Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його матір - [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За життя матір склала заповіт, яким все належне їй на час смерті майно заповіла йому. Він звернувся до Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте 28.01.2019 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тієї підстави, що будинок не був оформлений та зареєстрований належним чином. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явились. 30.03.2020 від представника позивача надійшла заява про підтримку позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника позивача. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву № 01-27/0203 від 26.02.2020 представник відповідача [PERSON] просила вирішити справу у відповідності до вимог чинного законодавства, зазначивши, що Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області не порушувала спадкових прав позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. За змістом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 20.03.2019, [PERSON] померла [INFO] . У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.11.1962, матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Заповітом від 08.01.2019, посвідченим начальником відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького район Запорізької області, [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] . Заявою від 29.05.2019 [PERSON] прийняв спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори № 43/02-31 від 28.01.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Водночас, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № 441 , розташовану на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приписами постанови Ради Міністрів Української РСР № 400 від 30.08.1973 « Про пільги по переселенню» визначено провадити погашення кредитів Держбанку СРСР, які надані у відповідності з вказаною постановою на будівництво для переселенців жилих будинків з надвірними будівлями - за рахунок коштів колгоспів і радгоспів після збудування цих будинків, за рахунок коштів державного бюджету після передачі їх переселенцям і за рахунок коштів сімей, які переселилися, - протягом 15 років, починаючи з шостого року після одержання кредиту. Зазначене майно переходить в особисту власність переселенців після погашення ними своєї частки кредиту. Згідно вимог постанови Ради Міністрів Української РСР № 364 від 31.05.1973 «Про пільги по переселенню» побудовані за рахунок кредиту Держбанку СРСР житлові будинки з надвірними побудовами та придбана за допомогою кредиту худоба переходять в особисту власність переселенців з моменту передачі їм цього майна. У відповідності до довідки № 371 від 21.10.1993, виданої Радгоспом «Лисогірський», переселенцем [PERSON] позика виплачена у повному обсязі за переселенський будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Даною довідкою визначено, що будинок і надвірні побудови переходять в особисту власність [PERSON] . Актом від 10.01.1995 зафіксовано факт передачі означеного житлового будинку [PERSON] як переселенцю. Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 02.11.1987, відповідно до якого житловий будинок [ADDRESS] самовільних побудов не має. Матеріали справи містять також технічний паспорт, складений станом 11.12.2019, відповідно до якого житловий будинок [ADDRESS] самовільних побудов не має. За життя [PERSON] рішенням № 42 від 01.03.2017 Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області надала дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування жилого будинку,, господарських будівель і споруд. Отже, судом встановлено, що [PERSON] право власності на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкував за заповітом майно, що належало спадкодавцю, у тому числі житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи, що у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку про необхідність визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved