Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]В про визначення місця проживання малолітньої дитини, у якому вказує, що з весни 2005 року перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких 07.03.2006 народився [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року місце проживання дитини визначено разом з матsрю [PERSON] Між тим, з березня 2015 року дитина проживає разом з батьком, т.я мати створила нову сімю та місце її перебування невідоме, взагалі самоусунулась від виконання батьківських обовяків, не відвідує дитину, не цікавиться його досягненнями у навчанні, спорті та мистецтві. Дитина також виявляє бажання проживати разом з батьком, який створив всі необхідні умови для проживання навчання малолітньої дитини. турбується про нього. У судовому засіданні позивач та його адвокат заявлені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, повістки, направлені на адресу її реєстрації та проживання повернуті до суду без вручення, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Представник Відділу по Дніпровському району служби у справах дітей Запорізької міської ради просить спір вирішити на розсуд, але при цьому врахувати інтереси дитини. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, думку адвоката та дослідивши надані докази у їх сукупності суд приходить до такого висновку. Судом установлено, що з весни 2005 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких 07.03.2006 року народився [PERSON] З жовтня 2012 року сторони припинили спільне проживання, і на теперішній час однією сімєю не проживають, а проживають окремо. Малолітній [PERSON] з лютого 2013 проживав разом з матірю [PERSON], батько [PERSON], приймав участь у вихованні та навчанні дитини, спілкувався з сином, сплачував аліменти на його утримання. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2013 року місце проживання дитини визначено разом з матsрю [PERSON] Між тим, з березня 2015 року дитина проживає разом з батьком, т.я мати створила нову сімю та місце її перебування невідоме, взагалі самоусунулась від виконання батьківських обовяків, не відвідує дитину, не цікавиться його досягненнями у навчанні, спорті та мистецтві. Згідно відомостей, наданих Держприкордонслужбою України [PERSON] 28.10.2015 року виїхала поза межі України і до часу розгляду справи у суді на територію України не поверталася. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови №16 від 12.06.2008 «Про застосування судами деяких норм про шлюб та сімю», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те з ким із них залишиться дитина, суд виходячи з рівності прав та обовязків батька та матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто із батьків приділяє більш уваги і турботи дитині, вік дитини і схильність кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов проживання. Так, судом установлено, що сторони з жовтня 2012 року проживають окремо, дитина з березня 2015 року проживає з батьком, який створив для дитини належні умови для навчання та відпочинку: дитина забезпечена необхідним для навчання приладдям, підручниками, одягом, іграшками, має спальне місце. Батько піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, який відвідує спортивну секцію та гурток образотворчого мистецтва. Батько докладає зусиль щодо навчання і виховання дитини, її матеріального забезпечення, духовного і фізичного розвитку, фізичних і мистецьких здібностей,проявляють турботу про дитину. Допитаний у суді малолітній [PERSON] підтвердив своє бажання проживати з батьком та пояснив, що мати з ним не спілкується, де вона є на теперішній час йому невідомо. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, - малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Між тим, в ході розгляду даної справи судом установлено, що м ати дитини самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до сина [PERSON], а отже, суд вважає такі обставини виключними, і ці обставини дають суду підстави розлучити матір і дитину, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved