Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, посилаючись на те, що 02 листопада 2013 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки з ведення спільного господарства, у зв`язку з чим було подано позов про розірвання шлюбу. За час спільного проживання у м. Запоріжжі, позивач та члени його родини разом з дитиною відвідували зоопарк, дитячу залізницю, театр юного глядача та цирк. Влітку відвозили на відпочинок до моря з метою оздоровлення. Поряд з тим зазначив, що з вересня 2018 року відповідач з особистих мотивів переховує дитину від нього, разом з сином не проживає за місцем своєї реєстрації у с. Нивра Борщівського району. Також зазначив, що має більшу прихильність до сина, самостійний дохід і нерухоме майно, в якому створені належні умови для фізичного, духовного та морального розвитку дитини і може забезпечити його усім необхідним, в тому числі для здійснення своїх обов`язків по вихованню та догляду. Сама ж відповідач не має самостійного доходу та місця проживання для дитини, перебуває на лікуванні та обліку з діагнозом невралгія. У зв`язку з чим, просив визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] 11 травня 2019 року подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що з твердженнями позивача не згідна, посилаючись на те, що від народження дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Позивач участі в утриманні дитини не брав і не бере, в добровільному порядку не надавав і не надає ніякої матеріальної допомоги, ігнорує своїми батьківськими обов`язками. При цьому позивач весь час знав де і з ким проживає дитина, від нього ніхто жодним чином дитину не приховував. Він просто не приїжджав і навіть не телефонував їй, не цікавився справами дитини. Ні він, ні члени його родини не піклувались і не утримували дитину навіть коли вона з сином проживала в м. Запоріжжя. Останні п`ять років зимою (крім останньої) вони жили в м.Запоріжжя. Витрати на дитину оплачувала вона, часто їй допомагала її мати [PERSON] , при тому не тільки грошима, але вона також регулярно відправляла великі посилки з продуктами харчування та одягом. Прихильність позивача до сина не підтверджена жодними доказами, він не брав участі у вихованні, утриманні дитини, не купував для неї одягу, продуктів, ліків, тощо. За п`ять років подарував дитині декілька іграшок і більше нічого. Дохід позивача, який він отримує у вигляді заробітної плати, працюючи на посаді слюсаря-інструментальника в АТ «МОТОР СІЧ», йде виключно на його потреби. У нього є шкідливі звички, він в тому числі часто вживає спиртні напої. Вихідні і святкові він проводить в компанії друзів, часто йде з дому на декілька діб і після цього приходить дуже виснажений і в нетверезому стані. Тому його твердження що він може забезпечити дитину усім необхідним - неправдиві, він цього не робив раніше і у неї немає підстав вважати, що він має намір робити це в майбутньому. Належні умови для фізичного, духовного та морального розвитку дитини повністю забезпечені для неї на сьогоднішній день. В їхнього сина є усе необхідне, одяг, житло, їжа, велика озеленена територія біля будинку, хороший дитячий садок. У позивача, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, немає жодного нерухомого майна. В квартирі за адресою: [ADDRESS] позивач зареєстрований і проживає разом із матір`ю та батьком. Відповідно до наданого позивачем Ордеру №4432 від 25.07.1968 року, житлова площа вказаної квартири складає 40, 33 кв.м.. Відповідно до ст. 47 Житлового кодексу України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. В разі проживання дитини з позивачем, житлова площа на кожного буде - 10,08 кв.м., тобто менше встановленої норми. Від травня 2018 року дитина проживає разом з нею, бабусею та дідусем в приватному будинку, що знаходиться в с.Нивра . Житлова площа будинку становить приблизно 82 кв.м . Прибудинкова територія становить біля 700 кв.м. Також в сусідньому будинку проживає прабабуся [PERSON] , [PERSON] , яка часто допомагає з вихованням сина. Ще вона орендує двокімнатну квартиру в місті Борщеві, і в будні дні, коли вона відводить [PERSON] до дитячого садочку, вони з ним там проживають. В зв`язку з цим, очевидно, що проживання для дитини у неї кращі ніж у позивача. Посилання позивача на те, що вона не має самостійного доходу, не відповідають дійсності, оскільки вона має самостійний дохід, отримує щомісячно соціальну допомогу в розмірі біля 1500 грн. Також на постійній основі отримує матеріальну допомогу від своєї матері [PERSON] . Крім того зазначила, що нею 03.05.2019 року, подано до Борщівського районного суду Тернопільської області заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів з позивача. Також відповідач зазначила, що у позивача наявна інформація про її перебування на лікуванні та обліку з діагнозом невралгії. Про те це не правда, дійсно вона є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] від 16.01.2017 року. Проте, на обліку з діагнозом невралгії не перебуває. 02 липня 2019 року відповідач подала до суду доповнення до відзиву на позов, у якому зазначила, що рішенням Борщівського районного суду від 22.04.2019 року шлюб між ними розірвано за її позовом. Відповідно до судового наказу Борщівського районного суду у справі від 21.05.2019 року з [PERSON] стягнуто в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 03 травня 2019 року. Надалі судовий наказ вона направила для виконання до Комунарівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, яким 11.06.2019 року відкрито виконавче провадження № 59317943. На сьогоднішній день від боржника не отримано жодної копійки аліментів на утримання сина. Крім того зазначила, що вона зареєстрована разом із сином у с. Нивра Боріцівського району у будинку, який належить її бабусі [PERSON] , однак фактично проживає разом із сином без реєстрації у [ADDRESS] , де знімає квартиру. Син відвідує у м.Борщів дитячий садочок. На всі вихідні дні та святкові дні, а також на час, коли садочок закритий на ремонт, вона проживає у своєї бабусі у с.Нивра Борщівського району. На обліку у районного психіатра не перебуває. Перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Борщівської РДА, як одержувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та отримує таку допомогу в розмірі 1497 грн. щомісяця. Окрім того їй допомагають матеріально батьки. Тому просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Позивач 15 липня 2019 року подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що його син [PERSON] , від свого народження, проживав в м.Запоріжжі, де проходив обслідування, щеплення і зважування в дитячій поліклініці Комунарського району. В літній період сім`єю їздили провідувати родичів в с.Нивра, де дитина залишалася без нього з матір`ю на деякий час, так як він мав вертатися на роботу, а дружина залишалася щоб оплачувати продовження своєї інвалідності, так як в Запоріжжі вона не могла цього робити, маючи нездорові нирки, як це виявилося в жіночій консультації після аналізів під час вагітності, а в м.Борщеві у матері дружини в лікарні, де та працює, є потрібні знайомі для вдалої перекомісії та прямий доступ до аналізів своєї доньки, так як сама працює лаборантом.Через дану необхідність чомусь робити це влітку, не було жодної можливості відвезти сина на оздоровлення до моря в сезон, тому один раз в 2015 році вийшло відпочити з дитиною та відповідачем на Азовському морі лише в вересні, що вона успішно не допускала в майбутньому.А саме - в 2016 році затрималась в селі, у 2017 році також залишилась на літо в селі, звідки потім відмовлялась вертатися з дитиною,

Outcome: dismissed