Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до держави в особі Державної казначейської служби України, яким просив відшкодувати йому завдану моральну шкоду в розмірі 6800 грн. через незаконне притягнення його тоді ще заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України [PERSON] до адміністративної відповідальності постановою від 17 березня 2014 р. №48 про накладання штрафу в розмірі 6800 грн., яка в подальшому була скасовано судом. З [PERSON], який на теперішній час обіймає посаду начальника ДАБІ, [PERSON] 135 грн. витрат повязаних із оформленням позовної заяви. Моральна шкода завдана через втрату ним душевного спокою, порушення ритму повсякденного життя, накладенням максимального розміру штрафу, що обтяжувало йому ще й перебування на утриманні його сина інваліда 1 групи, тривалістю існування незаконної постанови. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Постановою заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України [PERSON] за №48 від 17 березня 2014 р. на [PERSON] накладено адміністративне стягнення штраф 6800 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, тобто за невиконання вимог припису від 24 грудня 2012 р. №734 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на обєкті «Будівництво господарських будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова, 139» (а.с.22). Зазначений припис №734 від 24 грудня 2012 р. покладав на [PERSON] зобовязання до 24 березня 2012 р. ввести обєкт в експлуатацію або привести обєкт до стану, що передував самочинно виконаним будівельним роботам (а.с.13). Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2014 р. в адміністративній справі №2-а/489/163/14 позов [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області і заступника начальника Інспекції [PERSON] про скасування постанови заступника начальника [PERSON] за № 48 від 17 березня 2014 р. було залишено без задоволення (а.с. 32-34). 22 липня 2014 р. [PERSON] оплатив штраф 6800 грн. накладений постановою № 48 від 17 березня 2014 р. і виконавче провадження з примусового виконання цієї постанови було закінчено 23 липня 2014 р. (а.с.35, 40,41). Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 р. в порядку перегляду за нововиявленими обставинами постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2014 р. в адміністративній справі №2-а/489/163/14 було скасовано, а позов [PERSON] було задоволено частково в частині скасування постанови заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області [PERSON] за №48 від 17 березня 2014 р. як незаконної (а.с.45-46). Таким чином, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області [PERSON] за №48 від 17 березня 2014 р. незаконно. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом (постанова ВСУ від 11 вересня 2013 р. у справі №6-48цс13). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (ст. 1173 ЦК України). Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки, заявляючи свої позовні вимоги [PERSON] посилався на завдання моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних стражданнях, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України. Інші обставини зазначені позивачем в позові в обґрунтування підстав відшкодування моральної шкоди не відносяться до юридичних фактів заподіяння або виникнення моральної шкоди згідно із законом. Достатнім розміром відшкодування моральної шкоди суд вважає суму в 1000 грн. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно зі ч. 2 ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Державу Україна в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до пп. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМ України від 15 квітня 2015 р. за №215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Вимоги до [PERSON], начальника Управління державної архітектурно будівельної інспекції у Миколаївській області, заявлені, на думку суду, безпідставно, так як він персонально, як фізична особа, не несе відповідальності за предявленими вимогами про відшкодування моральної шкоди спричиненою діями державного органу в силу закону, а витрати в розмірі 135 грн. оплачених [PERSON] за послуги копіювання документів (а.с. 63) не відносяться до витрат, повязаних з розглядом судової справи, а тому відшкодуванню в силу ст. 79, 88 ЦПК України позивачу не підлягають. Суд вважає за можливе звільнити державу від сплати судового збору.

Outcome: partial