Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, зазначивши, що він з 11 листопада 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано згідно рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2011 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - « [PERSON] ». За час перебування в шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа від 05 серпня 2016 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.09.2010 року. Окрім того, з 17 квітня 2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано відповідно до заочного рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу 28.07.2017 року виданого Бершадським районним судом Вінницької області з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , стягуються аліменти у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року з нього стягуються аліменти на користь батьків: [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) та на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу). Таким чином з нього стягуються аліменти в розмірі 116 % його заробітку (доходу), що ставить його в досить скрутне матеріальне становище. Тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду та просити змінити розмір стягуваних аліментів, що присуджені на утримання малолітніх дітей рішенням Бершадського районного суду від 19.10.2010 року та за судовим наказом Бершадського районного суду від 28.07.2017 року та ухвалити рішення про зменшення розміру раніше присуджених Бершадським районним судом стягуваних аліментів на утримання малолітніх дітей та стягувати з нього на користь [PERSON] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 1\\7 частини всіх видів його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бодачевська М.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що У відповідачів покращилось матеріальне становище. Так, [PERSON] 2018 році стала власником квартири в м. Вінниця. Відповідач [PERSON] 2018 році стала власником квартири в м. Ладижин, а також їй належать будинок та земельні ділянки в с. Заозерне Тульчинського району, будинок в м. Бершадь. У відповідача нерухоме майно відсутнє, щомісяця зростає заборгованість по аліментах, оскільки їх розмір перевищує 100%. В зв?язку з чим вимушений брати кредити. Додатково пояснили, що не подавали позов про зменшення розміру аліментів на батьків, оскільки вини хворіють і їм не вистачає коштів щоб забезпечити себе. Також позивач зазначив, що єдиним його доходом є заробітна плата, яка становить біля 9000 грн. після сплати податків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала частково. Просила присудити аліменти, щоб діти отримували однакову суму аліментів. При цьому зазначила, що отримує на дитину біля 1000 грн. аліментів. При цьому вказала, що раніше їй не було відомо про те, що судом розглядалась справа за позовом батьків [PERSON] до нього про стягнення аліментів. Крім того, вказала, що її матеріальне становище істотно не покращилось, вона працює медичною сестрою, отримує біля 3600 грн. щомісяця, тому сама не взмозі забезпечити належне утримання дитини, їй допомагають батьки, які й подарували їй кошти за які в 2018 році вона купила квартиру в м. Ладижин. Щодо земельних ділянок та будинку в с. Заозерне, зазначила, що вони набуті в 2015 році, до винесення судом рішення про стягнення з позивача аліментів. Будинок в м. Бершадь придбаний нею та [PERSON] спільно під час перебування в шлюбі, на даний час виставлений на продаж, і також не свідчить про покращення її матеріального становища. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що пред?являючи позов про зменшення розміру аліментів позивач не врахував її матеріального становища. На даний час вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та має на утримані двох малолітніх дiтей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , отримує декретні виплати 860 грн. на місяць. Матеріальний стан її вкрай важкий. [PERSON] росте, а відповідно потребує повноцінного харчування, одягу, розвитку здібностей - додатково займається англійською мовою (двічі на тиждень по 130 грн. заняття) та відвідує басейн (абонемент 500 грн. за місяць), на що потрібні щоденні i немалі кошти. Розмір аліментів 1500-2000 грн. якi сплачував [PERSON] є недостатнім (мізерним) для цього. Крім того, зазначає, що [PERSON] навіть не ставить питания про можливе зменшення аліментів на утримання батьків, якi крім того мають пенсію. Тому вона заперечує проти даного позову та не визнає його, просить в даному позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з ким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СУ України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до положень ст. 128 КЗпП України, у випадку відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 21.02.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] ». Згідно рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 19.10.2010 було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.09.2010 року. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.11.2017 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Бершадським районним судом Вінницької області 28.07.2017 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.04.2018 з [PERSON] стягуються аліменти на користь батьків: [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) та на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] офіційно працює на посаді начальника відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль», та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату за період з січня 2020 по травень 2020 та копіями звітів про здійснені відрахування та виплати за періоди з 01.01.2019 по 31.12.2019. Судом встановлено, що з часу стягнення аліментів на кожну дитину, матеріальне становище платника аліментів змінилося. Так, оскільки після винесення судом рішень про стягнення з позивача аліментів на дітей з нього було стягнуто аліменти на непрацездатних батьків, тому матеріальне становище платника аліментів погіршилось. Загальний розмір відрахувань у відсотках по аліментах, які стягуються за судовими рішеннями з позивача перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача, встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому щомісяця зростає заборгованість по аліментах, оскільки розмір відрахувань у відсотках перевищує 70%. Матеріальне становище платника аліментів є обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.182 СК України. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що [PERSON] доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на дітей. Разом з тим, оцінюючи доводи та вимоги позивача, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Тому суд вважає, що розмір стягуваних аліментів має бути зменшений, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, однак такий розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, визначаючи новий розмір аліментів, які має сплачувати батько, суд враховує таке. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Положеннями ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 01 липня 2020 року становить 2318 грн, на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину мінімально необхідного для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни розміру стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів, підлягає частковому задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, частково підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, дослідженими судом. Разом з тим, сам розмір аліментів, до якого позивач просить зменшити їх виплату, а саме - 1/7 частина доходу на кожну дитину, є недостатньо вмотивованим. Так, посилання позивача на істотне покращення матеріального стану одержувача аліментів [PERSON] є недоведеним, оскільки судом встановлено, що на даний час вона перебуває в відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відтак, сам лише факт набуття нею у власність квартири в м. Вінниця в 2018 році, не може свідчити про істотне покращення її матеріального становища. Також судом встановлено, що будинок в м. Бершадь є спільним майном колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , про що вони обоє зазначили в судовому засіданні, вказавши, що спільно продають будинок. Будинок в с. Заозерне Тульчинського району та земельні ділянки набуті відповідачем [PERSON] до винесення судом рішення про стягнення аліментів з [PERSON] . А сам лише факт придбання [PERSON] квартири в м. Ладижин в 2018 році не може свідчити про істотне покращення її матеріального становища, зважаючи на розмір її заробітної плати що близький до мінімального в країні (що не оспорювалося позивачем в судовому засіданні). Крім того, суд критично оцінює твердження позивача про необхідність зменшення розміру аліментів до 1/7 частини заробітку, саме лише у зв?язку з тим, що розмір аліментів, які з нього стягуються сукупно становить більше 100 відсотків. Оскільки аліменти на дітей було стягнуто за судовими рішеннями раніше, ніж задоволено позов батьків позивача про стягнення з нього аліментів на їх утримання. При цьому з рішення Ладижинського міського суду від 12.04.2018 року по справі № 135/212/18, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на батьків видно, що він позов батьків визнав. Відтак, він вже на той час допускав та погоджувався з тим, що з нього будуть стягувати аліменти на батьків та дітей, сукупна частка яких перевищуватиме 100 % його доходу. Окрім цього, суд враховує, що по справі № 135/212/18 не були залучені третіми особами стягувачі аліментів на дітей, які є відповідачами по даній справі: [PERSON] та [PERSON] , відтак, вони були позбавлені можливості висловити свою позицію по тій справі. Відтак, саме лише посилання позивача на те, що загальний розмір стягуваних з нього аліментів перевищує 100 % його заробітної плати не може бути єдиною підставою для істотного зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на дітей, без зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на батьків. Суд враховує розмір заробітної плати позивача, який він отримував за січень-травень 2020 року, та який становить (до утримання податків): в січні - 13595,06 грн; в лютому - 23102,72 грн; в березні - 18484,72 грн, в квітні - 17438,32 грн, в травні 22216,01 грн. З відрахуванням сплачених податку на дохід та військового збору (сукупно 19,5%), дохід позивача за січень-травень 2020 року становив 94836,83 х 0,805 = 76343,64 грн. Що в середньому за вказаний період становитиме 15268,72 грн. чистого доходу в місяць (76343,64/5=15268,72). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються на кожну дитину, підлягає частковому задоволенню, і аліменти необхідно визначити в розмірі 1/5 частини його доходу на кожну дитину. В такому разі розмір аліментів в грошовому виразі перевищуватиме прожитковий мінімум для дитини відповіднодого віку, тобто перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, визначений положеннями ч. 2 ст. 182 СК України. Оскільки судом встановлено достатній розмір доходу платника аліментів як для свого утримання, так і для утримання дітей, а також допомоги батькам. За таких обставин суд приходить до висновку, що право неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на матеріальне утримання з боку батька [PERSON] не буде порушено. На підставі викладеного та

Outcome: partial