Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, в якому просить стягнути з Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» нараховану, але не виплачену йому заробітну плату в сумі 3 789,85 грн.; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 26.10.2013 по 10.04.2017 р. у розмірі 32\~849,86 грн. та компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 4 029,99 грн. Позивач мотивує вимоги тим, що 26 жовтня 2013 року був звільнений за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України, з посади водія Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754»». На день звільнення з роботи йому була нарахована заробітна плата за період з 01 січня 2013 року по 25 жовтня 2013 року, однак до цього часу розрахунок не здійснено, ніяких грошових коштів останній не отримав, в звязку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково тільки в розмірі заборгованості по заробітній платі, пояснивши, що дійсно при звільненні та до теперішнього часу позивачу не виплачена нарахована заробітна плата, оскільки у підприємства відсутні кошти для цього . Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26 жовтня 2013 року, [PERSON], був звільнений за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗопП України, з посади водія Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754». На день звільнення з роботи [PERSON] була нарахована заробітна плата за період з 01 січня 2013 року по 25 жовтня 2013 року в сумі 3 789,85 грн.. Однак до цього часу розрахунок з [PERSON] не було здійснено, ніяких грошових коштів останній від Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» не отримав. Відповідно до Довідки №28/03/22 від 28.03.2017 року заборгованість Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» по заробітній платі за період з 01 січня 2013 року по 25 жовтня 2013 року перед [PERSON] складає 3 789,85 грн. (Три тисячі сімсот вісімдесят девять грн. 85 коп.). Суд дійшов висновку, що дії боржника незаконні, оскільки у відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Обчислення середньої заробітної плати у випадках виплати вихідної допомоги та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, встановлено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. (надалі «Порядок»). Відповідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно довідки №28/03/23 від 28.03.2017 р., середньоденний заробіток [PERSON] за останні два місяці (липень і серпень 2013 року) складав 26,03 грн. Так, відповідач повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. [PERSON] було звільнено 25.10.2013 року та станом на 10.04.2017 року включно минуло 1262 календарних дні. Таким чином, за затримку розрахунку з [PERSON] за наслідками звільнення 25.10.2013 року Відповідач повинен сплатити середній заробіток у розмірі 32\~849,86 грн., який розраховано наступним чином: 26,03 грн. (середньоденний заробіток за останні два місяці) х 1262 (кількість календарних днів з затримки в розрахунку по заробітній платі) = 32\~849,86 грн. Цей розрахунок відповідачем не оспорюється. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про працю» суд, установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку у разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації, суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності. Крім того, у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. №2050-ІІ та Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р., заробітна плата, яка виплачується з порушенням строків її виплати, підлягає виплаті з компенсацією втрати частини доходу (заробітної плати) у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції. Відповідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, загальний розмір компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати [PERSON] складає 4 029,99 грн. Розрахунок компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції наведено у таблиці №1, яка міститься в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, заборгованість Державного підприємства «Енергомонтажний поїзд №754» перед [PERSON] складає: 3 789,85 грн. - заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01 січня 2013 року по 25 жовтня 2013 року; 32\~849,86 грн. середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] 25.10.2013 р. за період з 26.10.2013 по 10.04.2017 р.; 4 029,99 грн. - компенсація втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати. Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норми матеріального права, судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України\~ розглядаючи справу\~від\~26.10.2016 р. за\~ № 6-1395цс16 (№ в ЄДРСРУ 62425737)\~\~\~підтвердили раніше висловлені правові позиції, а саме: в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник\~має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду\~з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій,\~встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності\~(Постанова ВСУ від 03.07.2013 року по справі № 6-60цс133 (№ в ЄДРСРУ 32532907). Відповідно до передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України) В звязку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, відповідно ч.3 статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved