Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДВНЗ «Національний гірничий університет» про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є студентом ДВНЗ «Національний гірничий університет». Позивач є дитиною загиблого шахтаря, у зв'язку з чим має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте, стипендію позивачу нараховували та виплачували в розмірі, який нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та за період з 01 вересня 2013 року по 01 вересня 2016 року відповідачем не донараховано та не виплачено грошові кошти у розмірі 12 343,90 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача 12 343,90 грн. невиплаченої стипендії, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав заперечував проти їх задоволенні в повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що стипендія, передбачена ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», не є академічною та має ознаки соціальної стипендії, однак пунктом 6 Порядку призначення і виплати стипендій, затверджений постановою Кабінету міністрів України перелік видів соціальних стипендій, серед яких стипендія особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менше як 15 років, відсутня. Таким чином позивачу має виплачуватись академічна стипендія. Окрім того держаним бюджетом України видатки на виплати стипендій, передбачених ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», не передбачені. Також надав заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] Представник Кабінету Міністрів України в судовому засіданні поклався на розсуду суду при ухваленні рішення по даній справі. Представник Міністерства освіти і науки України в письмових поясненнях просив суд відмовити в задоволенні даного позову у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних коштів. Вислухавши осіб, що приймали участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 01 вересня 2013 року є ДВНЗ «Національний гірничий університет» за рахунок державного бюджету. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством для дітей загиблих шахтарів /а.с.14/. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» (з наступними змінами та доповненнями), студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. З огляду на зазначене [PERSON] має право на отримання стипендії відповідно до норм ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Даним законом не встановлена залежність нарахування стипендії особам стипендії на підставі до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від наслідків екзаменаційної сесії. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Положення «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2013 році складає з 01 січня 2013 року - 1147 грн., з 01 грудня 2013 року - 1218 грн. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб 1218 грн. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року вкладає 1218 грн., а з 01 грудня 2015 року - 1378 грн. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік», мінімальний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2016 року становить 1 378 грн. Між тим, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності до вимог позивача, враховуючи те, що до суду з даним позовом [PERSON] звернувся 30 листопада 2016 року, а позовні вимоги заявляє про стягнення стипендії за період з 01 вересня 2013 року по вересень 2016 року, суд вважає за необхідне застосувати до даних позовних вимог строк позовної давності. З урахуванням виплачених відповідачем позивачу сум стипендії /а. с. 10-11/, відповідно до розрахунків, наданого позивачем та перевіреного судом /а. с. 5-7/, заборгованість по виплаті стипендії за період з 30 листопада 2013 року по вересень 2016 року складає 11 487,10 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11487,10 грн. невиплаченої стипендії. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial