Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності, визнання права власності на частку майна та стягнення грошової компенсації. 20.05.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій просить: 1. Припинити право власності [PERSON] на 1/5 частку квартири [ADDRESS] ; 2. Визнати за ним, [PERSON] , право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] ; 3. Стягнути з нього, [PERSON] , на користь [PERSON] 92\~057,80 грн. грошову компенсацію вартості 1/5 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову, позивач вказує наступне. 27.07.1991 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №1360. В період шлюбу ними набуто майно (по 1/5 частки у кожного): двокімнатна квартира, загальною площею 46,08 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 14.08.1995 року, видане Запорізьким Бюро технічної інвентаризації. Зазначена нерухомість також в рівних частках належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 30.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Войтовим В.В., [PERSON] В.М. та [PERSON] передали йому у власність належні їм 2/5 частки квартири [ADDRESS] . Таким чином, він є власником 3/5 часток вищевказаної квартири. За час шлюбу ними також придбано двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій він разом з відповідачкою проживали до розірвання шлюбу. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2015 року, що набрало законної сили 20.11.2015 року, шлюб між ним та відповідачкою розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка залишилася проживати в квартирі [ADDRESS] . Згідно із висновку про вартість майна, наданого ПП „Дніпротех і Ко, ринкова вартість спірної квартири становить 460\~289 грн.. Виходячи із позовних вимог щодо предмета спору, вартість 1/5 частки спірної квартири складає 95\~057,80 грн.. Оскільки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає дуже тривалий час, не бере участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, частка відповідачки є незначною (9,216 кв.м.) та не може бути виділена в натурі, тобто є неподільною, спільне володіння та користування вказаним майном між сторонами є неможливим, і припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, оскільки [PERSON] має у власності іншу нерухомість, позивач вважає можливим припинити право власності [PERSON] на 1/5 частку у вищевказаній квартирі, стягнувши з позивача на користь відповідачку відповідну грошову компенсацію. Також позивач зазначає, що на виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, 11.01.2019 року на відповідний рахунок Судової адміністрації України ним було внесені кошти в розмірі 92\~057,80 грн., що підтверджується квитанцією №3 від 11.01.2019 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідачка також у своїй заяві зазначила, що позов визнає повністю і не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] .. Третя особа в судове засідання не з`явилася. Причину не явки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.07.1991 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №1360. В період шлюбу ними набуто майно (по 1/5 частки у кожного): двокімнатна квартира, загальною площею 46,08 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 14.08.1995 року, видане Запорізьким Бюро технічної інвентаризації. Зазначена нерухомість також в рівних частках належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 30.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Войтовим В.В., Бурля В.М. та [PERSON] передали йому у власність належні останнім 2/5 частки квартири [ADDRESS] . Таким чином, позивач є власником 3/5 часток вищевказаної квартири. За час шлюбу сторонами по справі також придбано двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій позивач разом з відповідачкою проживали до розірвання шлюбу. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2015 року, що набрало законної сили 20.11.2015 року, шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка залишилася проживати в квартирі [ADDRESS] . Згідно із висновку про вартість майна, наданого ПП „Дніпротех і Ко, ринкова вартість спірної квартири [ADDRESS] становить 460\~289 грн.. Виходячи із позовних вимог щодо предмета спору, вартість 1/5 частки спірної квартири складає 95\~057,80 грн.. Оскільки відповідачка в квартирі [ADDRESS] не проживає дуже тривалий час, не бере участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, частка відповідачки є незначною (9,216 кв.м.) та не може бути виділена в натурі, тобто є неподільною, спільне володіння та користування вказаним майном між сторонами є неможливим, і припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, оскільки [PERSON] має у власності іншу нерухомість, суд вважає можливим припинити право власності [PERSON] на 1/5 частку у вищевказаній квартирі, стягнувши з позивача на користь відповідачку відповідну грошову компенсацію. Також позивачем на виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, 11.01.2019 року на відповідний рахунок Судової адміністрації України ним було внесені кошти в розмірі 92\~057,80 грн., що підтверджується квитанцією №3 від 11.01.2019 року. Відповідно до ст.\~206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи необмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє повністю.

Outcome: approved