Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін у актові записи про народження, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється батьком дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. При цьому позивач вказує, що він з 1998 року по 2009 рік проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Під час спільного проживання у них народилося четверо дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які були зареєстровані на підставі вказівки матері без зазначення його як батька дітей. Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 05 травня 2009 року у цивільній справі №2-531 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно чотирьох дітей (а.с.12). 19 травня 2009 року розпорядженням Іванівської державної адміністрації в Одеській області діти отримали статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.13, 15, 17, 19). 18 червня 2009 року розпорядженням Іванівської державної адміністрації в Одеській області опікуном дітей призначена [PERSON] (а.с.14, 16, 18, 20). За таких обставин позивач просить визнати його батьком дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та внести зміни в актові записи про народження дітей. Відповідно до висновку служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації в Одеській області від 22 грудня 2014 року №775/13 позивач має можливість виховувати дітей та бажає офіційно оформити батьківство. Згідно довідки Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 20 жовтня 2014 року № 550 позивач в період з 1998 по 2009 роки проживав спільно з [PERSON] і дітьми (а.с.21). В судове засідання позивач не з'явився надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася про причини своєї неявки суд не повідомила проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просила розглядати справу у її відсутність. Представники служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явилися про причини своєї неявки суд не повідомили направили до суду заяви в яких просили розглядати справу у їх відсутність. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум роз'яснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Визнання позову повинно бути безумовним. В абзаці 6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 СК, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З ч.1, 3, 4 ст.128 СК України вбачається, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За ч.1 ст.130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, 3 ст.52 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» пленум роз'яснив, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Вирішуючи справу

Outcome: approved