Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив усунути перешкоди в спілкуванні з малолітньою донькою, а також встановити порядок спілкування батька з дитиною у відповідності до рішення виконавчого комітету Вараської міської ради. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду 15.10.2019 року з Кузнецовського міського суду за правилами територіальної підсудності. 29.10.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 10 червня 2020 року вказану справу передано до розгляду під головуванням судді Іванків О.В. 10.07.2020 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач подала до суду відзив, в якому заперечила проти позову, вказувала, що спілкування з батьком негативно впливає на стан доньки, її здоров`я. Позивач подав відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що він є батьком малолітньої дитини [PERSON] , розлучений з її матір`ю та проживає окремо, проте бажає брати участь у вихованні дитини. Разом з тим, незважаючи на неодноразові звернення та прийняті рішення виконавчим комітетом, відповідач вчиняє перешкоди у спілкуванні з дитиною навіть телефоном, переховується, не дає дитину для побачень, перешкоджає спільним поїздкам на канікулах. У зв`язку з викладеним, звернувся до суду з відповідним позовом, який просив задовільнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні заперечила проти позову, заявила, що дитина боїться батька і побачення з ним негативно впливають на її здоров`я та поведінку. В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову з мотивів, викладених у відзиві, пояснила, що інтереси дитини є пріоритетними. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради - в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги, пояснила, що будь-яких перешкод у спілкуванні позивача з його донькою немає, рішення виконавчого комітету, яким було встановлено порядок участі у вихованні дитини враховує вік дитини та інші істотні обставини, однак вказане рішення [PERSON] не виконує. В судове засідання представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04.12.2017 року, місцем проживання дитини визначено місце проживання матері. Також встановлено, що за зверненням [PERSON] рішенням виконавчого комітету №51 від 20.03.2018 року визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] . Вказане рішення змінено рішенням виконавчого комітету цієї ж ради №48 від 28 лютого 2019 року, яке залишається чинним на час судового розгляду справи. У відповідності до ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається зі ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, аналіз вказаних норм засвідчує, що участь у вихованні дитини є обов`язком батьків, при цьому той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на спілкування з нею, а інший не вправі цьому перешкоджати. Єдиною підставою, яка у відповідності до змісту закону може перешкодити участі батька у вихованні дитини, є негативний вплив такої участі на нормальний розвиток дитини. Разом з тим, твердження відповідача [PERSON] про те, що зустрічі з батьком негативно впливають на [PERSON] , її психологічний стан та здоров`я, є її особистими припущеннями і не підтверджені жодними доказами. Як вбачається зі ст.ст.19, 158 Сімейного Кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення сторін та письмові докази, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Вараської міської ради, якими було встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] прийняті у відповідності до встановленого порядку, в межах компетенції органу опіки та піклування та з урахуванням інтересів дитини. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «Гострий пієлонефрит» у зв`язку з чим потребує особливого харчування, додаткових гігієнічних процедур та періодичного лікування, на думку суду, не свідчить про наявність істотних обставин, які б могли перешкодити участі батька у вихованні з дитиною, у спосіб, визначений органом опіки та піклування. Так, позивач пояснив, що донька навчається в школі без будь-яких обмежень і застережень, крім того, він має окреме житло і достатній дохід для того, щоби забезпечити [PERSON] відповідне харчування, догляд, лікування, в т.ч. санаторно-курортне. Пояснення [PERSON] в цій частині повністю підтверджуються письмовими доказами - відміткою про його реєстрацію, довідкою про доходи. Ці доводи позивача відповідачем не спростовано. У відповідності до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] належними та допустимими доказами підтвердив власні позовні вимоги, які не спростовані відповідачем і підлягають задоволенню. Наявність будь-яких істотних обставин, які б могли перешкодити участі батька у вихованні малолітньої дитини, судом не встановлена. При цьому суд також приймає до уваги, що [PERSON] з метою забезпечення інтересів доньки дав згоду на побачення з донькою у вихідні дні без ночівлі дитини. Що стосується побачень з батьком у присутності матері [PERSON] , як просила про це відповідач, то на думку суду, такі побачення не відповідатимуть інтересам дитини з огляду на таке. У відповідності до абзаці 2 ч.2 ст.158 Сімейного Кодексу України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Разом з тим, як підтвердили сторони у своїх поясненнях, між ними існують тривалі неприязні стосунки і в силу цього під час особистого спілкування, в тому числі в присутності [PERSON] , виникають сварки. Ураховуючи те, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, визначення зустрічей батька з дитиною в присутності матері дитини не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей. Таку позицію висловив КЦС ВС в постанові від 06.05.2020 року у справі №487/2621/17-ц (61-45576св18). Враховуючи викладене,

Outcome: approved