Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 06 серпня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він надав, а відповідач прийняла у власність грошову позику в сумі 40 000 грн. 00 коп., зі строком поверннення до 06 серпня 2013 року. Дана позика була надана відповідачу для особистих потреб. На підтвердження факту отримання грошових коштів та укладення договору позики, відповідач власноручно написала відповідну розписку. Станом на 24 жовтня 2013 року відповідач не повернула суму позики. З метою урегулювання спору, ним було надіслано на адресу відповідача претензію з вимогою виконати зобов'язання за договором позики. У зв'язку з вищевикладеним, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд ухвалити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, які містьсяв матеріалах даної справи, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. Суд, у відповідності до ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності [PERSON] та ухвалити у справі заочне рішення, оскільки дана цивільна справа перебуває в провадженні судді з 29.10.2013 року, відповідач вдруге не з'явилась в судове засідання, однак повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не повідомила та жодним чином не була позбавлена можливості з'явитись до суду для дачі своїх пояснень (заперечень) або направити свого представника. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 06 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики в письмові формі у вигляді розписки, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняла у власність грошові кошти в сумі 40 000 грн. 00 коп., які остання зобов'язалась повернути до 06 серпня 2013 року. Факт одержання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачем в момент передачі їй суми позики. Копія даної розписки міститься в матеріалах справи, а оригінал було надано позивачем для огляду та досліджувався судом в судовому засіданні. Зазначена розписка наступного змісту: [PERSON], [INFO], паспорт Серії [NUMBER], виданий 04 липня 1997 року Ленінградським РУГУ МВС України в м. Києві, що мешкає за адресою: [ADDRESS], бере в борг у [PERSON], паспорт Серія [NUMBER], на період з 06.08.2012 по 06.08.2013 року кошти в сумі 40 000 грн. 00 коп. У разі неповернення зазначеної суми у зазначений термін, відповідає усім своїм майном (а.с.3 - копія розписки). Як пояснив позивач в судовому засіданні, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконала, уникає від будь-яких зустрічей, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, з метою урегулювання спору, позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію з вимогою виконати зобов'язання за договором позики, однак позичальник не повернула суму боргу. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач дійсно отримала у позивача грошові кошти в борг, що підтверджується відповідною розпискою та на даний час борг не повернуто. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору позики не виконала, грошові кошти, отримані в борг у позивача не повертає, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Також, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 400 грн. 00 коп.

Outcome: approved