Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1 217 427,19 грн грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, з 21 листопада 2014 року в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» введено тимчасову адміністрацію строком на три місяці та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк. Позивач є вкладником ПАТ «ВіЕйБ Банк», після виплати позивачу гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000,00 грн., що еквівалентно 13 204, 75 дол. США, залишились грошові кошти, які перевищують гарантовану суму вдшкодування на загальну суму 46 644, 72 дол. США, що еквівалентно 1 217 427, 19 грн. Посилаючись на те, що на теперішній час коштів він не отримав, що обмежує його право розпоряджатися ними на власний розсуд, а також на те, що [PERSON], як власник істотної участі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», є пов'язаним з банком особою у розумінні ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», отже несе відповідальність перед ним за неповернення банком вкладу та нарахованих відсотків, просить задовольнити позов в заявлений спосіб. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Заперечення подали у письмовому виді. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Суд, заслухавши думку учасників процесу дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що позивач є вкладником ПАТ «ВіЕйБ Банк», а його кредиторські вимоги в сумі 1 091 046, 05 грн. включено до реєстру акцептованих Банком вимог кредиторів до 4-черги. Відповідно ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Відповідно ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку. Тобто лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків. Передбачене ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Таким чином, вимагаючи стягнення шкоди з власників істотної участі банку та/або їх керівників, потрібно насамперед довести факт заподіяння йому шкоди заподіювачами такої шкоди, розмір зазначеної шкоди, докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань власниками істотної участі та заподіяною шкодою. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. Таким чином у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed