Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до\~[PERSON], [PERSON]\~про\~стягнення грошових коштів та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути збитки в розмірі 1749874 грн, обґрунтовував позовні вимоги тим, що між ним та відповідачами був укладений договір оренди автомобіля, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва визнаний недійсним\~та зобовязано відповідачів повернути автомобіль [NUMBER] в тому ж технічному стані, в якому він був отриманий згідно акту прийому-передачі від 12 вересня 2011 року, у звязку із тим, що рішення суду не виконане щодо повернення автомобіля, просив стягнути збитки в сумі 9706 доларів США 16 центів по курсу НБУ на підставі ст.. 216 ЦК України за період з 12.09.2011 року по 17.05.2012 року, із розрахунку 40 доларів США за добу за 248 днів, з урахуванням платежу здійсненого відповідачами в сумі 213,84 доларів США, а також за період з 17.05.2012 року по 22.02.2016 року в сумі 55080 доларів США за 1377 днів на відшкодування йому доходів від безпідставно набутого майна, з часу, коли відповідачі могли довідатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави, а саме: з 26.04.2012 року після ухвалення рішення Дарницьким районним судом м. Києва, на підставі ст. 1214 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи повідомлялись у встановленому порядку, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 18.03.2016 року просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, після оголошеної перерви в судове засідання не зявився, просив справу розглянути без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не зявились. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією довідки територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру № 8045 від 31.03.2016 року № 68 за [PERSON] значиться зареєстрованим автомобіль «CITROEN», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Також цей факт підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 122). Отже власником вказаного транспортного засобу є [PERSON], який видав на імя [PERSON] довіреності від 01.04.2010 року та 16.02.2016 року на користування та розпорядження автомобілем «CITROEN», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] від імені [PERSON] та в його інтересах, в тому числі в необхідних випадках на вчинення правочину про здачу його в найм. 12.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір №12/09 оренди автомобіля з викупом, відповідно до якого позивач передав відповідачам в платне користування легковий автомобіль марки «CITROEN», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а відповідачі взяли на себе зобов'язання щотижнево протягом 30 місяців сплачувати орендну плату у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., а також підтримувати автомобіль в технічному справному стані, в якому був отриманий (а.с. 5 7). Цей автомобіль був переданий відповідачам, що підтверджується актом прийому - передачі від 12 вересня 2011 року (а.с. 7 зворотня сторона). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.04.2012 року позовні вимоги [PERSON] до\~[PERSON] JI. B., [PERSON] про визнання договору оренди недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину та відшкодування моральної шкоди задоволені частково,\~визнаний договір №12/09 оренди автомобіля з умовою про викуп від 12 вересня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] JI.B., [PERSON] недійсним, зобов'язано [PERSON] JI.В., [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль марки «CITROEN», модель С4, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,\~\~ рами)\~\~ VF7LANFUC74715279,\~\~ колір, тип легковий\~хетчбек, у технічному стані, в якому він був отриманий згідно Акту прийому - передачі від 12 вересня 2011 року, в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 48 51). Постановою державного виконавця Зайцевої К. В. органу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції від 21.12.2012 року виконавчий лист № 2-2265/12 виданий 17.05.2012 року повернуто стягувачу на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 17). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.\~У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.\~Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно із частинами 1 та 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно із ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. [PERSON] звернувся з позовом про стягнення збитків не в інтересах [PERSON], а зазначив себе позивачем, хоча не є власником майна - автомобіля марки «CITROEN», модель С4, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], не є належними доказами його права власності на автомобіль договір № 14-01/04.10 переуступки кредитного договору № 11378912000 від 01.04.2010 року та акту прийому - передачі автомобіля від 01.04.2010 року, отже він має право на користування та розпорядження автомобілем «CITROEN», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] від імені [PERSON] та в його інтересах. Отже, суд вважає, що з позовом про відшкодування збитків звернувся неналежний позивач, оскільки неє власником автомобіля та його права не порушені, що є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed