Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є власником 233/10000 частин комплексу, що складається з будинку для відпочинку, площа якого складає 32,9 кв.м , який розташований за адресою: [ADDRESS] . Дане нерухоме майно, що виділене в натурі, набуте ним на підставі Договору купівлі-продажу комплексу, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменком О.В. 23 грудня 2013 року, зареєстровано в реєстрі за №1405. Співвласниками вищевказаного нерухомого майна є фізичні особи, кожний з яких володіє виділеними в натурі власними частками комплексу на праві спільної часткової власності. З метою реалізації свого права на виділене майно в натурі та проведення державної реєстрації права власності на будинок для відпочинку, як на цілий об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , він звернувся до Відділу адміністративно-дозвільних процедур виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області з заявою та доданими до неї документами, з проханням провести реєстрацію права власності на даний будинок для відпочинку. Однак, на підставі пункту 6 та пункту 11 статті 24 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 18, 23 та 56 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою КМУ від 25.12.20 15 року № 1127, йому було відмовлено в проведенні такої реєстрації через те, що у Державному реєстрі речових прав наявне обтяження (зареєстроване ва підставі постанови Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області № 57740559 вiд 26.11.2018 року), арешт нерухомого майна на комплекс, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав міститься запис про обтяження за № 29111620 вiд 26.11.2018 року на підставі постанови № 57740559 вiд 26.11.2018 року Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київськи області, внесене обтяження у вигляді арешту нерухомого майна боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Згідно з вказаною постановою було накладено арешт на комплекс, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постанова про арешт майна боржника ВП№ 57740559 вiд 26.11.2018 видана державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій зазначено, що стягувачем є Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, боржником є [PERSON] . Відповідно до умов Договору № 1405, частка боржника [PERSON] складає 31/10000 частину комплексу, що складається з туалету, площа якого 4,4 кв.м. Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 4011404 вiд 23.12.2013 року. Інших записів про обтяження нерухомого майна, що стосуються комплексу за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210589374227, в Державному реєстрі речових прав немає. Обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна (комплексу), співвласником якого є боржник [PERSON] на праві спільної часткової власності, створює перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження на власний розсуд часткою, якою позивач володіє. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вважає , що зняття арешту у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для володіння та розпорядження майном. Просить суд зняти арешт i заборону на відчуження, що накладені постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області за №57740559 вiд 26.11.2018 року, на об`єкт нерухомого майна - комплекс, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210589374227, номер об`єкта в РПВН: 29201985, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження. Позовна заява надійшла до суду 06.11.2019 та уточнювалась. Головуючий своєю ухвалою від 21.12.2019, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача- фізичної особи, позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи у спрощеному судовому провадженні з викликом сторін. В судове засідання позивач та його представник адвокат Дорошенко Є. В. не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та про ухвалення заочного рішення. Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню. Відповідачі у судове засідання викликались неодноразово, однак представник Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та Сліпченко Василь Вікторович, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, повторно не з`явились до суду, причини неявки не повідомили, з клопотанням про відкладення слухання справи відповідачі до суду не зверталася, відзиви на позовну заяву до суду не надходили. Третя особа Бориспільській міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області судові виклика отримав, однак свого представника в судове засідання не направив, свого ставлення до заявленого позову у будь-якій процесуальній формі не висловив. На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з договору купівлі-продажу комплексу, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменком О.В. 23 грудня 2013 року, зареєстровано в реєстрі за №1405, 55 фізичних осіб придбали комплекс у [ADDRESS] . Співвласниками вищевказаного нерухомого майна є фізичні особи, кожний з яких володіє виділеними в натурі власними частками комплексу на праві спільної часткової власності. [PERSON] отримав 233/10000 цього комплексу, що становить будинок відпочинку площею 32,9 кв.м, [PERSON] отримав у власність 31/1000 комплексу, що складається з туалету площею 4,4 кв.м. (а.с. 5-12, 20-47). З постанови про арешт майна боржника, винесеної 26.11.2018 у виконавчому провадженні ВП№ 57740559 державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зазначено, що виконавчий документ видав Бориспільський міськрайонний суд Київської області у справі про стягнення зі [PERSON] на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, витрат пов`язаних з утриманням відповідача під час навчання у розмірі 142217,41 грн. (а.с. 50). Однак, 17.10.2019 року Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомив [PERSON] що згідно з базою автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 17.10.2019 і Відділ на примусовому виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] (а.с. 48). Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з частинами першою, другою статті 40 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» в разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи те, що [PERSON] не був боржником за виконавчим провадженням, в рамках якого було накладено арешт на його майно, виконавче провадження на даний час завершено та на виконанні не перебуває, відділ державної виконавчої служби не зняв арешт із спільного майна, що порушує права [PERSON] , як власника, позовні вимоги підлягають задоволенню. Обговорюючи питання по захист інтересів стягувача у виконавчому провадженні у разі зняття арешту, суд вважає за необхідне зазначити, що арешт на туалет площею 4,4 кв.м не забезпечував виконання судового рішення, оскільки ринкова вартість всього комплексу за договором купівлі - продажу у 2013 становила 145473 грн., відповідно вартість 31/10000 становила 450,97 грн., з моменту придбання нерухоме майно піддавалось зносу та частка [PERSON] є неліквідною. Тобто, арешт носить номінальний характер, частка боржника у спільному майні не може реалізована (продана з публічних торгів, тощо). Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі задоволення позову майнові права стягувача фактично не порушуються.

Outcome: approved