Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Черкаського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що 27 квітня 2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,57 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Черкаського району та області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Померла [PERSON] залишила заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження згідно якого заповіла позивачу все майно, що належало їй по закону. Позивач подав заяву до Черкаської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Разом з тим, рідний брат позивача [PERSON] подав також заяву про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, але у встановлений нотаріусом термін не виконав вимоги нотаріуса та не надав документів, що свідчать про наявність у нього непрацездатності на день смерті [PERSON]. Після спливу 6-ти місячного строку [PERSON] звернулася повторно до нотаріальної контори аби розпочати процедуру оформлення спадкових прав після смерті матері. На спадкове майно частково у позивача були наявні документи а саме на 1/2 частину домоволодіння по вул. Шевченка, буд. 151 в с. Бузуків Черкаського району та області, яка належить [PERSON]. Нотаріусом дані документи були відібрані для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але на інше майно у вигляді земельної ділянки у позивача наявна лише копія правовстановлюючого документу, оскільки державний акт був загублений та не відновлений до смерті власника, а тому процедура оформлення в нотаріальному порядку унеможливлюється. Отож, відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку позбавляє можливості спадкоємця здійснити необхідний обсяг дій та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, замість державного акту на земельну ділянку, [PERSON] не може, оскільки таким правом наділений лише власник або уповноважена особа власника відповідно до порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно. А тому ця процедура унеможливлюється у звязку зі смертю власника [PERSON]. Враховуючи викладене [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку, що належить померлій 27 квітня 2009 року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, та пояснив що на його думку спадщина має бути поділена між ним та [PERSON] в рівних частинах, також пояснив що є інвалідом з 2014 року, на час відкриття спадщини інвалідом не був. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, згідно чинного законодавства. В судовому засіданні встановлені обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 116823 від 28.04.2009 р. [PERSON] померла 27 квітня 2009 року. Відповідно до заповіту від 11.09.1998 року посвідченого секретарем Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] заповіла позивачу [PERSON], все своє майно. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР № 17-15-43т від 15.11.2002 р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,57 га в адмінмежах Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Відповідно до листа Черкаської районної державної нотаріальної контори від 24.11.2015 р. за № 3746/02-14, свідоцтво про право на спадщину, після смерті [PERSON], не видано в звязку з тим, що відсутні оригінали документів на земельну ділянку. Відповідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON], та має право спадкувати за заповітом, відповідач по справі [PERSON] не має права на спадкування обов`язкової частки незалежно від змісту заповіту, оскільки на час відкриття спадщини не був непрацездатним.

Outcome: approved