Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 04.10.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 533. В обґрунтування позову зазначає, що 04.10.2008 року між сторонами був укладений шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які за згодою сторін будуть проживати з батьком. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені з березня 2020 року. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна між позивачем та відповідачем відсутні. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений на 19.07.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладався до 28.08.2021 року. Позивач до судового засідання не з`явився, надав письмову заяву від 29.06.2021 року, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, визначеному ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про причини неявки не інформував. Відзив на позов не поданий. На адресу Дзержинського міського суду Донецької області 13.07.2021 року від відповідача за допомогою поштоаого зв`язку надійшла письмова заява, в якій [PERSON] просить провести розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Однак, зазначену вище заяву надіслано за допомогою поштового зв`язку з адреси: [ADDRESS] , що не підтверджена матеріалами справи. Так, згідно даних паспорта, відповідачка зареєстрована у [ADDRESS] . В свою чергу, згідно відповіді міністерства соціальної політики України від 28.05.2021 року, відомостей відділу обліку та моніторингу ГУ УМВС України в Донецькій області від 28.04.2021 року, відості щодо реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] чи будь-якою іншою адресою - відсутні (а.с.22,23). Наведене вище унеможливлює ідентифікування судом особи, що направила заяву, у зв`язку з чим остання не може бути прийнята судом в якості доказу визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.10.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №533, що підтвердженого свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.10.2008 року (а.с.12). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.2009 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №360, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.08.2011 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №558 (а.с.13,15). Шлюбні відносини сторін фактично припинені з березня 2020 року. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна між позивачем та відповідачем, а також щодо місця проживання неповнолітніх дітей - відсутні (доказів зворотного суду не представлено). Відповідно до ст.ст.16,109,110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При цьому, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, неповнолітні діти, спір про поділ майна - відсутні, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення. В свою чергу, ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. За ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved