Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати останніх такими, що втратили право користування його житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку крім нього зареєстрована дружина [PERSON] , а також відповідачі - його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] , які більше року не проживають в будинку, не беруть участі в утриманні та облаштуванні житла, їхні речі відсутні. Проте відповідачі не знялися з реєстрації зазначеного будинку. [PERSON] вважає, що реєстрація відповідачів порушує його права власника, так як створює перешкоди у користуванні житлом та оформленні субсидії, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позов на надіслали. Приймаючи до уваги предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.\~280\~ЦПК України та ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 26.12.1990, посвідченого секретарем Новомажарівської сільської Ради народних депутатів Зачепилівського району Харківської області за реєстраційним № 01. Відповідно до довідки Зачепилівської селищної ради Харківської області № 02.01-27/1539 від 14.06.2021 в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , зареєстровані, але не проживають більше року, син [PERSON] та колишня дружина [PERSON] . Відповідно до\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 107\~ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В силу ст. 391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~2\~від 12\~квітня 1985\~року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу\~України» власник має\~\~право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог ст.ст. 16,319,321,391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст.7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року\~\~№ 1382-4\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку позивача більше року, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несуть, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений\~ст. 391 ЦК України, а саме шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved