Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач та його представник мотивують наступним. Квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Фактично у вказаній квартирі зареєстровані та проживають позивач [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак за вказаною адресою зареєстрований і відповідач [PERSON] з 2003 року, хоча фактично з весни 2004 року вказаним житлом не користується та не приймає участі в його утриманні. Листом Красноперекопської РС ГУ ДМС України в АР Крим від 15.11.2013 року було відмовлено в знятті з реєстрації місця проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити. Вказав, що відповідач , який ще весною 2004 року зібрав свої речі та виїхав з вказаної квартири, з того часу даним житлом не користується та не приймає ніякої участі в його утриманні, але залишається зареєстрованим за даною адресою до теперішнього часу. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про слухання справи за місцем реєстрації, інша адреса його проживання невідома. У відповідності до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.примирення не согласеные| погляди на жизнь.  Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено: - згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1995 року (зареєстрованого Джанкойським БТІ) квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві загальної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках (а.с. 5); - згідно актів мешканців квартир 36, 49, 55, 62 та 66 будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON], [INFO], з 2003 року не проживає та не користується квартирою [ADDRESS] без поважних причин, ніяких перешкод в користуванні житлом та проживанні в ньому ніхто не чинить, з вересня місяця 2004 року в даній квартирі відповідач навіть не з'являвся (а.с. 7 - 8); - згідно довідки КП «ЖЕО» Красноперекопської міської Ради № 129 від 03.07.2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], його дочка [PERSON], внук [PERSON], син [PERSON] (а.с. 9); - згідно листа до РС Красноперекопського ДМС від 06.11.2013 року позивач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] (власники квартири) зверталися із заявою про зняття відповідача [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10); - згідно листа № 0129 - 40/2392 від 15.11.2013 року Красноперекопської РС ГУ ДМС Україні в АР Крим підстав для зняття з реєстрації місця проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] немає (а.с. 11). Свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON] у судовому засіданні пояснили що вони проживають у будинку [ADDRESS] з часу його заселення,з 1983 року.Спочатку відповідач разом із дружиною проживав у будинку, але вже більше 10 років, вони його не бачили,та він не проживає у квартирі позивача, речей відповідача у квартирі не має. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданих відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадку, коли обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, тоді вони не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦПК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Але, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 4 ст. 9, ч. 1 - 3 ст. 71, ст. 72 ЖК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до наступного: тимчасова відсутність особи|обличчя,лиця| не несе яких-небудь правових наслідків, |результатів|проте|однак| у разі|в разі| відсутності особи|обличчя,лиця| понад 6 місяців без поважних причин в закріпленому за ним житловому приміщенні|помешканням|, окрім|крім| випадків, прямо передбачених ст. 71 ЖК| України, особа|обличчя,лице| може бути визнана такою, що втратила право на житлове приміщення|помешкання|. Яких-небудь даних про те, що відповідач [PERSON] з поважної причини не проживає в квартирі [ADDRESS]|помешканні|, а також даних про те, що позивач (або інші власники квартири) перешкоджали мешканню відповідача в даному житловому приміщенні|помешканні|, судом не здобуто. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України,член сім,ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено між ним та власником житла ,або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, яка є власністю позивача [PERSON], понад один рік, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України, немає, особистих речей відповідача в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг, квартплати відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, відповідача [PERSON] можливо та необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved