Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до « Зента БГ» ЕООД про визнання правочину удавним та визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02 липня 2018 року у фірми «Зента БГ» ЕООД р-ка Болгарія було придбано у власність легковий автомобіль Mercedes GLE 350 D 4 MATIC реєстраційний номер [NUMBER] , чорного металік кольору, шасі № [NUMBER] , двигун: № [NUMBER] , дизель. Вказаний транспортний засіб належав відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію від 28 червня 2018 року за № [NUMBER]. Від імені відповідача продаж автомобілю було вчинено громадянкою Ізраїлю - [PERSON] , яка є керівником та одноособовим власником відповідача та отримано грошові кошти за придбання автомобілю у розмірі 350000 Євро, про що було складено відповідну розписку. Через відсутність коштів у позивача для переоформлення вказаного автомобілю, між позивачем та відповідачем прийнято рішення щодо оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу шляхом видачі відповідачем позивачу довіреності з правом розпорядження автомобілем. 10 липня 2018 року вказаний автомобіль було ввезено на територію України представником відповідача - Деном Ваінбергом та передано позивачу разом з реєстраційними документами на автомобіль. З 10 липня 2018 року по теперішній час автомобіль перебуває у володінні позивача. Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08 жовтня 2019 року. У підготовче засідання 08 жовтня 2019 року з`явився представник відповідача. Підготовче засідання відкладене на 07 листопада 2019 року підстав неявки позивача. У підготовче засідання 07 листопада 2019 року з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. У підготовче засідання 07 листопада 2019 року з`явився представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Підготовче засідання відкладено на 18 грудня 2019 року. У підготовчому засідання 18 грудня 2019 року з`явився представник позивача, просила суд відкласти розгляд справи для надання належно оформлених документів. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог. Підготовче засідання відкладено на 26 лютого 2020 року. У підготовче засідання 26 лютого 2020 року з`явився представник позивача. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 03 червня 2020 року. У судове засідання 03 червня 2020 року з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі. У судове засідання 03 червня 2020 року представник відповідача не з`явився. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши думку представника позивача, прийнявши визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши докази, шо є наявними у матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 липня 2018 року [PERSON] придбав у фірми «Зента БГ» ЕООД придбав автомобіль Mercedes GLE 350 D 4 MATIC реєстраційний номер [NUMBER] , чорного металік кольору, шасі № [NUMBER] , двигун: № [NUMBER] , дизель у сумі 35 000 Євро. Вказаний транспортний засіб належав відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію від 28 червня 2018 року за № [NUMBER]. [INFO] громадянка Ізраїлю - [PERSON] , яка також була керівником та одноособовим власником «Зента БГ» ЕООД , склала на користь [PERSON] довіреність на розпорядження транспортним засобом, автомобіль Mercedes GLE 350 D 4 MATIC реєстраційний номер [NUMBER] , чорного металік кольору, шасі № [NUMBER] , двигун: № [NUMBER] , дизель. Дана довіреність посвідчена нотаріусом районного суду м. Варна Огнян Шарабански за № 147. 10 липня 2018 року вказаний автомобіль було ввезено на територію України представником відповідача - Деном Ваінбергом та передано позивачу разом з реєстраційними документами на автомобіль. З 10 липня 2018 року по теперішній час автомобіль перебуває у володінні позивача. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частинах першій, другій статті 207 ЦКУкраїни передбачено, що правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (стороною). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до частинидругої статті 218 ЦКУкраїни, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий право чин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно зі статтею 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Таким чином, за нотаріально посвідченою односторонньою угодою, укладеною між громадянкою Ізраїлю - [PERSON] , на користь [PERSON] , був прихований інший правочин, який вони насправді вчинили, а саме договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes GLE 350 D 4 MATIC реєстраційний номер [NUMBER] , чорного металік кольору, шасі № [NUMBER] , двигун: № [NUMBER] , дизель. Дана довіреність посвідчена нотаріусом районного суду м. Варна Огнян Шарабански за № 147 оскільки за цією угодою подружня пара [PERSON] передала власнику автомобіля грошові кошти за придбаний автомобіль у розмірі 35 000 Євро. Отже, фактично вони вчинили дії з виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля, що призводять до правових наслідків, які настають за договором купівлі-продажу. Пленум Верховного Суду України у пункті 25 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснив, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України)сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інших правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Вказане обґрунтування також міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 444/848/16-ц, провадження № 61-33882св18. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved