Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу, в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 12 850 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що мав намір придбати у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Сторони домовились про всі належні умови купівлі-продажу, а саме: щодо ціни домоволодіння, передачі нерухомого майна у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі до кінця вересня 2014 року, тощо. У зв'язку з вищевикладеним 14 серпня 2014 року позивач передав відповідачу під розписку 12 850 гривень, що було еквівалентно 1 000 доларів США. Проте, у встановлений термін, договір купівлі-продажу укладений не був, у зв'язку з тим, що відповідачем не були підготовлені всі необхідні документи для належного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Оскільки на підготовку документів, відповідачу необхідно було витратити чималий час, тому необхідність у придбанні даного об'єкту нерухомості у позивача відпала. Крім того, позивачу необхідно було терміново придбати житловий будинок, оскільки 13.08.2014 року в нього народилась друга дитина. Отже, замість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], позивач 07.11.2014 року придбав інший об'єкт нерухомого майна. Оскільки відповідач в добровільному порядку гроші повертати відмовляється, у зв'язку з чим [PERSON] вимушений звернувся до суду з позовом про стягнення переданої відповідачу суми авансу у розмірі 12 850 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд стягнути з відповідача суму авансу у розмірі 12 500 гривень з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечуючи проти задоволення позовних вимог пояснив, що гроші, які були передані позивачем, він витратив на оформлення документів, пов'язаних з земельною ділянкою на домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] на своє ім'я. В судових дебатах відповідач просив позов задовольнити частково, не заперечував проти стягнення з нього 70 відсотків від отриманої ним суми авансу. Підстав своєї правової позиції пояснити не зміг. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про намір укласти договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого земельній ділянці 0,57 га за адресою: [ADDRESS], згідно якого відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 1 000 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 14.08.2014 року становить 12 850 гривень. Як вбачається з розписки написаної власноруч [PERSON], відповідач отримав від [PERSON] грошову суму у розмірі 1 000 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 14.08.2014 року становить 12 850 гривень в рахунок сплати за купівлю житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці 0,57 га., цільового призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно рішення сесії Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області №59 від 14.03.1994 року. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами. Згідно до ч.1 ст.571 Цивільного кодексу України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернутим боржнику завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Отже правила ст.571 Цивільного кодексу України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з нього подвійної суми завдатку застосовується тоді коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини когось зі сторін договору. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але належно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися, незалежно з вини якої із сторін не був укладений договір купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу будинку в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані позивачем кошти на користь відповідача суми є авансом і правові підстави, встановлені ч.1 ст.571 ЦК України, для залишення відповідачу отриманих коштів відсутні. Сторонами не заперечується той факт, що договір купівлі-продажу вказаного об'єкту нерухомості в установленому законом порядку між сторонами не укладено, а отже передані [PERSON] та отримані [PERSON] кошти у розмірі 1 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті становлять суму - 12 850 гривень є авансом і підлягають поверненню позивачу. Згідно статі 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З довідки від 20.11.2014 року за вих. №426 вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку в управлінні ПФУ в Іванівському районі і отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з 01.11.2014 року по 01.12.2015 рік, тому позивач при поданні позову звільняється від сплати судового збору. Враховуючи правила ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача у розмірі 243,60 гривні на користь держави.

Outcome: approved