Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнював, в якій просить анулювати право власності на квартиру, зареєстроване за відповідачкою, та визнати за ним право власності в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS] був гуртожитком Харківського механічного заводу, кімнати в гуртожитку були надані його матері [PERSON] в 1992 році, яка працювала на Харківському механічному заводі. В подальшому після передачі будинку у власність Харківської міської Ради квартира була приватизована. На одному коридорі з належною йому квартирою знаходиться квартира [ADDRESS] площею 12, 1 кв. метрів, в якій тривалий час ніхто не мешкав, яку в кінці 1995 року зайняли вони з матір*ю. [INFO] року мати померла. Він і після смерті матері користується цією квартирою, опікується нею, зробив в ній ремонт, призводить сплату за неї. Таким чином позивач вважає, що добросовісно заволодів спірною квартирою та продовжує відкрито, безперервно нею володіти впродовж більше 10 років, хоча спірна квартира зареєстрована на праві власності за відповідачкою, яка в спірній квартирі ніколи не з*являлася, квартирою не цікавилася та не опікувалася, в зв*язку з чим звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача прохала позов задовольнити посилаючись на підстави в ньому викладені. Відповідачі в судове засідання не з*явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та дату судового засідання, про причини неявки суду не повідомили, в зв*язку з чим суд за згодою представника позивача вважає за можливе вирішити справу в порядку ст. 224 ЦПК України і провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Єпішева Р.А. обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] - ? частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Харківською квартирно-експлуатаційною частиною району, ? частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, [PERSON], яка померла [INFO] року, виданого державним нотаріусом 2 ХДНК 29.01.2010 р. Квартира [ADDRESS] складається з 1 кімнати та знаходиться поряд з квартирою [ADDRESS], та має загальні з квартирою [ADDRESS] місця загального користування, що вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]. З паспорту позивача вбачається, що він з 16 вересня 1997 року зареєстрований в гуртожитку - житловому будинку [ADDRESS]. 29.05.2013 р. знятий з реєстрації та зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. В довідці дільниці № 63 Ленінської філії Комунального підприємства «Жилкомсервіс» вказано, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та мешкають позивач та його син - [PERSON], [INFO] року народження. З довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане 18.11.1999 р. 2-ю ХДНК. В довідці адресно-довідкового бюро вказано, що відомостей щодо реєстрації [PERSON] немає. З квитанцій про сплату за комунальні послуги вбачається, що позивач сплачує в спірній квартирі за комунальні послуги та квартиру. В матеріалах справи містяться фотографії спірної квартири, з яких вбачається, що квартира знаходиться в жилому стані, квартирою постійно користуються та опікуються. В судовому засіданні допитані свідки. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем та була знайома з його померлою матір*ю з 1992 року, що в 1992 році позивач з матір*ю отримали одну кімнату в гуртожитку по [ADDRESS], потім в 1995 році - другу кімнату, в кінці 1995 року вони зайняли спірну кімнату площею 12 кв. метрів (квартиру [ADDRESS]) , в якій постійно ніхто не мешкав, весь 1995 рік вона була вільною, в 2005 році померла мати позивача, позивач продовжував мешкати в спірній кімнаті, робив ремонт, зробив дитячу кімнату, хто така [PERSON], їй невідомо. Свідок [PERSON] пояснила, що позивача знає, відповідачку не знає, в 1992 році позивач з матір*ю в*їхали в будинок, займали спочатку 1 кімнату, потім їм була надана друга кімната. В 1995 році звільнилася сусідня кімната площею 12 кв. метрів, в якій впродовж року ніхто не мешкав, в кінці 1995 року вони зайняли цю кімнату. Суд, оцінюючи пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, вважає їх правдивими, оскільки вони співпадають з матеріалами справи, а також не суперечать один одному. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п*яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 8 до прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., в зв*язку з чим правила набувальної давності можливо застосовувати на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 р. (за три роки до набрання чинності ЦК України), а відтак визнання судом права власності за набувальною давністю можливе після 01.01.2011 року. Виходячи з обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів спірною квартирою , безперервно мешкав в ній з 1995 року, безперервно і відкрито володів нею впродовж більше десяти років, які передували зверненню до суду. Спірна квартира є для позивача чужим майном в розумінні ст. 344, оскільки зареєстрована за іншою особою. Тривале володіння чужим майном з боку позивача є безперервним, оскільки для такого володіння були відсутні будь-які формальні підстави ( договір з власником, акт державного органу або органу місцевого самоврядування тощо).

Outcome: approved