Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 22 липня 2014 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується борговою розпискою. Відповідно до вищезазначеного договору відповідач отримав 18000 грн. з зобов*язанням повернути боргу двохмісячний термін після продажу квартири останнього. 29 жовтня 2014 року право власності [PERSON] на об»єкт нерухомого майна, а саме квартири №28 в м. Суми, вул. Прокоф»єва, буд. 30 було припинено. Датою початку спливу двохмісячного терміну для виконання позичальником свого зобов»язання слід вважати 30 жовтня 2014 року, а кінцевою датою повернення боргу - 30.12.2014 року. На момент пред»явлення прозову відповідач належним чином свої грошові боргові зобов*язання, передбачені договором, не виконав, борг у встановлений термін не повернув. Станом на 26 грудня 2016 року сума позики з урахуванням 3% річних від простроченої суми та з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 30124 грн. 76 коп., розмір судового збору становить 551 грн. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказані грошові суми та судовий збір. Позивач, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримавли в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, зазначали, що відповідач повернув 10000 гривень, про що цивільна дружина позивача ( на той час) [PERSON] власноручно зробила запис на зворотньому боці боргової розписки. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 липня 2014 року сторони уклали договір позики. Відповідно до укладеного між сторонами договору [PERSON] отримав від [PERSON] 18000 гривень, які повинний був повернути у двохмісячний термін після продажу квартири. На підтвердження даного договору позивач надав боргову розписку [PERSON] (ар.с.7). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на рухоме та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна 29.10.2014 року право власності [PERSON] на об*єкт нерухомого майна, а саме квартиру №28 за адресою м. Суми, вул. Прокоф*єва, буд. 30 було припинено.( арк.с.7). В судовому засіданні відповідач пояснив, що квартиру він не продав, а поміняв, таким чином, підтвердивши, що реалізував квартиру у такий спосіб, тобто протягом 2 місяців, починаючи з цієї дати (29 жовтня 2014 року), відповідач мав виконати свої боргові зобов*язання. Станом на 26.12.2016 року( на имогмент подачі позову) заборгованість відповідача складається з: 18000 грн. сума отримана відповідно до розписки, 12124 гривень 76 копійок - відсотки з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми. Відповідач в добровільному порядку борг не повертає, умови договору не виконує, чим порушує права позивача. У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобовязання боржником він зобовязаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Під збитками розуміється витрати, понесені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також неотримані кредитором доходи, які він отримав би, якщо б зобовязання було виконано боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або \~таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.( ст. 1047 Цивільного кодексу України). \~ Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, укладений у письмовій формі договір, за яким сторони домовилися про всі істотні умови позики та розписка, яка є також договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК України [PERSON] як позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві [PERSON] позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] цього обовязку в повній мірі не виконав. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. ( ст. 1047 ЦК України). [PERSON] в судовому засіданні, оспорюючи позов, послався на те, що частину боргу в розмірі 10000 гривень він повернув позивачу, ці гроші отримала співмешканка [PERSON] [PERSON], про що вона зробила власноручну запис на зворотньому боці боргової розписки. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, зокрема, про те, що частина боргу в сумі 10000 гривень була ним повернута позивачу. Допитана за клопотанням [PERSON] свідок [PERSON] пояснила, що ніяких грошей вона від відповідача не отримувала і ніяких розписок з цього приводу не надавала. Досліджена в судовому засідання розписка відповідача не містить будь-яких відомостей про повернення боргу або його частини. ( ар.с.7). Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову і пояснення відповідача про те, що позивачем надана копія, а не оригінал боргової розписки. Позивач пояснив, що надана ним розписка є оригіналом, а не копією, інших розписок [PERSON] не писав. Надана суду розписка була досліджена в судовому засіданні, відповідач не оспорював тієї обставини, що підпис на розписці дійсно належить йому, не оспорював факт отримання в борг від позивача грошових коштів в сумі, зазначеній в борговій розписці. Змінена позиція відповідача в ході розгляду справи на висновки суду не впливає. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з укладеним між сторонами договором позики [PERSON] повинен сплатити [PERSON] 18000 гривень. З наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості вбачається, що 3 відсотків річних від простроченої суми складають 1077, 04 грн.( 18000 грн. боргу х 3 % х728 ( кількість днів просторочки): 365 днів : 100 = 1077, 04 грн.). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір понесених ним інфляційних втрат у зв*язку з простроченням виконання зобов*язання складає 11047, 72 грн. Порядок та методика розрахунку не оспорюється відповідачем ( ар.с.6). Отже, загальна сума заборгованості складає 30124 гривень 76 копійок, з яких: -сума боргу за розпискою -\~18000 грн.; -інфляційні витрати у зв*язку з простроченням виконання зобов*язання-11047, 72 грн.; -три проценти річних - 1077 гривень 04 копійки. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно також стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved