Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 квітня 1998 року між ними було укладено шлюб, від якого мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; на даний час їх сімейні стосунки припинені через нерозуміння одне одного, розбіжність у поглядах на життя, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, їх шлюб носить формальний характер, що унеможливлює подальше спільне подружнє життя, а тому просить час для примирення не надавати і шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на розірванні шлюбу без надання додаткового часу для примирення, оскільки близько п`яти років їх спільне подружнє життя погіршувалося, налагодити стосунки не вдається, в зв`язку з чим подальше збереження шлюбу між ними неможливе; понесені судові витрати залишає за собою. Відповідачка відзиву на позов не подала, у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки наданий судом час для примирення не дав позитивного результату, чоловік ображає її в присутності дітей, а тому подальше існування їх шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити чинне прізвище [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 29 квітня 1998 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції за актовим записом №12. Від даного шлюбу сторони мають чотирьох спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з обома батьками. Сторони хоча й проживають разом з дітьми в одному будинку, але понад чотири роки їх подружні стосунки погіршувались, що спричиняло часті сварки, в тому числі й у присутності дітей, на даний час вони спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, наданим судом часом не скористались для збереження шлюбу, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Понесені [PERSON] у справі судові витрати по сплаті судового збору за його клопотанням залишаються за позивачем, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved