Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин» вказуючи, що йому належить на праві приватної власності житловий будинок (з господарськими спорудами) [ADDRESS] . Як вбачається з Технічного паспорту на належний йому житловий будинок, загальна площа земельної ділянки, на якій розташовано будинок з господарськими спорудами, складає 750 м2. Користувачем суміжної земельної ділянки є його рідна сестра - [PERSON] , якій на праві приватної особистої власності належить житловий будинок [ADDRESS] . З метою приватизації земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами, а також сад та город, він 06.05.2015 року звернувся до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням Вільногірської міської ради № 2203-93/VІ від 18 червня 2015 року йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин», за його заявою, на підставі вказаного вище рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, було виготовлено відповідну Технічну документацію із землеустрою, яка була подана ним до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на погодження. Проте, Вільногірською міською радою Дніпропетровської області було відмовлено у погодженні Технічної документації із землеустрою у зв`язку з відсутність підпису суміжного землекористувача - [PERSON] , яка згідно з Актом депутата міської ради [PERSON] від 21.10.2016 р., не бажає підписувати Технічну документацію без пояснення причин. Як вбачається з вказаного вище Акту № 395 від 21.10.2016 р., складеного депутатом Вільногірської міської ради Новіковою О.О. в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було проведено обстеження житлових умов його родини за адресою [ADDRESS] , під час якого було виявлено фактично встановлену межу та розміри земельної ділянки по периметру паркану (згідно з план-схемою). При цьому в Акті зазначено, що до складання акту була запрошена сусідка суміжної межі - [PERSON] , яка в присутності свідків відмовилась від участі в обстеженні та підписанні Акту. З метою вирішення питання щодо узгодження меж земельних ділянок, він у передбаченому законом порядку звернувся до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, де за Рішенням виконавчого комітету міської ради №335/0/7-16 від 21.09.2016 р. було створено спеціальну комісію по вирішенню земельного спору відносно визначення межі домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] . В результаті розгляду земельного спору комісією, було рекомендовано дійти спільної згоди з [PERSON] щодо меж суміжних земельних ділянок, а у разі непогодження межі з суміжними землекористувачем, для вирішення спору - звернутись до суду. При цьому межі земельної ділянки згідно з Технічною документацією із землеустрою, в погодженні якої [PERSON] відмовляється брати участь, жодним чином не порушують її прав та інтересів, оскільки визначені Технічною документацією межі відповідають фактично встановленій огорожі, що вбачається з Пояснювальної записки до Технічної документації, до того ж, визначені межі повністю відповідають даним Технічного паспорту на житловий будинок від 1986 року, в тому числі зберігається геометрія земельної ділянки - прямокутна конфігурація, ширина ділянки - 15,0 м., та загальна площа ділянки - 0,0750 га. Вважає, що [PERSON] невмотивовано відмовляється погоджувати межі земельних ділянок, не пояснює причин такої відмови, а тому така поведінка є навмисною, з метою перешкодити йому в оформленні прав на земельну ділянку. Поведінка [PERSON] пояснюється лише неприязними стосунками, які склались між ними з давніх часів, а отже така відмова [PERSON] від погодження меж є безпідставною та протиправною. А тому просить суд визнати безпідставною відмову [PERSON] від підписання Акту погодження меж земельної ділянки та Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки, загальною площею 0,0750 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем - [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ). Зобов`язати Вільногірську міську раду Дніпропетровської області розглянути та погодити Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, що належить йому, за відсутності підпису суміжного землекористувача - [PERSON] на акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, судові витрати покласти на відповідачку [PERSON] .. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.10.2017 року у справі відкрито позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Ухвалою суду від 16.05.2018 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду за позовом [PERSON] до [PERSON] , Вільногріської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод в здійсненні права користування земельною ділянкою та встановлення меж земельної ділянки в натурі. 03.01.2020 року провадження у справі поновлено, призначено судовий розгляд у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом ) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним в позові, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що вона відмовилась підписувати акт погодження меж, так як вважає, що у такому разі вона втратить своє майно у вигляді частини земельної ділянки, що розташована під гаражем, власником якого вона являється і яку безпідставно займає позивач. Представник відповідачки [PERSON] підтримав позицію відповідачки, вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на те, що між сторонами існує спір щодо межі земельної ділянки та майна, яке розташоване на ній, а також з урахуванням останньої практики Верховного Суду з даного питання. Представник відповідача - Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, Сукач Л.О., надала письмові пояснення, в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає, виходячи з того, що сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. У рішенні Верховного Суду від 28.03.2018 року (у справі № 681/1039/15-ц) зазначено, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. В подальшому надала заяву про закінчення розгляду справи без її участі. Представник третьої особи, [PERSON] , надав клопотання про розгляд справи без його участі. (т. 2 а.с.13) Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, право власності позивача [PERSON] на будинок [ADDRESS] підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВА № 398976 виданого КП «Бюро технічної інвентаризації м. Вільногірська (т.1 а.с.15) та копією технічного паспорту на даний будинок (т.1 а.с.16-18). Рішенням Вільногірської міської ради № 2203-93/VІ від 18 червня 2015 р. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с. 28). ТОВ «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин» на підставі заяви позивача [PERSON] (а.с.22) виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 19-26). Відповідно до копії акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28.11.2016 року, яким закріплюється факт відсутності претензій у користувачів земельної ділянки щодо меж та конфігурації, підпис одного з суміжних користувачів - [PERSON] відсутній (т.1 а.с. 27). Відповідно до копії акту № 395 від 21.10.2016 р., складеного депутатом Вільногірської міської ради Новіковою О.О., в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було проведено обстеження житлових умов його родини [PERSON] за адресою [ADDRESS] , під час якого було виявлено фактично встановлену межу та розміри земельної ділянки по периметру паркану (згідно з план-схемою). При цьому в Акті зазначено, що до складання акту була запрошена сусідка суміжної межі - [PERSON] , яка в присутності свідків відмовилась від участі в обстеженні та підпису Акту (т.1 а.с.29). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради № 335/0/7-16 від 21.09.2016 року створено тимчасову комісією з розгляду земельного спору відносно межі домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.2 а.с.25) за результатами розгляду спору складено протокол, фактично спір вирішено не було через складність спору та відсутність у заявниці [PERSON] документів на підтвердження того, що конфігурація земельної ділянки під будівлею гаражу виступає буквою П на сусідню земельну ділянку та рекомендовано врегулювати даний спір шляхом переговорів. ( т.2 а.с. 26) Заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - начальник УАКБ та ЖКГ Яцевич І.В. своїм листом адресованим міському голові Василенку В.П., повідомляє про неможливість погодження технічної документації із землеустрою домоволодіння [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю підпису суміжного користувача [PERSON] (т.1 а.с. 15 зворот). Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного Кодексу України. Згідно із частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV), у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідно до статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), кадастровий план земельної ділянки, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки). За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності в цілому, належить будинок [ADDRESS] , на його замовлення ТОВ «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин» виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , однак відповідачка [PERSON] відмовилася від підписання акту погодження меж даної земельної ділянки. Разом з тим, непогодження відповідачкою [PERSON] меж земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору, є формою реалізації прав останньої, а сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною проекту землеустрою, на підставі якого орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок, тому відмова відповідачки [PERSON] від підписання акту погодження меж земельних ділянок не порушує прав позивача на отримання земельної ділянки у власність і не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію ним земельної ділянки, зокрема і прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування, тому підстави для визнання за позивачем права на приватизацію земельної ділянки без погодження її меж з відповідачкою відсутні, а у задоволенні вимог позивача у цій частині слід відмовити. Вимоги позивача про зобов`язання Вільногірської міської ради Дніпропетровської області розглянути та погодити Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, що належить йому за відсутності підпису суміжного землекористувача [PERSON] на акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, задоволенню також не підлягають, оскільки прийняття рішення про погодження вказаної технічної документації без згоди відповідачки [PERSON] або відмови у цьому відноситься до безпосередньої компетенції органу місцевого самоврядування, а не суду, до того ж, між сторонами на даний час існує спір про право на земельну ділянку, розташовану під гаражем, який належить відповідачці і розташований на межі земельних ділянок сторін, який на даний час не вирішено, справа перебуває у стадії судового розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір слід віднести на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 3, 4, 50, 116, 118, 122, 152, 198 ЗК України, та

Outcome: dismissed