Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позивач у позові вказав, що йому на праві приватної власності належить 38/200 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в якому з 13.02.2016р. зареєстрована відповідач [PERSON], але фактично з дня реєстрації не проживає. У зв'язку з тим, що у частині будинку, яка належить позивачу, зареєстрована відповідач, позивач не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне користування майном. Відповідач не є членом сім'ї позивача, ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку не укладалось, а тому він просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в яких просила розглядати справу без її участі, і проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 27). Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про визнання позову, в якій просила розглядати справу без її участі (а.с. 23, 28). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 38/200 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстрованого у реєстрі за № 1-179 (а.с. 5). Вказаний житловий будинок зареєстрований у КП «Чугуївське МБТІ» за позивачем в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 539, про що свідчить відмітка на зворотній сторінці свідоцтва про право на спадщину за законом. Факт фактичного не проживання відповідача у частині будинку, що належить позивачу, підтверджується актом від 05.12.2016р., складеного депутатом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Яранцевою Л.В. за участю сусідів позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з 13.02.2016р. фактично не проживає (а.с. 25). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в будинку, власником якого він є, зареєстрована відповідач, яка фактично у ньому не проживає з 13.02.2016р. - з дня реєстрації, тому вимоги позивача в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved