Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. на строк до 25 листопада 2011 року, про що відповідач власноруч написав розписку. До теперішнього часу борг відповідачем не повернуто. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 150000,00 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 6000,00 грн., а також понесені судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, стверджував, що грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. відповідач повернув позивачу у визначений термін сільськогосподарською продукцією, про що розписку позивач не надав. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з вказаним позовом, у звязку з чим просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] 150000,00 грн., а [PERSON] зобовязався повернути гроші до 25 листопада 2011 року, що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.6). Згідно пояснень позивача, відповідач не виконав зобовязання за договором позики, борг вчасно не повернув. Згідно пояснень представника відповідача, [PERSON] повернув позивачу борг у визначений термін сільськогосподарською продукцією. Проте жодних доказів цього суду не надано. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти і друга сторона зобов'язується повернути таку ж суму коштів. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк згідно із законом, договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сторонами було визначено термін повернення грошових коштів 25 листопада 2011 року, а тому звернення позивача 22 вересня 2015 року з відповідним позовом про стягнення боргу лежить за межами строку позовної давності, визначеної законом у три роки. Таким чином, строк для звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики від 25 березня 2011 року сплив, представник відповідача надав суду заяву про застосування строків позовної давності, поважність причин пропуску строку позовної давності позивачем нічим не обґрунтована, тому необхідно застосувати позовну давність та в задоволенні позову відмовити в зв'язку з її спливом. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), тому позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 3% річних є також безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed