Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив , що з відповідачкою уклали юридичний шлюб 10 травня 1991 року. Від шлюбу народилося четверо дітей,з яких неповнолітньою на даний час є донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду є відсутність взаєморозуміння з відповідачкою, розходженням поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини на даний час між ними фактично припинені Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] звернувся із письмовою заявою про розгляд справи без його участі,позовні вимоги підтримує повністю.Настоює на розірванні шлюбу.Просить не надавати строк на примирення Відповідачка [PERSON] звернулася із письмовою заявою про розгляд справи без її участі. Позов визнає. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України,за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За нормами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Установлено та стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Кортеліською сільською радою Ратнівського району Волинської області,що між [PERSON] та [PERSON] 10 травня 1991 року укладено шлюб, який зареєстрований Кортеліською сільською радою Ратнівського району Волинської області , актовий запис №5. Із письмових заяв сторін слідує, що їх шлюбні відносини на даний час фактично припинені, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористалася, натомість надала суду заяву, де не заперечує проти задоволення позову, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згоден на примирення, а відповідачка визнала позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved