Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову зазначив, що він є власником 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS] . Співласником 1/4 частини цьогобудинку є [PERSON] . У будинку зареєстрований відповідач у справі, але він за місцем реєстрації не проживає з 2010 року та його особистих речей в будинку не має. Позивачка [PERSON] надав до суду заяву, просив його позовні вимоги задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] надала до суду заяву, де підтримала позовні вимоги [PERSON] , просила справу розглянути без її участі. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/1753/13-ц від 04 червня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ,померлої [INFO] ; а за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ,померлої [INFO] . Відповідно до інформації начальника відділу державної реєстрації [PERSON] від 14 серпня 2020 року за вих.№2042 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З довідки голови квартального комітету №5 [PERSON] від 03.08.2020 року вбачається, що відповідач у справі [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, однак не проживає за вказаною адресою з 2010 року. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які на час розгляду справи не є членом його сім`ї. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2010 року, але на теперішній час він залишається зареєстрованим за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та спонукає позивача на зайві витрати, пов`язані з утриманням майна.

Outcome: approved