Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми. Зазначав, що 30.10.19 між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого останнім було складено розписку. Відповідно до зазначеного договору позики [PERSON] взяв у нього в борг суму у розмірі 245 000 грн. та зобов`язався повернути зазначену суму коштів у строк до 01.02.20. Посилаючись на те, що відповідачем сума боргу не повернута, просив стягнути з останнього на його користь 245 000 грн., а також судовий збір. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 30.10.19 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, про що свідчить розписка, складена [PERSON] (а.с. 5). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з умовами договору позики [PERSON] зобов`язався повернути борг у строк до 01.02.20. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики та не повернув позивачу у встановлений договором позики строк суму у розмірі 245 000 грн., тому позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зазначена сума позики. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 2 450 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved