Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна в натурі як об'єкта права спільної сумісної власності, з тих підстав, що 20.07.1985 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON]. Шлюб зареєстровано у виконкомі Теківської сільської ради Виноградівського району за актовим записом № 11. Рішенням Виноградівського районного суду від 14.10.2010 р. шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами набуто майно житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності видано 03.07.2002 року на ім'я позивача. Вартість будинку становить 20777,00 грн. Загальна площа будинку становить 135,4 кв.м., житлова площа 54,4 кв.м. Між сторонами виник спір щодо поділу майна. У зв'язку з чим позивач за уточненим позовом просить виділити йому та відповідачу по 1/2 частині житлового з будинку з відповідним варіантом розподілу приміщень та господарських споруд. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Від стягнення грошової компенсацію з відповідача на користь позивача в рахунок відхилення від ідеальної частки при розподілу, позивач відмовляється. Судові витрати, вразі задоволення позову, з відповідача просить не стягувати. Відповідач в судовому засіданні обставини позову та уточнені позовні вимоги визнала. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також згідно частин 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Виходячи з положень частин 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.23 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК), ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності сторін, як подружжя, право власності на яке зареєстроване за позивачем за час перебування у шлюбі з відповідачкою (а.с.5,6,7,8). Враховуючи, що уточнений позов відповідачем визнається, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, уточнені вимоги узгоджуються з висновком №0012/2014 будівельно-технічної експертизи, у зв'язку з чим заявлені вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved