Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив суду, що в квітні 1996 році спадкодавця [PERSON] було переселено із села Пухів Поліського району Київської області в село Сомкова Долина Переяслав-Хмельницького району Київської області, а в лютому 1996 року в КСП «Сомководолинське» було проведено розпаювання земель колективної власності на території Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, але з невідомих причин померла не отримала земельної частки (паю), хоч і мала право на земельну частку. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що право на земельний пай у спадкодавця не виникло, а вимоги про визнання права на земельну частку (пай) заявлені з пропуском строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, що, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. [INFO] померла [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON]. [PERSON] проживала в с. Пухів Поліського районі Київської області. В 1996 році [PERSON] було переселена і з 18.04.1996 року [PERSON] була переселена в с. Сомкова Долина Переяслав-Хмельницького району Київської області. Відповідно до Довідки Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 15.10.2013 року, розпаювання на території Сомководолинської сільської ради проводилось в лютому 1996 року. [PERSON] земельна ділянка (пай) на території Сомководолинської сільської ради не виділялася. Згідно з Довідки Управління держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 11.12.2013 р., розмір земельної частки в Сомководолинській сільській раді по КСП «Сомководолинське» становить 2,78 га, вартість 62792 грн. з урахуванням індексації на 2013 рік, станом на 2009 рік вартість земельної частки становила 37760 грн. з урахуванням індексації 3,2. [PERSON] за життя намагалася отримати земельні частки (паї), але письмово вона не зверталася. У вересні 2013 року представник [PERSON] звернувся до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться на території Переяслав-Хмельницького району, однак Постановою нотаріальної контори від 21.09.2013 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 5 вищезазначеного Указу передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай), мають громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільною відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю), члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної Ради. У разі відсутності на території відповідної Ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої Ради в межах області. Таке право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому Порядку. Згідно абзаців 5, 6, 7 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку мають громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці 5 ч. 1 цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП ), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Із створюваного земельного фонду запасу, у відповідно до Указу Президента від 08 серпня 1995 року №720/95, може бути наданий пай особам, які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Отже, за життя [PERSON] мала право на отримання земельної частки (паю) під час розпаювання місцевого КСП, але в списки на отримання земельної частки (паю) її помилково не включили. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] дізнався про порушене право 21 вересня 2013 року в результаті відмови у вчиненні нотаріальної дії, а тому строк позовної давності ним не пропущений. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON], відповідно чинного законодавства, повинні бути задоволені у повному обсязі. На підставі ст.ст. 257; 267; 1218; 1223 ЦК України; ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»; п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,

Outcome: approved