Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він являється власником 1/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,45 га., кадастровий номер 2323655100:11:007:0016, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, яка належить йому на підставі Державного акту на право власності, серії ЗП № 086797, виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 10 березня 2009 року. Співвласником вказаної земельної ділянки є [PERSON] Земельна ділянка знаходиться у їх спільному володінні. Він замовив технічну документацію із землеустрою, щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. В результаті чого, після реєстрації ділянок в державному кадастрі, він отримав витяг з державного земельного кадастру на земельну ділянку, площею 1,8174 га., що фактично складає 1/3 від 5,45 га., тобто його частину земельної ділянки виділено в натурі на місцевості за його згодою і за його заявою. Після отримання витягу він звернувся до нотаріуса з метою укладення договору про поділ земельної ділянки в натурі, та припинення спільної часткової власності. 18 квітня 2018 року постановою приватного нотаріуса [PERSON] йому було відмовлено у посвідченні договору про поділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності на земельну ділянку. Причиною відмови стало те, що ним не надано витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, площею 5,45 га., кадастровий номер 2323655100:11:007:0016, надання якого є обов'язковим при вчиненні правочинів, щодо земельної ділянки. Витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером 2323655100:11:007:0016 він не зміг отримати, у зв'язку з відсутністю запитуваних відомостей у Державному земельному кадастрі. Зазначений кадастровий номер було скасовано у зв'язку із скасуванням державної реєстрації земельної ділянки в результаті поділу та утворення земельних ділянок з кадастровими номерами 2323655100:11:007:0021 та 2323655100:11:007:0020. В позові позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,8174 га., кадастровий номер 2323655100:11:007:0020, розташовану на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, яка утворена в результаті поділу земельної ділянки, яка перебувала у спільній частковій власності сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач правом на подання суду відзиву на позов не скористалася, та подала суду заяву про визнання позову, у зв'язку чим суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачам державного акта на право власності на земельну ділянку), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЗП № 086797, виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 10 березня 2009 року, [PERSON] являється власником 1/3 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 5,45 га, кадастровий номер 2323655100:11:007:0016, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. Співвласником іншої частини земельної ділянки являється відповідач [PERSON] Згідно частин 3, 4 статті 87 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. 20 вересня 2017 року сторони подали нотаріально посвідчені заяви про розподіл в натурі вищевказаної земельної ділянки. 06 жовтня 2017 року в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,8174 га., кадастровий номер 2323655100:11:007:0020, розташовану на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2303577802017 від 06 жовтня 2017 року. Постановою приватного нотаріуса Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 18 квітня 2018 року сторонам було відмовлено у посвідченні договору про поділ земельної ділянки в натурі та припинення часткової власності на земельну ділянку, у зв'язку з ненаданням ними витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка підлягає поділу. Між тим, надання вказаного витягу є неможливим у зв'язку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки, яка підлягає поділу (2323655100:11:007:0016), та утворенням нових ділянок з кадастровими номерами 2323655100:11:007:0021 та 2323655100:11:007:0020, що підтверджується інформацією Державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 15 березня 2018 року № 31-8-0.29-405/108-18, а також вищевказаним витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06 жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 791 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Враховуючи, що земельна ділянка, право власності на яку просить визнати позивач, є сформованою, а отже являється об'єктом цивільних прав, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved