Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Великокопанівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами. В судовому засіданні позивач позов підтримав та суду пояснив, що [PERSON] померла 21.02.1999 р., остання була його бабою та проживала в [INFO]. 26.04.1993р. [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла йому. Зазначений заповіт було складено та посвідчено Великокопанівською сільською радою, зареєстрований в реєстрі № 66. Після смерті спадкодавця він в шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом йому було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на будинок на ім.*я померлої. Спадкодавцем з 1947 по 1980 рр. було побудовано житловий будинок, господарчі та побутові споруди в с.В.Копані по вул.Жовтневій, №28. Власником будинку за вказаною адресою відповідно до запису у погосподарській книзі Великокопанівської сільської ради за 1986-1990р. зазначена [PERSON] , на ім*я якої відкрито особовий рахунок № 843 . Також за будинком закріплена земельна ділянка загальною площею 0,40 га. відповідно до рішення виконкому № 15 від 19.02.1992р. Згідно рішення виконкому Великокопанівської сільської ради № 76 від 26.08.2015р. міліцейський номер будинку змінено з №28 на №36. Також наявний технічний паспорт від 08.02.2013р. Право власності за спадкодавцем через відсутність правовстановлюючих документів ним не може бути підтверджено для оформлення спадщини у нотаріуса, тому просить визнати за ним право власності на спадкове майне за заповітом після смерті [PERSON], померлої 21.02.1999р. судовим порядком. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачем - Великокопанівською сільською радою Цюрупинського району до суду подано заяву про повне визнання позову та про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України кожна особа по справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності, тому суд розглядає справу у відсутності сторін. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у повному обсязі суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] померла 21.02.1999 року, в с.В.Копані, що підтверджено копією свідоцтва про її смерть (а.с.9). Заповітом від 26.04.1993 року, реєстр № 66, посвідченого в.о. секретарем виконкому Великокопанівської сільської ради , який не змінено і не скасовано, [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с. 10,48). Спадщина позивачем прийнята фактично, що підтверджено листом державного нотаріуса Цюрупинської державної нотаріальної контори від 21.12.2015 року. (а.с.47). Відповідно до довідки Великокопанівськкої сільради за № 2345 від 18.12.2015 року за померлою [PERSON] числиться житловий будинок по вул. Жовтневій, № 36 в с. Великі Копані Цюпрупинського району Херсонської області та земельна ділянка 0,40 га., згідно запису погосподарській книзі №5-1 ст.45 за 1986-1990 рр. було відкрито особовий рахунок за №843, на ім*я [PERSON] (а.с.50). Згідно технічного паспорту від 04.09.2015 року житловий будинок та надвірні будівлі по вул.Жовтнева, №36 в с. В.Копані забудовано в 1947-1980 рр. і самочинне будівництво відсутнє. Відповідно до Звіту експерта про оцінку від 04.09.2015 року вартість спадкового будинку становить 67796,00 гривень(а.с.16-36). Державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори від 30.09.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документа на ім*я померлої на належний їй житловий будинок(а.с.12). З постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та листа(а.с.12,48) встановлено, що позивач подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк і крім нього, інших спадкоємців у померлої немає. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме спадкове майно і відмову державного нотаріуса у зв*язку з цим у видачі свідоцтва про право на спадщину, як це передбачено главою 89 ЦК України, права позивача можуть бути захищені лише судовим порядком. Згідно до розяснень пункту 8 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», за діючим на час зведення спірного будинку законодавством, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР , затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року згідно наказу Держжитлкомунгоспу за №56 , було передбачено обов*язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу (п.4 Інструкції ), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), ведення яких було віднесено до компетенції виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Виходячи із встановленого, суд вважає, що право власності на житловий будинок померлої [PERSON] підтверджено наявністю запису у погосподарській книзі №5-1 за 1986-1990р., запис у по господарській книзі виконкому Великокопанівської сільської ради про відкриття особового рахунку на її ім*я за №843 (стор 45), із зазначенням площі у 0,40 га земельної ділянки по вул. Жовтневій, №36, затвердженої рішенням сесії №15 Великокопанівської сільської ради від 19.02.1992 року (а.с.50). Через відсутність реєстрації права власності на будинок, а відповідно відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме спадкове майно і відмову державного нотаріуса у зв*язку з цим у видачі свідоцтва про право на спадщину, як це передбачено главою 89 чинного ЦК України, право позивача може бути захищено лише судовим порядком. Враховуючи повне визнання відповідачем позову, що не порушує прав і інтересів інших осіб, наявність належних і допустимих доказів на підтвердження належності права власності померлої на житловий будинок, чинність заповіту, суд вважає, що за позивачем належить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок. З урахуванням дати смерті спадкодавця суд застосовує до вказаних правовідносин положення ЦК УРСР в ред. 1963 року, чинного на момент виникнення цих правовідносин. Витрати у справі віднести на позивача.

Outcome: approved