Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові вказано, що між сторонами укладено договір позики за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти та зобовязався їх повернути в строки та в порядку, визначених даним договором. Проте, відповідач порушив умови договору позики, на неодноразові звернення щодо повернення боргу не реагує. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить задовольнити позов [PERSON] та розгляд справи провести за їх відсутністю. Також зазначив, що в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання, причина неявки не відома. На підставі положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Судом встановлено, що 09 вересня 2015 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1063. За умовами даного договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 35000,00 грн. та зобовязався їх повернути позивачеві рівними частками до 10.09.2016р. без нарахування процентів. Відповідач порушив умови договору, на неодноразові звернення щодо повернення боргу не реагує. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 35000,00 грн., індекс інфляції на весь час прострочення 9815,26 грн. та 3% річних від простроченої суми 1360,68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наявність боргового зобовязання підтверджується належними доказами нотаріально посвідченим договором позики в якому зазначено також про отримання відповідачем суми позики. Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати суми позики, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню сума інфляційних втрат та три відсотки річних на за користування коштами за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України. Судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved