Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам`янської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 1993 року по теперішній час постійно зареєстрований та мешкає у квартирі [ADDRESS] . 31 травня 1993 року вищезазначена квартира, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі розпорядження № 221 органу приватизації (Дніпродзержинська ГЕС), була передана у приватну спільну власність [PERSON] ( прабабусі позивача) та членам її сім`ї - онуку [PERSON] (батько позивача) та позивачу по справі, на підтвердження чого 31 травня 1993 року видано свідоцтво про право власності на житло, а Дніпродзержинським бюро технічно інвентаризації зареєстровано право спільної приватної власності на квартиру у реєстровій книзі №20590 за № 110. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однієї/третьої частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована у цій квартирі, а також разом з нею в квартирі був зареєстрований позивач як її правнук. 20 грудня 1995 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за заявою сина прабабусі - [PERSON] була заведена спадкова справа після померлої [PERSON] , номер справи у нотаріуса - 600/95, номер справи у Спадковому реєстрі - 45225496. В подальшому [PERSON] , [INFO] , який мешкав в м. Санкт-Петербург Російської Федерації, відмовився від прийняття спадщини після своєї померлої матері, [PERSON] , направивши до нотаріальної контори нотаріально посвідчену заяву про те, що йому відомо про відкриття спадщини, він її не приймає, не претендує і не бажає оформлювати свої спадкові права. Також після смерті бабусі спадкоємцем після померлої був її онук - [PERSON] , батько позивача, проте він не був зареєстрований разом із спадкодавцем, фактично не вступав в управління та володіння спадковим майном та протяг встановленого законом строку та після його спливу не звертався до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини, отже він вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] . Ніякі інші спадкоємці першої або другої черги за законом спадщину після померлої [PERSON] не приймали та не претендували на неї. Таким чином, на момент смерті [PERSON] лише позивач, як утриманець, будучи малолітньою особою та постійно проживаючи разом із спадкодавцем прийняв спадщину у вигляді однієї/третьої частки квартири по [ADDRESS], оскільки зареєстрований та мешкав у вказаній квартирі разом із своєю прабабусею [PERSON] з 1993 року до дня її смерті, тобто більше одного року був на її утриманні, та фактично вступив у володіння майном, залишившись бути зареєстрованим у цій квартирі після смерті прабабусі, де зареєстрований та мешкаю до теперішнього часу. У 2019 році позивач звернувся до Другої кам`янської державної нотаріальної контори із заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї прабаби [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , на підставі того, що відсутні документи, підтверджують родинний зв`язок спадкоємиці зі спадкодавцем, тому відсутні підстави закликання до спадкування. Після смерті прабабусі [PERSON] позивач був влаштований до інтернату, де перебував до досягнення повноліття, за час перебування в закладі посадові особи інтернату не займалися питанням щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Позивачу не відомо про долю його батька [PERSON] , який більшу частину свого життя відбував покарання у місцях позбавлення волі, у 2019 році йому стало відомо, що [PERSON] відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, 29 вересня 1999 року [PERSON] звільнився із місць позбавлення волі, але не повернувся проживати квартири по [ADDRESS] , одна/третя частка якої належала йому на праві власності, в якій він мав право зареєструватися та проживати. Після звільнення батько вказував, що буде мешкати у вищезазначеній квартирі, але у помешканні так і не з`явився, мешкав за різними адресами, вів антисоціальний спосіб життя, а [INFO] [PERSON] помер у 2-му стаціонарному відділенні Дніпродзержинського міського тубдиспансера. Таким чином, 10 вересня 2004 року після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді однієї/третьої частки квартири по [ADDRESS] . Проте, до 2019 року поки не отримав свідоцтво про смерть батька позивачу не було відомо про відкриття спадщини після його смерті, у 2019 році він звернувся до Другої кам`янської нотаріальної контори із заявою прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] на підставі якої була заведена спадкова справа, номер у нотаріуса - 459/2019, номер у Спадково реєстрі - 64584495. Проте, постановою державного нотаріуса від 16 жовтня 2019 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за закон після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки він звернувся нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи, які підтверджували факт прийняття спадщини відсутні. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] право власності одну/третю частку квартири, загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., та в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] прабабусі [PERSON] право власності одну/третю частку квартири, загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та призначено розгляд справи на 24 вересня 2021 року о 09.00 годині. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, надали суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі згідно заявлених позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала, просила винести рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. Позивач є власником однієї/ третьої частини квартири [ADDRESS] , окрім нього на праві спільної приватної власності вищезазначена квартира належить [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31 травня 1993 року, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі розпорядження № 221 органу приватизації (Дніпродзержинська ГЕС) /а.с.16/, а Дніпродзержинським бюро технічно інвентаризації зареєстровано право спільної приватної власності на квартиру у реєстровій книзі №20590 за № 110. [INFO] померла прабабуся позивача - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть/а.с.12/. [INFO] помер батько позивача- [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.35/. Після смерті прабабусі та батька відкрилась спадщина на належну їм частку квартири і позивач, як спадкоємець за законом, в установленому законом порядку звернувся до Другої кам`янської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини /а.с.50,60/. Постановами державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 16 жовтня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини та у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують родинний зв`язок між [PERSON] та позивачем /а.с.29,31/. Відповідно до довідки ТОВ «Абонент ХХІ» від 07 липня 2021 року [PERSON] була зареєстрована в квартири [ADDRESS] з 04 січня 1979 року по [INFO] ( по день смерті) разом із [PERSON] /а.с.33/. Спадкоємцем після померлої [PERSON] був її син - [PERSON] , який подав нотаріально посвідчену заяву про те, що йому відомо про відкриття спадщини, він її не приймає, не претендує і не бажає оформлювати свої спадкові права /а.с.36/. 09 вересня 2021 року до суду надійшли копії спадкових справ № 600/1995 після померлої [INFO] [PERSON] та № 459/2019 після померлого [INFO] [PERSON] /а.с.50-67/ відповідно до яких до теперішнього часу, ніякі інші особи із заявами про прийняття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалося. Після спливу одного року з часу відкриття спадщини, за заявою органу місцевого самоврядувань відумерлою не визнавалася. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 4 ст. 355 ЦК України встановлює презумпцію дії правового режиму права спільної часткової власності, якщо інше не встановлено договором або законом. Така презумпція застосовується в тих випадкам, коли в договорі конкретно не визначено правовий режим спільності. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 531 ЦК України (в редакції 1963 р.), яка була чинною на момент відкриття спадщини, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Статтею 548 ЦК України (в редакції 1963 р.) було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.555 ЦК України (в редакції 1963 р.) спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року з узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки воно набуто згідно з вимогами закону. Позивач є єдиними спадкоємцем, але не має можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна, оскільки не можуть отримати правовстановлюючі документи на майно і таким чином порушується право власності позивача. Є підстави для задоволення позову. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved