Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.01.2020 року уклав договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування цього будинку № [NUMBER] :07:027:0155. У вказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які вже давно не проживають у вищевказаному будинку. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку порушує право право позивача як власника майна на повноцінне користування та розпорядження власністю. За таких обставин позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовну заяву підтримує, просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти чого позивач не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.01.2020 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за індексним номером витягу 197652048 від 25.01.2020 року. Як вбачається з копії будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З врахуванням того, що позивач є власником вищевказаного житлового будинку та має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, відповідачі у спірному будинку не проживають, а тому їх право на користування цим житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

Outcome: approved