Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» (далі - ТОВ «СПП ЛАНА») про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свій позов позивач обґрунтовував тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, у неї у власності є земельна ділянка загальною площею 5,50 га, що знаходиться на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. 2 липня 2007 року між ним та ТОВ «СПП ЛАНА» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки. При укладенні договору, відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою позивача протягом 15 років, у формі та розмірі, які визначені в договорі. На виконання умов договору позивач здійснив передачу земельної ділянки, тим самим повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем. Однак, відповідачем допущено систематичне невиконання обов'язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати позивачеві орендну плату. Враховуючи викладене, позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився,але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представники позивача [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити позовну заяву, додатково пояснила, що, на її думку, відповідачем в ході розгляду справи не було надано належних доказів сплати позивачеві орендної плати, крім того, вона вважає, що суд може визнати спірний договір оренди неукладеним. Представник відповідача Тимошенко С.В. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, надав письмові заперечення та додатково пояснив, що ТОВ «СПП ЛАНА» у встановлені договором строки та розмірі сплачувалась орендна плата [PERSON], про що були надані відповідні докази, тому підстав для розірвання договору оренди немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працювала в ТОВ «СПП ЛАНА» з 2012 по 2015 рік на посаді економіста. До її функціональних обов'язків, зокрема, відносилася робота з орендодавцями з приводи виплати їм орендної плати. Виплата орендної плати кожному орендодавцю фіксувалася у відповідних «Картках пайщиків». Так, згідно вказаних документів, [PERSON] отримав орендну плату у натуральній формі в таких розмірах: за 2012 рік - 2000 гк ячменю, за 2013 рік - 1700 кг пшениці та 500 кг ячменю, за 2014 рік - 1600 кг пшениці та 1500 кг ячменю. До її обов'язків не входило розраховувати розмір орендної плати, вона лише видавала орендну плату орендодавцям у розмірі зазначеному керівництвом товариства. Претензій щодо розміру орендної плати [PERSON] їй не виказував. Боргу по виплаті [PERSON] орендної плати, на теперішній час ТОВ «СПП ЛАНА» не має. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо. За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. В ході розгляду справи було встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності, відповідно до державного акту [NUMBER] від 12 липня 2002 року належить земельна ділянка площею 5,50 га, що розташована на території Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. 2 липня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «СПП ЛАНА» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 15ь років, що був зареєстрований відповідно до вимог законодавства у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 1 жовтня 2008 року (а.с. 4-7). Вказана в договорі земельна ділянка була передана ТОВ «СПП ЛАНА» 2 липня 2007 року, що підтверджується відповідним актом визначення меж земельної ділянки в натурі та актом приймання-передачі об'єкту оренди (а.с. 8,9). Відповідно до додатку № 1 до договору оренди, за користування вказаною в договору оренди земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у натуральній формі, що здійснюється за такими розрахунками: форма орендної плати - натуральна (зернові та соняшник); щорічний розмір орендної плати - 1/5 частки продукції, одержаної із земельної ділянки; період виплати - з 1 вересня по 31 грудня (а.с. 10). Умовами договору від 2 липня 2007 року передбачено наступне: п. 8 - договір укладений терміном на 15 років; п. 9 - орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: форма орендної плати - натуральна (зернові та соняшник). Щорічний розмір платежів в натуральній формі складає 1/5 частки продукції, одержаної із земельної ділянки. Місце одержання платежу - складське приміщення орендаря; п. 10 - обчислення розміру орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції; п. 11 - орендна плата вноситься орендарем у такі строки: не пізніше як з 1 вересня до 31 грудня кожного року; п. 12 - передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами; п. 38 - дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються. За змістом ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] як на підставу розірвання договору посилався на те, що він взагалі не отримував орендну плату. Проте, вказані позивачем обставини спростовуються доказами наданими представником відповідача. Так, згідно «карток пайщика», на яких міститься підпис [PERSON], він отримував орендну плату від ТОВ «СПП ЛАНА», в таких розмірах: за 2012 рік - 2 листопада 2012 року отримав 2000 кг ячменю; за 2013 рік - 17 жовтня 2013 року отримав 1700 кг пшениці та 500 кг ячменю; за 2014 рік - 2 жовтня 2014 року отримав 1600 кг пшениці та 1500 кг ячменю (а.с. 58-60). Вказані обставини підтверджень також свідком [PERSON], яка особисто займалася видачею [PERSON] орендної плати. Доказів, що на вказаних документах не його підпис, позивачем [PERSON] надано не було, жодних клопотань щодо спростування вказаних обставин, зі сторони позивача заявлено не було. Підпис у вказаних документах позивачем не оспорювався. Посилання представника позивача на те, що вказані документи не є належним доказами сплати орендної плати, не можуть бути прийняті судом, оскільки вказані «картки пайщика» містять інформацію щодо предмету доказування, а саме: прізвище, ім'я та по батькові орендодавця, його ідентифікаційний номер, серію та номер паспорту, адресу проживання, данні щодо площі земельної ділянки, посилання на правовстановлюючий документ (державний акт), а найголовніше: дату видачі орендної плати, її форму, розмір та особистий підпис отримувача орендної плати (орендодавця). Підстав ставити під сумнів данні викладені у вказаних документах у суд немає, жодних доказів на спростування цих обставин позивачем та її представниками надано не було. З огляду на викладене, заперечення представників позивача про те, що відсутність відповідних актів-передачі згідно з п.12 договору, свідчить про невиконання відповідачем умов договору оренди в повному обсязі, не можна вважати обґрунтованими. Щодо виплати орендної плати за минулі роки, всі бухгалтерські та господарські документи ТОВ «СПП ЛАНА» за 2009-2011 роки були знищенні, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі вторинної сировини по договорам про надання послуг з приймання в утилізацію вторинної сировини. Дії [PERSON], який впродовж 2007-2015 років не звертався з будь-якими претензіями до ТОВ «СПП ЛАНА» з приводу порушення умов договору оренди і невиплати йому орендної плати, свідчать про належне виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди. Крім того, згідно з інформацією отриманою з Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ 22 січня 2016 року №8/356/10/18, щодо розміру сплаченого ТОВ «СПП ЛАНА» податку на прибуток фізичних осіб з орендної плати виплаченої орендодавцю [PERSON], відповідно до поданих податкових розрахунків сум доходу складає: за 2007 рік - дохід 1016,10 грн., податок 152,42 грн.; за 2008 рік - дохід 235,37 грн., податок 35,31 грн.; за 2009 рік - дохід 1078,69 грн., податок 161,80 грн.; за 2010 рік - дохід 1142,33 грн., податок - 171,35 грн.; за 2011 рік - дохід 2285,18 грн., податок 342,78 грн.; за 2012 рік - дохід 2688,51 грн., податок 403,28 грн.; за 2013 рік - дохід 2688,45 грн., податок 403,27 грн. (а.с. 68). Таким чином, судом встановлено, що орендна плата за договором оренди від 2 липня 2007 року дійсно орендарем здійснювалася. Посилання позивача та отримання орендної плати не в повному обсязі, не може бути прийнято судом, оскільки позовних вимог щодо стягнення недоплаченої орендної плати позивач не заявляв, а предметом доказування в даній справі є саме систематична невиплата орендної плати. В свою чергу, недоплата орендної плати не може бути підставою для розірвання договору оренди, а дає орендодавцю право звернутися з вимогами до орендаря про стягнення відповідної заборгованості. Суд звертаю також увагу, що посилання представника позивача в розрахунках орендної плати на статистичні данні середньої врожайності та вартості сільськогосподарської продукції, не можуть бути прийняті судом, оскільки не стосуються конкретної земельної ділянки, а є фактично припущеннями. Позивачем також в позові не зазначалося вимог щодо неналежної якості та кількості натуральної продукції, жодного доказу звернення позивача до відповідача з питань не виплати орендної плати суду надано не було. Отже, із дій сторін вбачається, що вони узгодили відносини по сплаті орендної плати в натуральній формі у встановленому розмірі. Доводи представника позивача про те, що договір оренди, укладений між сторонами, слід визнати недійсним або визнати неукладеним, не приймаються судом, оскільки [PERSON] таких позовних вимог не заявляв і відповідно вказані обставини не були предметом судового розгляду. Твердження представника позивача про укладання договору 29 березня 2006 року також є надуманим, оскільки [PERSON] у позовній заяві зазначив, що спірний договір був укладений саме 02 липня 2007 року. Крім того, саме з 2 липня 2007 року вказана в договорі земельна ділянка була передана орендодавцем [PERSON] орендарю ТОВ «СПП ЛАНА», що підтверджується відповідним актом визначення меж земельної ділянки в натурі та актом приймання-передачі об'єкту оренди. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична несплата орендної плати. Отже за змістом ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 141 ЗК України, умов договору від 2 липня 2007 року у разі невиконання орендарем обов'язків, передбачених статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди земельної ділянки, щодо систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. Відповідно до ст. 214 ЦПК України, зі змінами внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав. передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Враховуючи обставини справи, суд не вбачає підстав для відступу від правової позиції, викладеної у висновках Верховного суду України в постанові Верховного суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, що в силу 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Таким чином, судом встановлено, що у даному випадку позивачем не доведено систематичної несплати орендної плати, орендна плата сплачувалась належним чином, спір щодо її розміру відсутній, відсутність актів про передачу продукції не може вважатися істотним порушення орендарем умов договору, а тому договір оренди, укладений між сторонами, не може бути розірваний з вказаних підстав. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed