Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної діялнки та знесення самочинного будівництва. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,1169 га., 5110300000:02:003:0251, яка належить на праві приватної власності [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №311492, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.08.506.00288 від 04 серпня 2008 року. Крім того, право власності позивача на вищевказану земельну ділянку підтверджується відповіддю відділу Держземагенства у м.Білгород-Дністровському Одеської області від 26.12.2013 року №01-9/3993, яка була надана слідчому СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області Чердакогло О.Д. та ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Акулової М.І. від 23.12.2013 року по кримінальній справі №495/10317/13-к. 10 березня 2010 року Затоківська селищна рада звернулась до суду з позовом про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1169 га. по [ADDRESS], серії ЯЖ №311492 від 04.08.2008 року, виданого на ім'я позивача [PERSON]. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2011 року №2а-94/11, позов Затоківської селищної ради було задоволено, але 24 липня 2012 року Одеським Апеляційним адміністративним судом дана постанова була скасована та винесена нова постанова, якою в задоволенні адміністративного позову Затоківської селищної ради - відмовлено. На підставі рішення Затоківської селищної ради №499 від 18 травня 2007 року серії 002010 відповідачам [PERSON] та [PERSON] була наданана згода на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,119 га., для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд прилеглої до земельної ділянки по [ADDRESS] у спільну власність. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку за вищезазначеною адресою. Таким чином, на одну і ту саму земельну ділянку було видано два державних акта - позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] і [PERSON]. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2012 року було встановлено, що підстави припинення права власності на земельну ділянку встановлені ст.140 ЗК України, але звертаючись із позовними вимогами, Затоківська селищна рада не навела жодної підстави, передбаченої ст.140 ЗК України, яку можливо застосувати для припинення права на земельну ділянку за позивачем [PERSON]. Таким чином, Одеським апеляційним адміністративним судом було встановлено, що позивач [PERSON], правомірно набув право власності на вищевказану земельну ділянку та суд прийшов до висновку, що підстави для позбавлення [PERSON] права власності на земельну ділянку - відсутні. Крім того, Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2013 року по справі №1505/9260/2012 рішення Затоківської селищної ради №499 від 18 травня 2007 року серії 002010, яким була надана згода [PERSON] та [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,119 га., для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд прилеглої до земельної ділянки по [ADDRESS] та рішення Затоківської селищної ради від 18 травня 2007 року, серії 002025 були визнані протиправними та скасовані. Постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2013 року по справі №1505/9260/2012 набрала законної сили 12.03.2013 року. На теперішній час позивач [PERSON] є єдиним законним власником вищезазначеної земельної ділянки. Незважаючи на наявність вищевказаних судових рішень, які набрали законної сили та якими встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним законним власником спірної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,1169 га. відповідачі так і не звільнили належну позивачу зазначену земельну ділянку. На теперішній час позивач не може потрапити на територію земельної ділянки, в бровільному порядку відповідачі звільнити самовільно зайняту земельну ділянку не бажають, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно ч.1 ст.319, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Більш того, за той час коли земельна ділянка була у незаконному володінні і користуванні відповідачів, на земельній ділянці було розпочато самовільне будівництво та на теперішній час на вказаній земельній ділянці знаходяться невідомі позивачу будівельники, які незаконно здійснюють будівництво на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності йому. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.212 ЗК України, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок встановлено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Враховуючи вищенаведені обставини та виходячи з положень ст.ст.152, 212 ЗК України, є всі правові підстави для зобов'язання відповідачів та будь-яких інших осіб звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка є приватною власністю позивача [PERSON]. Крім того, в зв'язку з тим, що на земельній ділянці було вчинено самочинне будівництво то відповідно до відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, згідно до ч.2 вказаної статті, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, відповідно до положень ст.376 ЦК України, самовільне будівництво, яке було розпочато на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], площею 0,1169 га. є самочинним будівництвом, оскільки воно збудовано на земельній ділянці, яка належить позивачу та без його відома та дозволу, тому воно підлягає знесенню. Суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної діялнки та знесення самочинного будівництва обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved