Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, у межах згідно з планом, розташовану в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7425583400:01:000:0779. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на зазначену земельну ділянку на його ім'я 02 червня 2008 року було виготовлено та видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ № 886552, який ним втрачено, про що було опубліковано оголошення у пресі. У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року внесених змін до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у серпні 2013 року він звернувся до реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції для реєстрації його права власності на земельну ділянку в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно. В оформленні права власності відповідно до чинного законодавства йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. У судовому засіданні позивач відсутній. Від позивача надійшла суду заява про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач - Киїнська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, в судове засідання явку представника не забезпечило, надавши суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Третя особа - Реєстраційна служба Чернігівського районного управління юстиції, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечує. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 02 червня 2008 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 886552, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010883900305. Відповідно до даного правовстановлюючого документа, позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки зареєстрованого державним нотаріусом 06 жовтня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої [ADDRESS], кадастровий номер 7425583400:01:000:0779. ( а.с.5) З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення яої змінюється, складеної у 2011 році, вбачається, що цільове призначення земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована за адресою [ADDRESS] змінилась з «для ведення особистого підсобного господарства» на «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». (а.с.10-32) Про втрату Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 886552 позивачем було повідомлено в засобах масової інформації ( а.с.6). Головне управління Держземагенства у Чернігівській області своїм листом від 23 серпня 2013 р. №03-28/Ж-3249/8587 позивачу повідомило про неможливість видати державний акт чи його дублікат на земельну ділянку, у зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року, ( а.с.35-36). Згідно із Розділом VII « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року, земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Також зазначається, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Оформлення права власності, користування земельною ділянкою з 01.01.2013 року здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( ст.126 Земельного кодексу України). Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, необхідним документом, для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою ( пп.9 п.26,27 Порядку). Таким чином, виходячи з вимог чинного законодавства, позивач позбавлений можливості отримати дублікат державного акту на право приватної власності на землю замість втраченого оригіналу, а отже і оформити право власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Отже, наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved