Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», третя особа: філія «Шахтарський автодор», про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зміну формулювання причин звільнення, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував наступним. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 02.09.2011 року по 15.05.2013 року, працював водієм автотранспортних засобів. 15.05.2013 року був звільнений за станом здоров'я за ст. 40 п.2 КЗпП України. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2013 року позивача було поновлено на роботі. Рішення суду негайно виконано не було. Наказом начальника філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький автодор» № 68-к від 09.10.2013 року позивача поновлено на роботі з 16 травня 2013 року з виплатою за рішенням суду грошових коштів та середнього заробітку за вимушений прогул за період з 24.08.2013 року по 08.10.2013 року в сумі 3425, 28 грн. Після поновлення на роботі позивача знов не було допущено до роботи з тих причин, що позивач не пройшов медичний огляд. 12.10.2013 року позивачем отримано довідку щодо придатності до керування транспортними засобами, однак до роботи знов допущений не був. 18.10.2013 року начальник філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький автодор» письмово повідомив, що довідка, видана ТОВ «Український медичний експертний центр» м. Макіївка не може бути прийнята. 21.10 2013 року позивач отримав довідку з м.Шахтарська, але до роботи так допущений і не був. 23.10.2013 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України, так як адміністрація підприємства не виконує законодавство про працю, його не допускали до роботи, не виплатили заробітну плату відповідно до рішення суду, тобто порушили норми ст.ст. 2, 22, 235 КЗпП України, Закону України про оплату праці, Конституції України в частині гарантій права на працю. Наказом № 71-к від 23.10.2013 року позивача було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України. У вказаному наказі формулювання причин звільнення вказано «звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника» згідно поданої заяви, що не відповідає дійсності. Вказав, що відповідач повинен виплатити вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку. Крім того, відповідач не виплатив заробітну плату при звільненні за період з 09.10.2013 року по 23.10.2013 року за 11 робочих днів. Відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24.10.2013 р. по 23.01.2014 р. і по день прийняття рішення судом. Зазначив, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач відчував свою незахищеність перед свавільністю чиновників, почував себе приниженим, був позбавлений роботи. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Посилаючись на статті КЗпП України, просив стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2013 року по 23.10.2013 року в сумі 1181, 4 грн., вихідну допомогу в сумі 7249, 5 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 24.10.2013 року по 23.01.2014 року в сумі 6873, 6 грн. ,і по день прийняття судом рішення, моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн., змінити формулювання причин звільнення з Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» з «Звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника» згідно поданої заяви» на «звільнений за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника». Позивач не з»явився в судове засідання, надав заяву де вказав, що просить задовольнити позовні вимоги, стягнути витрати, понесені ним на правову допомогу, слухати справу без його участі, також надав уточнену позовну заяву де вказав, що просить стягнути з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 9.10.2013 р. по 23.10.2013 р. за 11 днів вимушеного прогулу 1182,61 гр., вихідну допомогу в сумі 6934,41 гр., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 23.10.2013 р. по 24.04.2014 р. за 128 робочих днів 13761,28гр., і по день прийняття судом рішення, у відшкодування моральної шкоди 5000 гр., також змінити формулювання причин звільнення з Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» з «Звільнений за власним бажанням, ст.. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника» згідно поданої заяви» на «звільнений за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, за ч.3 ст.38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала уточнені позовні вимоги, суду поясила, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 02.09.2011 року по 15.05.2013 року, працював водієм автотранспортних засобів. 15.05.2013 року був звільнений за станом здоров'я за ст. 40 п.2 КЗпП України. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2013 року позивача було поновлено на роботі. Рішення суду негайно виконано не було. Позивача повідомили, що його поновлять після рішення Апеляційного суду. Після поновлення на роботі позивача не було допущено до роботи з тих причин, що позивач не пройшов медичний огляд. Позивач з»являвся на роботі, але його не допускали до роботи. 12.10.2013 року позивачем отримано довідку щодо придатності до керування транспортними засобами, однак до роботи знов допущений не був. 18.10.2013 року начальник філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький автодор» письмово повідомив, що довідка, видана ТОВ «Український медичний експертний центр» м. Макіївка не може бути прийнята. 21.10 2013 року позивач отримав довідку з м.Шахтарська, але до роботи так допущений і не був. 23.10.2013 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України, так як адміністрація підприємства не виконує законодавство про працю, його не допускали до роботи, не виплатили заробітну плату відповідно до рішення суду, тобто порушили норми ст.ст. 2, 22, 235 КЗпП України, Закону України про оплату праці, Конституції України в частині гарантій права на працю. Наказом № 71-к від 23.10.2013 року позивача було звільнено з роботи, але формулювання причин звільнення вказано неправильно. Діями відповідача [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач відчував свою незахищеність перед свавільністю чиновників, почував себе приниженим, був позбавлений роботи, моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 9.10.2013 р. по 23.10.2013 р. за 11 днів вимушеного прогулу 1182,61 гр., вихідну допомогу в сумі 6934,41 гр., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24.10.2013 р. по 23.04.2014 р. за 128 робочих днів 13761,28гр., і по день прийняття судом рішення (вказала, що в уточненій позовній заяві помилково вказано: з 23.10.2013 р. по 24.04.2014 р.), у відшкодування моральної шкоди 5000 гр. Змінити формулювання причин звільнення з Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» з «Звільнений за власним бажанням, ст.. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника» згідно поданої заяви» на «звільнений за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, за ч.3 ст.38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника». Також, допустити негайне виконання рішення суду в розмірі одного середньомісячного заробітку - 2311,47 гр. Представник відповідача Захаров О.С., діючий на підставі довіреності №118 від 17.06.2013 року, позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що наказом № 68-к від 09.10.2013 року [PERSON] було поновлено на роботі з 16.05.2013 року з виплатою всіх належних йому коштів, тобто порушення КЗпП України, які існували, на момент поновлення на роботі [PERSON] було усунуто. Зазначив, що [PERSON] погодився з доводами відповідача щодо неприйняття медичної довідки, виданої ТОВ «Український медичний експертний центр» м. Макіївки, оскільки 21.10.2013 року ним була отримана довідка Шахтарської ЦМЛ серії 10ААВ № 908181, яку він і надав до підприємства. Після надання вказаної довідки було прийнято рішення допуску [PERSON] до роботи з 22.10.2013 року, однак вказаного дня він до роботи не приступив, а 23.10.2013 року звернувся до підприємства із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням з 23.10.2013 року. В заяві про звільнення позивач заявляв про порушення КЗпП України, мотивуючи тим, що йому не виплачено і не нараховано заробітну плату за період з 24.08.2013 року по 08.10.2013 року, що не відповідає дійсності. Згідно п. 5 наказу № 68-к від 09.10.2013 року «виплатити [PERSON] . середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.08.2013 року по 08.10.2013 року в сумі 3425, 28 грн.». [PERSON] з наказом був ознайомлений, тому 23.10.2013 року при подачі заяви про звільнення свідомо базувався на неправдивих даних. За відсутності доказів того, що названі працівником порушення стали причиною для звільнення, підстави для задоволення вимоги про сплату вихідної допомоги відсутні. Щодо невиплати заробітної плати зазначив наступне. За період з 09.10.2013 року по 23.10.2013 року [PERSON] жодного разу не відпрацював, в табелі обліку робочого часу працівників Шахтарської дільниці за жовтень 2013 року часів роботи [PERSON] не зазначено, тому заробітна плата за вищевказаний період не була нарахована. Щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди: звільнення [PERSON] було проведено згідно діючого законодавства, без жодних порушень КЗпП України, всі належні йому грошові кошти виплачені в строк і в повному обсязі, тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди відсутні. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача Веселова О.В., діюча на підставі довіреності № 10 від 24.02.2014 року, позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вважали рішення про поновлення помилковим, тому чекали рішення Апеляційного суду. Після рішення Апеляційного суду [PERSON] був поновлений,але до роботи його не допустили. [PERSON] не планував працювати. В заяві про звільнення позивач вказав неправдиві данні. Названі [PERSON] причини звільнення не свідчать про те, що порушення зі сторони роботодавця не дозволяли реалізувати свої трудові права. Позивачем не надані докази того, що названі порушення стали причиною звільнення. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа не направила свого представника для участі в судовому засіданні, надала заяву слухати справу без участі представника. Судом на підставі, пояснень сторін та представлених ними доказів по справі, встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З трудової книжки, розпочатої на ім'я позивача, вбачається, що 02.09.2011 року [PERSON] був прийнятий на підприємство відповідача водієм а/ м УАЗ 3-го класу Шахтарської дільниці на підставі наказу № 32-к від 02.09.2011 року. 15.05.2013 року звільнений за станом здоров'я п.2 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 40-к від 15.05.2013 року. Наказом № 68-к від 09.10.2013 року [PERSON] поновлено на роботі з 16.05.2013 року. 23.10.2013 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника» згідно поданої заяви на підставі наказу № 71-к від 23.10.2013 року. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року [PERSON] поновлено на роботі в Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» на посаду подія автотранспортних засобів а/ м УАЗ 3-го класу з 16 травня 2013 року, стягнуто з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2013 року по 23.08.2013 року у сумі 7599, 84 грн. без врахування обов'язкових платежів та зборів, моральну шкоду в сумі 1000 грн. Із заяви від 30.08 2013 року вбачається, що позивач звертався до директора філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» з приводу невиконання рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року про поновлення [PERSON] на роботі. На вказану заяву [PERSON] була надана відповідь № 167 від 04.09.2013 року, де вказано, що у позивача буде поновлено на посаді водія після рішення апеляційного суду. Наказом начальника Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 68-к від 09.10.2013 року [PERSON] поновлено на роботі з 16 травня 2013 року, наказано виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2013 року по 23.08.2013 року в сумі 7599, 84 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000, 00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 1000, 00 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.08.2013 року по 08.10.2013 року в сумі 3425, 28 грн, стягнути з [PERSON] вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку. Листом Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 201 від 18.10.2013 року позивача повідомлено, що надана ним медична довідка сер. 12ЯЯШ № 501528, видана ТОВ «Український медичний експертний центр» м. Макіївки не може бути прийнятою, оскільки відповідно до Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів № 308/22840 від 22 лютого 2013 року, вказана довідка видається за місцем проживання, крім того, водії, які виконують роботи з перевезення пасажирів та вантажів, підлягають періодичному медичному огляду один раз на рік, а в наданій довідці термін дії довідки становить 2 роки. З медичної довідки № 501528 виданої 12.10.2013 року і дійсної 12.10.2015 року вбачається що позивач придатний до керування транспортним засобом. Із заяви від 17.10. 2013 року вбачається, що позивач звертався до директора філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» з приводу виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.08.2013 року по 08.10.2013 року та недопущення до роботи. 23.10.2013 року позивач звернувся із заявою про звільнення на ім»я директора філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», де просив звільнити його за власним бажанням, за ч.3 ст.38 КЗпП України у зв»язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю, яке полягає в тому, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року [PERSON] поновлено на роботі в Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор»ч 23.10.2013 року, тоді як рішення підлягало негайному виконанню. До роботи позивача не допускали, заробітну плату з 24.08.2013 року не виплатили. Наказом начальника Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 71-к від 23.10.2013 року звільнено [PERSON] з 23 жовтня 2013 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника» на підставі заяви [PERSON] від 23.10.2013 року. Згідно з довідкою Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 31 від 14.03.2014 року середньоденна заробітна плата робітника а/м УАЗ 3 класу за серпень 2013 року склала 113,27 грн. Відповідно до довідки Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 31 від 14.03.2014 року середня заробітна плата водія автотранспортних засобів а/м УАЗ 3 класу за серпень-вересень 2013 року склала 2257,75 грн., середньоденна заробітна плата водія автотранспортних засобів а/м УАЗ 3 класу за серпень-вересень 2013 року склала 107,51 грн, кількість робочих днів на тиждень за професією водій автотранспортних засобів а/м УАЗ 3 класу Шахтарської дільниці в серпені, вересені та жовтні 2013 року склала 5 робочих днів на тиждень. Згідно з повідомленням Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» № 41 від 25.03.2014 року для робітників філії встановлений п»ятиденний робочий тиждень. З платіжного доручення № 519 від 29.10.2013 року та відомості про нарахування коштів № 244 вбачається, що 29.10.2013 року [PERSON] виплачено розрахункові кошти у розмірі 9904,86 У табелі обліку використання робочого часу робочих філії «Шахтарський автодор» за жовтень 2013 року записи відносно позивача відсутні. Відповідно до ч.5ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. В порушення вказаних вимог закону рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2013 року про поновлення [PERSON] на роботі у встановлений законом строк виконано не було, до роботи позивача не допустили, що не оспорюється відповідачем по справі. [PERSON] поновлено на роботі наказом начальника Філії «Шахтарський автодор» Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» від 09.10.2013 року, але фактично до роботи позивача знов не допустили. Цей факт також не оспорюється сторонами по справі. 12.10.2013 року позивач надає медичну довідку відповідачу, але до роботи [PERSON] не допускають, посилаючись на те, що медична довідка не задовольняє керівництво підприємства . 18.10.2013 р. позивача письмово повідомили про те, що медична довідка , видана ТОВ «Український медичний експертний центр» м.Макіївка, не може бути прийнята. 21.10.2013 р. [PERSON] отримав медичну довідку в м.Шахтарску і надав її відповідачу. Ці доводи позивача також не оспорюються відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача, бо [PERSON] не допускали до роботи, не виплатили заробітну плату відповідно до рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. З матеріалів справи вбачається, що формулювання причин звільнення у трудовій книжці [PERSON] не відповідає його заяві про звільнення від 23.10.2013 року. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині зміни формулювання причин звільнення підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Таким чином відповідач повинен виплатити позивачеві вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, який складав 2311,47 гр. ( середньоденний заробіток - не менше 107,51 гр. х 21,5 дн.), розмір вихідної допомоги - 6934,41 гр. (2311,47 гр. х 3 міс.). Також, відповідач повинен виплатити позивачеві заробітну плату за період з 9.10.2013 по 23.10.2013 р. за 11 робочих днів, коли не допускав [PERSON] до роботи, яка становить 1182,61 гр. (11 х 107,51 гр.). Відповідно до ст. 117 КЗпПУкраїни в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. На підставі того, що на день звільнення з [PERSON] не було проведено повний розрахунок: не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 9.10.2013 по 23.10.2013 р. за 11 робочих днів, не виплачено вихідну допомогу, не виплачено середню заробітну плату за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди та судові витрати за рішенням суду, не виплачено середній заробіток за вимушений прогул з 24.08.2013 р. по 8.10.2013 р. (частина цієї заборгованості в сумі 9904,86 гр. (за рішенням суду та за вимушений прогул з 24.08.2013 р. по 8.10.2013 р.)виплачена позивачеві 28.10.2013 р., вже після звільнення), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24.10.2013 р. по день прийняття рішення судом за 128 робочих днів 13761,28гр. (107,51 х 128). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України робітнику відшкодовується власником або уповноваженим ним органом моральна шкода, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв»язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що доводи позивача з приводу відшкодування моральної шкоди обґрунтовані, оскільки він був позбавлений коштів для існування, відчував свою незахищеність перед свавільністю чиновників, почував себе приниженим. Порушення його законних прав призвели до моральних страждань. При встановлені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів виваженості, розумності та справедливості, враховує характер та ступінь порушення соціальних зв'язків, додаткових зусиль, необхідних для організації життя позивача, тривалість та глибину страждань. За таких обставин суд вважає за доцільне задовольнити позов в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені з вини відповідача і підлягають захисту, а саме, змінення формулювання причин звільнення з «Звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника» згідно поданої заяви» на «звільнений за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк з ініціативи працівника», стягнення з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» на користь [PERSON] середнього заробітоку за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2013 року по 23.10.2013 року в сумі 1182,61 грн., вихідної допомоги в сумі 6934,41грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 24.10.2013 року по день прийняття судом рішення в сумі 13761,28 грн. , у відшкодування моральної шкоди - 2000, 00 грн. Доводи представників відповідача з приводу того, що позивач вказав в заяві про звільнення надумані причини, порушення зі сторони роботодавця дозволяли реалізувати свої трудові права [PERSON] та т.і. не можуть бути прийняті судом, бо спростовуються доказами наданими позивачем. На підставі ст. ст. 38, 44, 117, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved