгованості та спростовує твердження позивача, що про наслідки розгляду клопотання він дізнався лише після отримання відзиву. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 46 КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР також підтверджено, що [PERSON] лікувався у стаціонарному відділенні з 09.01.2020 по 21.01.2020. Разом з цим позивачем у суді не доведено, що відповідачем вчинено відносно нього протиправну поведінку, яка призвела до завдання йому моральної шкоди та перебувала б у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді душевних страждань. Позивачем також подано рахунки-повідомлення про стан розрахунків за спожиту теплову енергію від 01.12.2019, які надсилалися на адресу [PERSON] ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», а тому вони є неналежними доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування. Суд також не сприймає як належні твердження позивача щодо, як на його думку, неправомірних дій відповідача шляхом нарахування йому боргових зобов`язань та надіслання вимог про їх сплату, оскільки таке нарахування є різновидом претензії. Фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. [PERSON] як споживач має право також оскаржити у судовому порядку об`єм та/або вартість наданих послуг, рішення про відмову у застосуванні пільги, що є ефективним способом захисту порушених прав. Отже, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що протиправною поведінкою відповідача позивачеві завдано душевних страждань.

Outcome: dismissed