Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про розірвання договору та стягнення суми авансу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір на надання послуг з оформлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати послуги з оформлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] , кадастрові номери: 8000000000:85:242:0106; 8000000000:85:242:0035; 8000000000:85:242:0028, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві належним чином надані послуги. На виконання своїх зобов`язань, позивачем було сплачено відповідачу авансову оплату в розмірі 30000,00 грн. Станом на 06.08.2018 року відповідачі не повідомляли позивачу про обставини, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань за договором, та жодного акту приймання-передачі наданих послуг підписано не було, оскільки взагалі ніяких послуг позивач від відповідачів не отримав. Вищевикладені обставини, на думку позивача, порушило його права та змусило звернутись до суду за захистом своїх прав. Таким чином, позивач просить суд cтягнути в рівних частинах з відповідачів суму авансу, сплачену за договором на надання послуг з оформлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 31.07.2017 року в загальному розмірі 30000,00 грн., суму штрафу в розмірі 278000,00 грн., розірвати договір на надання послуг з оформлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 31.07.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , стягнути в рівних частинах з відповідачів загальну суму судового збору в розмірі 3080,00 грн. Ухвалою суду від 26.11.2018 прийнято справу до свого провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження та учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачі до суду відзив не подали, заяв за процесуальних питань також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 31.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір на надання послуг з оформлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати послуги з оформлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] , кадастрові номери: 8000000000:85:242:0106; 8000000000:85:242:0035; 8000000000:85:242:0028, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві належним чином надані послуги. Відповідно до п. 1.2 договору, результатом надання послуг, що вказані в п. 1.1 даного договору, є отримання замовником витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки для всіх вищевказаних земельних ділянок, що відповідають вказаним в договорі вимогам. Згідно п. 1.4 договору, строк виконання послуг, а саме отримання замовником результату надання послуг - до 31.01.2018. Згідно п. 2.1 договору, вартість послуг становить 100000,00 грн. На виконання своїх зобов`язань, позивачем було сплачено авансову оплату в розмірі 30000,00 грн., про що свідчить отримана від відповідача-1 розписка від 31.07.2017 року. Станом на 06.08.2018 року, відповідачі не повідомляли позивачу про обставини, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань за договором. Згідно п. 4.1. договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно п. 4.2 договору, у разі ненадання виконавцем послуг згідно розділу 1 даного договору, виконавець зобов`язаний повернути замовнику авансову оплату, отриману згідно п. 2.2 договору. Станом на 06.08.2018, жодного акту приймання-передачі наданих послуг не було підписано, оскільки взагалі ніяких послуг позивач не отримав від відповідачів. Сторони в договорі визначили, що протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання договору, замовник сплачує виконавцю авансову оплату в розмірі 30000,00 грн. Позивач свої зобов`язання по договору виконав, сплатив відповідачу-1 авансову оплату в розмірі 30000,00 грн., що підтверджується розпискою від 31.07.2017. З врахуванням зазначеного, позивач просить суд cтягнути з [PERSON] , [PERSON] аванс в розмірі 30000,00 грн., сплачений на підставі договору від 31.07.2017. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 570 ЦК України, встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто, укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Однак, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком. В такому випадку, такі кошти, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України - є авансом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс - це лише спосіб платежу і він не є зобов`язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов`язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу, кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу, кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Відповідно до п. 4.3 договору, у випадку перевищення строку виконання послуг, вказаному в п. 1.4 договору, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 1% від вартості послуг, вказаній в п. 2.1 договору за кожний день затримки. Враховуючи те, що перевищення строку виконання послуг почалося з моменту невиконання п. 1.4.1 договору, тобто, з 02.11.2017, то загальне перевищення строку виконання послуг складає 278 днів за період з 02.11.2017 по 06.08.2018. Тобто, загальна сума штрафу за 278 днів складає 278000,00 грн. (100000,00 х 1% х 278 =278000,00 грн.) Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки, на думку суду, відповідачами не було спростовано доводів позивача, якими останній обґрунтовує свій позов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів пропорційно підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 3080,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved