Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - Службу у справах дітей Чернівецької міської ради, про позбавлення батьківських прав посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. Позивач [PERSON] зазначає, що 23.02.2002 року мати позивача, [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. [INFO] народився [PERSON] позивач (згідно свідоцтва про зміну імені від 23.10.2019 [PERSON] ). 22.03.2006, шлюб між мамою позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказує, що весь час він проживав зі своєю мамою, [PERSON] . [PERSON] життям позивача не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись зі ним та зовсім не приймав участі у його вихованні. Наполягає на тому, що він не має до відповідача ніяких почуттів як до батька, оскільки він його не знає, за весь період його життя бачив лічені рази. Звертає увагу суду на те, що є нотаріально посвідчена заява від [PERSON] де останній дав свою згоду на усиновлення позивача [PERSON] , з яким мати позивача з 2006 року перебувала у шлюбі, про що робить висновок, що [PERSON] не має до нього жодних почуттів як до сина. Окрім того, ознайомившись із інформацією, яка міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій, [PERSON] , в своїй щорічній декларації позивача, як сина не вказує, що також є доказом того, що останній позивача своїм сином не вважає. Зауважує, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця проживання позивача, навчання. Мама [PERSON] , дідусь та бабуся ніколи не створювали відповідачу перешкоди у спілкуванні із ним. Наполягає на тому, що вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно позивача батьківські обов`язки, покладені на нього законом. У зв`язку з вищевикладеним просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки вважає їх надуманими. Вказує, що регулярно матеріально допомагав, завжди цікавився життям позивача, інтересами та навчанням, відвідував батьківські збори у Чернівецькому міському філософсько-правовому ліцеї, де він навчався, брав участь у його шкільному житті. Вважає, що оскільки ніколи не ухилявся від своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] , то і підстав позбавлення його батьківських прав відносно нього немає. Наполягає на тому, що жодного доказу, які б підтверджували зазначені у позові обставини, позивачем не надано. Бошелюк Ю.М. , адвокат позивача [PERSON] , надала клопотання про розгляд даної справи без її участі, наголошуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовільнити. [PERSON] через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив закрити провадження по даній справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. 23.02.2002 року мати позивача, [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. [INFO] народився [PERSON] позивач (згідно свідоцтва про зміну імені від 23.10.2019 [PERSON] ). 22.03.2006, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.7-11/. Нотаріально посвідченою заявою від 06.08.2015 року [PERSON] дав свою згоду на усиновлення позивача (малолітнього сина [PERSON] ) [PERSON] , з яким мати позивача з 2006 року перебувала у шлюбі /а.с.15/. Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру декларацій [PERSON] , в своїй щорічній декларації позивача, як сина, не вказує /а.с.16-26/. Настоятель храму ап. І єв.Івана Богослова, голова Парафіяльної Ради м.прот.[PERSON] ( [PERSON] ) зазначив, що батька дитини [PERSON] не знає і ніколи не бачив, ні в храмі, ні дома у [PERSON] , тому не може не може підтвердити, що крім [PERSON] участь у вихованні сина [PERSON] , бере також і батько /а.с.28/. Відповідно до довідки дільничого лікаря міської дитячої поліклінніки м. Чернівці [PERSON] під час обстеження та лікування з дитиною [PERSON] , [INFO] , завжди булла мама [PERSON] , яка опікувалася його здоров`ям та лікуванням /а.с.29/. Відповідно до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вихованням, здоров`ям, оздоровленням дитини [PERSON] , [INFO] , займалася мама позивача [PERSON] /а.с.30-31/. Згідно довідки №18-346 від 18.06.2020 року виданною прокуратурою Чернівецької області з [PERSON] , відповідач по даній справві, починаючи з 21.11.2019 року за рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.01.2020 року, стягнуто аліменти в розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу) щомісчно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розмірі 38 351грн. 63коп. Станом на 01.06.2020 року по виплаті аліментів відсутня /а.с.59-63/. Нотаріально посвідченою заявою зареєстрованою в реєстрі №54 від 13.01.2016 року, [PERSON] відкликав заяву, яка була посвідчена Зеленською М.В. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу від 06.08.2015 року, зареєстрована в реєстрі за №6843, відповідно до якої [PERSON] , надав дозвіл [PERSON] , [INFO] , на усиновлення його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.68/. Судом встановлено, що відповідач від своїх батьківських обов`язків не відмовлявся та не ухилявся. Дитина проживає з матір`ю, що підтверджено матеріалами справи. Наявність заборгованості по аліментам відсутня. Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 27.11.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецької області [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю, Справи позбавлення батьківських прав розглядаються тільки (виключно) судом. Жодний інший орган, крім суду, не має права виносити рішення про позбавлення або будь-яке обмеження прав батьків щодо дітей. Судовий порядок розгляду справ про позбавлення батьківських прав випливає із суті права батьків на особисте виховання своїх дітей, яке виявляється одним із найважливіших прав громадян, які гарантуються державою. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з цього приводу зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». Підстави позбавлення батьківських прав, а не батьківства встановлено статтею 164 СК України. Оскільки батьківське право - це право на виховання та представництво інтересів неповнолітніх дітей, то позбавити громадянина батьківських прав дозволяється щодо дитини, яка не досягла повноліття, тобто 18 років. При винесенні рішення суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. [PERSON] , [INFO] , на даний час досяг повноліття /а.с.9-11/. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно виходити з того, що дитина, відносно якої виникло спірне питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, на даний час є повнолітньою. Повноліття, це вік, по досягненню якого людина набуває повної відповідальності за свої дії та вчинки згідно з Конституцією та законодавством. При цьому людина набуває також додаткових прав та зобов`язань. Дітей, що не досягнули повноліття, називають неповнолітніми. За законом України у 18 років, дитина вважається повнолітньою. Суд приходить до висновку ,що доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відпала. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в завдоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Службу у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed