Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи їх тим, що з 21.11.2011 р. він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Зазначає, що їх сімя з відповідачем розпалась, відповідач покинула дитину та виїхала на нове місце проживання. На даний час вони живуть окремо. Оскільки відповідач грошей на утримання дитини не надає, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки 1000 грн., та просить розірвати їх шлюб. Ухвалою суду від 13.03.2018 р. суд вирішив розглянути цю справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали,\~ суд встановив наступне. З свідоцтва про шлюб серії І-БП № 067796, виданого Виконавчим комітетом Привільської сільської ради Глухівського району Сумській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.11.2011 р., актовий запис за № 03, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 5). З оглянутої копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сімї, бажає шлюб розірвати, на примирення категорично не згоден. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Відповідно до довідки про склад сімї, дитина проживає разом з позивачем (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є матірю [PERSON], вона за законом зобовязана надавати матеріальну допомогу на її утримання, а відтак суд доходить до висновку про покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не надала суду доказів щодо свого офіційного доходу, суд вважає за можливим визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має нормальний стан здоровя, і має обєктивну можливість виплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надала. Враховуючи зазначені вище обставини і те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька та виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає, що розмір аліментів 1000 грн. на дитину буде розумним, достатнім і відповідатиме для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Поряд з цим визначений судом розмір аліментів буде узгоджуватись із встановленим у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковим мінімумом для дитини віком від 6 до 18 років. Зважаючи на те, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу суд задовольнив, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. У звязку\~ із тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.\~ На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved