Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ, третьої особи на стороні відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява мотивована тим, що постановою заступника начальника Замостянського ВДВС Ільченка В.А. від 05.11.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження №20116380) накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], проживаючій за адресою [ADDRESS]. ідентифікаційний номер [NUMBER]. Постановою заступника начальника Замостянського ВДВС Ільченка В.А. від 22.12.2010 року про закінчення виконавчого провадження закінчено виконавче провадження №20116380 з примусового виконання виконавчого напису №11686, виданого 07.12.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] у зв'язку зі смертю останньої. Цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, про що чітко зазначено у постанові. Борг [PERSON] перед ПАТ «ОТП Банк» виник у зв'язку з укладанням [PERSON] кредитного договору №CNL-В00/055/2007 від 29.03.2007 р. за яким його матір - [PERSON] виступала майновим поручителем, про що між нею та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки № CNL-В00/055/2007 від 29.03.2007 р. За цим договором предметом іпотеки виступила квартира за адресою [ADDRESS]. 20 лютого 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та позивачем [PERSON] укладено додатковий договір №2 до кредитного договору № CNL -В00/055/2007 від 29.03.2007 р. за яким у зв'язку з укладенням між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору комісії від 10 грудня 2010 року всі права та обов'язки за кредитним договором [PERSON] стали належати ТОВ «ОТП Факторинг Україна». За п. 2.1 додаткового договору №1 від 20.02.2014 року сторони домовились, що незважаючи на інші положення кредитного договору, позичальник [PERSON] до 20.02.2014 року зобов'язується погасити боргові зобов'язання в розмірі 20 700 дол. США сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 1 700 грн. і в такому випадку він буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобов'язання перед кредитором в повному обсязі. Зазначений додатковий договір №1 виконано позичальником в повному обсязі: 20 лютого 2014 року [PERSON] сплатив банку 181853.64 грн.. що еквівалентно 20 700 дол. США та 1 700 грн. про що свідчать відповідні квитанції. Згідно довідки ТОВ «ОТП Факторинг» від 20 лютого 2014 року №95 вих. [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 15 травня 1998 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], повністю погасив зобов'язання по кредитному договору № CNL -В00/055/2007 від 29.03.2007 року. Проте, за інформацією, що міститься у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.09.2014 року накладено обтяження на все нерухоме майно [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. За цим витягом обтяжувачем виступає Замостянський ВДВС ВМУЮ. Звертаю увагу суду на те, що у постановах заступника начальника Замостянського ВДВС ВМУЮ Ільченка В.А. зазначено саме ідентифікаційний код [PERSON], а не його померлої матері [PERSON]. Помилка в частині невірного зазначення ідентифікаційного коду призвела до неправомірного, на думку позивача, накладення арешту на все майно, належне [PERSON] Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Белза О.І. в судовому засіданні у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином. Суд, вирішив розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» кредитного договору №CNL-В00/055/2007 від 29.03.2007 р. за яким його матір - [PERSON] виступала майновим поручителем, про що між нею та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки № CNL-В00/055/2007 від 29.03.2007 р. За цим договором предметом іпотеки виступила квартира за адресою [ADDRESS]. 20 лютого 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та позивачем [PERSON] укладено додатковий договір №2 до кредитного договору № CNL -В00/055/2007 від 29.03.2007 р. за яким у зв'язку з укладенням між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору комісії від 10 грудня 2010 року всі права та обов'язки за кредитним договором [PERSON] стали належати ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Згідно п. 2.1 додаткового договору №1 від 20.02.2014 року сторони домовились, що незважаючи на інші положення кредитного договору, позичальник [PERSON] до 20.02.2014 року зобов'язується погасити боргові зобов'язання в розмірі 20 700 дол. США. сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 1 700 грн. і в такому випадку він буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобов'язання перед кредитором в повному обсязі. Зазначений додатковий договір №1 виконано позичальником в повному обсязі: 20 лютого 2014 року [PERSON] сплатив банку 181853.64 грн.. що еквівалентно 20 700 дол. США та 1 700 грн. про що свідчать відповідні квитанції. Згідно довідки ТОВ «ОТП Факторинг» від 20 лютого 2014 року №95 вих. [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 15 травня 1998 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], повністю погасив зобов'язання по кредитному договору № CNL -В00/055/2007 від 29.03.2007 року. Постановою заступника начальника Замостянського ВДВС Ільченка В.А. від 05.11.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], проживаючій за адресою [ADDRESS]. ідентифікаційний номер [NUMBER]. Постановою заступника начальника Замостянського ВДВС Ільченка В.А. від 22.12.2010 року про закінчення виконавчого провадження закінчено виконавче провадження №20116380 з примусового виконання виконавчого напису №11686, виданого 07.12.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] у зв'язку зі смертю останньої. Постановою заступника начальника Замостянського ВДВС Ільченка В.А. від 22.12.2010 року припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте, за інформацією, що міститься у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.09.2014 року накладено обтяження на все нерухоме майно [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1,2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до яких особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при зверненні стягнення на заставне майно для задоволення для задоволення вимог стягувачів , які не є заставодержателями, повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що заставлене арештоване майно боржника знаходиться в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і звільнення з - під арешту. Згідно п.4. Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачами по справі, і відповідачами в справі суд притягує боржника та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], слід задовольнити, оскільки вони підставними та обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: approved