Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу та відсотків від простроченої суми мотивуючи свої вимоги тим, що позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. під 37% річних на 2 роки згідно договору позики. На підтвердження цього факту відповідач надала позивачу розписку. Відповідно ст. 625 Цивільного Кодексу України та п. 7 договору позики відповідач зобов`язана сплатити 37 % річних від простроченої суми, що становить 7 603,00 грн. Відповідач борг не повернула, тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 20 550,00 грн., відсотки за весь час прострочення в сумі 7 603,00 грн., всього 28 103,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 28.12.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали має право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надала, з заявами та клопотаннями не зверталась. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч. 3 ст. ЦПК України в редакції цього Закону провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 29 травня 2018р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. під 37% річних, які зобов`язувалася виплачувати щомісяця 27 числа до дня повернення позики - 29 травня 2019 року. Позика повертається частинами не менше як по 1 712 (одна тисяча сімсот дванадцять) грн. за один календарний місяць. За неналежне виконання умов договору передбачена відповідальність, а саме за несвоєчасне повернення суми позики, крім сплати процентів відповідно до п.п. 1.2 договору, позичальник зобов?язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 37% річних від простроченої суми. Згідно написаної [PERSON] 29.05.2018р. розписки, відповідач отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень під 37%. Зобов`язалась повернути кошти позивачеві до 29 травня 2019 року по 1 712 грн. в місяць. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Факт укладення договору та отримання грошей підтверджується Договором позики грошових коштів під процент між фізичними особами від 29.05.2018р., підписаним [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до наданої таблиці розрахунку позики з 29.05.2018р. відповідач позивачеві отримані кошти не повернула. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно п. 1.2 договору розмір процентів, які позичальник повинен повернути позикодавцю встановлено в розмірі 37 % від суми позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином позивач правомірно заявляє вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 20 550,00 грн. та відсотків від суми заборгованості в розмірі 7 603,00 грн., відповідно до наведеного в позові розрахунку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі, заявленому позивачем - 28 103,00 коп. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн., від сплати якого при подачі позову був звільнений позивач та розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла станом на момент звернення з позовом до суду.

Outcome: approved