Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 01.06.2016 року на прохання подружжя [PERSON] він надав їм в борг за борговою розпискою(далі по тексту договір позики №1) 1500 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-25,1416 грн.) 37712,40 грн..Вказані кошти як зазначили в розписці, були взяті на сімейні потреби.Також даним договором було обумовлено кінцеву дату повернення отриманих у борг коштів, а саме до 31.05.2017 року, та відповідальність(санкції) за прострочення повернення боргу, 0,5% за кожний день прострочення. Крім зазначеного боргу, [PERSON] заборгувала позивачу ще й інші кошти, які отримала він останнього на підставі боргової розписки(далі по тексту договір позики №2) датованої 13.09.2016 року. За вказаним договором [PERSON] отримала у борг 815 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-26,6307 грн.) 21704,02 грн..Вказані кошти зобовязувалася повернути до 20.03.2017 року.Відповідальність (санкції) за прострочення повернення боргу, 1 % за кожний день прострочення.Оскільки жодної суми боргу відповідачами позивачу не повернуто, просив стягнути солідарно з них за договором № 1 суму заборгованості 39010 гривень 65 копійок та проценти від простроченої заборгованості в сумі 3755 гривень 27 копійок та витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу. Крім того просив стягнути за договором №2 з [PERSON] суму заборгованості 21195 гривень 78 копійок та процени 19957 гривень 28 копійок обумовлені борговими розписками. До початку розгляду справи по суті, позивач у попередньому судовому засіданні збільшив позовні вимоги та подав до суду відповідну заяву. Дану заяву про збільшення позовних вимог мотивував тим, що відповідачі по справі борг не віддали, та продовжують користуватися коштами. Що станом на дату подання даної заяви збільшилась кількість прострочених днів від дня подачі первісного позову, а тому відповідно до умов укладених договорів збільшилась і сума заборгованості. Просив стягнути солідарно з відповідачів за договором № 1 суму заборгованості 39010 гривень 65 копійок та проценти від простроченої заборгованості в сумі 16997 гривень 55 копійок та витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу. Крім того просив стягнути за договором №2 з [PERSON] суму заборгованості 21195 гривень 78 копійок та процени 38818 гривень 01 копійку, обумовлені борговими розписками. Сторона позивача позовні вимоги підтримала повністю, наполягали на їх задоволенні,проти ухвалення заочного рішення не заперечували, про що зазначили у відповідній заяві поданій до суду. Відповідачі в судове засідання не зявись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином . Виходячи з обставин справи , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи , вважає , що позов підлягає до задоволення частково. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини . Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договорів позики, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Матеріалами справи встанолено, що 01.06.2016 року подружжя [PERSON] взяли у позивача в борг 1500 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-25,1416 грн.) 37712,40 грн..Вказані кошти як зазначили в розписці, були взяті на сімейні потреби.Кошти зобовязались поверну до 31.05.2017 року, та у разі не повернення, взяли на себе зобовязання по сплаті відсотків за кожний день прострочення, а саме 0,5% від суми боргу. Крім зазначеного боргу, [PERSON] заборгувала позивачу ще й інші кошти, які отримала він останнього на підставі боргової розписки(договору позики) датованої 13.09.2016 року. За вказаним договором [PERSON] отримала у борг 815 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-26,6307 грн.) 21704,02 грн..Вказані кошти зобовязувалася повернути до 20.03.2017 року.Відповідальність (санкції) за прострочення повернення боргу, 1 % за кожний день прострочення. На час розгляду справи зобовязання взяті на себе, щодо повернення коштів відповідачами не виконані. Факт взяття в борг коштів підтверджуються розписками (а.с.7,8) . Судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобовязань, а тому потребує захисту, шляхом стягнення з відповідачів заборгованості за договорами позики. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти обо інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.Стаття 1049 ЦК України, передбачає своєчасне повернення боргу. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Таким чином, заборгованість відповідачів перед позивачем по основній сумі позики за договором № 1, станом на день звернення до суду 19.06.2017 р. становить 39010 гривень 65 копійок, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України є 1500 доларів США. А за договором № 2 заборгованість [PERSON], станом на день звернення до суду становить 21195 гривень 78 копійок, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України є 815 доларів США. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор- прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін)- ст.530 ЦК України. Виходячи з викладеного, суд вважає що своїми діями відповідачі прострочили виконання грошових зобовязань і повинні сплатити позивачу відсотки обумовлені договорами.Строк виконання відповідачами взятих на себе зобовязань зазначений у розписках. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом . Стягнення зазначених нарахувань не залежить від того , чи передбачено це в договорі ( розписці ) , чи ні .Протягом усього часу розгляду справи позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову ч.2 ст.31 ЦПК України. Таким чином за умовами заяви про збільшення позовних вимог з відповідачів необхідно стягнути окрім сум основного боргу, проценти обумовлені договорами, а саме за договором №1- 0,5% за 105 днів прострочення, що складає 20752 грн.83 коп., та за договором №2- 1% за 177 день прострочення -38818 грн.01 коп.. Відповідно до змісту ст.65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно ч.2 ст.73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби. Оскільки, відповідно до договору № 1 кошти були взяті на сімейні потреби, що особисто було зазначено в розписці [PERSON], та використані як встановлено в судовому засіданні в інтересах сімї, то суд вважає за можливе визнати кошти взяті за вищевказаним договором(розпискою) спільною сумісною власністю подружжя та стягнути борг з відповідачів у рівних частинах. Оскіль законом не передбачено солідарне стягнення судового збору, суд вважає за можливе стягнути судовий збір відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. Частиною 3 ст.79 ЦПК України визначено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом. Згідно зі ст.1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення,іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надала правову допомогу, у судовому засідання, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2017 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.05.2017 по 30.11.2017 становить 1684 грн.. В матеріалах справи знаходиться угода укладена з однієї сторони позивачем по справі [PERSON] з іншого боку адвокатом [PERSON] на надання правової допомоги. З огляду на викладене вище, зважаючи на ціну позову, документи, складені адвокатом та роботу, проведену ним на виконання умов договору, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягають документально підтверджені витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 1740 грн.. Дані висновки суду грунтуються на правовій позиції Верховного суду України які викладені в постанові № 6-163цс12 від 20.02.2013 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial