Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення вимог, просив визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] від 01 лютого 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Яковлєвою К.Б., зареєстрований в реєстрі за № 38; визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] від 21 березня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Ребровою Іриною Сергіївною, зареєстрований в реєстрі за № 422; визнати недійсним договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] від 25 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Калінчук І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1433; визнати недійсним договір купівлі-продажу за реєстровим № 121 від 30 травня 2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є рідним братом по лінії матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Померлій [PERSON] на праві приватної власності належало нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] . Він є спадкоємцем другої черги за законом після смерті сестри, проте не може здійснити право на спадкування, оскільки дана квартира належить іншій особі - [PERSON] Його син [PERSON] з 2004 року до початку 2014 року проживав разом з [PERSON] та чоловіком останньої. У 2009 році [PERSON] поховала чоловіка, стан її фізичного та психологічного здоров`я почав погіршуватись, вона постійно скаржилась на головні болі, запаморочення, шум у голові тощо. 01.02.2013 року [PERSON] склала заповіт на його сина, який повідомив про неадекватну поведінку нині померлої. [INFO] його син одружився та дружина останнього [PERSON] також почала проживати разом з [PERSON] , поведінка якої стала ще дивнішою після цих подій, а саме остання постійно виганяла дружину сина з квартири, шукала щось у речах подружжя, перекладала речі на інші місця, що врешті призвело до того, що молодята у лютому 2014 року оселилися окремо від [PERSON] 21 березня 2014 року [PERSON] склала новий заповіт на користь [PERSON] , яка також була її племінницею. Підстави такого вчинку на його думку є вкрай незрозумілими та лише ще раз викликають сумнів щодо психічного стану померлої, оскільки [PERSON] не піклувалась про померлу, жодних близьких стосунків або спілкування між ними не було. Вважає, що така поведінка померлої [PERSON] свідчить про те, що вона у вищевказаний період перебувала у хворобливому стані через який не була здатна у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій, що є підставою для визнання заповітів недійсними. Про неможливість померлою усвідомлювати свої дії вказує те, що вона постійно хворіла, регулярно з 2012 року проходила стаціонарне лікування, мала такі хвороби як атеросклеротичний кардіосклероз, цукровий діабет, гіпертонічна хвороба, кіста лівої нирки. Деякі хвороби є наслідком інсульту, що стався у 2003 році. Оскільки його сестра регулярно проходила лікування, то відповідно приймала значну кількість медичних препаратів, що на його думку, могло вплинути на здатність усвідомлювати значення своїх дій та їх наслідків. Крім того, [PERSON] зверталась до правоохоронних органів із заявою відносно [PERSON] з приводу документів на спірну квартиру, розглядом цієї заяви займався [PERSON] , який на той час працював дільничним у Дзержинському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. 25.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] , яка перебувала у шлюбі з [PERSON] , укладений договір довічного утримання. [INFO] року [PERSON] померла. Позивач вважає, що даний договір довічного утримання укладений виключно під впливом тяжкої обставини, на вкрай невигідних для неї умовах та має бути визнаний судом недійсним. Що стосується тяжкої обставини, то на думку позивача вона складалась з декількох аспектів, а саме втрати чоловіка у 2009 році, відсутність дітей, погіршення стану здоров`я, перебування у вкрай скрутному матеріальному становищі, оскільки єдиним доходом була пенсія. Про невигідність умов укладеного договору довічного утримання свідчить не співмірність вартості квартири допомозі, яка повинна була надаватись за спірним правочином. Крім того, спірний договір довічного утримання укладений та посвідчений нотаріусом у лікарні, що також вказує про його укладення під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, є підставою для визнання його недійсним та застосування наслідків недійсності. 30.05.2018 року [PERSON] відчужила спірне майно [PERSON] . Вважає, що цей договір є спробою приховати та позбутись предмету позову, оскільки даний спір триває довгий час. Підставою недійсності договору купівлі - продажу спірної квартири вважає як фіктивність правочину так і вчинення під впливом обману, оскільки [PERSON] достовірно знаючи про наявність справи в провадженні суду та накладення арешту на спірне нерухоме майно, здійснила заходи щодо продажу даної квартири. У зв`язку з тим, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] вважає, що право власності на спірну квартиру має бути визнано за ним. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав частково, окрім тієї, що стосується заповіту, що укладений на його користь. Відповідач [PERSON] надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовні вимоги в частині недійсності договору довічного утримання, в іншій частині вимог відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Також, представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, згідно якого вважають позовну заяву необґрунтованою, такою, що не відповідає законодавству, обставини, що зазначені в позові не доведеними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Вказав про те, що [PERSON] набула право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку і законних підстав для визнання договору довічного утримання недійсним не наведено, відповідно відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру. Представник третьої особи приватного нотаріуса Яковлєвої К . Б. - адвокат Камбулатов І.П. надав заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи та її представника з урахуванням поданих письмових пояснень, згідно яких нотаріусом підтверджений факт посвідчення 01 лютого 2013 року заповіту [PERSON] на користь [PERSON] з дотриманням вимог діючого законодавства України. Вказала про те, що відсутні докази які б свідчили про неможливість [PERSON] усвідомлювати повною мірною значення своїх дій та керувати ними під час складання та посвідчення заповіту 01.02.2013 року. Вважала вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими. Відповідач [PERSON] , треті особи - приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Реброва І.С., Калінчук І.В ., Аверіна М.Е. в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи та цивільної справи № 638/21059/14-ц, суд прийшов до наступного. [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 15295. 01.02.2013 року [PERSON] складений заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлєвою К.Б., реєстровий № 38. 31.03.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ребровою І.С. посвідчений заповіт, складений [PERSON] на все майно на ім`я [PERSON], реєстровий № 422. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . 25.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно якого відчужувач передала у власність набувачу спірну квартиру [ADDRESS] , а остання в свою чергу зобов`язалась в межах вартості матеріального забезпечення довічно утримувати [PERSON] Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В., реєстровий № 1433. 30.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі - продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Аверіною М.Е. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає види спадкуванн я - за заповітом або за законом. Відповдно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON] від 01.02.2013 року скасований складеним 21.03.2014 року заповітом [PERSON] . на користь [PERSON] , тому позовні вимоги в частині визнання недійсним заповіту від 01.02.2013 року не підлягають задоволенню. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст.748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Враховуючи викладене, відсутність доказів, які б свідчили про недійсність заповіту складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] , а також те, що спірна квартири спадкодавцю не належала через укладення договору довічного утримання, тому не може входити до складу спадщини, охоплюватись заповітом або перейти у спадок, у зв`язку з чим позивач не може бути спадкоємцем майна, що належить іншій особі. Що стосується визнання недійсним договору довічного утримання, то позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про невиконання набувачем умов договору та недійсності даного правочину. Доводи позивача [PERSON] в цій частині вимог спростовані зібраними та дослідженими доказами, а саме матеріалами цивільної справи № 638/21059/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] треті особи : приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Яковлєва К.Б., Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Реброва І.С., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В. про визнання заповітів недійсними, визнання договору довічного утримання недійсним, з урахуванням наступного. Згідно висновку судово - почеркознавчої експертизи № 10319 від 13.01.2016 року, що міститься в матеріалах вказаної цивільної справи рукописні записи у заповітах від 01.12.2013 року, 21.03.2014 року та договорі довічного утримання від 25.09.2014 року виконані самою [PERSON] під впливом збиваючих факторів природного характеру, серед яких могли бути тимчасові зовнішні (незручна поза при письмі. Письмо без опори пишучої руки, незвичне положення аркушу паперу по відношенню до пишучого тощо) і відносно постійні внутрішні (вікові зміни організму - старечий вік, хворобливий стан, вплив лікарських препаратів тощо). Відповідно до висновку експерта № 205-КЕ/2016/пп комплексної посмертної судово - медичної та судово - психіатричної експертизи за матеріалами цивільної справи № 638/21059/14-ц у наданій на експертизу медичній документації на ім`я [PERSON] , 1953 року народження, об`єктивних медичних даних у відношенні звернення останньої за медичною допомогою до лікаря - психіатра за вказаний період життя не має, на диспансерному обліку у лікаря - психіатра не перебувала. Відомостей про будь - які «індивідуальні фактори», які могли вплинути на фізичні можливості [PERSON] під час підписання нею відповідних документів в період 2013-2014, в медичній документації відсутні. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження доводів щодо недійсності договору довічного утримання та укладеного в подальшому договору купівлі - продажу спірної квартири, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed