Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Сьома Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Бєсєда Т.Д., [PERSON], у якому просив визнати недійсною відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та у порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] та [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Бєсєда Т.Д. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що його батько [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1957 року, від шлюбу вони мали двох синів: [PERSON] та [PERSON]. У 1993 році [PERSON] оформив після смерті своєї матері [PERSON] на праві приватної власності 23/100 частини житлових будинків літ. А-1 та Б-1 з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 березня 1993 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 2-1361, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 11 березня 1993 року за № 957. Також [PERSON] на праві приватної власності належав двоповерховий дачний будинок, розташований у садівничому товаристві «Колос». [INFO] помер брат позивача [PERSON]. На момент його смерті спадкоємцями першої черги були його діти, які є відповідачами по справі - [PERSON] та [PERSON], а також батьки - [PERSON] та [PERSON], кожний в рівних частинах, тобто по ? частині. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] у садівничому товаристві «Колос», розташованому на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, однокімнатної ізольованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], автомобіля «CHERY QQ», а також грошового вкладу в сумі 16 000 грн. у ПАТ «Мегабанк». Відповідачі по справі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Строк для прийняття спадщини після смерті брата позивача [PERSON] закінчився 14.01.2015 року, згідно ст. 1276 ч. 1 ЦК України виникла спадкова трансмісія. Позивачем було подано в встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті батьків, як спадкоємцем 1 черги. В спадковій масі померлого [PERSON] частка батьків позивача становить по ? кожному. В порядку спадкової трансмісії частка позивача у спадку після смерті його брата - спадкодавця [PERSON] та після його спадкоємців - батьків позивача становить ? частка земельних ділянок [NUMBER],[NUMBER] в садівничому товаристві «Колос», ? частка однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], ? частка автомобіля Чери та ? частка грошового вкладу. Інша ? частка успадковувалась відповідачами після смерті [PERSON] та після смерті дідуся та бабусі. Спадкоємцями 1 черги на 23/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який був зареєстрований на ім'я [PERSON] є позивач та відповідачі по справі. Після смерті батька позивач виявив, що правовстановлюючі документи на житловий будинок та садовий будинок відсутні. Документи були у відповідачки [PERSON], яка повідомила, що садовий будинок, не задовго до смерті батька позивача (дідусь відповідачок) переоформив на її ім'я. Відповідачі запропонували позивачу угоду, як варіант розподілу спадкового майна: позивачу запропонували відмовитись від частки його батьків у спадку брата позивача (батька відповідачок), а відповідачки відмовляться від своєї частки в спадщині дідуся [PERSON] на 23/100 частки будинку по [ADDRESS]. Позивач погодився із запропонованою угодою по розподілу спадкового майна. Вони погодились написати взаємні заяви про відмову від спадщини в нотаріальних конторах, де подавали заяви про прийняття спадщини. З урахуванням досягнутої домовленості позивач та відповідачки подали відповідні заяви про відмову від спадкового майна. 26.04.2015 року закінчувався строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса та відмовився від спадщини - частини будинку на [ADDRESS] на користь свого сина [PERSON]. Нотаріус йому повідомив, що за декілька днів до сплину строку на подачу заяви про прийняття спадщини відповідачки відкликали свої заяву про відмову від прийняття спадщини та подали заяви про прийняття спадщини. Вважав, що відповідачки свідомо його обманули щодо обставин, що мають суттєве значення. Просив визнати відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] та [PERSON] недійсною. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та позивач пояснив, що померли його батьки та брат, якби був живий його брат, то спадщину він не ділив би. Будинок на [ADDRESS], повинен був ділитись навпіл, але відповідачки захотіли забрати все собі, а він хотів поділити порівну. Вони почали розбиратись із спадковим майном через нотаріусів. Вони із відповідачами почали вести перемовини, він дізнався, що має право на майно, що залишилось після смерті брата, так як батьки померли після смерті його брата - свого сина, не встигнувши прийняти спадщину. Домовились із відповідачами, що він не буде претендувати на майно брата (батька відповідачів) та він написав відмову від спадку після смерті брата, а відповідачки не будуть претендувати на будинок на [ADDRESS], та напишуть відмову від спадщини після смерті дідуся - його батька. За домовленістю вони усі подали відповідні заяви про відмови від спадщини. При домовленості вони були трьох він та відповідачки. Але відповідачки обманули його. В останній день на подачу заяви про прийняття спадщини він написав заяву про відмову від спадщини на користь свого сина, а відповідачки відкликали свою відмову від спадщини після смерті дідуся на будинок на [ADDRESS], про що він дізнався в січні 2015 року. Була образа на відповідачів. Зазначив, що він не відкликав свою заяву про відмову від спадщини після смерті брата, та не мав наміру. Він подавав заяву про прийняття спадщини після смерті брата не попереджуючі відповідачів, під впливом дружини і сам пропонував взаємну відмову. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позов не визнали та відповідач [PERSON] пояснила, що за життя їх батька, бабусі та дідуся була домовленість про те, що будинок на [ADDRESS] залишиться їм, а позивачу квартира на Салтовці. Вони піклувались про бабусю та дідуся, в основному піклувався їх батько, а позивач тривалий час мешкав та працював в РФ. Дідусь та бабуся не претендували на спадок після смерті їх батька - свого сина. Земельну ділянку, що належала бабусі вона переоформила на себе. Позивач казав їм навіщо їм старий будинок на [ADDRESS], а він його приведе до ладу. Вони вирішили, що будинок на [ADDRESS] залишиться позивачу. Позивач запросив їх до нотаріуса та повідомив, що подав заяву про прийняття спадщини після смерті їх батька, але зараз забирає. Позивач повідомив, що бажає оформити будинок на [ADDRESS] на сина, але дідусь був проти оформлення будинку на онука. Зазначила, що позивач здавав будинок в оренду, сусіди скаржились. Про те, що позивач прийняв спадок після смерті їх батька вони одразу не знали, від спадщини на [ADDRESS] відмовлялись добровільно, поки не дізнались, що позивач бажає оформити будинок на свого сина. Відповідач [PERSON] пояснила, що відносини між [PERSON] та бабусею і дідусем були погані. Домовленості із позивачем про взаємну відмову від спадщини не було. Позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті їх батька, вирішив їх обманути. Вони відкликали відмову від прийняття спадщини, так як дідусь бажав залишити будинок їх батьку та в підсумку їм. В нотаріальній конторі вони повідомили позивача про відкликання заяви про відмову від спадщини, позивач був з цим згоден, казав, що суду не буде. Представник третьої особи Сьомої Харківської державної нотаріальної контори до суду не з»явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, подав заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус Бєсєда Т.Д. до суду не з»явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності. Третя особа [PERSON], який був допитаний в якості свідка, в судовому засідання пояснив, що позивач його батько. Коли померли бабуся та дідусь, то їх поховання було оплачено їх родиною. Стало питання про розподіл майна бабусі та дідуся і брата батька. Батько із відповідачками домовився про те, що він відмовиться від спадщини після смерті їх батька, а відповідачки відмовляться від будинку на [ADDRESS], що належав дідусю, при домовленості він особисто був присутнім. Коли він із батьком прийшли до нотаріуса забирати документи, то дізнались, що відповідачки відкликали свою відмову від прийняття спадщини. Вони домовлялись, що батькові залишиться будинок на [ADDRESS], а відповідачкам дача, але відповідачки обманули, щоб отримати більшу частину майна. За частину будинку на [ADDRESS] вони пропонували батькові придбати їм гараж. Дідусь за життя говорив, що все майно буде ділитись порівну - будинок, дача, земельні ділянки. Допитана в якості свідка мати відповідачок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що між братами - її померлим чоловіком та позивачем були хороші стосунки, але із родиною позивача стосунки не склалися. Коли помер її чоловік, то першому вона подзвонила позивачу. Її доньки - відповідачки по справі допомагали дідусю та бабусі, у них були ключі від їх квартири, пенсійні картки, так як вони отримували їх пенсію. Вони почали розмову про будинок на [ADDRESS], який потрібно було підтримувати. Позивач просив відмовитись від спадку - будинку на [ADDRESS] на його користь. Батьки чоловіка заздалегідь розподілили спадок та бажали, щоб будинок залишився її чоловіку. Відповідачки відмовились від будинку, так як думали, що буде важко за ним доглядати, позивач казав, що навіть на буде їздити в будинок, так як він відповідачів. Вони хотіли оговорити питання утримання будинку, але позивач повідомив, що подав у суд. Зазначила, що домовленості про взаємні відмови від спадщини не було. Відповідачки відкликали відмову від прийняття спадщини на будинок дідуся, так як їх батько доглядав за своїми батьками. Позивач казав, що його дружина проти відмови від спадщини, але в нормальних сім'ях дядьки не претендують на спадок племінниць. Зазначила, що дізналась про передачу частини будинку на [ADDRESS] - сину позивача, але дідусь був проти, щоб будинок залишився [PERSON]. Допитана в якості свідка дружина позивача - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її чоловік працював на Півночі, допомагав батькам та брату, але був змушений залишити роботу, щоб доглядати за батьками. В 2014 році чоловік втратив рідних брата та батьків, ці втрати він тяжко переживав. Відповідачки по справі використовували пенсійні картки батьків чоловіка, вмовили бабусю відписати їм дачу. Після смерті бабусі відповідачки запропонували їй продати будинок на [ADDRESS] та розподілити гроші, зазначила, що є і знайомий нотаріус і покупець, але без чоловіка вона не погодилась. Після смерті дідуся відповідачки шантажували, хотіли щоб усе майно належало їм, не віддавали ні картки бабусі та дідуся, ні ключі від будинку. Коли стало питання щодо прийняття спадщини, зникли документи на будинок. Після того, як вони із чоловіком повідомили, що можуть подати заяву про прийняття спадщини після смерті брата (батька відповідачів), то документи на будинок знайшлись. Коли стали оформлювати документи на спадщину, то стали домовлятись про взаємну відмову від спадщини. Чоловік відмовився від прийняття спадщини від смерті батьків на користь свого сина, відповідачки приховали, що переоформили на себе земельні ділянки, що належали бабусі. Вони із відповідачами домовлялись про те, що будинок на [ADDRESS] залишиться її чоловіку, а відповідачкам все інше майно. За будинком на [ADDRESS] доглядав її чоловік, сплачував комунальні послуги, відповідачки не приїздили у будинок. Зазначила, що обман зі сторони відповідачів полягає у тому, що була взаємна домовленість про відмову від спадщини, позивач відмовляється від спадку після смерті брата, а відповідачки відмовляються від спадку після смерті дідусі та бабусі, але відповідачки повторно написали заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі та дідуся. При домовленості позивача із відповідачками вона не була присутня. Зазначила, що чоловік після смерті матері не подавав заяву про прийняття спадщини. Брату її чоловіка належала квартира, автомобіль та вклад. Будинок на [ADDRESS] на даний час належить їх із позивачем сину та відповідачкам. Суд, вислухавши позивача, відповідачів, їх представників та свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9 т. 1) Батькові позивача [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.1993 року, належала 23/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.10) [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками 23/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], третя особа [PERSON] ? частини спадщини, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожна ( а.с.13,14) З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 698/2014, відкритої після смерті [PERSON], померлого [INFO], встановлено, що після смерті [PERSON] 05.12.2014 року із заявою про прийняття спадщини звернувся його син позивач по справі [PERSON]. Також 14.01.2015 року до нотаріуса звернулись відповідачки [PERSON] та [PERSON], які є онуками спадкодавця, із заявами про відмову від спадку на користь сина спадкодавця - позивача [PERSON]. 21.04.2015 року позивач [PERSON] подав нотаріусу заяву про відзив заяви від 05.12.2014 року про прийняття спадщини, просив рахувати її нікчемною та подав заяву про відмову від спадщини на користь онука спадкодавця - свого сина [PERSON], який в свою чергу подав 21.04.2015 року заяву про прийняття спадщини. Також заявами від 21.04.2015 року відповідачки [PERSON] та [PERSON] відізвали свої заяви про відмову від прийняття спадщини та подали заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON]. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.11.2015 року та від 30.03.2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками 23/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], третя особа [PERSON] ? частини спадщини, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожна (а.с.139-195 ) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2015 року спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO], на земельну ділянку за [NUMBER], загальною площею 0,0514, розташованою за адресою: Харківська область, Волчанський район, за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради, с/т «Колос» - є [PERSON] (а.с.210) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2015 року спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO], на земельну ділянку за № [NUMBER], загальною площею 0,0683, розташованою за адресою: Харківська область, Волчанський район, за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради, с/т «Колос» - є [PERSON] (а.с.211) Згідно оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], померлого [INFO], встановлено, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини 04.08.2014 року звернулась донька померлого [PERSON]. Також 04.08.2014 року з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON], звернулась донька померлого [PERSON]. Також із заявою про прийняття спадщини звернулась колишня дружина померлого [PERSON], яка в подальшому заявою від 10.02.2015 року погодилась із твердженням нотаріуса про те, що вона не є спадкоємцем після смерті [PERSON]. 25.12.2014 року до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його брат - [PERSON], який будучи сином [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO], які не встигли прийняти спадщину після смерті сина [PERSON], заявив про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії. 12.01.2015 року [PERSON] викликала свою заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь [PERSON] та подала заяву про прийняття спадщини. 16.01.2015 року [PERSON] подав нотаріусу заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину після смерті батька [PERSON] у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], вкладах з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією в ПАТ «Мегабанк», по ? частині кожній (т.2 а.с.97-157) Згідно ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України передбачене, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1266 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1267 ЦК України - частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України - спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ст.. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Згідно ст. 1275 ЦК України - якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Згідно ст. 1276 ЦК України - якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилався на ст. 230 ЦК України. Згідно ст. 230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено у п. 19, 20, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позивач скористався своїм правом та у добровільному порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті брата [PERSON], спадкоємцями 1 черги якого були його батьки, які не встигли прийняти спадщину та померли. Наявність умислу в діях відповідачів, істотність значення обставин, щодо яких позивача введено в оману, і сам факт обману позивачем не було доведено. Суд встановив, що будь-якої письмової угоди щодо розподілу спадщини сторонами, як це передбачено ст. 1267 ЦК України, укладено не було, нотаріусом позивачу було роз'яснено положення ст. 1269, 1270, 1276 ЦК України, а також ст. 1273 ЦК України, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, але даним правом позивач не скористався, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ст. 158 ЦПК України - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Таким чином, заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 21.06.2016 року підлягають скасуванню, у зв'язку із тим, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed