Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ордеру № 026306, який був виданий його матері [PERSON] та членам сім`ї : чоловіку [PERSON] та дітям - [PERSON] , [PERSON] було надано право на вселення в житлову квартиру [ADDRESS] . В подальшому його батьки придбали інше житло, а позивач та відповідач залишилися проживати у спірній квартирі. [PERSON] , як квартиронаймач зареєстрував своє місце проживання та перевів особові рахунки на своє ім`я. Відповідач [PERSON] з грудня 2009 року не проживає у спірній квартирі та його речі відсутні, а тому позивач звернувся до суду та просить визнати його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі . Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з ордеру № 026306 [PERSON] зі складом сім`ї чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було надано право на зайняття трьох кімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно довідки ОСББ «Оберіг» № 178 від 24 липня 2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , дружина [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] , брат [PERSON] , який зареєстрований, але згідно актів обстеження не проживає (а.с. 5). Із довідки ОСББ «Оберіг» № 262 від 23 грудня 2019 року вбачається, що особовий рахунок відкритий на [PERSON] . Як вбачається із актів обстеження квартири від 12 лютого, 25 квітня, 05 липня 2019 року [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але з 2009 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 6-8). За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 47 Конституції України держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу взяти житло в оренду; громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Так, з огляду на положення частини 1 статті 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, з огляду на те, що позивачем доведено не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , понад шість місяців, а матеріали справи не містять доказів на предмет поважності причин відсутності його у вказаній квартирі відтак, суд вважає, що [PERSON] втратив право на користування нею. На стягненні судових витрат позивач не на наполягав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved