Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він перебував у шлюбі з матір'ю відповідача [PERSON], який розірвано 05.02.2002 року. Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON], який є відповідачем. На даний час він є інвалідом другої групи, тому за станом здоров'я не може працювати, його пенсія складає 983 грн. 72 коп., інших джерел доходів у нього не має. 29 січня 1997 року він подарував відповідачеві житловий будинок [ADDRESS]. На даний час він тяжко хворіє і для лікування необхідно купувати багато ліків, тому він просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його утримання аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до його смерті. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але його представник [PERSON] надав суду заяву в котрій просить розглядати справу без його участі, вказав, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Також просить стягнути з відповідача судові витрати пов'язані з його викликом в судове засідання, а саме витрати за дачу оголошення у пресі у сумі 60 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час і місце його проведення повідомлявся в установленому законом порядку. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] звернувся до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку свого обов'язку як повнолітній син, чим порушує його інтереси і право на отримання матеріальної допомоги на утримання непрацездатного батька, оскільки відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, тому його інтереси підлягають до судового захисту. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси 25.04.1995 року відповідач [PERSON] є сином позивача. Як вбачається з довідки Управління ПФУ в Черкаському районі від 14 травня 2014 року № 4336/05 [PERSON] отримує пенсію по інвалідності другої групи в розмірі 983 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У відповідності до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. З аналізу вищенаведених положень закону вбачається, що повнолітні син, дочка зобов'язані утримувати своїх батьків. Право на утримання виникає за умови, що мати та батько є непрацездатними, тобто такими, що досягли пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ, ІІІ групи. Поняття «непрацездатності» визначено у статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, відповідно до якого непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Таким чином, позивач є непрацездатною особою. Право батьків на отримання аліментів, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. З фактичних обставин справи вбачається, що позивач [PERSON] досяг пенсійного віку. Факт батьківства підтверджується відповідним актовим записом. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Враховуючи тяжкий стан здоров'я позивача, наявність в нього хронічних захворювань, що викликає необхідність придбання ліків для підтримання своєї життєдіяльності, суд дійшов висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги. За таких підстав, судом встановлена юридична сукупність, наявність якої є передумовою для стягнення аліментів. З огляду на викладене, виходячи з відсутності відомостей про роботу та дохід відповідача, враховуючи те, що він є здоровою молодою людиною, не хворіє, також той факт що є працездатним та має можливість надавати допомогу, суд вважає, що аліменти на користь позивача мають бути встановлені в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] був звільнена від оплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON]

Outcome: approved