Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 08 червня 2007 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області. Зазначає, що вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що під час спільного проживання в останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, вони перестали бути родиною. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися та з квітня 2019 року вони проживають окремо. Спорів про поділ майна та проживання дітей не мають. У зв`язку з вищевикладеним просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився, при зверненні до суду з позовом справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, та пояснила що вони з позивачем не зійшлися характерами та близько року разом не проживають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 червня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 66, про що видано свідоцтво серія [NUMBER] від 08 червня 2007 року. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 листопада 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 жовтня 2007 року серія [NUMBER] , виданого виконкомом Щасливцевської сільської ради. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що його збереження не є можливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.\~21\~СК України,\~шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved