Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Стверджує, що після смерті матері він вступив в управління та фактичне володіння спадковим майном, оскільки доглянув її та здійснив її поховання. Однак, 07 лютого 2017 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом його рідному брату [PERSON] на право на земельну частку (пай) члена Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Мізоцьке» смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, належного спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) РВ № 0174805, виданого Здолбунівською районною державною адміністрацією 15 грудня 1998 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 12381. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2019 року до участі в справі залучено правонаступника відповідача - [PERSON] , оскільки [INFO] помер відповідач [PERSON] . 27 лютого 2019 року [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмета позовних вимог. Позивач вказує, що після смерті відповідача приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. видано дочці спадкодавця [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 серпня 2018 року на право на земельну частку (пай) члена Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Мізоцьке» смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах. Тому просить суд усунути від права на спадкування за законом [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 лютого 2017 року, видане [PERSON] приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В.; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 серпня 2018 року, видане [PERSON] приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В., та визнати за ним право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Мізоцьке», розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805, виданого Здолбунівською районною державною адміністрацією Рівненської області 15 грудня 1998 року на ім`я [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Майструк С.М. позовні вимоги підтримав у повному об`ємі. Пояснив суду, що позивач [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805 знаходився у позивача і до суду з позовом про визначення додаткового строку дляприйняття спадщини [PERSON] не звертався. Рідний брат позивача [PERSON] проживав разом із матір`ю, однак постійно знущався над нею, завдавав їй тілесні ушкодження, внаслідок чого остання померла від отриманих [PERSON] побоїв. Будь-яких письмових доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо матері [PERSON] та притягнення останнього до відповідальності в судовому порядку немає, це йому відомо зі слів позивача та його дружини [PERSON] . Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила суду, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] , своєчасно прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки постійно проживав разом із спадкоємцем і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) РВ № 0174805 знаходився у її батька і за наявності законних підстав він оформив своє право на спадщину в нотаріальному порядку. Вона є дочкою [PERSON] і своєчасно прийняла спадщину після смерті батька, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Упродовж 1994-1995 років вона проживала разом зі своїми батьками, дідом та бабусею [PERSON] в [ADDRESS] . В подальшому вона переїхала проживати разом із матір`ю в м.Здолбунів Рівненської області, а її батько залишився проживати разом зі своїми батьками. Вона кожного літа приїжджала на канікулах до батька та бабусі. Відносини в її батька [PERSON] з його матір`ю [PERSON] були нормальні, будь-яких тілесних ушкоджень її батько для своєї матері не завдавав. За станом здоров`я [PERSON] сторонньої допомоги не потребувала. Її рідний дядько - позивач по справі [PERSON] проживав окремо від своєї матері [PERSON] в іншому селі і спадщини після її смерті не прийняв. Тому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 грудня 1999 року Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Мізоцьке», розташована на території смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805, виданого 15 грудня 1998 року Здолбунівською районною державною адміністрацією Рівненської області. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (чинної на час виникнення спірних правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновителі), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 квітня 2017 року Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 2017 рокуЗдолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (чинної на час виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи № 8/2017, заведеної 06 лютого 2017 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. щодо спадкування майна, належного [PERSON] , яка померла [INFO] , єдиним спадкоємцем, що звернувся за оформленням спадкових прав, був [PERSON] , який 06 лютого 2017 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Згідно довідки № 02-21/71 від 02 лютого 2017 року, виданої Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області, спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в с.Клопіт Здолбунівського району Рівненської області. До дня смерті спадкодавця та протягом шести місяців в будинку був зареєстрований син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . 07 лютого 2017 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на право на земельну частку (пай) члена Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Мізоцьке» смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, належного спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805, виданого Здолбунівською райдержадміністрацією 15 грудня 1998 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 12381. Судом встановлено, що в провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області знаходилася цивільна справа № 562/2926/16-ц за позовом [PERSON] до Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. До позовної заяви, поданої до суду 02 грудня 2016 року, додано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого зазначено - [PERSON] ;копію сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805, виданого Здолбунівською районною державною адміністрацією 15 грудня 1998 року на ім`я [PERSON] ; копію паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 1996 року Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області; копію картки фізичної особи - платника податків [PERSON] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року позов задоволено, [PERSON] визначено додатковий строк до 16 березня 2017 року для подання заяви про прийняття спадщини його матері [PERSON] . 25 квітня 2019 року представник [PERSON] - адвокат Майструк Сергій Миколайович подав до суду заяву про перегляд рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року в справі № 562/2926/16-ц, вказуючи, що [PERSON] не підписував та не подавав до суду позовну заяву про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 травня 2019 року задоволено заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасовано рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2016 року в цивільній справі № 562/2926/16-ц за позовом [PERSON] до Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Провадження у справі закрито. Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції як свідок, позивач [PERSON] пояснив суду, що на день смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , він постійно проживав у смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області разом зі своєю сім`єю. Його матір до дня своєї смерті постійно проживала разом з його рідним братом [PERSON] , який постійно бив матір та виганяв з хати. Він час від часу приїжджав до матері в гості, привозив їй продукти харчування. Востаннє він бачив матір за тиждень до її смерті. Він жодного разу не повідомляв працівників поліції про вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо їх матері [PERSON] . Також він жодного разу не звертався у лікувальні заклади з проханням надати медичну допомогу його матері [PERSON] . Після смерті матері він, перебуваючи в житловому будинку за місцем проживання свого рідного брата [PERSON] в с.Клопіт Здолбунівського району Рівненської області, забрав оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805, виданий Здолбунівською районною державною адміністрацією 15 грудня 1998 року на ім`я [PERSON] , тому вважає, що він своєчасно прийняв спадщину. Однак, він ніколи особисто не користувався вказаною земельною часткою (паєм) та не передавав її в оренду іншим особам. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не проживав разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини і після смерті спадкодавця спадковим майном не користувався, тобто фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном, також у встановлений законом строк не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] про своєчасне прийняття спадщини позивачем після смерті матері, оскільки такі пояснення є їх суб`єктивною думкою. Відповідно до ч.1 ст.528 ЦК УРСР (чинної на час виникнення спірних правовідносин) не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин для усунення від права на спадкування [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Суд не бере до уваги доводи позивача та його представника про те, що [PERSON] померла внаслідок спричинення їй [PERSON] тілесних ушкоджень, оскільки відсутні судові рішення про притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення протиправних дій щодо матері [PERSON] . Також не надано позивачем доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених статтею 1224 ЦК України, для усунення від права на спадкування [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 16 січня 2018 року виконавчим комітетом Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області. До дня своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав одиноко в [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 54 від 22 січня 2018 року, виданою Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно положень ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 20/2018, заведеної 22 березня 2018 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В., вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла дочка спадкодавця [PERSON] , яка у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. 20 серпня 2018 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на право на земельну частку (пай) члена Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Мізоцьке» смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, належного спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805, виданого Здолбунівською райдержадміністрацією 15 грудня 1998 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 12381, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. 07 лютого 2017 року, за реєстраційним № 111. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховний Суд від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зробив висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , і в свою чергу [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та на законних підставах отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Мізоцьке», розташована на території смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0174805, виданого 15 грудня 1998 року Здолбунівською районною державною адміністрацією Рівненської області. Інші спадкоємці спадщини не прийняли. Підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. [PERSON] та [PERSON] позивачем не доведено та судом не встановлено, як і не встановлено підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed