Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після зміни позовних вимог просила стягнути з [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля Mercedes-Benz Vito, державний номер [NUMBER], в розмірі 75085 гривень, та судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву (а.с.39, 40) про задоволення позову, та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] також надав заяву (а.с.41), в якій визнає змінені позовні вимоги, не заперечує проти стягнення з нього 1/2 вартості автомобілю, просить задовольнити позов, та розглянути справу без його участі. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2001 року (а.с.5). У вказаному шлюбі народились [PERSON] (а.с.6) і [PERSON] (а.с.7). Крім того, як визнано сторонами, під час перебування у шлюбі подружжям було придбано автомобіль Mercedes-Benz Vito, державний номер [NUMBER], право власності за яким зареєстровано за [PERSON] (а.с.34). На час звернення до суду, реальна вартість автомобілю становить 150170 гривень (а.с.8), що крім того визнано сторонами. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Таким чином, оскільки сторони дійшли згоди щодо порядку поділу майна, а саме - компенсації частки вартості майна, погодились із вартістю майна, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки спір між сторонами вирішено, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved