Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, зазначивши у позовній заяві, що між ним та [PERSON] 09.12.2015 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого позичальник отримала грошові кошти в сумі 4500,00 доларів США із зобов`язанням повернути їх в строк до 01.04.2016 року. При цьому він в свою чергу позичив частину із позиченої суми в іншої особи, оскільки не мав обумовленої договором суми. Сторони домовилися, що у випадку прострочення виконання зобов`язання за вказаним договором [PERSON] зобов`язується сплатити пеню. Вчасно позичальник борг не повернула. Однак щороку гарантувала повернення боргу - спочатку визначила строк повернення до 01.04.2017 року, потім - до 01.04.2018 року,з чим він погоджувався. За примусовим стягненням боргу він не звертався, оскільки знайомий відповідача [PERSON] в усному порядку поручився за неї. Разом з тим відповідач умови договору не виконала, виникла заборгованість за договором позики в загальному розмірі становить 20250 доларів США. Тому просить стягнути з відповідача борг за договором позики та судові витрати. 02.07.2020 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача суму у 4500,00 доларів США, позовні вимоги в частині стягнення пені за договором позики у розмірі 15750,50 доларів США просив залишити без розгляду, вказане клопотання в цій частин ухвалою суду від 02.07.2020 року задоволено. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, поданий позов підтримують, просять його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у підготовче та у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином - шляхом направлення повісток про виклики до суду та розміщенням оголошень про виклики на офіційному веб-порталі суду, про причини неявок суд не повідомила. Відзиву на позов не подала. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до п.1 договору [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 4500,00 доларів США, які відповідач відповідно до п. 2 зазначеного договору зобов`язалася повернути у строк до 01.04.2016 року , і при цьому позичальник підтвердила,що обумовлена в договорі сума в 4500 доларів США нею отримана. (а.с.15). Відповідно до доповнення до договору від 0.12.2016 року, складеного 21.03.2016 року [PERSON] зобов*язалася повернути [PERSON] борг за позикою в строк до 01.04.2018 року (а.с.16). Позовна заява до суду надійшла 30.03.2019 року. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04.04.2019 року визначено підсудність розгляду справи за Цюрупинським районним судом. 17.04.2019 року ухвалою суду позовна заява була залишена без руху у зв`язку з несплатою судового збору, яка позивачем виконана. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має право вимоги до відповідача , оскільки нею було порушено строки виконання умов договору позики. У зв`язку з тим, що відповідач і досі не повернула позивачеві кошти, вона має сплатити суму боргу, відповідно до поданої заяви про зменшення позовних вимог та договору позики, наданої позивачем [PERSON] , в загальному розмірі 4500,00 доларів США. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, його вимоги підтверджено належними доказами, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача борг у іноземній валюті, виходячи з предмета позики. Судовий збір належить віднести на відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved