Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення встановленої огорожі між їхніми домоволодіннями. Позов обґрунтований тим, що в [PERSON], який є власником домоволодіння по [ADDRESS] перебуває в користуванні присадибна земельна ділянка. Тривалий час його сусідка [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Зокрема вона захопила належну йому земельну ділянку шляхом перенесення огорожі на декілька метрів в сторону його земельної ділянки. З приводу даного спору він неодноразово звертався до відповідача, органу місцевого самоврядування та органів виконавчої влади, однак по даний час спір не врегульовано, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Свою правову позицію позивач обґрунтовує положеннями ст.ст. 130, 152 ЗК України, ст.415 ЦК України. З цих підстав просив позов задовольнити. Представники позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, в доповнення до неї, суду пояснили, що доказами, які підтверджують, що в результаті встановлення нової огорожі [PERSON] захопила частину їхньої землі є : дані картографічної карти, схема обміру суміжних земельних ділянок, яка складена ПП «Західний Континент» . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Букачівська селищна рада Рогатинського району Івано-Франківської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог та суду пояснили, що даний позов є безпідставним та необґрунтованим. Долучені позивачем письмові докази не підтверджують , що в 2011 році, в процесі встановлення нової огорожі [PERSON] захопила частину земельної ділянки [PERSON] Як в позовній заяві так і в наданих суду документах, не значиться площа земельної ділянки, яка ніби то захоплена [PERSON] Межа між домоволодіннями позивача та відповідача ще з 1957 року проходять посередині колодязя, яким вони спільно користуються, що підтверджується відповідними актами комісії та фото таблицями. Просили в задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] є власниками домоволодінь в [ADDRESS]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Дані особи з грудня 1993 року мають в користуванні земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Між даними землекористувачами тривалий період часу існує спір щодо встановлення межі землекористування між їхніми господарськими дворами, що підтверджується актом комісії від 07 червня 1996 року, актом комісії від 23 вересня 2011 року та актом комісії від 12 грудня 2011 року. Як вбачається із акту від 07 червня 1996 року даний земельний спір розглядався комісією, в складі: представників місцевих органів державної влади, представників органу місцевого самоврядування, де було перевірено межі присадибних ділянок шляхом промірів в натурі. Комісією встановлено, що межі присадибних ділянок не порушені і відповідають картографічному матеріалу 1991 року. Площі рівновеликі по 0,30 га. кожна. Криниця, якою сусіди користуються з 1957 року розміщена по середині межі. Комісія вирішила межі і площі присадибних ділянок залишити без змін. Огорожу [PERSON] ([PERSON] спадкоємець за заповітом) відновити по існуючих стовпах. 23 вересня 2011 року земельною комісією Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області було знову проведено заміри земельних ділянок та встановлено, що межі земельних ділянок фактично відповідають карті с.Букачівська Слобода за 1987 рік , площі земельних ділянок відповідають розмірам земельної книжки, що підтверджується актом комісії . 12 грудня 2011 року даний земельний спір розглядався іншою комісією, в складі: спеціаліста земельного відділу, селищного голови, голови земельної комісії, заступника голови Рогатинської райдержадміністрації та юриста райдержадміністрації. Комісією було проведено повторні заміри спірних земельних ділянок, які підтвердили правильність висновку земельної комісії від 23 вересня 2011 року. Також комісія встановила, що межа між господарствами [PERSON] та [PERSON] проходить по середині криниці та трьох бетонних стовпах, які встановлені комісією раніше, тобто комісію від 07 червня 1996 року. Акт від 12 грудня 2011 року було затверджено рішенням одинадцятої сесії шостого скликання Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 28 грудня 2011 року . Таке рішення органу місцевого самоврядування ніким у судовому порядку не оскаржувалось. Однак, [PERSON] з таким рішенням селищної ради не погодився та звертався в різні органи виконавчої влади з питань земельних відносин щодо врегулювання даного спору , де йому було роз'яснено що для вирішення даного спору він може повторно звернутись до селищної ради та залучити проектну-землевпорядну організацію для проведення точних обмірів із застосуванням відповідного спеціального вимірювального обладнання . Також йому було роз'яснено, що у разі незгоди із рішенням селищної ради щодо меж між земельними ділянками він має право звернутися до суду у встановленому законом порядку ( а.с.10-12,15). Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, і додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Як вбачається із позовної заяви , позивач звернувся до суду із негаторним позовом, тобто з вимогою про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом знесення встановленої огорожі між їхніми домоволодіннями, оскільки вважає, що вона встановлена на його земельній ділянці. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається із схеми обміру суміжних земельних ділянок, яка складена ПП «Західний Континент», відповідач [PERSON] на даний час користується земельною ділянкою площею 0,3101 га , а позивач [PERSON] - 0,3158 га., тобто сторони користуються приблизно однаковими за розмірами земельними ділянками, що не суперечить вищенаведеним актам. Також із наявних в матеріалах справи фотознімок вбачається, що огорожа між суміжними господарствами проходить посередині криниця, що теж не суперечить актам комісій від 07 червня 1996 року, 23 вересня 2011 року та 12 грудня 2011 року. Крім цього, свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що криниця була побудована на межі господарств. Нова огорожа, яка поставлена [PERSON] проходить по середині криниці та колишніх бетонних стовпах, які замінені на металічні , тобто по колишній старій огорожі, яку побудував [PERSON] (дідусь [PERSON]). Свідок [PERSON], яка була членом земельної комісії під час складання акту від 23 вересня 2011 року ствердила, що під час побудови нової огорожі, [PERSON] навіть дещо відступила на користь [PERSON] За наведених вище обставин та доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed