Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина жилого будинку з відповідною часткою надвірних будівель, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Великобурлуцькою державної нотаріальної конторою Харківської області 25.11.2005 за реєстрованим номером 3593, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у 2009 році покинув дружину, доньку позивача, та виїхав до м. Харкова. З 2009 року по теперішній час відповідач за місцем реєстрації не проживає. 09 серпня 2011 року за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області шлюб між донькою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Відтак відповідач на теперішній час не являється членом сімї позивача. Оскільки, на теперішній час відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються, однак нараховуються, чим суттєво порушують права позивача, а тому останній звернувся до суду з позовом та просив його задовольнити. Позивач вказує, що таке становище порушує його права та інтереси, не дає можливість користуватись своїм приватним житлом та не дає можливості оформити субсидію. Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1\~ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Великобурлуцького\~районного суду\~Харківської області\~від 08\~січня 2019\~року було\~відкрито провадження\~по справі,\~призначено справу\~до розгляду\~у порядку\~спрощеного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін.\~Окрім того,\~відповідачу було встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу 5-тиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Встановлено відповідачу 5-тиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Позивач [PERSON] до суду не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, на адресу суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.27). Згідно зі\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Судову повістку направлено 08 січня 2019 року (а.с.21) та 24 січня 2019 року (а.с.26) за місцем реєстрації відповідача, проте не одержані ним. Факт належного повідомлення про день, час та місце слухання справи підтверджується судовим оголошенням на офіційному сайті веб-сайті Судової влади України, в порядку\~ч.11\~ст.128\~ЦПК України, про виклик відповідача в судове засідання (а.с.25). Клопотань та заяв від [PERSON] на адресу суду не надходило, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності. Згідно ч.3\~ст.131\~ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Статтею 47 Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі\~Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п.1 ст.8 Конвенції). Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п.2 ст.8 Конвенції. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2015 року є власником квартири № 2 - 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS], (а.с.09). Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] був одружений на доньці позивача [PERSON] та був прописаний як член сімї. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 серпня 2011 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 14 листопада 2018 року за вих. № 4770, в зазначеному будинку зареєстровані: позивач, син [PERSON], онук [PERSON], зять [PERSON] та дружина [PERSON] (а.с.10). Отже, відповідача було зареєстровано в будинку як члена сімї. Відповідно до актів обстеження від 17 вересня 2015 року та 23 листопада 2018 року, при обстеженні будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], засвідчено, що згідно домової книги за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак фактично проживає два чоловіки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] з 2009 року фактично за місцем реєстрації не проживає (а.с.12-13). Відповідно до ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що також передбачено\~статтею 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приходить до висновку, що позивач довів свій позов, а тому вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Даних, які б свідчили, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з поважних причин, як і даних про те, що йому чинилися перешкоди у проживанні в будинку, суду не надано. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування\~\~житловим\~\~приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, відповідно до викладеного, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved