Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Посилається на те, що відповідач є його батьком. Шлюб між батьками розірвано рішенням Сокирянського районного суду у 2016 році. Крім того, за рішенням Сокирянського районного суду відповідач [PERSON] виплачував аліменти на користь [PERSON] на його утримання до досягнення ним повноліття, так як він знаходився та перебував на її утриманні. На даний час, після досягнення повноліття, він не одружений і не працює, є студентом групи 2фБ денної форми навчання фельдшерсько-акушерського відділення Могилів-Подільського медичного коледжу І рівня акредитації. Крім того, за станом здоровя періодично потребую лікування. Він потребує матеріальної допомоги, зокрема від його батька [PERSON]В, який працює охоронником у філії «Дністровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», а тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчатися. Відповідач добровільно надавати таку допомогу відмовляється. Просив суд стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], на його користь, аліменти на його утримання, як повнолітнього сина що продовжує навчатися, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення ним навчання. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, проте подав на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги зменшив з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно та просив розглянути справу без його присутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій зменшені позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу без його присутності. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим суд відповідно до положень ст.178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у продовжує судовий розгляд. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.3 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Врахувавши думку сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO], який зареєстрований разом із своєю матірю за адресою: вул.Княгині Ольги, буд.39, м.Сокиряни Чернівецької області та перебуває на її утриманні, що підтверджується копіями: свідоцтва про народження 1-МИ №092707, виданого 12.06.2000 року, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №7321-81006-2016 від 29.06.2016 року та довідки №1857 від 21.06.2018 року, виданої виконкомом Сокирянської міської ради Чернівецької області. Довідкою №401 від 04.06.2018 року, виданою Могилів-Подільським медичним коледжем підтверджується, що [PERSON] є студентом групи 2фБ денної форми навчання фельдшерсько-акушерського відділення Могилів-Подільського медичного коледжу І рівня акредитації. Навчається з 01.09.2016 року. Закінчує навчання у червні 2020 року. Із довідки №06/389 від 29.06.2018 року, виданої Могилів-Подільським медичним коледжем вбачається, що [PERSON] стипендія з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року не призначалася. Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.06.2018 року, виданої комунальним некомерційним підприємством «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджується, що [PERSON] є здоровим. На «Д» обліку в даному медичному закладі не перебуває. Згідно\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх\~\~порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої предявлений позов, тобто, законодавець повязує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних субєктивних прав або законних інтересів позивача. Ст.198 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Оскільки судом встановлено, що повнолітній син відповідача навчається й потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матірю, яка його утримує, суд вважає за необхідне стягнути з батька аліменти на сина на період навчання, тобто по червень 2020 року, однак не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, з урахуванням положень\~ст.200 СК України, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.2 ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON], який як батько [PERSON] повинен надавати йому утримання, в даний час він працює у філії «Дністровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» і отримує дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати у філії «Дністровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» №601/7-7 від 18.05.2018 року щодо [PERSON] Крім того, згідно довідки Сокирянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №14.13-42/6631 від 21.06.2018 року, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2/722/260/16, виданого 24.05.2016 року Сокирянським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.03.2016 року і до повноліття дітей. В даний час позивач [PERSON] досяг повноліття, тому стягнення з відповідача аліментів на його утримання, припинено. [PERSON], яка як мати [PERSON] повинна надавати йому утримання. Доказів, які б унеможливлювали надання кожним із батьків утримання сину до закінчення ним навчання, сторони до суду не подали. Таким чином,\~в даний\~час [PERSON]\~продовжує навчання\~і у\~звязку з\~цим потребує\~матеріальної допомоги.\~Відповідач,\~як батько,\~зобовязаний поряд\~з матірю\~[PERSON]\~утримувати його\~до досягнення\~ним двадцяти\~трьох років\~ і\~ має\~таку можливість,\~оскільки є\~працездатним, має стягнення по іншому виконавчому листу, а тому, аналізуючи встановлені та досліджені докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення зі стягненням з відповідача судових витрат по справі. Беручи до уваги, що позивач на підставі п.3 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч.6\~ст.141 ЦПК України\~вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст. 198-200 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved