Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій посилається на те, що 01 серпня 2016 року померла його дружина, громадянка України, [PERSON], [INFO]. На час смерті проживала у м. Кадіївка (колишнє м. Стаханов) Луганської області, вул. Ю.Ленінців, 18/5. Встановлення факту необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Заявник [PERSON]М . у судовому засіданні не був присутнім, просив розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину нявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено наступне: із копії довідки від 19.01.2015 року № 924005714 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції виданої [PERSON], [INFO], адреса за якою з особою може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції м. Лисичанськ, вул.. Освободжена, буд. 99, про те що він постійно проживав [INFO] і перемістився з тимчасово окупованої території в Луганську обл., м. Лисичанськ, вул.. Освободжена, буд, 99 ( а.с.4) Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серія II-ЕД № 340768 вбачається, що [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 31.08.1968 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, зроблено запис № 712. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині [PERSON] ( а.с.5) Із копії лікарського свідоцтва про смерть № 227 (російською мовою) вбачається, що «[PERSON], родилась 02.10.1948 року, умерла 01 августа 2016 года, в стационаре отделение интенсивной терапии № 2, ГУ «ЛРКБ» г. Луганск Причина смерти «Острая сердечная недостаточность,» (а.с.6.) Із листа на ім»я [PERSON] Кадіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.09.2016 року № 81 вбачається, що поданий документ для державної реєстрації [PERSON] , яка померла 01 серпня 2016 року (свидетельство о смерти серия 1-ВВ № 014985 от 05.08.2016 года, выданое отделом записи актов гражданського состояния Стахановского городского управления юстиции, ЛНР), виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому відмовлено у державній реєстрації смерті. Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001\~року заява №\~25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved