Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначивши, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з вкладу в Державному ощадному банку України. За життя померлий [PERSON] заповіту не залишив. Заявник являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], він своєчасно прийняв спадщину, оскільки до смерті постійно проживав разом з спадкодавцем у [ADDRESS], вели спільне господарство, після його смерті заявник проводив поховання та обрядові обіди. Однак оскільки місце реєстрації заявника та спадкодавця різняться між собою, то він не може оформити свої спадкові права через нотаріальну контору. Тому просив встановити факт, що вони з [PERSON] проживали постійно разом з квітня 2010 року до дня смерті спадкодавця [INFO], тобто на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS]. Крім того, просив визнати його спадкоємцем четвертої черги до майна померлого. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянути справу в його відсутності. Заінтересована особа представник Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу в їх відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки останні скористались своїм правом заявити клопотання про розгляд справи в їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини, докази та відповідні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], місце смерті - смт.Тростянець, Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 31.01.2017 року.(а.с.10). З довідки №162 від 31.01.2017 року, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області підтверджено факт того, що [PERSON] постійно проживав до дня смерті з [PERSON] в [ADDRESS] з квітня 2010 року до дня його смерті [INFO]. [PERSON] проводив поховання та обрядові обіди [PERSON] (а.с.7). Довідкою №702 від 17.05.2017 року, виданою виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області також підтверджено, що [PERSON] за життя був зареєстрований за адресою [ADDRESS] та проживав разом однією сім'єю з [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с.8). Постановою КМ України від 16 січня 2003 року №35 затверджено Тимчасовий порядок реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, який визначає механізм реєстрації та зняття з реєстраційного обліку фізичних осіб за місцем проживання. Відповідно до даного Порядку місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник будинку(квартири), за договором найму, піднайму, оренди або на інших підставах, передбачених законом. Постійне або тимчасове проживання громадян повинно бути в установленому порядку зареєстроване в оранах внутрішніх справ або у виконкомах селищних та сільських Рад. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.І ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійної, переважно або тимчасово. | Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» розглядає місце перебування і місце проживання. При цьому місцем проживання розуміється адміністративно-територіальні одиниця, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 9 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем , проживання з ним однією сім»єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963р)». Відповідно до ст.1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що в даному випадку заявник іншим правовим шляхом, окрім звернення до суду про встановлення факту проживання разом з спадкодавцем, не може підтвердити вказаний факт, а показання свідків та довідки Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області суд вважає належними та допустимими доказами, тому заява підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved