Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації в розмірі 160 882 грн. 50 коп. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі судових рішень він є власником 52/100 частин житлового будинку [ADDRESS] Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та у порядку співзабудови, власником іншої 48/100 частин будинку є його сестра [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Вказаний житловий будинок поділено між ним та [PERSON] в натурі та встановлено порядок користування земельною ділянкою. Позивач зазначає, що за життя батьків він, вважаючи, що будинок в цілому перейде йому у спадок, вкладав особисті грошові кошти у будівництво будинку та надвірних будівель, проведення ремонтних робіт, газифікував весь будинок, зробив місцеве централізоване опалення, здійснював поліпшення прибудинкової території. Починаючи з 1996 року, для підвищення родючості землі, щороку здобрював землю на присадибній ділянці органічними добривами, висадив фруктові дерева. З огляду на те, що [PERSON] отримала у спадок частину вказаного будинку, [PERSON] вважає, що відповідач повинна відшкодувати йому витрати за сімнадцятирічну обробку частини земельної ділянки, яка виділена їй у користування, у розмірі 39060 грн. 90 коп., а також вартість висаджених та вирощених ній фруктових дерев в розмірі 20580 грн., вартість двох свердловин в сумі 5800 грн. та 8700 грн., які знаходяться на земельній ділянці [PERSON], вартість будівель, які були збудовані ним, проте в результаті поділу відійшли у власність відповідача, а саме: гаражу літ. «Г» та сараю літ. «Д», парового опалення, ремонтно-будівельних робіт в будинку та прибудовах, газифікацію домоволодіння в розмірі 86741 грн. 60 коп. [PERSON] також звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 15 квітня 2011 року по 19 березня 2014 року в розмірі 4231 грн. 88 коп., трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання за період 2 роки 11 місяців 25 днів в розмірі 1912 грн., а також неотриманих доходів від майна, зокрема орендної плати, через позбавлення її права користуватися належною їй частиною будинку за період з квітня 2011 року по березень 2014 року в розмірі 27500 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2011 року проведено розподіл житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] між нею та [PERSON]; перерозподілено ідеальні частки, та за нею визнано право власності на 48/100 частин зазначеного будинку, замість раніше належних їй 111/200 частин будинку, за [PERSON] визнано право власності на 52/100 частин будинку, замість раніше належних йому 89/200 частин будинку; з [PERSON] на її користь стягнуто грошову компенсацію за зменшення її частки у спільному майні в розмірі 43 627 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 3505 грн. 04 коп., а всього 47 132 грн. 04 коп.; на неї покладено виконання необхідних переустаткувань в її частині будинку; визначено порядок користування земельною ділянкою. Позивач зазначає, що [PERSON] перешкоджає їй у вселенні у вище зазначений будинок та виконанні рішення суду в частині необхідних переустаткувань в будинку, крім того, не бажає сплатити грошову компенсацію, визначену рішенням суду, а тому, на її думку, зобов'язаний відшкодувати їй інфляційні витрати від знецінення вказаних коштів за час виконання рішення суду, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, а також неотриманий дохід через позбавлення її права користуватися належною їй частиною будинку. Ухвалою суду від 02 червня 2014 року позов [PERSON] та позов [PERSON] об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених вище, просили їх задовольнити, позов [PERSON] не визнали з підстав, зазначених у запереченнях. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, в позові [PERSON] просили відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2005 року за [PERSON] визнано право власності на 26/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку співзабудови, та на 37/200 частин вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], а всього на 89/200 частин будинку; за [PERSON] визнано право власності на 111/200 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2011 року проведено розподіл житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON]; перерозподілено їх ідеальні частки та визнано за [PERSON] право власності на 48/100 частин зазначеного будинку, замість раніше належних їй 111/200 частин будинку, визнано за [PERSON] право власності на 52/100 частини будинку, замість раніше належних йому 89/200 частин будинку; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за зменшення частки у спільному майні в розмірі 43 627 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 3505 грн. 04 коп., а всього 47 132 грн. 04 коп.; на [PERSON] покладено виконання необхідних переустаткувань в її частині будинку; визначено порядок користування земельною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] Вказане рішення набрало законної сили. 17 лютого 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 2-36/11, виданого Харківським районним судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 47132 грн. 04 коп. На день розгляду справи рішення суду від 04 квітня 2011 року не виконано. Як вбачається з довідки УПФУ в Харківському районі Харківській області про відрахування № 1546-13/14 від 13 червня 2014 року, відрахування за виконавчим листом № 2-36/11 з пенсії [PERSON] розпочато тільки з 01 травня 2014 року. Позивач [PERSON] наполягає на тому, що [PERSON] перешкоджає їй у вселенні у вище зазначений будинок та виконанні рішення суду в частині необхідних переустаткувань в будинку. Представники [PERSON] в судовому засіданні зазначені твердження не спростовували. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, на підтвердження доводів щодо стягнення з [PERSON] грошової компенсації [PERSON] надав суду рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2005 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2011 року, звіт № 1/2014 від 14 січня 2014 року, виконаний спеціалістом-оцінювачем ПП «Харківський центр пілсляаврійного захисту «Експерт-Сервіс» про відшкодування особистих вкладів у домоволодіння [ADDRESS] Харківського району Харківської області. Крім того, позивач посилався на висновок експерта кооперативу «Межа» від 21 травня 1996 року, що міститься в матеріалах цивільної справи № 2-456/2005, який був оглянутий судом в ході судового розгляду. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження його вимог, зокрема щодо сімнадцятирічної обробки ним земельної ділянки, яка виділена у користування [PERSON] за рішенням суду, висадження та вирощування на ній фруктових дерев, здійснення ним поліпшень у будинку. При цьому, суд не приймає до уваги як доказ поліпшень, здійснених [PERSON] у будинку [ADDRESS] Харківського району Харківської області, висновок, виконаний експертом кооперативу «Межа» 21 травня 1996 року, оскільки він не містить даних проте, що особа, залучена як експерт у вказаному кооперативі, відповідає вимогам, встановленим ст. 10 ЗУ України «Про судову експертизу» в редакції чинній на момент надання висновку, тобто має необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань, має вищу освіту, а також пройшов відповідну підготовку та атестацію. Щодо доводів позивача про стягнення вартості двох свердловин, то суд вважає їх також безпідставними, оскільки [PERSON] не доведено, що вказані свердловини, знаходяться саме на земельній ділянці, що виділена у користування відповідачу [PERSON] Крім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2005 року з огляду на поліпшення, здійсненні [PERSON] у будинку [ADDRESS] Харківського району Харківської області за життя батьків [PERSON] та [PERSON], за останнім визнано право власності на 26/100 частин будинку у порядки співзабудови, а тому вимоги щодо стягнення з [PERSON] вартості побудованого ним гаражу та сараю є безпідставними, оскільки вказані надвірні будівлі були враховані при ухвалені рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, [PERSON] не надано доказів на підтвердження його вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. В свою чергу, [PERSON] на підтвердження позовних вимог щодо стягнення суми надано рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2005 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2011 року, виконавчий лист, виданий 24 березня 2010 року Харківським районним судом Харківської області № 2-231/10, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поновлення порушеного права та вселення, постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 квітня 2010 року за виконавчим листом № 2-231/,0 інформаційну довідку Харківського інвестиційного агентства нерухомості від 24 лютого 2014 року. Разом з тим, суд вважає, що позивачем [PERSON] також не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження неотримання нею доходів, зокрема орендної плати, внаслідок позбавлення її можливості користуватися належною їй частиною будинку, а тому в цій частині позовних вимог суд їй відмовляє. Що стосується вимог [PERSON] в частині стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання, то вони підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Так зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України,зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на положення ст. 11 ЦК України, судове рішення про стягнення грошових сум само по собі є зобов'язанням. Статтею 625 ЦК встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачі). З огляду на наведене, [PERSON] несе обов'язок щодо відшкодування інфляційних витрат від знецінення несплачених коштів за час виконання суду про стягнення суми, а також трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Розраховуючи три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання за період з 15 квітня 2011 року по 19 березня 2014 року, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], суд виходить з наступного. За період з 15 квітня 2011 року по 31 грудня 2011 року: ((47132 грн.04 коп./100*3%)/365)*261 день =1011 грн. 07 коп.; за 2012 рік ((47132 грн.04 коп./100*3%) =1413 грн. 96 коп.; за 2013 рік ((47132 грн.04 коп./100*3%) =1413 грн. 96 коп.; за період з 01 січня 2014 року по 19 березня 2014 року: ((47132 грн.04 коп./100*3%)/365)*78 днів =302 грн. 16 коп., а всього стягненню з [PERSON] підлягають 4141 грн. 15 коп. Інфляційні витрати розраховані судом за період з квітня 2011 року по березень 2014 року наступним чином: (матеріальна шкода, стягнута за рішенням суду* на індекс інфляції за період з квітня 2011 року по березень 2014 року) - матеріальна шкода за рішенням суду: (47132грн.04 коп.*1,013*1,008*1,004*1,01*1,001*1,002*1,002*1,002*1,003*1,001*1,002 * 1,002*1,001*1,004*1,002*1,005*1,002*1,006*1,022)-47132 грн. 04 коп. = 4057 грн. 34 коп. При цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] щодо інфляційних нарахувань в межах заявлених нею вимог, а саме в розмірі 1912 грн. Що стосується доводів представника [PERSON] про те, що останній не зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати за час виконання рішення суду про стягнення суми, а також три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, через на те, що [PERSON] не пред'являла виконавчий лист до виконання, а виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми відкрито тільки 17 лютого 2014 року, і на теперішній час з пенсії [PERSON] здійснюються утримання за виконавчим листом, суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідач був обізнаний як про свій обов'язок сплатити грошову компенсацію [PERSON], так і про початок виконання обов'язку по сплаті грошової компенсації, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання останнім 05 квітня 2011 року копії рішення суду від 04 квітня 2011 року, що міститься в матеріалах цивільної справи № 2-36/11, однак не вжив усіх заходів для сплати такої компенсації. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме: у зв'язку з відмовою [PERSON] у задоволенні позову, судові витрати суд відносить за його рахунок, [PERSON] суд присуджує з [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial