Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку крім позивача зареєстрована його колишня дружина - відповідач [PERSON] , яка з весни 2018 року в домоволодінні позивача не проживає та не веде з ним спільного господарства, на даний час її місце проживання невідоме. Рішенням суду від 21.12.2018 шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] вважає, що реєстрація відповідача порушує його права власника, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 28 серпня 2019 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВЕР № 872575 від 21.08.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області від 13.08.2019 за № 439 в житловому будинку, який належить [PERSON] та розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , але фактично не проживає з весни 2018 року. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з весни 2018 року, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved