Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , батько [PERSON] помер [INFO] . У встановлені законодавством строки позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями. За життя батьки працювали в колективному сільськогосподарському підприємстві «Степ України», розташованого в с. Нижньобараниківка Біловодського району Луганської області. 12.07.1994 року КСП «Степ України» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER] на загальну площу 5152,8 га. Невід`ємною частиною цього акту є список громадян - членів КСП співвласників земель, переданих у колективну власність підприємству, до якого включені батьки позивача під номерами 202 та 203, де вони вказані як « [PERSON] » та « [PERSON] », у зв`язку з чим мали право на виділ землі при паюванні. За місяць до отримання КСП «Степ Україна» державного акту на право колективної власності [PERSON] померла, на момент смерті якої усе майно, а також усі її права і обов`язки успадкував її чоловік, батько позивача [PERSON] , який фактично вступив у володіння майном після смерті дружини, отже, відповідно до вимог ст. 529 ЦК України (1963р) прийняв спадщину після смерті померлої. Однак за час життя [PERSON] не оформив свої спадкові права на землю із земель КСП «Степ України», так само він не отримав і сертифікат на право на земельну частку пай із земель даного КСП. Постановою нотаріуса від 01.06.2018 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщин за законом на право на отримання земельної частки (паю) після смерті батьків у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Так як [PERSON] та [PERSON] мали право на отримання земельного паю, оскільки були членами КСП «Степ України» на час оформлення та видачі Державного акта на право колективної власності на землю, тому це право переходить до позивача, як спадкоємця за законом. Вказує, що факт того, що [PERSON] , який внесений до списку громадян-членів КСП, доданого до державного акту на право колективної власності на землю під номером 202 є саме батьком позивача [PERSON] , ніхто не оспорює, однак, оскільки в прізвищі батька допущена помилка, це потребує уточненню. З заявою про внесення виправлення в прізвище батька позивач [PERSON] звернувся до Біловодської районної ради Луганської області, але отримав відмову з посиланням на відсутність повноважень щодо здійснення виправлень. У зв`язку з наведеним просив суд встановити факт того, що [PERSON] , внесений до списку громадян-членів КСП «Степ України», доданого до державного акту на право колективної власності на землю під номером 202, є його батьком - [PERSON] , який помер [INFO] , також просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) після смерті матері - [PERSON] , та батька - [PERSON] , із земель колишнього КСП «Степ України», розташованого в с. Нижньобараниківка Біловодського району Луганської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача Біловодської селищної ради Біловодського району в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу без його участі, заперечень проти позову немає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 11.10.1954, актовий запис №42. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.09.2018, [PERSON] померла [INFO] , у віці 67 років, про що зроблено запис за № 8. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2018, [PERSON] помер [INFO] , у віці 68 років, про що зроблено запис за № 1. З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, до вимог позивача про визнання права на майно в порядку спадкування за законом мають застосовуватися положення ЦК УPCP 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків, що відповідає вимогам ст. 529 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Біловодської селищної ради 16.04.2018 за №139, [PERSON] була постійно зареєстрована в [ADDRESS] , та на день її смерті за вказаною адресою також був зареєстрований її чоловік [PERSON] . Так, на момент смерті [PERSON] все майно, а також усі її права і обов`язки успадкував її чоловік, батько позивача, [PERSON] , який фактично вступив у володіння майном після смерті дружини, отже, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963, прийняв спадщину після смерті померлої. Також, судом встановлено, що членом колгоспу «Степ України» Біловодського району був « [PERSON] » (вказано мовою оригіналу - російською мовою), так зазначено в відомостях нарахування заробітної плати та в книзі обліку трудового часу та заробітної плати, що підтверджується архівною довідкою КУ «Трудовий архів територіальних громад Біловодського району» від 21.09.2018 №02-15/432. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 12.07.2018 №31-12-0.3-5185/2-18 за інформацією Відділу у Біловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавався та запис у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Степ України» відсутній. Вартість земельної частки (паю) по КСП «Степ України» в цінах на 01.07.1995 року складає 23553 грн. Та відповідно до додаткової інформації за вказаним номером [PERSON] включена до списку громадян членів КСП «Степ України» під порядковим № 204 (арк. 13) проекту роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарського підприємства «Степ України» Біловодського району Луганської області та під порядковим номером № 203 державного акту на право колективної власності на землю. Сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] в книзі сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Степ України» не зареєстрований. 12 липня 1994 року Біловодською районною Радою народних депутатів колективному сільськогосподарському підприємству «Степ України» Біловодського району Луганської області був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ [NUMBER] , до списку якого був включений батько позивача [PERSON] [PERSON] під 202 та мати [PERSON] під № 203, що підтверджуються копією Державного акту на право колективної власності на землю та додатком №1 до Державного акту. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , належало право на земельну частку (паю) в КСП «Степ України», оскільки вони були внесені до списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до повідомлення Біловодської районної ради від 21.09.2018 №13-17/74 на теперішній час у Біловодської районної ради відсутні повноваження вирішення питання невідповідності прізвищ в акті серія ЛГ [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Біловодської районної ради народних депутатів 12 липня 1994 року. З огляду на те, що посвідчити правильність заповнення списку громадян-членів КСП «Степ України», на даний час неможливо, а наявні недоліки документу перешкоджають позивачу [PERSON] реалізувати його спадкові права та взагалі ставлять під сумнів право на земельну ділянку, враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, встановити факт того, що [PERSON] , внесений до списку громадян-членів КСП «Степ України», доданого до державного акту на право колективної власності на землю під номером 202, є батьком [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Так, після смерті батька позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори та отримав спадщину у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями, що підтверджується копією свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 лютого 1998 року. З постанови державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори Анохіна О.О. від 01.06.2018 вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки за відсутності правовстановлюючих документів на вказані ділянки. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , та є таким що прийняв спадщину. Так, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 55488198 від 15.03.2019 інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутні. Крім того, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 55488204 від 15.03.2019. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як за життя спадкодавці не встигли отримати сертифікату на право на земельну частку (пай). Перевіряючи обставини справи щодо входження до складу спадкового майна позивача права на земельні частки (паю) в КСП «Степ України» Біловодського району Луганської області, суд виходить з наступного. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 2 даного Указу право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з даним пунктом Указу, необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства; була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю. Згідно ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну мастку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 згаданого Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З огляду на викладене, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем [PERSON] право на земельну частку (пай) після смерті матері - [PERSON] , та батька - [PERSON] , із земель колишнього КСП «Степ України», розташованого в с. Нижньобараниківка Біловодського району Луганської області. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved