overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання, посилаючись на те, що він навчається на факультеті фізики, математики та інформатики Уманського державного педагогічного університету імені [PERSON] денної державної форми навчання з 01 вересня 2015року по 30.06.2017року, є студентом третього курсу, витрати по навчанню відповідач добровільно не надає, тому він змушений звернутися до суду з позовом. Відповідач по рішенню Уманського міськрайонного суду від 01.04.2014 року сплачував на період навчання його в ВСП АГК УНУС, де він навчався з 01.09.2011 року по червень 2015року. Мати померла. Можливостей, щоб забезпечити себе самостійно коштами він не в змозі, бабуся з дідусем забезпечили житлом, але повністю забезпечити себе матеріально та фінансово не має, кошти потрібні на придбання навчальних посібників, проїзд, харчування та інші витрати. Тому вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. В судове засідання позивач [PERSON], відповідач [PERSON] не зявились, проте від них до суду надійшли письмові заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Дослідивши письмові заяви сторін, вивчивши матеріали справи, встановлено, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на період навчання,відповідач не заперечує проти стягнення аліментів, тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Згідно довідки № 214 від 04.09.2015 року [PERSON] є студентом третього курсу факультету фізики, математики та інформатики Уманського державного педагогічного університету імені [PERSON] денної державної форми навчання з 01 вересня 2015року по 30.06.2017року.Згідно копії рішення суду від 01.04.2014року з [PERSON] на користь [PERSON]І стягувалися аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2014року по червень 2015 року на період навчання. Відповідно до вимог статті 199 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23-х років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання, в якому зазначив, що останній є його батьком та сплачував на утримання позивача аліменти до його повноліття. Після досягнена повноліття, а саме 29.05.2016 року виплата аліментів була припинена. З 01.09.2015 року [PERSON] навчається в Кіровоградському національному технічному університеті, а тому потребує додаткових матеріальних витрат, в зв'язку з чим вимушений порушувати питання про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання до закінчення навчання. Позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Надав заяву, в якій позов підтримує повністю, просить розгляд справи провести за його відсутності . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнає повністю, просить розгляд справи провести за його відсутності . За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів . Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : [PERSON] народився 29 травня 1998 року. Батьком позивача є [PERSON] - відповідач по справі ( свідоцтво про народження 1ОЛ № 082510, від 07.10.2009 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 4 ) . Згідно довідки №156 від 15 вересня 2016 року, виданої деканом факультету ПЕМ Кіровоградського національного технічного університету встановлено, що [PERSON] навчається з 01.09.2015 року в Кіровоградському національному технічному університеті на ІІ курсі денної форми навчання. Передбачуваний кінцевий термін навчання 30.06.2019 року (а.с. 6 ). Враховуючи викладене, суд вважає що позивач, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги . Відповідно до вимог статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до закінчення навчання але не більш як до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Аналізуючи зібрані по справі докази, та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позивач, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, має право вимагати стягнення аліментів з відповідача до закінчення ним навчання . З огляду на ті обставини, що відповідачем не надано доказів про те, що він за станом здоров'я чи матеріальним станом неспроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, суд вважає, що позов обґрунтований , а тому його слід задовольнити. На підставі ст. ст. 182, 198-201 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційного збільшення суми боргу. Позивач в судовому засіданні заявив клопотання про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все майно, що належить ТОВ фірма «Добробут», оскільки вважає, що відповідач фактично здійснює заходи по унеможливленню виконання рішення суду. Представник відповідача заперечував у задоволенні клопотання позивача. Згідно ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів для забезпечення позову. Згідно ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі шляхом накладенням арешту на майно та види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогам. Вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважаю, що заява підлягає частковому задоволенню, в межах суми ціни позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він працює в ПАТ «СМНВО» на посаді провідного менеджера. Із грудня 2017 р. по вересень 2018 р. утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 54263,35 грн. У зв'язку з цим просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 54263,35 грн. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО» - працює провідним менеджером в управлінні з продажів (а.с.7-9, 10). Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за жовтень 2018 р.,- на день звернення до суду відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: за грудень 2017 року - вересень 2018 р. - 50178,13 грн. (а.с.11). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за грудень 2017 р. - вересень 2018 р. - 50178,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював в ТОВ «Агрофірма «Насіння» з 05.11.2010 року на посаді інженера-електрика за сумісництвом. З жовтня 2013 року відповідач лише нараховував заробітну плату, але її не виплачував. Згідно довідки , виданої ТОВ «Агрофірма «Насіння» заборгованість по виплаті заробітної плати складає 3100,80 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив стягнути з ТОВ «Агрофірма «Насіння» суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 3100,80 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Позивач не заперечує проти розгляду справи за наявними в ній матеріалами, та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного: Судом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ «Агрофірма «Насіння» на посаді інженера-електрика у відповідності до наказу №65 від 05.11.2010 року. Згідно довідки, виданої відповідачем заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 1 травня 2014 року становить 3 100 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював в ТОВ «Агрофірма «Насіння» з 08.04.2011 року на посаді охоронника. З 2013 року відповідач лише нараховував заробітну плату, але її не виплачував. 16 грудня 2013 року [PERSON] звільнився з роботи за згодою сторін, однак при звільненні заробітна плата не була виплачена. Згідно довідки , виданої ТОВ «Агрофірма «Насіння» заборгованість по виплаті заробітної плати складає 6744,25 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив стягнути з ТОВ «Агрофірма «Насіння» суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 6744,25 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Позивач не заперечує проти розгляду справи за наявними в ній матеріалами, та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного: Судом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ «Агрофірма «Насіння» на посаді охоронника у відповідності до наказу №22 від 08.04.2011 року. Згідно довідки, виданої відповідачем заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 01.05.2014 року становить 6744,25 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Чуловський Володимир Анатолійович, Подільський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, у якій остання зазначила, що у зв`язку з добровільною передачею позивачем предмету іпотеки у власність банку, АТ «Альфа-Банк» визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 142 ЦПК України, повернути позивачу з державного бюджету 640 (шістсот сорок) гривень судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи [PERSON], [PERSON] про захист прав споживача, визнання третейських застережень, викладених у п.6.2 ст.6 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 899\\06-034-97 від 03.03.2007 року, в п.5.4 ст.5 договору поруки № 2-899\\06-034-97 від 03.03.2007 року недійсними, визнання договору поруки № 2-899\\06-034-97 від 03.03.2007 року та додаткової угоди від 17.08.2012 року до договору поруки № 2-899\\06-034 від 03.03.2007 року припиненими з моменту укладення, скасування заборони на відчуження нерухомого майна, вилучення запису з Державного реєстру іпотек. Свої доводи обґрунтовує тим , що 03.03.2007 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 899\\06-034-97. В пункті 6.2 ст.6 договору міститься третейське застереження, яке не відповідає вимогам законодавства та порушує його права. Крім того , 03.03.2007 року було укладено договір поруки № 1-899\\06-034-97 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] В пункті 5.4 ст.5 договору поруки міститься третейське застереження, яке не відповідає вимогам законодавства та порушує права поручителя. Також, 03.03.2007 року було укладено договір поруки № 2-899\\06-034-97 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] В пункті 5.4 ст.5 договору поруки міститься третейське застереження, яке не відповідає вимогам законодавства та порушує права поручителя. У вказаних вище договорах , а саме , в п.6.2 ст.6 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії, в п.5.4 ст.5 договорів поруки міститься третейське застереження: «у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів , сторони ,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням -житловою квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Київського РВ ГУДМВС України в Харківській обл зняти з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що він є власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. 18.11.2006р. він одружився з [PERSON] та в подальшому зареєстрував її, як члена своєї родини до належної йому квартири. Впродовж їхнього шлюбу він та відповідач мешкали у вказаній квартирі. Через деякий час [PERSON] виїхала з особистими речами з квартири та повернула йому ключі від квартири. 03.02.2012р. шлюб між ними було розірвано, зв'язок з відповідачем втрачено, місце її проживання йому невідомо. У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином про час та дату слухання справи. Враховуючи згоду позивача на розгляд справи в порядку заочного розгляду, суд вирішує справу у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Третя особа - Київського РВ ГУДМВС України в Харківській області. у судове засідання не з'явилася. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно договору дарування від 15.06.2004р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4-5). Згідно рішення Київського райсуду м.Харкова від 03.02.2012р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON] , сусідів позивача , [PERSON] 2011 році покинула позивача та виїхала з квартири по [ADDRESS]. Згідно актів про не проживання від 09.12.2014р., 18.07.2014р., 06.02.2013р., [PERSON] тривалий час не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с.8,9,10). Згідно ст.319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік., якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що правові підстави для збереження права користування квартирою [ADDRESS] у [PERSON] відсутні, вона фактично не проживає у вказаній квартирі більше трьох років, не користується нею, не з'являється за вказаною адресою, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку ..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд виключити з актового запису №3774 про народження [PERSON], [INFO], вчиненого 06.10.2006 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, відомості про [PERSON], як батька дитини. Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що з 07.10.1995р. він перебував у шлюбі з [PERSON] З травня 2003р. шлюбно-сімейні відносини з відповідачем були припинені. Шлюб існував формально. Вони розійшлися, проживали окремо, не спілкувалися, не вели спільного господарства. Після припинення стосунків з ним, у відповідача виникли фактичні шлюбні відносини з [PERSON] Вони проживали разом та мали усі притаманні подружжю відносини: вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, тощо, тобто знаходились у незареєстрованих шлюбних стосунках. 18.10.2005р. рішенням Харківського райсуду Харківської області позов до відповідача про розірвання шлюбу було задоволено. Судовим рішенням встановлено обставини тривалої відсутності шлюбних відносин та фактичного припинення шлюбу з травня 2003р. В подальшому, [INFO] у відповідача від стосунків з [PERSON] народилася дочка [PERSON], яка проживала разом з ними за однією адресою та знаходилася на їх утриманні. 08.05.2009р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і відтоді отримала прізвище чоловіка «[PERSON]». Враховуючи норми ч.2 ст.122 СК України, народжена дитина була записана на нього, оскільки дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, або визнання його недійсним, походить від подружжя. У свідоцтві про народження дитини батьками дитини в графі «батько» зазначено [PERSON], в графі «мати» -[PERSON] Про реєстрацію новонародженої дитини на його ім'я та про вчинення співробітниками органу РАГС у такого актового запису, він не повідомлявся, його згоду будь-хто не питав та не отримував. У судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Третя особа - представник міського відділу реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції у судове засідання не з'явився, повідомлений був належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Стророни по справі перебували у зареєстрованому щлюбі з 7.10.1995 року . Рішенням Харківського райсуду м.Харкова від 18.10.2005р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). У відповідача [PERSON] від стосунків з [PERSON] народилася донька [PERSON] , батьком якої , згідно свідоцтву про народження, в актовому записі був записаний [PERSON] (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановлює рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, про що надала суду заяву. Позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved