Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: ПП «Авто-Ліга», в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Деу Ланос, державний № [NUMBER] 2006 року випуску від 03 грудня 2013 року та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 580,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 26 грудня 1992 року зареєстрував шлюб з [PERSON] 13 лютого 2014 року шлюб розірвано згідно рішення суду. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Жодних домовленостей, щодо розподілу спільного майна, набутого ними під час шлюбу немає. Під час шлюбу у 2006 році сторони придбали автомобіль «Daewoo Lanos» за 46000,00 грн., що належить подружжю на праві спільної сумісної власності. У березні 2014 року позивач дізнався, що у грудні 2013 року відповідач продала даний автомобіль без його згоди за допомогою Запорізької філії ПП «Авто-Ліга». Позивач вважає, що договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки продане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що автомобіль продано під час шлюбу та в інтересах сім'ї, за взаємною згодою, про що, позивачу було відомо та він проти цього не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Представник ПП «Авто-Ліга», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 26 грудня 1992 року зареєстрував шлюб з [PERSON] 16 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно рішення Харківського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили 13 лютого 2014 року /а.с. 7-8/. В період шлюбу 03 березня 2006 року позивач з [PERSON] придбали в торгівельній організації в розстрочку автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] та зареєстрували спірний транспортний засіб на ім'я [PERSON], остання отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 03 березня 2006 року /а.с. 46/. 03 грудня 2013 року [PERSON] зняла з обліку для реалізації даний автомобіль /а.с. 46/. Відповідно до облікової картки [NUMBER] від 12 лютого 2014 року вторинної реєстрації транспортного засобу, придбаного в торговельній організації згідно довідки-рахунку №ВІА218250 від 06 лютого 2014 року, виданої Запорізькою філією ПП «Авто-Ліга» власником автомобіля DAEWOO LANOS є [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При таких обставинах, автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний № [NUMBER] 2006 року випуску, є спільною сумісною власністю позивача та відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або)державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 затверджено Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей , причепів, напівпричепів та мотоколясок. Вказаними Правилами визнано обов'язковою державну реєстрацію автомобілів. Відповідно до п. 6 цих Правил, транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової згоди. Суд дійшов висновку, що спірний автомобіль належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, в зв'язку з чим письмова згода позивача є обов'язковою умовою для відчуження вищезазначеного автомобіля. Таким чином, враховуючи ту обставину, що відповідачем [PERSON] не надано доказів щодо отримання письмової згоди чоловіка на продаж автомобіля, суд вважає, що автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER], проданий відповідачем під час шлюбу без згоди чоловіка. Відповідно до ч. 2 с. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Враховуючи положення ст. 31 ЦК України, яка встановлює критерії дрібного побутового правочину, правочин щодо відчуження автомобіля виходить за рамки дрібного побутового. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При таких обставинах, суд визнає недійсним правочин з продажу вищезазначеного автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд не застосовує наслідки недійсності оспорюваного правочину. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved