Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №80. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує наступним чином. Він з 28 липня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], її дошлюбне прізвище Іванова. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. За час перебування в шлюбу з відповідачкою [PERSON] вони втратили любов та взаємоповагу один до одного, зникло порозуміння. Мають різні погляди на життя та ведення господарства, внаслідок чого між ними постійно виникають суперечки та претензії один до одного, що призвело до припинення подружніх стосунків. У їхніх подружніх відносинах не залишилося спільних інтересів, планів на майбутнє тощо. Проживаючи разом в одному будинку вони поступово віддалилися один від одного та стали зовсім чужими людьми, спільний побут їх не повязує, сімейний бюджет разом не вели. З початку червня 2016 року він покинув спільне місце проживання та перейшов проживати в свій будинок за іншою адресою. За таких обставин позивач [PERSON] вважає, що сімя розпалася, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить його інтересам. Строк на примирення їм надавати недоцільно. Дитина залишається проживати із відповідачкою, він надає і надалі буде надавати активну допомогу в матеріальному забезпеченні сина. Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити та ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні, на примирення не згоден. Відповідачка [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася. Однак надала суду відповідну письмову заяву у якій просить судове засідання проводити у її відсутність у звязку із хворобою дитини. На розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище [PERSON]. (а.с.15) Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні поясненнями позивача [PERSON] та матеріалами справи встановлено, що 28 липня 2001 року сторони уклали шлюб, про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області зроблений відповідний актовий запис №80, дошлюбне прізвище відповідачки Іванова, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія I-БП №042237 (а.с.6). За час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія I-БП №089878, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області 07.04.2004 року (а.с.7). Як вбачається із матеріалів справи та пояснення позивача [PERSON] спільне життя із відповідачкою [PERSON] не склалося через втрату любові та взаємоповаги один до одного, різних поглядів на життя та ведення спільного господарства. У їхніх подружніх відносинах не залишилося спільних інтересів, планів на майбутнє тощо. Сторони проживаючи разом в одному будинку, поступово віддалилися один від одного та стали зовсім чужими людьми, спільний побут їх не повязує, сімейний бюджет разом не ведеться. З початку червня 2016 року позивач покинув спільне місце проживання та перейшов проживати в свій будинок, тобто сторони припинили подружні стосунки і до цього часу їх не поновлювали. Сторони не мають наміру поновлювати подружні стосунки, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Спір щодо поділу майна на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, а також те, що відповідачка [PERSON] на розірвання шлюбу згодна, суд приходить висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини сина [PERSON], а тому відповідно до положень ст.112 СК України є підстави шлюб між сторонами розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка [PERSON] проти позову не заперечує і його визнає, а тому є достатні підстави для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб та маються в наявності для того законні підстави. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved