Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача виділити йому у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 3,33 га із земель КСП «Деснянський» на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, посилаючись на те, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року за ним визнано право на спадкування земельної частки (паю) розміром 3,33 га в умовних кадастрових гектарах в КСП «Деснянський» після смерті його матері [PERSON] Позивач в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача до суду не прибув, подав письмові заперечення проти позову, в яких посилався на те, що до повноважень Вишгородської районної державної адміністрації в Київській області не належать питання виділення громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а тому просив в позові відмовити. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року за [PERSON] визнано право на спадкування земельної частки (паю) розміром 3,33 га в умовних кадастрових гектарах в КСП «Деснянський» після смерті його матері [PERSON] Вказане рішення набрало законної сили 27 січня 2015 року. 21 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до Головного Управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про виділення земельної ділянки в натурі на місцевості. Згідно листа Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 21 листопада 2016 року позивачу роз'яснено про необхідність надання графічних матеріалів із зазначенням місця розташування бажаної для відведення земельної ділянки згідно вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України. В листопада 2016 позивач звернувся до Вишгородської РДА Київської області із заявою про отримання земельної частки (паю) після смерті матері. Як вбачається з листа Вишгородської РДА Київської області №К7-80/1085 від 09 грудня 2016 року питання виділення громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення належить до компетенції Головного Управління Держгеокадастру у Київській області. Оскільки рішення суду не виконано й земельну ділянку відповідачем йому не надано, позивач звернувся до суду з цим позовом. За змістом Указу Президента «Про паювання земель, передану у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року права на земельну частку (пай) в процесі розпаювання землі визначається в умовних кадастрових гектарах. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року вважається правовстановлюючим документом при пред'явленні вимог на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Набуття права на землю громадянами із виділенням в натурі на місцевості здійснюється в порядку Глави 19 ЗК України. Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Згідно ч. 3 та 4 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: -ведення водного господарства; -будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; -індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Таким органом є Головне Управління Держгеокадастру у Київській області, до якого і звернувся позивач з відповідним клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Разом з тим, як вбачається з відповіді Головне Управління Держгеокадастру у Київській області клопотання позивача не відповідало вимогам ч. 6 ст. 118 ЗК України, до якого не додано графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власностіпередаються громадянам у власність або у користування для всіх потреб центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами. Вирішення вказаних питань до повноважень відповідача - Вишгородської районної державної адміністрації в Київській області не належить. Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин, Вишгородська РДА Київської області не може бути належним відповідачем у вказаній справі. Клопотання про залучення належного відповідача - уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин до суду не надходило. Відтак законних підстав зобов'язувати Вишгородську РДА Київської області виділити позивачу у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 3,33 га із земель КСП «Деснянський» на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області судом не встановлено. Отже протиправних діянь відповідача та порушених прав позивача, які б підлягали захистові, в цій справі судом не встановлено. В даному випадку позивач не позбавлений можливості звернутися до Головного Управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про виділення йому земельної ділянки з дотриманням вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України, як про це йому роз'яснено листом Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 21 листопада 2016 року. З огляду на наведе, в задоволенні вказаного позову слід відмовити через неналежність відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed