Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства БанкФінанси та Кредит, Івано-Франківської філії АТ БанкФінанси та Кредит про захист прав споживача банківських прослуг, стягнення 3 000,00 доларів США за договором-заявою№300131/158164/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) Класік на 1 міс. В іноземній валюті, 90 доларів США неустойки та 2 000,00 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач не виконує своїх зобов'язань за вказаним договором, не повертає вклад, чим завдає позивачу моральних страждань. В судове засідання позивач не зявився, 30.06.2015 та 06.07.2015 року року подав до суду заяви, відповідно до яких просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.70, 77). Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, оскільки оскаржували ухвалу про відкриття провадження у справі, в ухвалі вказано дату, час та місце проведення судового засідання. Крім цього, просили відкласти розгляд справи призначений на 30.03.2015 року о 15.00 год. Представники відповідачів були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матерілами справи (а.с. 54, 55, 60-63, 68, 69, 78-80, 86-88), про причину неявки суд не повідомив. З урахуванням думки позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського строкового вкладу (депозиту). 29 грудня 2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір-заяву банківського строкового вкладу (депозит) «Класік» №300131/158164/1-14 на строк до 29.01.2015 року. На виконання умов договору позивач вніс на депозитний рахунок в банку грошові кошти в розмірі 3 000,00 доларів США Відповідно до п. 2 договору за користування грошовими коштами банк нараховує і виплачує вкладнику проценти із розрахунку 10% річних (а.с.5). По закінченню строку вкладу банк зобов'язувався повернути вклад (п. 6 Договору). 27.01.2015 року та 24.02.2015 року позивач звертався до відповідача із заявами про повернення вкладу, однак відповіді на заяви не отримав, вклад до цього часу не повернуто (а.с.7, 8). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, на день розгляду судом справи відповідач не повернув позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу в розмірі 3 000,00 доларів США. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Слід також зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Ураховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що публічне акціонерне товариство АТ БанкФінанси та Кредит порушило умови договору, тим самим позбавило вкладника [PERSON] права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права позов в частині стягнення заборгованості в розмірі 3 000,00 доларів США за договорами банківського вкладу підлягає до задоволення. Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживача у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 3 відстоків неповернутого банківського вкладу, що становить 90 доларів США підлягає до задоволення, оскільки, представником відповідача не надано суду жодних доказів які б спростовували проведений позивачем розрахунок. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського вкладу. Отже, правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). Укладений між сторонами договір-заява банківського строкового вкладу (депозит) «Класік» №300131/158164/1-14 у разі порушення зобов'язань не передбачає відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved