Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сім'я розпалась. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON]. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Спорів про місце проживання дитини, чи щодо спільного майна - не мають (а.с.2). Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлен належним чином (а.с.10, 14, 15, 20, 27), подав до суду заяву, в якій зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності. В подальшому, подав заяву про те, що повідомлений про дату та час судового засідання та просить розглядати цивільну справу за його відсутності (а.с.32). Відповідачка до суду не прибула, пбула повідомлена належним чином (а.с. 10,11, 12, 13, 18, 27, 28, 29), подала до суду заяву, в який зазначила клопотання про розгляд справ у її відсутності, також повідомила, що просить задовольнити позовні вимоги позивача та погоджується на ухвалення судом рішення у її відсутність з підстав неможливості участі в судовому засіданні через напружений графік роботи (а.с.23). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 17.01.1998 року відділом РАЦС Болградського району Одеської області, актовий запис №5 та підтверджується свідоцтвом про їх шлюб [NUMBER] від 17.01.1998 року (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом РАЦС Болградського району Одеської області 12.05.1998 року (а.с.4). Позивач вважає, що примирення між ними не є можливим та наполягає на розірванні шлюбу (а.с.32), відповідач позов визнала, також просила розірвати їх шлюб (а.с.23). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved