Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.08.2006 року між сторонами був укладений шлюб, за час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем було набуто спільне майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], автомобіль «Chevrolet Tacuma» UF75Z, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER]. Оскільки, після розірвання шлюбу, [PERSON] почала перешкоджати позивачу у користуванні спільним майном, [PERSON] був змушений звернутися до суду. 21.08.2014 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право власності на ? частку квартири, припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на автомобіль «Chevrolet Tacuma» UF75Z, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER], зобов'язати [PERSON] сплатити на користь позивача грошову компенсацію в сумі 29291,50 грн, замість його частки (1/2) у спільному майні подружжя - автомобілі «Chevrolet Tacuma» UF75Z, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Представник третьої особи - проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. На запит Деснянського районного суду м. Києва, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна надало відповідь з фотокопією з копії договору купівлі продажу квартири від 14.09.2006 року, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.102). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.09.2014 року [PERSON] після державної реєстрації шлюбу зі серпня 2006 року змінила прізвище на Вара (а.с.112). Також під час шлюбу сторони придбали автомобіль «Chevrolet Tacuma» UF75Z, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного від 05.04.2008 року, власником вказаного автомобіля є [PERSON] (а.с.41). Автомобіль «Chevrolet Tacuma» UF75Z, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER] є предметом застави, що підтверджується кредитно-заставним договором №К2НСАК24100348 від 09.04.2008 року (а.с.42-53) та знаходиться у користуванні позивача (а.с.31). Відповідно до висновку з незалежної оцінки майна колісного транспортного засобу, ринкова вартість - колісного транспортного засобу «Chevrolet Tacuma» UF75Z, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER] - об'єкту оцінки, станом на 17.02.2014 року становить 58583,00 грн (а.с.8-30). Судом встановлено, що на час розгляду справи, спірний автомобіль повернуто ПАТ «Приватбанку», відповідно до договору застави. Даний факт сторонами не оспорювався. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтями 69, 70 СК України, передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи положення ч.1 ст. 70 СК України, суд вважає за необхідне в порядку поділу майна визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири за [PERSON] Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. На підставі цього, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача ? частину грошової компенсації за автомобіль в розмірі 29291,50 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial