Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про виділ частки в натурі з спільної часткової власності. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що йому належить на праві спільної часткової власності 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу частки житлового будинку від 6 грудня 2005 року. Згідно довідки КМБТІ від 17. 09. 2012 року 1/4 частина вказаного житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 04. 10. 1996 року р№ 22-538. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] зокрема, експлікації внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень вказаний будинок складається з квартири 1, 4 та 5. [PERSON] зазначав, що між сторонами склався порядок користування, відповідно до якого він використовує квартиру № 4 в яку входить: кухня площею 13,8 кв. м., та жила площа 11,6 кв.м., що складає 28/100 часток домоволодіння. Решту частину домоволодіння використовує [PERSON] [PERSON] зазначав, що в зв'язку з тим, що майно перебуває у спільній частковій власності, він не має можливості повноцінно розпоряджатися своїм майном. Укласти договір про розподіл будинку [PERSON] відмовляється. В зв'язку із зазначеним [PERSON], з урахуванням уточнень просив суд виділити йому в натурі 34/100 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 25,4 кв.м. у складі приміщень: кухні № 4-2 площею 13,8 кв. м. та жилої № 4-3 площею 11,6 кв.м. з врахуванням проведення відновлених будівельних робіт до експлуатаційних показників для квартир та здійснення добудови для доведення загальної площі не менше нормативної 30,0 кв.м. як для однокімнатної; виділити [PERSON] 66/100 частин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 38,9 кв.м. у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв.м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв.м, жилої №1-4 площею 8,8 кв.м, жилої №1-5 площею 12,3 кв.м; квартиру № 5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору №5-1 площею 9,9 кв.м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв.м, жилої № 5-3 площею 11,6 кв.м.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4770 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 13900 грн. 00 коп. В процесі розгляду справи, [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про виділ частки будинку в натурі. [PERSON] мотивувала свої вимоги тим, що вона та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] [PERSON] зазначає, що їй належить на праві власності 1/4 частина спірного будинку. В зв'язку із зазначеним, [PERSON] просила суд виділити їй в натурі 66/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складаються з квартир № 1 та № 5 загальною площею 63,0 кв.м., а саме - квартиру №1 загальною площею 38,9 кв.м. у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв.м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв.м, жилої №1-4 площею 8,8 кв.м, жилої №1-5 площею 12,3 кв.м; квартиру № 5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору №5-1 площею 9,9 кв.м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв.м, жилої № 5-3 площею 11,6 кв.м. [PERSON] в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, який первісний позов з урахуванням уточнень підтримав в повному обсязі, просив суд про задоволення первісного позову, проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника, який проти первісного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив про задоволення зустрічного позову. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу частки житлового будинку від 6 грудня 2005 року (а.с. 9-10). Згідно довідки КМБТІ від 17. 09. 2012 року, 1/4 частина вказаного житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 04. 10. 1996 року р№ 22-538 (а.с. 11). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] зокрема, експлікації внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень вказаний будинок складається з квартири 1, 4 та 5 (а.с. 5-8). Вбачається, що між сторонами склався порядок користування, відповідно до якого [PERSON] використовує квартиру № 4 в яку входить: кухня площею 13,8 кв. м., та жила площа 11,6 кв.м., що складає 28/100 часток домоволодіння. Решту частину домоволодіння використовує [PERSON] Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 21. 06. 2013 року № 29/19-13, який був проведений на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 04. 03. 2013 року, можливий наступний варіант виділу в натурі спірного домоволодіння (а.с. 81-88): - [PERSON] 34/100 частин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] квартиру №? 4 загальною площею 25,4 кв.м у складі приміщень: кухні № 4-2 площею 13,8 кв.м та жилої № 4-3 площею 11,6 кв.м. з врахуванням проведення відновлених будівельних робіт до експлуатаційних показників для квартир та здійснення добудови для доведення загальної площі не менше нормативної 30,0 кв. як для однокімнатної; - [PERSON] 66/100 частин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] квартиру №?1 загальною площею 38,9 кв.м у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв.м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв.м, жилої № 1-4 площею 8,8 кв.м, жилої №1-5 площею 12,3 кв.м; квартиру № 5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору №5-1 площею 9,9 кв.м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв.м, жилої № 5-3 площею 11,6 кв.м. Згідно наявних в матеріалах справи доказів, а також на підставі пояснень, які були надані сторонами в процесу розгляду справи вбачається, що приміщення, про виділ яких заявлено позов [PERSON] (кухня 13,8 м2, житлова 11,6 м2 ), відсутні в натурі (знищені). Згідно ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення майна несе його власник. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України, право власності на майно припиняється у разі знищення майна. Приміщення кухні 13,8 м2, житлової кімнати 11,6 м2, про виділ яких заявлено позов [PERSON], є зруйнованими (знищеними) і, відповідно, непридатними для використання за функціональним призначенням. Такі неіснуючі приміщення не можуть бути виділені в натурі. Вбачається, що приміщення, про виділ яких заявлено позов [PERSON] (квартира № 4, що становила 34/100 частини будинку) були знищені пожежею у 1996 році, у вказаних приміщеннях відсутні стіни, дах, перегородки тощо. Також вбачається, що відновні будівельні роботи як попередніми співвласниками так і [PERSON] належним чином не проводилися, знищена пожежею квартира № 4 (34/100 частини будинку) так і не була відновлена. В вищезазначеній частині будинку після 1996 року ніхто ніколи не проживав, лише перепродавав наступному покупцю. Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Під час проведення будівельної експертизи встановлено, що приміщення квартири № 4 не використовується за її функціональним призначенням. Над приміщенням квартири відсутні перекриття та горища, частково відновлені стіни. Приміщення № 4-2 і № 4-3 квартири № 4, які мають бути виділені [PERSON], знаходяться в зруйнованому стані і мають бути відновлені до експлуатаційних показників. Позивач за первісним позовом [PERSON] просить виділити йому об'єкт, який на даний час не існує та буде створено лише в майбутньому (добудова) після проведення ним робіт по відновленню зруйнованих приміщень до експлуатаційних показників та «добудови» до загальної площі, без визначення будь-яких проектних характеристик «добудови» та її місця розташування на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні співвласників. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 04.10.1991 року, № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). Як вбачається з висновку експертизи, для виділу [PERSON] його частки, необхідно 1) відновити зруйновані приміщення 2) добудувати нову площу. Позивачем за первісним позовом та його представником не надано будь-яких дозволів чи погоджень органів архітектури та містобудування чи інших уповноважених органів на «добудову» нових приміщень (їх реконструкцію), не надано проекту «добудови», не надано погодження такого проекту з уповноваженими органами та співвласниками. Також, згідно наявного в матеріалах справи висновку експертизи вбачається, що для виділу [PERSON] його 34/100 частки будинку, як окремої квартири у складі приміщень кухні та житлової кімнат, необхідно відновити ці зруйновані приміщення кухні та кімнати до експлуатаційних показників (провести відновлювальні роботи по приведенню їх до стану приданого до експлуатації), а також у встановленому порядку добудувати додаткові приміщення, які необхідні для однокімнатної квартири. Зважаючи на те, що приміщення [PERSON] не відбудовані, будь-яких дозволів, проектів, погоджень на проведення добудови ним до суду не надані, такі обставини унеможливлюють виділення [PERSON] на даний час приміщень, зважаючи на відсутність на даний час добудови (реконструкції), дозвіл на які [PERSON] наданий не був. З огляду на наведене вище, позовні вимоги [PERSON] про виділ йому 34/100 частки будинку, до складу якої входять неіснуючі (знищені) приміщення, з урахуванням неіснуючих «добудов» невстановленого призначення, суперечать чинному законодавству, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову в цій частині. З урахуванням того, що суд дійшов до висновку, про відмову в задоволенні первісного позову в частині виділення [PERSON] 34/100 частин будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суд також не вбачає підстав для задоволення первісного позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи та витрат на правову допомогу. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про виділ частки будинку в натурі, слід зазначити наступне. Судом встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є спільним та має двох співвласників [PERSON] та [PERSON] Вбачається, що [PERSON] належить частка у праві спільної власності на будинок, а саме 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 04. 10. 1996 року. Співвласником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], якому належить 34/100 часток будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 06. 12. 2005 року за реєстровим № 1425. Згідно технічного паспорту, будинок складається з трьох квартир (№ 1, № 4, № 5) та має загальну площу 89,8 м. За даними КМ БТІ, частка у праві власності [PERSON] на будинок фактично складає 66/100. Згідно порядку користування, що склався між сторонами, [PERSON] користується квартирами № 1 та № 5. Квартира № 1 має загальну площу 38,9 кв.м та складається з таких приміщень: 1-1 коридор 3,8 кв.м, 1-2 кухня 10,1 кв.м, 1-3 ванна 3,9 кв.м, 1-4 житлова 8,8 кв.м., 1-5 житлова 12,3 кв.м. Квартира № 5 має загальну площу 24,1 кв.м та складається з таких приміщень: 5-1 коридор 9,9 кв.м, 5-2 санвузол 2,6 кв.м, 5-3 житлова 11,6 кв.м. [PERSON], належить 34/100 часток будинку, що становлять квартиру № 4 загальною площею 25,4 кв.м та складається з приміщень квартири № 4: кухня 13,8 кв.м, житлова 11,6 кв.м. Згідно ст., 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На даний час [PERSON], як співвласник будинку, бажає виділити належну їй частину будинку в натурі, з урахуванням раніше встановленого порядку користування будинком. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.06.2013 року, з технічної точки зору можливо виділити в натурі [PERSON] 66/100 частин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно висновку судової експертизи, 66/100 частин будинку, що підлягає виділенню [PERSON], складається з наступних приміщень: квартира № 1 загальною площею 38,9 кв.м у складі приміщень: коридору № 1-1 площею 3,8 кв.м, кухні № 1-2 площею 10,1 кв.м, ванної № 1-3 площею 3,9 кв.м, жилої № 1-4 площею 8-8 кв., жилої № 1-5 площею 12,3 кв.м; квартира № 5 загальною площею 24,1 кв.м у складі приміщень: коридору № 5-1 площею 9,9 кв.м, санвузлу № 5-2 площею 2,6 кв., жилої № 5-3 площею 11,6 кв.м. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками на їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності. Вбачається, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] бажає виділити свою частину будинку в натурі, відповідно до порядку користування, який склався між сторонами. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення зустрічного позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по оплаті судового збору в сумі 700 грн. З огляду на викладене та

Outcome: approved