Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначав, що уклав з відповідачем шлюб, який зареєстрований 21.11.1998 року відділом РАЦС Чернівецького міського виконавчого комітету м. Чернівці, а/з №1698. Від подружнього життя у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вказує, що причиною розпаду сімї є те, що відповідач неодноразово виїжджала на заробітки за кордон, а також її повернення в релігійну секту «Бабтистів», у якій перебувала до їх одруження та, яку після укладення шлюбу покинула. На даний час у подружжя різні погляди на сімейне життя, правила виховання сина. Вважає, що шлюб набув формального характеру, оскільки вже три роки подружжя не проживають разом. Зазначає, що збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб, укладений з відповідачем, розірвати. Також просив їхнього сина [PERSON], [INFO], залишити проживати з ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 21.11.1998 року відділом РАЦС Чернівецького міського виконавчого комітету м. Чернівці, а/з №1698, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №012606. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-МИ №063649 сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як зазначено в ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб з відповідачем, оскільки між подружжям втрачено почуття взаємної любові, поваги, сторони не підтримують подружніх стосунків останніх три роки. Очевидним є той факт, що внаслідок різних поглядів на шлюб та сім»ю та відсутності взаєморозуміння шлюб між сторонами розпався, примирення неможливе, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимогу про залишення неповнолітнього сина проживати з позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що сину сторін [PERSON], [INFO], минуло 14 років, він проживає з батьком позивачем по справі, спору з приводу його місця проживання між сторонами немає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст.ст.24, 110, 112,160 СК України,

Outcome: partial