Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Просив стягнути з [PERSON] на його користь75 038 грн. 01 коп.безпідставно отриманих коштів (аліментів). В обгрунтування позову посилався на те, що у період часу з 24 серпня 2010 р. - 16 серпня 2011 р.він та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] . відповідач народила сина [PERSON] , а 13 вересня 2011 р. його народження зареєстроване виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Христинівського району Черкаської області, про що вчинено відповідний запис за номером чотири.У відповідності до вимог ч. 2 ст. 122 СК України батьком дитини був зареєстрований він.20 жовтня 2012 р.Христинівський районний суд на підставі заяви відповідача видав судовий наказ у справі №2319/1455/12 про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2012 р. і до досягнення дитиною повноліття.Рішення суду, постановлене у вигляді судового наказу, звернено відповідачем до виконання і з 08 жовтня 2012 р. на утримання дитини він сплачував аліменти.З грудня 2012 р. до грудня 2017 р. з нього утримано аліменти в сумі 75 038 грн. 01 коп. Проведеним за його ініціативи у лютому 2016 р. лабораторією «МедікалГеномікс Україна» дослідженням повністю виключено його батьківство по відношенню до [PERSON] .У зв`язку з цим, він у липні 2016 р. звернувся до Христинівського районного суду з вимогою про виключення із вчиненого виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Христинівського району актового запису номер чотири від 16 вересня 2011 р. про народження [PERSON] , [INFO] , відомостей про нього, [PERSON] , [INFO] , як про батька [PERSON] , [INFO] .Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 06 липня 2017 р.його позовні вимоги задоволені повністю. З вчиненого виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Христинівського району актового запису №4 від 16 вересня 2011 р. про народження [INFO] . [PERSON] вилучено відомості про нього як про батька [PERSON] .Рішення суду першої інстанції 26 вересня 2017 р. залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області, тобто набрало законної сили.Ухвалою Христинівського районного суду від 27 грудня 2018 р. судовий наказ у справі №2319/1455/12 про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання [PERSON] визнано таким, що не підлягає до виконання.Зважаючи на відсутність кровного споріднення між ним та народженою [PERSON] [INFO] дитиною, обов`язку утримувати у нього не було.Отже, приховуючи від нього ту обставину, що він не є батьком [PERSON] , відповідач безпідставно збагачувалась за його рахунок. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись при цьому на те, що в позовній заяві відсутні посилання на факти чи обставини, які б підтверджували наявність рахункової помилки та недобросовісності набувача. Вона на даний час не працює, не має власних доходів, її з сином утримує її нинішній чоловік, при цьому утримання дитини для нього не є обов`язком, тому стягнення з неї коштів за даним позовом не буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також вказала, що вона не може бути відповідачем у справі, оскільки набувачем коштів у вигляді аліментів є саме дитина. Позивачем [PERSON] була надана відповідь на відзив в якій просив задовольнити позов та вказав, що відповідач є належною стороною у даній справі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Також зазначив, що рішенням Христинівського районного суду від 06 липня 2017 р. у справі № 706/938/16-ц, чітко встановлено, що дана особа знала, що відсутня кровна спорідненість її сина з ним, незважаючи на це, вона отримувала незаконно аліменти на утримання сина, шляхом зловживання права на стягнення аліментів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, проте від представника позивачанадійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі, у заяві також зазначено, що вони позов підтримують повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, через розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає, що відповідач не з`явилась у судове засідання без поважних причин. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, представника позивача та відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач у своїй заяві не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази: копію свідоцтва про народження [PERSON] ; свідоцтва про розірвання шлюбу; судового наказу №2319/1455/12; рішення Христинівського районного суду від 06 липня 2017 р.; ухвали апеляційного суду Черкаської області від 26 вересня 2018 р.; ухвали Христинівського районного суду від 27.12.2017 р.; довідок про розмір утриманих аліментів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що з 24 серпня 2010 р. - 16 серпня 2011 р.сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] відповідач [PERSON] народила сина [PERSON] . 13 вересня 2011 р. відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України батьком дитини був зареєстрований позивач [PERSON] 20 жовтня 2012 р.Христинівський районний суд на підставі заяви відповідача видав судовий наказ у справі №2319/1455/12 про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду, постановлене у вигляді судового наказу, звернено відповідачем до виконання і з 08 жовтня 2012 р.з позивача [PERSON] стягувались аліменти. З грудня 2012 р. до грудня 2017 р. з позивача [PERSON] утримано аліменти в сумі 75 038 грн. 01 коп., що стверджується відповідними довідками, наявними у матеріалах справи. Проведеним за ініціативи позивача [PERSON] у лютому 2016 р. лабораторією «МедікалГеномікс Україна» дослідженням повністю виключено батьківство позивача [PERSON] по відношенню до [PERSON] . На підставі рішення Христинівського районного суду від 06 липня 2017р.з вчиненого виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Христинівського району актового запису №4 від 16 вересня 2011 р. про народження [INFO] [PERSON] вилучено відомості про позивача [PERSON] як про батька [PERSON] . Ухвалою Христинівського районного суду від 27 грудня 2018р. судовий наказ у справі №2319/1455/12 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] визнано таким, що не підлягає до виконання.Ухвала набула законної сили. Відповідно до ст. 180 СК України обов`язок утримувати дитину покладено на батьків дитини. Зважаючи на відсутність кровного споріднення між позивачем [PERSON] та народженою [PERSON] [INFO] дитиною, обов`язку утримувати у позивача [PERSON] не було. Відповідно до ч. 2 ст. 445 ЦПК Україниу справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Відповідач[PERSON] , приховуючи від позивача[PERSON] , ту обставину, що він не є батьком [PERSON] , що було встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, безпідставно отримувала кошти від позивача. Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Так, ст.1215 ЦК України передбачено винятки щодо повернення безпідставно набутого майна, так в частині першій цієї статті вказано, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із правила щодо повернення безпідставно набутого майна: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене уст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Таким чином, суд вважає, що позивач довів обставини з якими закон пов`язує можливість стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів, позивачем доведена наявність недобросовісності з боку набувача, а тому відповідно до вимог ст.1215 ЦК України безпідставно набуті кошти відповідачем [PERSON] в розмірі 75038,01 грн. підлягають поверненню позивачу [PERSON] .

Outcome: approved