Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 05 листопада 1995 року. Позовна заява мотивована тим, що 05 листопада 1995 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 7. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, і з червня 2012 року сторони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства та фактично не перебувають в шлюбних відносинах. Внаслідок постійних непорозумінь стався розлад сімейних стосунків, сім'я розпалась і відновленню стосунки не підлягають, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 05 листопада 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 7 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 04 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 вересня 1997 року виконкомом Гніванської міської ради Тиврівської району Вінницької області (а.с. 5). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально і відновленню стосунки не підлягають, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідача слід залишити «[PERSON]». З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved