Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з відповідачем по справі він перебував в зареєстрованому шлюбі з 18.03.1995 року по 21.11.2000 року. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2000 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Деякий час після розлучення відповідач мешкала разом із ним та дитиною, він сплачував їй аліменти на дочку, однак 18.03.2013 року [PERSON] з'їхала з його квартири. Дочка залишилась проживати з позивачем та на даний час знаходиться на його утриманні. Відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, інших аліментних зобов'язань не має, однак фінансової допомоги на утримання дочки не оказує, участі у витратах, пов'язаних з навчанням, вихованням, відпочинком дитини, не приймає. Позивач також працює у Головному управлінні Міністерства доходів і зборів України у Запорізькій області, має заробітну плату, якої недостатньо для виховання та утримання неповнолітньої дочки, яка на теперішній час є студенткою першого курсу Запорізького державного технічного університету. Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 50% з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а після досягнення дочкою повноліття - до закінчення останньою навчального закладу. 21.01.2014 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а після досягнення дочкою повноліття - до закінчення останньою навчального закладу. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час, та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти [PERSON], який уточнену позовну заяву визнав частково, а саме щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини, пояснивши, що [PERSON], яка є студенткою Запорізького національного технічного університету, отримує відповідну стипендію у розмірі 720 грн. Відповідач приймає участь в утриманні дочки, її середньомісячні витрати на утримання становлять 300 грн. Відповідач працює, її середньомісячний дохід у вигляді заробітної плати становить 1 898 грн., інших дохід відповідач не має. На її утриманні знаходиться непрацездатна матір - [PERSON], котра отримує мінімальну пенсію, часто хворіє, потребує догляду зі сторони відповідача, яку вона надає останній у розмірі 500 грн. на місяць. Крім того відповідач сама хворіє і потребує додаткових витрат на лікування. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка [PERSON], розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно з ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.11.2000 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя 04.03.2004 року (а.с. 5). Відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 6). Дочка проживає з батьком - [PERSON] і находиться на його утриманні, що підтверджується довідкою с місця проживання про склад сім`ї позивача (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останнім. Позивач працює головним державним ревізором - інспектором в Головному управлінні Міністерства доходів і зборів України у Запорізькій області. Його заробітна плата за період з січня 2013 року по грудень 2013 року склала 60 647 грн. 42 коп., середньомісячна сума доходів складає 5 053 грн. 95 коп., що підтверджується відповідною довідкою від 20.01.2014 року за № 7 (а.с. 46). Відповідно до довідки про доходи від 21.01.2014 року за № 46, [PERSON] навчається у Запорізькому національному технічному університеті на бюджетній, денній формі навчання, отримує стипендію у розмірі 730 грн. та загальна сума її доходу за період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року становить 2 920 грн. (а.с. 47). Згідно із довідкою про заробітну плату за № 2 від 08.01.2014 року, відповідач працює лаборантом в Запорізькому державному медичному університеті та її заробіток за період з січня 2013 року по грудень 2013 року складає 28 140 грн. 26 коп., зі сплатою внесків - 22 781 грн. 73 коп. (а.с. 20). На утриманні відповідача перебуває непрацездатна матір [PERSON] Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження відповідача (а.с. 22), довідкою № 131 від 09.01.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, відповідно до якої [PERSON], яка мешкає за однією адресою з відповідачем, знаходиться на обліку у вищевказаному закладі і отримує пенсію за віком у розмірі 1107 грн. 62 коп. (а.с. 23). Допитана судом у якості свідка [PERSON] пояснила, що з березні 2013 року вона проживає разом з батьком, її матір мешкає окремо, вона підтримує з нею зв'язок, однак якоїсь грошової допомоги останній час вона їй не оказує. Однак [PERSON] зазначила, що претензій матеріального характеру вона до відповідача не має. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини, з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, мешкає разом із батьком (позивачем), потребує піклування та утримання. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої [PERSON], її стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач працює та має змогу сплачувати аліменти, а також думку представника відповідача, що [PERSON] зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини її заробітку щомісяця, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], що підлягають стягненню з [PERSON] повинен щомісячно складати 1/6 частину з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дати подачі позову та до досягнення - [PERSON], повноліття, що сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед останньою. Разом з тим, не є такою, що підлягає задоволенню, вимога позову про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, оскільки вона заявлена передчасно. Відповідно до 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, закон покладає на батьків обов'язок утримувати саме повнолітніх дочку, сина, яка потребує матеріальної допомоги за умови якщо вони продовжують навчання, утім, станом на дату розгляду справи судом [PERSON] не досягла повноліття. Зазначене не позбавляє право на звернення до суду з даною вимогою після досягнення дочкою повноліття та за умови продовження [PERSON] навчання. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial