Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та показав, що в період з січня 2009 року по серпень 2010 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], мали інтимні стосунки, спільно проживали в належному йому будинку за адресою: [ADDRESS]. В серпні 2010 року вони посварилися та розсталися, відповідачка повернулася до м.Краматорська Донецької області. Про те, що вона завагітніла від нього та [INFO] року народила доньку [PERSON], відповідачка йому не повідомила та самостійно зареєструвала її у відділі ДРАЦС на підставі ст.135 ч.1 СК України. В подальшому вони помирилися та відповідачка не заперечувала того, що народжена нею дівчинка є його донькою. З 2015 року [PERSON] привозила до нього дитину, він спілкувався з донькою та брав участь в її вихованні. Проте в останній час [PERSON] перестала привозити до нього доньку, а наприкінці 2016 року він дізнався, що дитину забрали до дитячого будинку. Це стало причиною його звернення до суду, у зв'язку з чим просить суд визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], про що внести зміни до її актового запису про народження. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала та показала, що від позивача [PERSON] [INFO] року народила доньку [PERSON]. Через сварку та припинення відносин з останнім вона не повідомила позивача про свою вагітність та пологи, а також самостійно зареєструвала народження дитину у відділі ДРАЦС на підставі ст.135 ч.1 СК України. З 2015 року вони з позивачем помирилися та вона повідомила йому про батьківство, надавала бачитися з донькою. Не заперечує проти внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини щодо її батька. Незважаючи на визнання відповідачкою [PERSON] позову, суд на підставі ст.174 ч. ЦПК України ухвалив про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить закону, порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради Титаренко І.М. проти задоволення позову заперечувала та показала, що відповідачка [PERSON] рішенням Краматорського міського суду від 11.08.2016 року була позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], та іншої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Вказане рішення не оскаржила, воно набрало законної сили. На даний час дівчинка є усиновленою, має змінені особисті дані та дані щодо батьків, проживає в іншій родині. Чинним законодавством гарантується таємниця усиновлення, у зв'язку з чим просить в задоволенні позову відмовити. У судове засідання представник Краматорського міського відділу ДРАЦС начальник відділу [PERSON] не з'явилася, надала письмові заперечення на позов, в яких зазначила про розгляд справи у її відсутності, а також про той факт, що до актового запису про народження дитини №1415 від 12.10.2010 року на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14.11.2016 року були внесені зміни. Суд вислухавши учасників по справі, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений, зокрема, особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.10), [INFO] року у м.Краматорську Донецької області народилася [PERSON], матір'ю якої є [PERSON], відомості про батька зазначені на підставі ст.135 ч.1 СК України, актовий запис №1415 від 12.10.2010 року по Краматорському міському відділу ДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області. Згідно копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.08.2016 року (справа №234/8023/16-ц) за позовом органу опіки та піклування виконкому Краматорської міськради (треті особи - адміністрація центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради, адміністрація комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка») до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачка особисто приймала участь у судовому засіданні, рішення суду не оскаржила, судове рішення набрало законної сили 23.08.2016 року. Статтею 166 ч.1, ч.2 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав, а саме: особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. При цьому, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Із заявою про надання їй права на побачення з дитиною та з позовом про поновлення батьківських прав відповідно до ст.ст.168, 169 СК України [PERSON] не зверталася. Згідно довідок Краматорського міського відділу ДРАЦС та органу опіки та піклування малолітня [PERSON], [INFO], була усиновлена на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14.11.2016 року, у зв'язку з чим внесені відповідні зміни до актового запису про її народження. Відповідно до ст.226 СК України гарантується право на таємницю усиновлення, а саме: на таємницю перебування на обліку тих, хто бажає усиновити дитину, пошуку дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення та її розгляду, рішення суду про усиновлення. Дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення. Особа, яка була усиновлена, має право після досягнення нею чотирнадцяти років на одержання інформації щодо свого усиновлення. Відповідно до ст.227 СК України усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття. Усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам. Якщо усиновлюється дитина, яка не досягла семи років, службові особи при виявленні її згоди на усиновлення зобов'язані вживати заходів щодо забезпечення таємниці усиновлення від самої дитини. Також, статтею 228 СК України передбачено забезпечення таємниці усиновлення, яке полягає у тому, що особи, яким у зв'язку з виконанням службових обов'язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов'язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до ст.ст.229-231 СК України, тобто шляхом права усиновлювача бути записаним матір'ю, батьком дитини; права усиновлювача на зміну відомостей про місце народження та дату народження дитини; зміни прізвища, імені та по батькові особи, яка усиновлена. Згідно ч.1 ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. На підставі наведеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed