Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою\~\~ до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в якій\~ вказав, що\~ між ним та [PERSON], укладено договір позики від 26.02.2016 року, за яким [PERSON] позичає у [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 грн., та зобов?язався повернути дану суму коштів у строк до 01.06.2017 року. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов?язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов?язанням їх повернення та дати отримання коштів. Однак, [PERSON] свої зобов?язання за договором не виконав, грошові кошти у строк до 01.06.2017 року не повернув та станом на 15.06.2017 року за ним рахується заборгованість за договором позики в сумі 181041,05 грн., які він зобов?язний повернути. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 26.02.2016 року в сумі 181014,05 грн., та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1810,42 коп. У судове\~ засідання\~ позивач [PERSON] \~ та його представник [PERSON] не з?явились,\~ представник позивача подав заяву про слухання справи\~ у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення заперечують.\~ \~ Відповідач [PERSON] у судові засідання 12.12.2017 року, 18.01.2018 року, не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, рекомендовані листи з судовими повістками повернулися без вручення з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов?язки щодо пересилання поштового відправлення», «не проживає». Відповідно до довідки Вільшанського районного сектору УДМС України в Кіровоградській області від 26.07.2017 року №530 відповідач [PERSON], зареєстрований в [INFO], а тому суд у відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Оскільки позивач та його представник заперечували проти розгляду справи в заочному порядку, суд розглядає справу в загальному порядку. \~\~ Враховуючи, що сторони до суду не з?явились, суд,\~ відповідно до\~ ст.247 ЦПК України,\~ вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, суд дійшов до висновку, що\~ позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~Судом встановлено, що\~ між [PERSON] та [PERSON], укладено договір позики від 26.02.2016 року, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 грн. під 100% річних та зобов?язався повернути дану суму коштів з одночасною виплатою відсотків у строк до 01.06.2017 року (а-с.6). Кошти отримані позичальником, що підтверджується квитанцією про зарахування коштів на рахунок/картку ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] (заява на перерахування готівки ICKTG02260UANJ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно Правової позиція у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, визначено що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, визначає що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов?язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов?язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-79 цс 14 від 2 липня 2014 року Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов?язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач позичені грошові кошти отримав, станом на день розгляду справи, свої зобов'язання за договором позики, в обумовлений сторонами термін, не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг за договором позики в сумі 181\~041 грн. 05 коп. разом із процентами, що становлять 100% річних (80000 (сума грошових коштів за договором позики) +461 (день заборгованості з 26.02.16р. по 01.06.17 р.) х 219,178 (сума відсотків за один день)). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сумарна сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача, за прострочення виконання зобов'язання, становить 181\~041 грн. 05 коп. Відповідно до\~\~ ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення постановлено на користь позивача, тому його вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 1810,42 грн. також підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved