Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1994 року. Від спільного проживання мають двох дітей : [PERSON], [INFO], який досяг повноліття, та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через систематичні сварки, пов'язані з абсолютною розбіжністю у характерах, ігноруванням інтересів сім'ї відповідачем, неналежним ставленням до дітей, застосуванням до них фізичного та психологічного насильства з боку відповідача. Однією сім'єю з відповідачем не проживають близько чотирьох років. відповідач не цікавиться дітьми, їхнім матеріальним забезпеченням, потребами, умовами проживання та навчання. Діти проживають разом з ним, в сім'ї яку він створив з іншою жінкою, від якої має дитину. Фактично їхня сім'я розпалася, а подальше збереження шлюбу в таких умовах стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Примирення не можливе. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів та судового збору з відповідача просить залишити без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав на адресу суду заяву, в якій просить слухати у його відсутності, змінені позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позовні вимоги з приводу стягнення аліментів просить залишити без розгляду. Судові витрати просить не стягувати з відповідача. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що шлюб існує формально, примирення між сторонам не можливе, подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. При розподілі судових витрат суд керується положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат пов'язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, в тому числі, і витрати на правову допомогу. Суд бере до уваги, що відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно із нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату, яка з 1 січня дорівнює 1 218 гривень. Крім того, суд керується нормами ч. 2 ст. 31 ЦПК України, яка передбачає, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідача має право визнати позов повністю або частково. Враховуючи, що позивач частково змінив позовні вимоги в частині стягнення судових витрат та просив суд не стягувати їх з відповідача, судові витрати у виді судового збору та витрат за надання правової допомоги судом з відповідача не стягуються.

Outcome: approved