Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він з 23 травня 1997 року по теперішній час зареєстрований та фактично мешкає в будинку [ADDRESS] . Він є власником Ѕ частки вищевказаного будинку. Інша Ѕ частка будинку належала його бабі - [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, визначивши спадкоємцями після її смерті своїх дочок: [PERSON] та [PERSON] , які є його рідними тітками. Після смерті його баби, ніхто, окрім нього, в будинку до теперішнього часу не проживав і іншою Ѕ часткою будинку не користувався. Так, в подальшому ним був зроблений запит до Костянтинівської державної нотаріальної контори про надання інформаційної довідки про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , внаслідок чого отримана інформація, з якої вбачається, спадкову справу № 209 від 21.04.1994 було відкрито на підставі заяви про прийняття спадщини, яка була подана [PERSON] та заяви про відмову від прийняття спадщини, яка була подана [PERSON] . Відповідно з Інформаційною довідкою, виданою нотаріальною конторою, [PERSON] після подання заяви про прийняття спадщини з 1994 року не зверталася до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про права на спадщину Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . Зазначене свідчить, що відповідачка не оформила відповідно з вимогами закону право власності на Ѕ частку будинку після смерті баби. Крім того, відповідачка [PERSON] повністю відмовилася від факту подання заяви та оформлення спадкових прав на Ѕ частку будинку. Оскільки відповідачка подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вважає, що вона є належним відповідачем при розгляді цього позову. Після смерті його баби, тільки він користується всією площею будинку, комунальними послугами та сплачує за них. Крім того, він використовує земельну ділянку від садівництво. Вважає, що за таких обставин, він має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності. Відповідачка [PERSON] подала заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] (а.с.58). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року відкрите провадження у цій справі, справу призначено до підготовчого судового засідання (а.с.54). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2021 року витребувано з Костянтинівської державної нотаріальної контори належним чином засвічену копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] у м. Костянтинівка (а.с.62). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом установлено, що згідно із свідоцтвом про право власності за № [NUMBER] від 16 жовтня 1979 року, власницею Ѕ частки жилого будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.26-27). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 3-469 від 04 травня 2000 року, позивачу [PERSON] належить Ѕ частка жилого будинку [ADDRESS] (а.с.80). Право власності [PERSON] на Ѕ частку вищевказаного будинку зареєстровано Костянтинівському БТІ за № 4118 кн.3 від 16.05.2000. Інформація щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на будинок [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутня (довідки № 270023665, 270023785 від 11.08.2021 - а.с.81-82). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Відділом ЗАЦС Костянтинівського міськвиконкому від 01 листопада 1993 року (а.с.14). Згідно із копією спадкової справи № 209 від 21.04.1994 щодо майна померлої [PERSON] (а.с.72-74) спадкову справу відкрито на підставі заяви про прийняття спадщини, яка подана [PERSON] , та заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Відповідно до листа Костянтинівської Державної нотаріальної контори за № 384/01-09 від 05.03.2021 (а.с.29), свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалося. Не зважаючи на наявність спадкової справи, відповідачкою [PERSON] до теперішнього часу права на спадщину на спірний об`єкт нерухомості не оформлені, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 270023785 від 11.08.2021 (а.с. 82). З 23 травня 1997 року та по теперішній час позивач [PERSON] відкрито, безперервно користується цілим будинком [ADDRESS] , оплачує комунальні послуги, обробляє город. Крім того, з того часу, ніхто претензій на спірний об`єкт нерухомості не заявив. Ці обставини визнані учасниками справи та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач з 01.01.2001 відкрито, безперервно володіє та користується спірним нерухомим майном, а тому на підставі ст. 344 ЦПК України за ним слід визнати право власності за набувальною давністю на Ѕ частку жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Отже, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких підстав позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні ним позову, що складає 454,00 грн.

Outcome: approved