Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд стягнути з АТ «Харківобленерго» на його користь 10781,60 грн. В обґрунтуванням позову зазначив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] і є споживачем електричної енергії відповідно до договору про користування електричною енергією № 6299 від 15.04.2009 за адресою: [ADDRESS] . На даний час власником будинку є [PERSON] , яка зверталася до представників Харківського РВЕ АТ «Харківобленерго» щодо заміни лічильника електричної енергії із самостійним придбанням засобу вимірювальної техніки. Встановлення лічильника вона просила проводити виключно у її присутності. Однак здійснення встановлення лічильника відбулося без відома [PERSON] та без його присутності. Йому не було повідомлено про нове місце розташування лічильника. Саме тому він не має можливості реалізувати свої права як споживача електричної енергії. Після того як відповідача здійснив незаконне переміщення лічильника у невідоме місце, він отримав рахунок за електричну енергію за червень 2019 року від 07.07.2019 року на суму сплати 1682,64 грн. 05.08.2019 року зазначена сума була ним сплачена задля запобігання припинення енергопостачання. Крім того на його продовжували надходити квитанції: за травень 2019 року на суму 3739,92 грн., за грудень 2019 року на суму 1712,00 грн. за червень 2020 року на суму 1260,24 грн., за жовтень 2020 року на суму 2386,80 грн. В зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Григор`єва Б.П. від 27.08.2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.09.2020 року зазначену цивільну справу прийнято до провадження суддею Курганниковою О.А. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.12.2020 року замінено відповідача у справі з ПрАТ «Харківенергозбут» та АТ «Харківобленерго». 11.01.2021 року представником відповідача АТ «Харківобленерго» подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивачем не доведено, що йому була спричинена матеріальна шкода. Позивачем не доведено факту порушення його прав, свобод чи інтересів з боку АТ «Харківобленерго» як оператора системи розподілу, що унеможливлює задоволення позову у обраний ним спосіб, оскільки з боку АТ «Харківобленерго» не було вчинено жодних дій, спрямованих на порушення права [PERSON] та/або власника Домоволодіння , якому навіть було письмово роз`яснено про необхідність вчинення певних дій для встановлення придбаного нею багатофункціонального засобу обліку та надіслано підготовлений проект договору на її адресу. На теперішній час дії АТ «Харківобленерго» щодо заміни приладу обліку за адресою Домоволодіння не визнані протиправними чи такими, що суперечать вимогам закону, отже оплата позивачем рахунка ПрАТ «Харківенергозбут» від 07.07.2019 № 2081430455 за червень 2019 року у сумі 1 682,64 грн. не породжує права останнього на відшкодування цієї суми грошових коштів з іншої юридичної особи - оператора системи - АТ «Харківобленерго». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в задоволені позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного. [PERSON] та АТ «Харківобленерго» 15.04.2009 року уклали договір № 6299 про користування електричною енергією. Відповідно до умов договору енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності ІІІ кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Згідно квитанції від 05.08.2019 року [PERSON] була внесена плата на електричну енергію по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у сумі 1683,00 грн., одержувач коштів ПрАТ «Харківенергозбут». Згідно квитанції від 12.07.2019 року у АТ «Приват банк» [PERSON] була внесена плата на електричну енергію по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у сумі 3739,92 грн., одержувач коштів ПрАТ «Харківенергозбут». Згідно квитанції від 06.02.2020 року [PERSON] була внесена плата на електричну енергію по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у сумі 1712,00 грн., одержувач коштів ПрАТ «Харківенергозбут». Згідно квитанції від 24.07.2020 року [PERSON] була внесена плата на електричну енергію по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у сумі 1260,24 грн., одержувач коштів ПрАТ «Харківенергозбут». Згідно квитанції від 17.11.2020 року у АТ КБ «Приват банк» [PERSON] була внесена плата на електричну енергію по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у сумі 2391,80 грн., одержувач коштів ПрАТ «Харківенергозбут». Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Підстава набуття права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер 320 виданий 20.05.2016 приватним нотаріусом ХМНО Орловою О.М. 20.09.2018 р. [PERSON] зверталась до АТ «Харківобленерго» із заявою в якій просила направити представника для встановлення приладу обліку електричної енергії. Просила відкривати сейф пакет з лічильником у її присутності. Листом начальника Мереф`янського РВ АТ «Харківобленерго» від 01.10.2018 р. [PERSON] повідомлено, що за адресою [ADDRESS] укладено договір про користування електричною енергією та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на іншу особу. На теперішній час розрахунки за спожиту електричну енергію виконуються за лічильником № 38644 встановленим на опорі АТ «Харківобленерго». Лічильник, що лишився на території домоволодіння не є розрахунковим, про що письмово повідомлено особу з якою станом на теперішній час не розірвано договір про користування електричною енергією. [PERSON] надано проект договору про користування електричною енергією з додатком № 1 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» для ознайомлення та подальшого підписання. На теперішній час договір з гр. [PERSON] не укладено. Засіб обліку типу СЕ303 № 007526132021381, наданий [PERSON] для встановлення, перебуває у сейф-пакеті та знаходиться у Мереф`янському РВ АТ «Харківобленерго». «Правила користування електричною енергією», затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28, та «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 втратили свою чинність. На теперішній час відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею- продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі-Закон № 2019-УІІІ), Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП, від 14.03.2018 № 312, Кодексом систем розподілу, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року N 310, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року N 311 та іншими нормативними актами. Ці документи передбачають впровадження нової моделі ринку. Відповідно до Закону 2019- VIII та постанов НКРЕКП всіма енергопостачальними компаніями України здійснюються заходи щодо відокремлення видів діяльності з розподілу та постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. Нова модель системи договірних відносин на роздрібному ринку електричної енергії та порядок укладання договорів визначені ПРРЕЕ. Відповідно до ПРРЕЕ для забезпечення споживання електричної енергії споживач укладає договори: про надання послуг з розподілу електричної енергії споживачу із оператором системи розподілу (ОСР); про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостачальником або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових або малих не побутових споживачів ). У відповідності до Постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1446 «Про видачу АТ «Харківобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом» АТ «Харківобленерго» має право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством). Відповідно до п. 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою. а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію. Згідно з листом НКРЕ від 14.02.2014 № 1001/26/47-14, вимогами законодавства та умовами договору для належного виконання своїх обов`язків енергопостачальник має право за власний рахунок, у разі необхідності, здійснювати перенесення приладів обліку побутових споживачів, якщо це не суперечить вимогам «Правил улаштування електроустановок». Отже дії відповідача щодо заміни (за рахунок АТ «Харківобленерго») приладу обліку типу НІК 2301 № 8755305 на прилад обліку типу СТ-ЕА08М № 38644 за адресою Домоволодіння не суперечать нормам чинного на той час законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач зазначає, що рахунки ПрАТ «Харківенергозбут» за червень 2019 року на оплату електроенергії у сумі 1 682,64 грн., за травень 2019 року на суму 3739,92 грн., за грудень 2019 року на суму 1712,00 грн. за червень 2020 року на суму 1260,24 грн., за жовтень 2020 року на суму 2386,80 грн. є матеріальними збитками. Дійсно, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди регламентовані статтею 22 ЦК України, за змістом якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Зазначене викладене у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1388цс17. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем не доведено факту порушення його прав, свобод чи інтересів з боку АТ «Харківобленерго» як оператора системи розподілу, що унеможливлює задоволення позову у обраний ним спосіб, оскільки з боку АТ «Харківобленерго» не було вчинено жодних дій, спрямованих на порушення права [PERSON] та/або власника Домоволодіння, якому навіть було письмово роз`яснено про необхідність вчинення певних дій для встановлення придбаного нею багатофункціонального засобу обліку та надіслано підготовлений проект договору на її адресу. На теперішній час дії АТ «Харківобленерго» щодо заміни приладу обліку за адресою Домоволодіння не визнані протиправними чи такими, що суперечать вимогам закону, отже оплата позивачем рахунків ПрАТ «Харківенергозбут» за червень 2019 року у сумі 1 682,64 грн., за травень 2019 року на суму 3739,92 грн., за грудень 2019 року на суму 1712,00 грн. за червень 2020 року на суму 1260,24 грн., за жовтень 2020 року на суму 2386,80 грн. не породжує права останнього на відшкодування цієї суми грошових коштів з іншої юридичної особи - оператора системи - АТ «Харківобленерго». Також суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права звернутись до суду з позовом до нового власника житлового будинку з позовом про відшкодування витрат на його утримання. Дійсно згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За статтею 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013р. в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Зі змісту Конвенції та судової практики Європейського суду з прав людини, випливає, що право на задоволення позову у справі що розглядається має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушенні, невизнані, або оспорені права. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Правовий висновок викладений у постановах Верховного Суд України від 2 липня 2014 № 6-78цс14 та від 09 грудня 2015 № 6-849цс15. Отже, сам по собі факт звернення позивача до суду із позовом про відшкодування збитків (зокрема про стягнення певної суми, сплаченої позивачем за отриману ним електричну енергію) за відсутності його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, не є безумовною підставою для задоволення позову особи про захист прав, яких вона не має. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed