Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (в подальшому подав уточнену позовну заяву, якою зазначив відповідачем Головне управління Податкової міліції ДПА Київської області), якою просить скасувати заборону відчуження та звільнити з під арешту рухоме та нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, накладені постановою старшого слідчого ДПА в Київській області від 20.09.2010. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом 2010-2011 років в провадженні СВ ПМ ДПА у Київській області перебувала кримінальна справа №02-6274, яка була порушена відносно нього та в подальшому направлена до суду. 20.09.2010 слідчим у даній справі було накладено арешт на все належне йому майно, відповідно до постанови про накладення арешту. Згідно протоколу накладення арешту на майно від 29.09.2010 було накладено арешт на автомобіль «Тойота Прадо», д.н.з. [NUMBER] , належний позивачу на праві власності. Крім цього, Першою Київською державною нотаріальною конторою накладено арешт на все його майно. З суду вказана кримінальна справа була направлена на додаткове розслідування, після чого її матеріали стали підставою для реєстрації кримінального провадження №32014110000000023. Згідно повідомлення слідчого від 01.10.2014 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інших наявні відомості на все його невизначене майно згідно вказаної постанови, що перешкоджає розпорядженню його власністю. Питання скасування арешту майна в межах кримінального провадження не вирішено та вирішити не можливо. Позивач є власником автомобіля «Тойота Прадо», д.н.з. [NUMBER] , а також співвласником квартири [ADDRESS] , яка була придбана в шлюбі разом з дружиною, яка зазначена єдиним власником в реєстрі нерухомості. Не скасований арешт порушує його право приватної власності. Ухвалою суду від 12.01.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання від 23.02.2021 підготовче провадження закрито, а справа призначена до судового розгляду по суті. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані ним докази суд прийшов до такого. З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого СВ ПМ ДПА у Київській області від 20.09.2010 в межах кримінальної справи №02-6274 за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, накладено арешт на все майно позивача. Позивач зазначає, що на підставі матеріалів кримінальної справи №02-6274 зареєстровано кримінальне провадження №32014110000000023, яке закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року. При цьому, питання про скасування арешту майна не вирішено. Суд зазначає, що у випадку неможливості розглянути питання про скасування арешту майна в порядку кримінального судочинства, спір може розглядатись за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК), що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова від 30.06.2020 у справі №727/2878/19). Водночас суд вважає, що відповідачем у справі має виступати відповідний орган державної влади, який має статус юридичної особи, до складу якого входить слідчий підрозділ, який наклав арешт, а у разі припинення юридичної особи - його правонаступник. З`ясовано, що арешт на майно позивача накладено слідчим СВ ПМ ДПА у Київській області, проте відповідну юридичну особу припинено. Суд вважає, що належним відповідачем у даній справі може бути Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, оскільки воно містить у своїй структурі слідче управління, а отже може бути визнано правонаступником СВ ПМ ДПА у Київській області. Оскільки позов подано не до тієї особи, враховуючи вимоги ст.51 ЦПК щодо можливості заміни неналежного відповідача виключно за клопотанням позивача, який таке клопотання не заявив, пропри те, що судом дане право йому роз`яснювалось, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, що не перешкоджає йому звернутися з позовом до належного відповідача в подальшому. Такі висновки суду узгоджуються з висновками щодо застосування відповідних норм права наданих Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).

Outcome: dismissed