Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], з підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК України. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником та проживає в будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований колишній чоловік його дочки [PERSON] - [PERSON], шлюб з яким розірвано за рішенням Миргородського міськрайонного суду від 25 липня 2013 року. [PERSON] з лютого 2013 року не проживає в цьому будинку і не з'являється, місце його перебування позивачу не відоме і всі обов'язки по догляду за будинком покладені тільки на позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.6, 18), позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, по суті позову пояснила, що відповідач у 2012 році, ще до офіційного розірвання шлюбу, виїхав з будинку та став десь проживати з іншою жінкою, поступово забрав всі свої речі, а з початку 2013 року в будинку не з'являвся і ні з нею, ні з дітьми не спілкувався. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України був повідомлений належним чином через оголошення у пресі (а.с. 22). Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив, що будинок № 8 по вул.Молодіжній в с.Гаркушинці Миргородського району Полтавської області належить на праві власності позивачу, який проживає там разом з своєю дочкою [PERSON] та малолітніми онуками [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8). Відповідач [PERSON] в даному будинку не проживає з лютого 2013 року, що підтверджується актом комісії Гаркушинської сільської ради від 21.01.2014р. (а.с. 8). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Поняття члена сім'ї визначене ст.64 ЖК України, а відповідно до частини 3 зазначеної статті, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Під дію п.п. 1 і 5 та ч.4 ст.71 даний випадок не підпадає, а в ч.1 ст.71 вказано, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач [PERSON] в будинковолодінні позивача не проживає з лютого 2013 року, то він відповідно до ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в т.ч. на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного заявлений [PERSON] позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved