Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої внаслідок злочину. Позов мотивований тим, що 08 липня 2018 року приблизно о 20.30 хв. між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка. В ході якої [PERSON] на грунті особистих неприязних відносин наніс легкі тілесні ушкодження з частковою втратою працездатності [PERSON] . За час лікування позивачем було витрачено кошти в сумі 6150,50 грн. Окрім матеріальної шкоди позивач зазнав і моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які отримані в наслідок травм, чим порушився його спокій та нормальний спосіб життя, внаслідок чого позивач зазнав моральних збитків, які оцінює у розмірі 5000 гривень. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 10 серпня 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від відповідача на позов. В таких відповідач зазначає, що до позовної заяви не додано жодного належного, достовірного та допустимого доказу, що всі медикаменти на які надані чеки куплялися за рецептом лікарів, а надані поодинокі рецепти не містять а ні дати їх складання, а ні ініціалів лікаря чи хворого. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, розглянувши позовну заяву позивача у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Як вбачається зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються вимогами ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Як вбачається з матеріалів справи, 08 липня 2018 року приблизно о 20.30, навпроти домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , виникла сварка, в ході якої [PERSON] , на грунті особистих неприязних відносин наніс легкі тілесні ушкодження з частковою втратою працездатності [PERSON] . У зв`язку з цими обставинами того ж дня позивач звернувся до Березівського відділення поліції Лиманського відділу поліції ГУНП в Одеській області із заявою про порушення кримінальної справи. За заявою позивача було відкрите кримінальне провадження за №12018160260000209 від 09 липня 2018 року, що вбачається з копії витягу є Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.07.2018 року. Вироком Березівського районного суду Одеської області від 22.06.2021 року по справі №494/962/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вирок набрав законної сили. Частиною 6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно із наданих копій квитанцій про придбання ліків, суд задовольняє позовну вимогу в межах доведеності про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4477 гривень 46 копійок. Квитанції про придбання паливно-мастильних матеріалів суд не бере до уваги, оскільки позивач не подав належних до допустимих доказів того, що такі стосуються заявлених ним позовних вимог. Окрім цього, копії квитанції від 11.07.2018 року (07:33 год. ФН 1553009106), від 09.07.2018 року (08:15 год. ФН 3000316787), від 13.07.2018 року (19:27 год. ФН 3000041703), від 16.07.2018 року (10:50 год. ФН 3000316787), від 18.07.2018 року (10:39 год. ФН 3000316787), від 09.07.2018 року (08:15 год. ФН 3000316787), від 18.07.2018 року (19:27 год. ФН 300004178), від 11.07.2018 року (07:33 год. ФН 1553009106) та накладну від 11.07.2018 року суд бере до уваги в єдиному варіанті, оскільки позивач долучив до позовної копії відповідних доказів по декілька разів. Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань. Таким чином,

Outcome: partial