Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсною додаткову угоду б/н від 26.01.2017 до договору оренди землі б/н від 23.08.2007, реєстраційний номер 040837100096 від 01.02.2008, укладеної між ним та ТОВ «РОС АГРО» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3522284200:02:000:0207, розташованої на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33670561 від 01.02.2017, ухвалене приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінським Ігорем Дмитровичем, щодо реєстрації права оренди за ТОВ «РОС АГРО» на підставі додаткової угоди б/н від 26.01.2017 до договору оренди землі б/н від 23.08.2007 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3522284200:02:000:0207; визнати припиненим з 02.02.2018 договір оренди землі від 23.08.2007, реєстраційний номер 040837100096 від 01.02.2008, укладений між ним та сільськогосподарським виробничим закритим акціонерним товариством «РОС АГРО» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3522284200:02:000:0207, розташованої на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області; зобов`язати ТОВ «РОС АГРО» повернути йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3522284200:02:000:0207, розташовану на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за актом прийому-передачі із закріпленням меж земельної ділянки межовими знаками, та сплатити неустойку в розмірі подвійної орендної плати за користування земельною ділянкою за час прострочення з 02.02.2018 до дня підписання акту прийому-передачі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.08.2007 між ним та сільськогосподарським виробничим закритим акціонерним товариством «РОС АГРО», правонаступником якого є ТОВ «РОС АГРО», щодо належної йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3522284200:02:000:0207, розташованої на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в книзі реєстрації договорів оренди земель вчинено запис від 01.02.2008 за №040837100096. Строк дії договору сплив 01.02.2018. Наслідком припинення договору є обов`язок орендаря повернути земельну ділянку орендодавцю. З 02.02.2018 відповідач не вчиняв жодних дій, направлених на повернення йому земельної ділянки або на поновлення строку дії договору оренди від 23.08.2007. У момент припинення договору в період з 14.11.2009 по 20.06.2019 він відбував покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, тому надіслати вимогу відповідачу щодо повернення земельної ділянки після припинення договору оренди землі було неможливо. Після звільнення від відбування покарання, його представник надіслав відповідачу вимогу про повернення земельної ділянки. Дана вимога отримана ТОВ «РОС АГРО» 10.08.2019, однак вона залишена без виконання. Натомість він дізнався, що відповідач продовжує використовувати його земельну ділянку та на підставі, начебто підписаної ним, додаткової угоди б/н від 26.01.2017 до договору оренди землі б/н від 23.08.2007 за ТОВ «РОС АГРО» зареєстроване право оренди. Згоди на внесення змін до договору оренди землі б/н від 23.08.2007 він не надавав та не підписував, й не уповноважував нікого підписувати, додаткову угоду до вказаного договору оренди землі. Станом на день підписання, нібито ним, додаткової угоди 26.01.2017 він відбував покарання, що виключає можливість підписання ним даної угоди та виключає наявність в нього волевиявлення на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею, тому оспорювана угода є недійсною. Відповідач, користуючись його земельною ділянкою на підставі недійсної додаткової угоди, незаконно утримує його земельну ділянку, чим порушує його права на володіння, користування та розпорядження своєю земельною ділянкою. Оскільки оспорювана угода недійсна, то й рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке ухвалене на її підставі, необхідно скасувати. Таким чином, договір оренди землі від 23.08.2007 припинений, тому відповідач повинен повернути йому земельну ділянку та сплатити неустойку в розмірі подвійної орендної плати за користування земельною ділянкою за час прострочення з 02.02.2018 до дня підписання акту прийому-передачі. Позивач у судове засідання не з`явився, але надіслав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «РОС АГРО» повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив та відзив не подав. Згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.02.2020, розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінський І.Д. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою від 15.11.2019 заяву [PERSON] про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено його від сплати судового збору в розмірі 2305 грн. 20 коп. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме довідку від 06.09.2019 №11256/115-19 (а.с.11), відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 06.09.2019 №32742 (а.с.12), довідку про розмір отримуваної пенсії за віком від 08.10.2019 №2174 (а.с.13), договір оренди землі від 23.08.2007 (а.с.14-15), розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3522284200:02:000:0207 (а.с.16), акт приймання-передачі земельної ділянки від 23.08.2007 (а.с.17), державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №016371 (а.с.18), додаткову угоду б/н від 26.01.2017 до договору оренди землі б/н від 23.08.2007 (а.с.19-21), довідку про звільнення від 20.06.2019 (а.с.25), відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2019 (а.с.27), вимогу про повернення земельної ділянки від 02.08.2019 (а.с.30-31), опис вкладення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32, 33), вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Щодо позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у Конституції України та ЦК України. За змістом ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За загальним правилом, викладеним у ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору\~становлять умови\~(пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 ЗУ «Про оренду землі»). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частини 1 та 3 статті 203 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, відповідно до п.в) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, шляхом визнання угоди недійсною. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, зокрема, з довідки від 06.09.2019 №11256/115-19, виданої Знам`янським ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.11) та довідки про звільнення від 20.06.2019, виданої Краснолучською ВК «Луганської Народної Республіки» (а.с.25), [PERSON] звільнився з Краснолучської ВК «Луганської Народної Республіки», де відбував покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області в період з 14.11.2009 по 20.06.2019. Вказані довідки суд визнає належними доказами, які підтверджують факт неможливості підписання [PERSON] . 26.01.2017 оспорюваної додаткової угоди. За таких обставин, суд вважає встановленим факт відсутності волевиявлення позивача під час укладення, нібито ним, оспорюваної додаткової угоди, тому приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди. З приводу позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 33670561 від 01.02.2017 суд вважає за необхідне зазначити наступне. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 Земельного кодексу України). Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.216 ЦК України, правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. За змістом ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно з ч.2 ст.31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Тож, запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Оскільки суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди, на підставі якої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінським Ігорем Дмитровичем ухвалено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 33670561 від 01.02.2017 щодо реєстрації права оренди за ТОВ «РОС АГРО», то й позовна вимога про скасування вказаного рішення підлягає задоволенню. З приводу позовних вимог про визнання договору оренди землі від 23.08.2007 припиненим, зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку та сплату неустойки суд встановив наступне. Щодо належної позивачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3522284200:02:000:0207, розташованої на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, укладено договір оренди землі від 23.08.2007, який зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в книзі реєстрації договорів оренди земель вчинено запис від 01.02.2008 за №040837100096. У п.8 договору оренди землі вказано, що договір укладено на десять років. Пунктом 43 даного договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. За змістом пункту 37, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, договір набув чинності 01.02.2008, тому строк його дії сплив 01.02.2018. Відповідно до ст.34 ЗУ «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. За змістом пункту 21 договору оренди землі, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Тож, оскільки строк дії договору сплив 01.02.2018, то з 02.02.2018 в орендаря виник обов`язок повернути [PERSON] земельну ділянку. Статтею 785 ЦК України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Під час розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вимога позивача про повернення земельної ділянки відповідачем отримана, проте не виконана, тому позовні вимоги про визнання договору оренди землі від 23.08.2007 припиненим, зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку та сплати неустойку в розмірі подвійної орендної плати за користування земельною ділянкою за час прострочення з 02.02.2018 до дня підписання акту прийому-передачі, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що ухвалою суду від 15.11.2019 позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 2305 грн. 20 коп., судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст.202, 203, 215, 216, 317, 509, 627, 628, 785 ЦК України, ст.ст.1, 34 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст.126, 152 Земельного кодексу України, ст.ст.26, 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved