Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 52,2 кв.м. з яких житлова площа становить 36,3 кв.м., та на земельну ділянку площею 0,1463 гектарів, кадастровий номер: 1225455100:03:001:0082, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його батька, [PERSON] відкрилася спадщина на вказане вище майно. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. З наявних у нього документів є договір купівлі-продажу укладеного 23.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом, що підтверджує набуття його батьком у власність житлового будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку переходить право власності (або право користування) земельною ділянкою, на якій він розміщений. Тому, на час укладення договору купівлі-продажу до спадкодавця перейшло право власності на земельну ділянку на якій розміщений житловий будинок. Позивачем по справі було заявлено клопотання про витребування з Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Суд задовольнив клопотання позивачів про витребування доказів, про що нотаріальною конторою надано завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . У своїй заяві позивач [PERSON] просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін у справі, які подали відповідні заяви згідно положення передбаченого ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Доведено, що [INFO] в с-щі Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька на житловий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянку площею 0,1463 га, кадастровий номер 1225455100:03:001:0082, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані по [ADDRESS] . Постановою від 07.08.2020 року державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку посилаючись на відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку. Додана до матеріалів справи копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В., свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] свого часу придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальною площею 1463 кв.м. Наявна у матеріалах справи копія Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА №544853 виданого 05.11.2005 року та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1212851412020 сформованого 11.02.2020 року підтверджують, що земельна ділянка площею 0,1463 гектарів, кадастровий номер: 1225455100:03:001:0082, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві приватної власності [PERSON] . Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, який належав спадкодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.09.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер: 8475082 від 28.09.2005 року. В частині вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1463 гектарів, призначену для обслуговування житлового будинку, суд вважає необхідним відмовити позивачу, оскільки попередньому власнику житлового будинку [PERSON] , Державний акт на право власності на земельну ділянку було видано 05.11.2005 року, вже після укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку, тому спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку. На доводи позивача щодо набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку разом з набуттям у власність житлового будинку, в контексті ст. 120 ЗК України, необхідно зазначити наступне. Установлено і це визнається учасниками справи, що цивільно-правова угода між [PERSON] і власником земельної ділянки [PERSON] не укладалася; договором про купівлю-продаж житлового будинку розмір земельної ділянки визначений, однак правовстановлюючий документ на землю виданий вже після укладення даного правочину. Отже, до набувача перейшло право власності лише на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Судові витрати вирішити у порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial