Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 02.03.2005 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння. Близько 5 місяців тому вони припинили спільне проживання, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе та буде суперечити її законним інтересам. Сторони в судове засідання не зявились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву, в якій просить слухати справу у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом проведено розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалено рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 02.03.2005 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що зроблено актовий запис № 73. (а.с.4) Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно позовної заяви, спільне життя між сторонами не склалося. З листопада 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач подав заяву, в якій вказав, що позов визнає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони переконані, що спільних інтересіву них немає. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, враховуючи, що відповідач визнає позов та не заперечує проти його задоволення, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб у суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved