Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 27 листопада 1999 року, який зареєстрований на Центральній Одеській біржі за реєстраційним №5226, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON], який діяв в своїх інтересах та інтересах [PERSON], придбав 553/1000 часток квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 вищезазначеного договору продавцем було отримана обговорена заздалегідь сума грошей в рахунок вартості квартири та 553/1000 частки квартири перейшли у власність покупців, а саме [PERSON] та [PERSON], в рівних частках. В [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом до майна, яке залишилося після смерті його батька [PERSON] Однак, він не може реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з тим, що нотаріусом не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості та не посвідченого нотаріально, а також той факт, що у позивача відсутні оригінали документів, які підтверджують право власності на його частину квартири, а також на частину квартири, яка належала його батьку, не дає йому смоги реалізувати своє право на спадщину, а також порушує його право власності, що змусило його звернутися до суду. В судовому засіданні, представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Не з'явився і представник третьої особи Одеської міськради. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 1999 року був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна, який зареєстрований на Центральній Одеській біржі за реєстраційним №5226, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON], який діяв в своїх інтересах та інтересах [PERSON], придбав 553/1000 часток квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір, вчинений на товарній біржі, позивач не може, оскільки згідно зі ч. ч. 2, 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, та угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Згідно п. 3 договору купівлі - продажу, квартира була продана за кошти, які отримані Продавцем до підписання договору. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що [PERSON] помер в [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Однак, [PERSON] дізнався про смерть свого батька лише в травні 2014 року, після звернення до Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ ОМУ УМВС України, де йому було повідомлено, що його батько був похований, як невідомий за №1746, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до листа державного нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори Данкогло В.В., на теперішній час [PERSON] не прийняв спадщину після смерті свого батька. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 24 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначив представник позивача, позивач вчасно не прийняв спадщину, у зв'язку з тим, що не знав про смерть свого батька, а дізнався про це лише у травні 2014 року, а саме після звернення до правоохоронних органів. Це підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом пред'явлення трупа для впізнання від 12.05.2014 року. Тоді позивач і дізнався про те, що його батько був похований як невідомий чоловік у січні 2008 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Однак в даному випадку суд вважає, що заявник не пропустив строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, тому як після видачі свідоцтво про смерть спадкодавця, звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори до закінчення 6 місяців. Інших спадкоємців крім позивача не має. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved