Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що знаходився з відповідачем в шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Шлюб між сторонами рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.08.2009 розірвано та з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей. Позивач сплачував аліменти до від'їзду [PERSON] в 2013 році до Ізраїлю, яка й до теперішнього часу не повернулась, а діти залишились проживати з ним і знаходяться на повному його утриманні. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2014, яке набрало законної сили, визначено місце проживання дітей разом з позивачем. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає та відмовляється від утримання дітей, в зв'язку з чим позивач просить припинити стягнення аліментів на утримання дітей на користь [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітніх дітей на свою користь. В суді представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 11:00 годину 26.04.2017 подав заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позову наполіг. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав невідповідності викладених позивачем обставин справи дійсності та зазначив, що відповідач, проживаючи за кордоном, постійно турбувалась про життя дітей, спілкувалась з ними телефоном, надавала матеріальну допомогу на їх утримання шляхом відправлення грошових переказів, посилок, передавала речі та гроші через знайомих в м. Харкові. Крім того, позивач має заборгованість з виплати аліментів, яка утворилась за попереднім рішенням суду про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь. В судове засідання призначене на 11:00 годину 26.04.2017 відповідач чи його представник не з'явились, як і в останні більш ніж п'ять судових засідань, причини неявки не повідомили, отже вони визнаються судом неповажними, що, враховуючи заяву представника позивача, дає змогу розглянути справу у відсутність відповідача. Суд, розглянувши позов, дослідивши надані докази, встановив наступне: батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони у справі (а.с. 5, 6). На теперішній час діти зареєстровані та проживають разом з батьком, знаходяться на його утриманні, що підтверджено довідкою вуличного комітету № 6 Московського району м. Харкова. Крім того, даний факт досліджений службою у справах дітей Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради під час вирішення питання про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, а також встановлений судом під час розгляду спору щодо визначення місця проживання дітей (а.с. 114, 137-141). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.08.2009 позивач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] до повноліття сина, а після цього - у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття доньки. В зв'язку з викладеним, враховуючи наявність рішення, яке набрало законної сили відносно [PERSON], питання щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей повинно бути вирішено шляхом стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача та припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Надані відповідачем документи на підтвердження відправлення грошових переказів на утримання дітей не приймаються судом до уваги з тих причин, що вони, по перше, не перекладені на українську мову, що не дає можливості пересвідчитись в їх змісті і, як наслідок, визначити призначення платежів, по друге, більшість з них датовані 2015-2016 роками, тобто після ухвалення заочного рішення у даній справі, а в тих, що датовані 2014 роком відправник та отримувач не є ні сторонами у справі, ні дітьми, на утримання яких позивач просить стягнути аліменти. Декілька переказів здійсненні на ім'я позивача з боку бабусі дітей, [PERSON], що, може свідчити про участь бабусі в утриманні онуків, проте не відповідачки (а.с. 53-77). Заборгованість [PERSON] з виплати аліментів за вказаним вище судовим рішенням від 03.08.2009 не впливає на вирішення даної справи, так як виникла у період часу, що передував зверненню з позовом [PERSON] Отже, суд приходить до висновку що позов має бути задоволений в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved