Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 21.09.1991 у Жовтневому відділі державної реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Жовтневої ради народних депутатів, актовий запис № 1196. Підставою для розірвання шлюбу зазначає відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , з`явившись до суду, надав заяву, в якій просить розглядати справу за цйого відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зазначив, що строк для примирення не потрібен. Відповідачка [PERSON] , з`явившись до суду, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Зазначила, що строк для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. 21.09.1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Палаці «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 1196, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] ». Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України(далі -СК) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачкою позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст.4, ст.12, ст.13, п. 2 ч. 1 ст.43, ч. 1, ч. 3 ст.223, ч. 4 ст.268 ЦПК України, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Враховуючи наведене та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу за відсутності сторін. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу порушуватиме засади добровільності шлюбу та суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, суд після розірвання шлюбу згідно заяви відповідачки залишає їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved