Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 10.09.1999 року, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2016 р. між ними розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які з жовтня 2016 року проживають разом з ним. Фактично шлюбні відносини з відповідачкою припинені з серпня 2016 року, саме з того часу вона покинула його та дітей, усунувшись від їх виховання, мешкала та працювала за межами країни, з її слів з іншим чоловіком. Однак 03 квітня 2017 року відповідачка без попередження забрала з дитсадка їх сина до себе, лише через деякий час йому вдалося повернути дитину. Вважає, що дітям краще проживати з ним, а не з матірю, яка не може забезпечити дітей та байдуже ставиться до їх виховання та здоровя, тому просить визначити місце проживання їх дітей неповнолітньої [PERSON] [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO] з ним, батьком. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, заперечень не надала. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала висновок. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 10 вересня 1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.21), рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року шлюб між ними розірвано (а.с. 23). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7,8). Згідно акту обстеження умов проживання помешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], складеного 24.11.2016 р. адміністрацією КЗШ № 88, в квартирі проживає [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] Дітям створені необхідні умови для проживання, стосунки між батьком та дітьми теплі, довірливі (а.с. 9). Згідно акту обстеження умов проживання помешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], складеного представниками служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 25.07.2017 р., для дітей виділено окрему кімнату, яка облаштована двоярусним ліжком, шафою, письмовим столом, в наявності компютер, санітарно-гігієнічні та житлово-побутові умови задовільні, дозволяють проживання дітей даної вікової категорії (а.с. 58). Відповідач [PERSON] з 2 жовтня 2016 року за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актами про не проживання від 05.12.2016 р. та від 08.04.2017 р. (а.с. 10,11). Згідно характеристики комунального дошкільного навчального закладу № 130 загального розвитку, [PERSON] завжди цікавиться життям [PERSON] в групі, регулярно та своєчасно сплачує за харчування, приймає активну участь у групових та загальнозасадових заходах. [PERSON] не цікавиться життям [PERSON] у групі та майже не відвідувала дошкільний заклад (а.с. 12). [PERSON] згідно довідки ТзОВ «Тондо» працює (а.с. 20), має дохід (а.с.19) та згідно побутової характеристики (а.с.13) та за місцем роботи (а.с.16) характеризується позитивно. Згідно характеристики Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 88 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] до виховання дітей ставиться з великою відповідальністю, діти ростуть у любові, взаєморозумінні, взаємодопомозі. Мають все необхідне для гармонійного розвитку та здорового способу життя. [PERSON] відвідала школу один раз у вересні 2016 року на запрошення класного керівника. З тих пір зв'язок зі школою не підтримує (а.с.14). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Вказане узгоджується також з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування; з народження дітей займається доглядом за ними, при цьому виконував усі обов'язки з організації домашнього побуту, займався розвитком дітей, а отже створив всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. [PERSON] згідно наданих суду документів працює прийомоздавальником вантажу та багажу станції Кривий Ріг-Головний структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 42,43 - довідки), за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 43 копія характеристики), на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 45 копії висновків), при укладенні шлюбу 20 квітня 2017 р. змінила прізвище на «Єлікова» (а.с. 47 копія свідоцтва про шлюб). Однак акт обстеження умов проживання суду та службі у справах дітей не надала. Належним чином повідомлена про дату слухання справи, відповідачка в судове засідання не зявилася, заперечень та доказів на їх обґрунтування суду не надала, тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Згідно висновку виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 31.07.2017 р. щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], виконком вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON]. При цьому виконком враховує як письмові докази, так і думки дітей, які на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виявили бажання проживати разом з батьком (а.с. 56-57). З огляду на зазначене вище, враховуючи, викладені у висновку виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради обставини суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання дітей з батьком. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем не заявлялася вимога про стягнення з відповідачки суми понесених витрат по сплаті судового збору, вказані витрати слід покласти на позивача

Outcome: approved