Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім нього в даному будинку зареєстровані: син -[PERSON], дружина - [PERSON], та відповідач [PERSON], член сім'ї попереднього власника. Відповідач з 1999 року за місцем реєстрації не проживає, місце проживання його невідоме. Проте його реєстрація суттєво впливає на сімейний бюджет в частині оплати за комунальні послуги. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача - [PERSON] (довіреність від 17.10.2017р.) - у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивача, вони сусіди. Знає, що відповідач раніше жив в належному на цей час позивачу будинку, його родичі - попередні власники казали, що він поїхав кудись. Зараз в зазначеному будинку проживає позивач, його дружина [PERSON] і їх син. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає і позивача і відповідача. Вона в 1997 році купила будинок по сусідству, бачила в будинку [ADDRESS] відповідача - це син баби [PERSON], він десь пропав, ніхто не знає, останній раз вона бачила його в 1998 році. Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.07.2015 року (а.с.4-5). Як вбачається з копії домової книги на домоволодіння [ADDRESS] в зазначеному будинку також зареєстрований [PERSON], [INFO], з 14.12.1993 року (а.с.8-9). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що [PERSON]. не був та не є членом сім'ї власника - позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з власником не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved