Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14 листопада 1992 року, шлюб зареєстрований у [INFO] , про що зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис № 1. У шлюбі неповнолітніх дітей немає. На протязі тривалого часу між ним та відповідачем виникала відчуженість, що в кінцевому результаті зумовило втрату почуття любові й поваги. Відсутність порозуміння з усіх питань призвели до того, що вони стали чужими, у зв'язку із цим подружні й сімейні відносини не підтримують більше року, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала , пояснила , що вони більше року проживають окремо, миритись з позивачем не бажає. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 14 листопада 1992 року одружились [PERSON] та Гриців (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] , про що Підвисоцькою сільською радою Бережанського району Тернопільської області зроблено актовий запис в книзі реєстрів актів про одруження за № 1 . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про шлюб серія I-ИД № 496173, видане Підвисоцькою сільської радою Бережанського району Тернопільської області 14 листопада 1992 року . У шлюбі в подружжя [PERSON] неповнолітніх дітей немає. Згідно ч.1\~ст.21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1\~ст. 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В частині третій ст.56 СК України\~також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Встановлено, що сторони більше року шлюбно-сімейні відносини не підтримують, їхні діти повнолітні, розірвання шлюбу не суперечить їхнім інтересам. Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові,взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. Відповідно до\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON] .

Outcome: approved