Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у грудні 2013 року він надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000,00 доларів США, що еквівалентно на день звернення до суду 47 280,00 гривень, які відповідач зобов'язалась повернути до 31 грудня 2014 року. В порушення укладеного договору позики відповідач не виконала взятих на себе зобов'язань, своєчасно борг не повернула. Такі обставини змусили його звернутись до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в сумі 47 280,00 гривень. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідність до ст.509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 цього ж Кодексу - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідність ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами у грудні місяці 2013 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000,00 доларів США, які вона зобов'язалась повернути до 31 грудня 2014 року. Докази про сплату [PERSON] на користь [PERSON] будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час постановлення рішення в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до курсу НБУ, станом на 16.03.2015 р. вартість одного долару США складає 21,770 гривень. Таким чином, аналізуючи вищевикладене сума заборгованості відповідача перед позивачем складає: 3 000,00 доларів США х 21,770 грн. = 65 310,00 гривень. Враховуючи, що суд розглядає справи в межах позовних вимог, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за договором позики у розмірі 47 280,00 гривень - підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 472 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved