Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь заборгованість за договором позики в сумі 55300,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням договору позики відповідачем, зазначаючи, що 20.12.2013 року [PERSON] взяв у нього в борг 25000 доларів, які зобовязався повернути до 01.03.2014 року, про що власноручно написав розписку. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, борг не повернув, тому позивач вимушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача 2500 доларів, що за курсом НБУ станом на 26.05.2015 року становить 55300,00 грн.\~Також, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 553,00 грн. Позивач на адресу суду подав клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за своєї відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв'язку з чим, згідно з ухвалою Знамянського міськрайонного суду від 17 листопада 2015 року розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.49). Згідно з цим договором [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 2500 ( дві тисячі п'ятсот) доларів, які зобовязався повернути до 01.03.2014 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовя'зується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сумка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розписка від 20.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] є підтвердженням укладення між ними договору позики. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов'язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання, чого зроблено не було. Згідно з ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, судом враховуються розяснення, зазначені в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, за якими згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні, при стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Виходячи з того, що загальновідомим фактом у суспільстві є те, що за умовну одиницю при валютних операціях в Україні приймається національна валюта США а саме долар США - тобто такою обставиною, що у відповідності до ч. 2 ст. 60 ЦПК не потребує доказування, а також те, що відповідач [PERSON] зобов'язання за договором позики у встановлений у ньому строк не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 2500 доларів США, що за курсом 23,21 грн., встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення складає 58025,00 грн., яка доведена в судовому засіданні, а тому підлягає стягненню з нього в повному обсязі (Повідомлення Національного Банку України «Про офіційні курси гривні щодо іноземної валюти» від 17 листопада 2015 року, долар США = 23.207025 грн.). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 553,00 грн. Крім того, оскільки при подачі позову [PERSON] було сплачено 553 грн судового збору, а у зв'язку з тим, що рішенням стягнуто з відповідача 58025 грн., тому з позивача необхідно стягнути на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 27,25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved