Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою вони зареєстрували шлюб 14 лютого 2017 року за актовим записом № 44, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 14 лютого 2017 року.Від шлюбу дітей та спірного майна не мають. Він неодноразово пропонував відповідачці розірвати шлюб через органи ДРАЦСу, однак вона в позасудовому порядку відмовляється розірвати шлюб. Подружнє життя між ними не складається з самого початку їхнього спільного проживання. У відносинах з його дружиною вони не можуть знайти спільну мову через те, що не зійшлись характерами і поглядами на сімейне життя. Відповідачка постійно безпричинно скандалила, ображала його, зраджувала в подружній вірності, на його прохання змінити свою поведінку та ставлення до нього вона відмовляється. Через таку поведінку відповідачки вони втратили почуття та повагу одне до одного. Шлюбні відносини між ними припинені і примирення не можливе. Він молодий за віком і в майбутньому має намір створити іншу сім`ю. З цих підстав вважає, що їх шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. 26 листопада 2020 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності у зв`язку з виїздом за межі країни, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2017 року у Тячівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №44, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved