Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла 26.12.2013 року, на час відкриття спадщини. При цьому, заявник пояснює, що після смерті його матері залишилась земельна ділянка площею 1,00 га, яка розташована на території Бородінської селищної ради Тарутинського району Одеської області та надана для ведення особистого селянського господарства згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 115782, виданого 11.11.2009 року, кадастровий номер 5124755500:01:001:0665. [PERSON] є спадкоємцем за Заповітом, який його мати [PERSON] склала 30.09.2010 року, посвідчений секретарем виконкому Бородінської селищної ради Тарутинського району. У звязку з тим, що на протязі останніх років свого життя [PERSON] хворіла та потребувала додаткового догляду/допомоги, в період часу з 15.10.2011 року по 26.12.2013 року (по день смерті) позивач постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] та здійснював догляд за нею, що підтверджується відповідними довідками Шабівської сільської ради. Проте, коли він після смерті матері звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено та надано письмову відповідь за № 2558/02-17 від 30.11.2016 року, відповідно до якої ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. При цьому нотаріус пояснив, що він не може прийняти до уваги довідки Шабівської сільської ради, які підтверджують факт постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, оскільки для вчинення нотаріальних дій, місце постійного проживання особи підтверджується відповідним штампом у її паспорті, або відповідним рішенням суду. Заявник у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням провести розгляд справи без його участі та задовольнити заявлену вимогу. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, 08 травня 1962 року народився заявник [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР № 1152357, зареєстроване Бородінським районним бюро ЗАДС Одеської області 29.06.1962 року, актовий запис № 23 від 28.06.1962 року. Згідно з даним свідоцтвом про народження матірю [PERSON] є [PERSON], яка померла 26.12.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 359169 видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 27.12.2013 року. Амбулаторія загальної практики сімейної медицини с. Шабо 26.12.2013 року видала довідку про причину смерті № 99. За життя померла склала заповіт, посвідчений 30.09.2010 року секретарем виконкому Бородінської селищної Тарутинського району Одеської області [PERSON], згідно з яким земельну ділянку площею 1,00 га, яка розташована на території Бородінської селищної ради Тарутинського району Одеської області, надана для ведення особистого селянського господарства та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 115782, виданого 11.11.2009 року, кадастровий номер 5124755500:01:001:0665 померла заповіла сину [PERSON] заявник. В 2016 році заявник звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте, державний нотаріус повідомив йому, що ним був пропущений шестимісячний строк для звернення з такою заявою та рекомендував звернутися до суду. Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Свою вимогу про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем заявник підтверджує довідками Шабівської сільської ради під № 689 та № 691 виданих 28.11.2016 року, якими виконком засвідчив, що згідно даних по господарської книги сільської ради, особовий рахунок № 3054-01, та домової книги, [PERSON], яка померла 26.12.2013року, на день смерті постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO] з 2010 року. За тією ж адресою з 15.10.2011 року по 26.12.2013 року проживав заявник та здійснював догляд за матірю. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Беручи до уваги вищевикладене, надавши належну правову оцінку всім представленим доказам, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON], оскільки від доведення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті залежить саме право заявника на спадкування майна, яке йому заповідане.

Outcome: approved