Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 5488,41 грн., компенсацію за весь час розрахунку станом на 24.10.2014 в сумі 27971,19 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначав, що він працював на ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» з 15.03.2011; 18.09.2013 звільнений за власним бажанням, однак в повному обсязі не отримав остаточний розрахунок, залишок заборгованості підприємства складає 5488,41 грн. Позивач неодноразово звертався із заявами з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі, однак відповіді не отримав. Позивач також просить виплатити йому середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку з 18.09.2013 по 24.10.2014 в розмірі 27971,19 грн., посилаючись на те, що підприємством порушені строки проведення остаточного розрахунку при звільненні. [PERSON] зазначає, що порушення його трудових прав з боку відповідача спричиняє величезні моральні страждання, позивач весь час хвилювався з приводу існування його родини, його сім'я була тривалий час позбавлена нормального життєвого спілкування із оточуючими, а тому з урахуванням вимог розумності позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» - Луценко О.І. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що в день звільнення, тобто 18.09.2013, [PERSON] не працював, з вимогами про проведення із ним остаточного розрахунку не звертався, а тому відсутні підстави щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Водночас у грудні 2013 року підприємство здійснювало виплату заборгованості, але [PERSON] до каси підприємства не з'явився, належні йому грошові кошти не отримав, у зв'язку із чим ці кошти за депоновані на банківському рахунку. Також представник відповідача зазначала, що позивачем не зазначено, в чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи її розмір, якими доказами це підтверджено, а тому і в цій частині має бути відмовлено. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 15.03.2011 прийнятий на посаду слюсаря на ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» на підставі розпорядження № 48 від 15.03.2011; 18.09.2013 звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України - наказ № 177 від 18.09.2013. Згідно довідки, наданої ДП «Завод ім.. В.О. Малишева», підприємство має заборгованість перед [PERSON] з заробітної плати в розмірі 5488,41 грн., яка була депонована в грудні 2013 року; середньомісячна заробітна склала 2151,63 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Представник відповідача стверджує, що в день звільнення [PERSON] не працював, а тому із працівником не було проведено остаточного розрахунку. Однак дана позиція представника відповідача спростовується наданими ним же письмовими доказами, а саме: в книзі обліку руху трудових книжок міститься вказівка про те, що [PERSON] отримав на руки трудову книжку [NUMBER] під власний підпис саме 18.09.2013 в день звільнення, в обхідному листі [PERSON] міститься вказівка про те, що останній здав свій пропуск на підприємство саме 18.09.2013, відсутні підстави вважати, що [PERSON] не був присутній на підприємстві в день звільнення 18.09.2013, а тому і остаточний розрахунок із ним мав бути проведений саме 18.09.2013. Відповідно до ст.. 117 КЗпП України, яка встановлює відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до ст.. 117 КЗпП України, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. Позивачем на підставі довідки ДП «Завод ім.. Малишева» розраховано середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 18.09.2013 по 24.10.2014 - за 13 місяців, його розмір становить 27971,19 грн. За таких обставин суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку час затримки розрахунку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів наявності моральних страждань, які спричинені внаслідок порушення з боку підприємства його законних прав як працівника. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial