Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку з затримкою її виплати, інфляційних витрат та відшкодування моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що 17 квітня 2017 року він був прийнятий на посаду техніка-оглядача у Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці. 25 червня 2010 року позивач був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, частини 3 статті 38 КЗпП України. На день звільнення Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Вінниці не розрахувалося з позивачем. Сума заборгованості з заробітної плати складала - 8730 грн. 10 коп. Дані обставини й стали підставою звернення [PERSON] до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, надав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив суд Визнати незаконними дії Відповідача в частині затримки повного розрахунку при звільненні. Стягнути з Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Вінниці на його користь компенсацію середнього заробітку за час затримки при звільненні в розмірі - 31631,18 грн., компенсацію втрати частки заробітної плати у зв'язку з затримкою її виплати у розмірі -1891,68 грн., компенсацію інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості з заробітної плати у розмірі - 950,24 грн., а також моральну шкоду в сумі - 12452,16 грн.. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що вимоги позову [PERSON] не визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 квітня 2017 року [PERSON] був прийнятий на посаду техніка-оглядача у Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці. 25 червня 2010 року позивач був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, частини 3 статті 38 КЗпП України. На день звільнення Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Вінниці не розрахувалося з позивачем. Сума заборгованості з заробітної плати складала - 8730 грн. 10 коп., що підтверджена довідкою Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Вінниці № 327 від 13.10.2010 року та судовим наказом Замостянського районного суду м. Вінниці від 04 березня 2011 року справа № 2-н-427-2011 рік. Згідно листа Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Вінниці № 275 від 27.08.2014 року і копій видаткових ордерів станом на 24 вересня 2014 року [PERSON] була виплачена заборгованість з заробітної плати в сумі - 6024 грн. 34 коп., а саме: 21.02.2012 р. - 300,00 грн.; 31.08.2012 р. - 120,00 грн.; 23.11.2012 р. - 500,00 грн.; 23.03.2013 р. -1400 грн.; 16.04.2013 р. - 926,00 грн.; 16.05.2013 р. - 1852,00 грн.; 11.06.2013 р.-926,34 грн. На день звернення [PERSON] до суду з позовом, тобто станом на 24.09.2014 р., останній так і не отримав повного розрахунку з заборгованості з заробітної платі, а тому станом на 24 вересня 2014 року заборгованість з заробітної плати залишилася в сумі - 2705 грн. 76 коп. У відповідності до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно статті 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України, за весь час затримки повного розрахунку сума середнього заробітку, який відповідач, Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Вінниці, зобов'язаний сплатити на користь позивача складає - 31631,18 грн. Крім того, у відповідності до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частки заробітної плати у зв'язку з затримкою її виплати в сумі - 1891,68 грн. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3 % (процентів) річних інфляції від простроченої суми, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення компенсація інфляційних витрат в сумі 950,24 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позову [PERSON] щодо стягнення з відповідача на його користь компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку з затримкою її виплати та компенсації інфляційних витрат обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 12452,16 грн. Так, постанова Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.995 р. № 4 зазначає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП, якщо наявні порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум тощо), які призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності. У зв'язку із вчиненням відповідачем протиправних дій, невиконанням ним умов трудових договорів, та безпідставного систематичного порушення прав позивача, [PERSON] завдано моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідно до ст.ст. 23, 216 Цивільного Кодексу України. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Слід зазначити, що згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, моральна шкода виражається у тому, що відповідач тривалий час не розраховувався з позивачем за виконану роботу, внаслідок чого позивач пережив душевні страждання. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було заподіяно шкоду, для відшкодування якої йому необхідно було витрати власний час, що порушило звичний для нього спосіб життя, а відтак, враховуючи наведене та глибину пережитих позивачем страждань, суд вважає за необхідне вимогу [PERSON] про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 1240,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial