Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права одного з подружжя на утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 18.05.1995 року, зареєстрованого у відділі реєстрації актів громадянського стану Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області. Спільних дітей з відповідачкою не мають. 09.12.2014 року, шлюб між подружжям розірвано. Згідно з рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 року з нього стягуються аліменти на утримання непрацездатної колишньої дружини. Просив суд припинити право відповідачки на аліменти, які були їй присуджені та утримуються з нього на її користь за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області в наслідок його неспроможності надавати матеріальну допомогу відповідачці у звязку з станом здоровя та матеріальними затратами повязаними з його лікуванням. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав повністю і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, та пояснив, що з 2007 року хворіє на тяжке захворювання серця та йому встановлено кардіостимулятор серця, з чим повязані матеріальні затрати на лікування. Окрім того потребує оперативного втручання через хворобу очей. Він є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі приблизно 3500 грн., з них на лікування кожного місяця витрачає приблизно 1500-2000 грн. також значні кошти йдуть на комунальні послуги. Просив позов задовольнити та припинити стягувати з нього аліменти на утримання його колишньої дружини. Представник позивача [PERSON], підтримав позицію свого довірителя, вважав, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення у звязку з тим, що позивач є непрацездатним, так як є пенсіонером, має стійкі вади здоровя, через що підтримання нормального функціонування його організму тягне за собою значних матеріальних затрат, окрім того у відповідачки є син, який зобовязаний її утримувати, доказів на підтвердження того, що син є непрацездатним та не може її утримувати вона не надала. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала щодо припинення стягнення аліментів на її користь з колишнього чоловіка [PERSON], так як вона є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, отримує пенсію 1289 грн. 56 коп., інших доходів немає, з сином не підтримує відносини більше 18 років. Все своє здоровя витратила на позивача, жили в шлюбі довго, допомагали один одному. В 2007 році у [PERSON] почалися проблеми з серцем, було зроблену операцію та встановлено йому кардіостимулятор. Так як сама дуже хворіє, що тягне значних матеріальних затрат, вважає що позивач взмозі сплачувати аліменти на її утримання, в тому розмірі, що присудив суд. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки та вважав, що не має підстав для припинення права [PERSON] на аліменти, які сплачуються позивачем, так як вона є інвалідом та через вади здоровя потребує матеріального утримання з боку її колишнього чоловіка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з п.2 ч.3 ст.82 СК України, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Так правова позиція постанови Верховного Суду України від 13.04.2016 року № 6-3066цс15 зазначає, що згідно з положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-КИ № 303600, від 18 травня 1995 року, позивач [PERSON], зареєстрував шлюб з [PERSON] про що зроблено запис № 66, після укладення шлюбу відповідачкою було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. (а.с. 6) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 203609 від 09 грудня 2014 року, шлюб між подружжям було розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 24. (а.с.7) Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 року (заочним рішенням) з [PERSON] стягуються аліменти на утримання непрацездатної колишньої дружини [PERSON], в розмірі 1/10 частини з усіх видів його доходу. (а.с. 33-34). Відповідно до ксерокопії пенсійного посвідчення виданого 03.09.2001 року за № 122284, [PERSON], [INFO] є пенсіонером. (а.с.8) Згідно з довідкою від 02 березня 2016 року за № 493 наданою Пенсійним фондом України УПФУ в м. Вільногірську Дніпропетровської області, [PERSON], дійсно знаходиться на обліку в м. Вільногірську і отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком № 1, зі зниженням пенсійного віку, у розмірі приблизно 3500 грн. на місяць. ( а.с. 9) Відповідно до довідки від 10.12.2015 року за № 549, [PERSON], 20.08.1941 р. н., дійсно перебуває на «Д» нагляді в сімейного лікаря КП «Вільногірський міський центр ПМСД». (а.с. 10) Як вбачається з виписки з медичної карти хворого, [PERSON], 20.08.1941 р. н., пенсіонер, з 01.11.2015 року по 01.12.2015 року перебував в лікарні на стаціонарі з діагнозом: Гіпертонія 2-го ступеню, високий тиск, мерехтлива аритмія, синусова брадикардія (а.с.11). Відповідно до випски з епікризу № 2968, [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в відділку з 14.12.2015 року по 21.12.2015 року, з діагнозом: ИБС: Стабільна стенокардія, напруження ФК 2.НК 2А, гіпертонічна хвороба 2-го ступеню 3-ї категорії ризику (а.с. 12). Також, відповідно до паспорту хворого з імплантованим електрокардиостимулятором, [PERSON], дійсно робили оперативне втручання та установили йому кардіостимулятор та призначили нагляд і лікування у кардіолога по місцю проживання (а.с.13) Відповідно до консультативного висновку кардіолога форми № 028/о затвердженої МОЗ України 14.02.2012 року за № 110 від 29.01.2016 року, [PERSON], 20.08.1941 р. н., зазначено остаточний діагноз, а саме: гіпертонічна хвороба 2-го ступеню, ступінь АГ 2, ступень ризику дуже високий (а.с.14). Відповідно до висновку окуліста від 18.12.2015 року, [PERSON], поставлено діагноз, а саме, пост травматична катаракта сітчатки обох очей (а.с.15). З дослідженої в судовому засіданні медичної карти амбулаторного хворого № 250426, 25.04.206р., [PERSON] поставлено діагноз: початкова катаракта, в/к2 В глаукома правого ока, ускладнена катаракта (вірогідно внаслідок травми 20.03.2016 р.), в/к 2 С глаукома лівого ока та рекомендовано оперативне втручання. Відповідно до наданих позивачем чеків на придбання ліків, які були призначені лікарями, вартість ліків на 10 днів приблизно становить 592 грн.72 коп.(а.с.55-56). Відповідач [PERSON] є пенсіонеркою, інвалідом ІІ групи за станом здоровя (а.с. 49,50), отримує пенсію в розмірі 1289 грн. 56 коп. на місяць, що підтверджується довідкою від 19.05.2016 р. (а.с.48), яка перевищує прожитковий мінімуму згідно Закону України «Про Бюджет України на 2016 рік». Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень. Окрім того, відповідачки [PERSON] є повнолітній син - [PERSON], [INFO], даний факт не заперечувався сторонами. Стаття 51 Конституції України закріплює обовязок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо. Згідно ч.2 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отже, відповідачка [PERSON] має дорослого сина, який може та зобовязаний їй допомагати та отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум встановлений законом. Беручи до уваги те, що позивач [PERSON]І є пенсіонером, з 2007 року непрацездатним, має значні вади здоровя (хвороба серця наявність каріостимулятора), які потребують матеріальних затрат, приблизно 1800 грн. в місяць, окрім того потребує оперативного втручання через хворобу очей, витрачає значні кошти на лікування та існування як людини взагалі, він є матеріально неспроможним надавати допомогу колишній дружині, так як допомоги потребує сам, а відповідачка [PERSON], не зважаючи на те, що є інвалідом ІІ групи за станом здоровя, отримує пенсію, яка перевищує прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно Закону України «Про Бюджет України на 2016 рік», окрім того має повнолітнього сина, який зобовязаний її утримувати та допомагати. З урахуванням вищевикладеного суд\~ приходить до висновку що позовну заяву [PERSON] про припинення права одного з подружжя на утримання, слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ч.2 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON], на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved