Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 04 листопада 2016 року та рішення Кіцманського районного суду від 20 березня 2015 року являється власником земельної ділянки площею 0,7765 га для будівництва і обслуговування виробничо-комерційного комплексу. На вказаній земельній ділянці розміщено цех по виготовленню облицювальної цегли та тротуарної плитки, який також належить позивачу на праві власності. В 2016 році ним побудовано будівлю складу (літ. Б), площею 239,80 кв.м, будівлю комори (літ.В), площею 99,00 кв.м та будівлю гаража (літ.Г), площею 722,00 кв.м. Будівництво здійснено з дотриманнях архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм, відповідає державним стандартам, будівельним нормам та правилам, а також є безпечним для експлуатації, тому просив визнати за ним право власності на вказані будівлі. Позивач позов підтримав, представник відповідача заявлені вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідними заявами, і суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.15 ЦПК України \~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~\~ Стаття 392 ЦК України \~передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~\~ З вищезазначених правових норм убачається, що чинним законодавством передбачено порядок звернення до суду виключно у разі невизнання або оспорювання певних прав та інтересів, тобто у разі існування фактичного спору. Згідно з вимогами ст.ст.212-214 ЦПК України, вирішуючи справи щодо самочинного будівництва, суди повинні перевіряти загальні умови, дотримання яких вимагається при будівництві, реконструкції та прийняті в експлуатацію будь-якого об'єкта нерухомості, а також наявність права на земельну ділянку, на якому ведеться нове будівництво, або дозвіл власника цієї ділянки, або власника вже існуючої будівлі на будівництво, реконструкцію; дотримання цільового призначення та дозволеного використання земельної ділянки, а також червоних ліній, встановлених проектами планування; наявність затвердженої у встановленому порядку проектної документації, яка є підставою для видачі дозволу на будівництво; дозвіл на будівництво, а саме документ, виданий замовнику (забудовнику) органами місцевого самоврядування, що посвідчує право власника, володільця, орендатора або користувача об'єкта нерухомості здійснити забудову земельної ділянки, будівництво, реконструкцію будівлі, споруди, спорудження; дотримання містобудівних регламентів, будівельних, екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших правил, нормативів; дотримання прав та законних інтересів власників, землеволодільців, землекористувачів та орендарів. Встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 04 листопада 2016 року та рішення Кіцманського районного суду від 20 березня 2015 року являється власником земельної ділянки площею 0,7765 га для будівництва і обслуговування виробничо-комерційного комплексу. На вказаній земельній ділянці розміщено цех по виготовленню облицювальної цегли та тротуарної плитки, який також належить позивачу на праві власності. В 2016 році ним побудовано будівлю складу (літ. Б), площею 239,80 кв.м, будівлю комори (літ.В), площею 99,00 кв.м та будівлю гаража (літ.Г), площею 722,00 кв.м. Будівництво здійснено з дотриманнях архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм, відповідає державним стандартам, будівельним нормам та правилам, а також є безпечним для експлуатації. Частиною 2 статті 331 ЦК України \~передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва(створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч.1\~ст.23 Закону України Про планування і забудову територій» \~забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.\~\~ Відповідно до ч.ч.1,2,3\~ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані\~\~або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи наведене, ст.ст. 328, 376, 392 ЦК України, ст.ст.15, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

Outcome: approved