Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 26.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №176. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені з 2017 року. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем відсутні. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений на 27.09.2021 року. В судове засідання 27.09.2021 року позивач та його уповноважений представник - адвокат Бєлоусов С.Г., який діє на підставі ордеру ДН №152205 від 18.07.2021 року та договору про надання правової допомоги №б/н від 27.06.2021 року, не з`явились, проти ухвалення заочного рішення не заперечують, просять розглядати справу за їх відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена в порядку, визначеному ст.11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Відзив на позов не поданий. Згідно даних Міністерства соціальної політики України від 03.08.2021 року, інформація про знаходження відповідачки в базі внутрішньо переміщених осіб - відсутня. З огляду на наведене, зважаючи на відсутність заперечень з боку позивача/його представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Отже, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне: сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 26.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №176 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.14.2014 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане Забелишинською сільрадою Хотимського району Могильовської області республіки Білорусь (а.с.12). Шлюбні відносини сторін фактично припинені з 2017 року. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем відсутні (доказів зворотного суду не представлено). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ст.ст.16,109,110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При цьому, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ майна відсутній, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог. В свою чергу, ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища, справа розглядається заочно. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved