Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житлом разом із своєю неповнолітньою дочкою [PERSON], а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] та зобов»язання Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС України в Святошинському районі м. Києва знятти таких осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою, згідно ордеру за № 286753 була надана його батькові на сім»ю із чотирьох осіб, а саме: [PERSON] ( його батько), який помер [INFO] року, [PERSON] (його матір), [PERSON] ( його брат) та на нього самого [PERSON]. [PERSON] перебуваючи у шлюбі із відповідачем [PERSON], від якого у них народилася донька [PERSON], зареєтрував у вказаній квартирі відповідачку та дитину, в якій ті разом деякий час проживали. Проте, влітку 2008 року, після розлучення із своїм чоловіком, відповідачка [PERSON] повідомивши інших мешканців квартири про свій переїзд до м. Полтави де живуть її батьки та бабуся, виїхала з неї разом із неповнолітньою донькою [PERSON] саме до м. Полтави за адресою [ADDRESS], забравши із спірної квартири всі свої речі та речі дитини. Наразі відповідачка працює в м. Полтава, а дитина ходить до школи в м. Полтава, з огляду а, що такі більше ніж шість місяців без поважних на те причин в квартирі [ADDRESS] не проживають, комунальні послуги не сплачують, утриманням квартири не займаються, а тому на думку позивача є такими, що втратили право на користування нею. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснив, що в спірній квартирі зараз проживають він, його матір [PERSON], та брат [PERSON], а відповідачка [PERSON] разом із неповнолітньою донькою [PERSON] не проживають в ній з 2008 року, за комунальні послуги не сплачують, утриманням квартири не займаються та взагалі долею такої не інтересуються. Зазначив позивач і те, що відповідачка разом із його плимінницею фактично проживають з 2008 року в [ADDRESS] разом із своєю бабусею в двокімнатній квартирі. Зазначив позивач і те, що відповідачка окрім цього і працює в м.Полтава, донька [PERSON] з 2011 року ходить до Полтавської школи № 26. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя також підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, додавши до пояснень позивача те, що відповідачка ніколи не намагалася за ці роко, коли поїхала в м.Полтаву до своїх родичів, проживати в спірній кваритирі [ADDRESS], ніколи та ніхто їй перешкод в цьому не чинив, остання самостійно з власної волі виїхала з квартири та в ній не проживає з 2008 року, забравши всі свої особисті речі та речі дитини. Пояснила і те, що згідно наданих нею суду документів дійсно вбачається, що відповідачка разом з дитиною проживає в м.Полтава, дитина навчається в місцевій школі, там же користуються послугами дільничого педіатра, що разом із довідкою ЖЕЖ № 7 від 16.07.2015 року та листом Святошинського райуправління від 19.08.2015 року вказує на існування законних та обгрунтованих підстав для визнання відповідачки разом з її неповнолітньою донькою такими, що втратили право користуватися вище вказаною квартирою. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, 11.09.2015 року до суду направила свої письмові заперечення на позов, згідно яких просить у задоволенні позову відмовити, з підстав направлення до Святошинського районного суду м.Києва позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та їх з донькою вселення, а саме в квартиру [ADDRESS], зазначаючи і те, що надана стороною позивача довідка за № 107 від 08.04.2015 року виклиє сумнів, оскільки така була завірена нотаріусом раніше, а ніж та видана директором ПСНВК № 26, зазначаючи і те, що саме після смерті її свекра [PERSON] її відносини погіршилися, постали суперечки щодо користування спірною квартирою, саме тому донька [PERSON] з 01.09.2015 року вимушена була піти до школи в м.Полтава. Вказала в таких поясненнях і те, що її та її дочку до вказаної квартири не допускають, в ній жити не дозволяють. Третя особа [PERSON], у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово просив розглядати вказану справу без його участі, проти позову не заперечує, викладені в ній обставини підтверджує. Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС України в Святошинському районі м. Києва, у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, Орган опіки та піклування Святошинсьткої у м. Києві державної адміністрації також у судове засідання явку свого представника не забезпечив, письмово просив розглядати справу без участі такого, постановивши рішення в інтересах дитини. У зв»язку з вище вказаним, враховуючи передбачені ЦПК України строки розгляду справи та враховуючи, що відповідачка і треті особи про розгляд справи повідомлялися неодноразово, відповідачка направила свої письмові заперечення, суд вважає за можливе розглядати справу по суті без участі не з»явившихся у судове засідання учасників процесу, згідно наданих суду доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не можу грунтуватися на припущеннях. Згідно діючих норм ЦПК України суд обмежений в своїх правах щодо самостійного збирання доказів, тому такі і мають надаватися сторонами провадження, лише за відсутності можливості їх отримати стороною, суд за відповідною заявою може їх забезпечити, з огляду на, що суд вимушений розглядати справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих суду доказів. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] не приватизована, згідно ордеру за № 286753 виданого 14.08.1976 року Київською місько радою була надана [PERSON] на сім»ю із чотирьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із довідки форми № 3 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» від 30.01.2015 року за № 162 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], який згідно наданого свідоцтва про смерть помер [INFO] року, третя особа [PERSON] з 20.04.1995 року, позивач [PERSON] з 05.10.1993 року та відповідачка [PERSON] з 10.02.2000 року, [PERSON] з 28.04.2005 року, яка згідно наданої довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ м.Києва є донькою відповідачки та третьої особи [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 05.12.2006 року, копія якого також міститься в матеріалах цієї справи. Згідно наданих стороною позивача доказів вбачається, що відповідачка [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] в спірній квартирі не проживають більше шести місяців, без поважних на те причин, що підтверджується Довідкою Полтавського спеціалізованого навчально-виховного комплексу № 26 від 08.04.2015 року за № 107, листом Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 11.08.2015 року за № 36, довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці № 7 від 16.07.2015 року за № 400, відповіддю на судовий запит Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м.Полтава» від 11.11.2015 року за № 01-11/1378, показами свідків [PERSON], [PERSON] Так, із Довідки Полтавського спеціалізованого навчально-виховного комплексу № 26 від 08.04.2015 року за № 107 вбачається, що [PERSON] [INFO] навчається в четвертому класі вказаного закладу, який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Комсомольська, 20, а до першого класу [PERSON] вступила 01.09.2011 року, тоді як відповідачка в своїх письмових поясненнях вказує на те, що дитина вимушена була зустрічати перше вересня 2015 року у Полтавській школі після смерті свекра у 2014 році, коли згідно вказаної довідки дитина відвідує вказану школу з 2011 року, тобто ще за довго до смерті [PERSON]. Щодо посилань відповідачки в тіх же письмових поясненнях на сумнівність такої довідки з підстав, що така була завірена нотаріусом раніше, а ніж та видана директором ПСНВК № 26, то такі є необгрунтованими та надуманими, оскільки така довідка нотаріусом не завірялася, тоді як на ній міститься підпис директора та мокра печатка вказаного закладу, що є допустимим та належним доказом у розумінні ЦПК України. Згідно листа Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 11.08.2015 року за № 36 вбачається, що в ході зробленої ними перевірки інформаційної бази даних ПС «Армор» Святошинського райуправління в період з 2010-2015 років відсутня інформація про звернення до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві гр. [PERSON] щодо перешкоджання їй у користуванні квартирою [ADDRESS]. Згідно довідки Житлово-експлуатаційної дільниці № 7 від 16.07.2015 року за № 400 вбачається, що за період з 01.03.2015 року по час видачі такої довідки письмових звернень від гр. [PERSON] на мешканців квартири [ADDRESS] про випадки створення їй перешкод у користуванні зазначеною квартирою та житлових конфліктів не надходило. У рішені суду про розлучення відповідачки [PERSON] з [PERSON] також зазначено, що [PERSON]звернулася до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на те, що серед іншого з листопада 2005 року вони проживають окремо, тощо. Згідно відповіді на судовий запит Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м.Полтава» від 11.11.2015 року за № 01-11/1378 вбачається, що [PERSON] 17.07.2015 року, 18.07.2015 року зверталася на амбулаторний прийом до дільничого педіатра АЗПСМ № 7, що в м.Полтава з приводу отримання довідки про стан здоров»я, для оздоровленнята відпочинку в оздоровчому таборі, при співбесіді з мамою за адресою: [ADDRESS] було отримано інформацію від гр. [PERSON], що на теперішній час в цій квартирі проживає бабуся, адресу проживання дитини мати назвати відмовилася. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили наступне. Свідок [PERSON] під присягою пояснила, що вона є матір»ю позивача, відповідач її колишня невістка, яка з 2008 року в квартирі [ADDRESS] не проживає за власним прийнятим рішенням та виключно за своїм бажанням. Пояснила і те, що вона-свідок живе в цій квартирі з 2009 року і по тепер, а тому достеменно знає, що в зазанченій квартирі речей відповідачки та дитини не має, така в ній не проживає, нею не цікавиться, за комунальні послуги не сплачує, іншим утриманням не займається, жодного разу, після того як виїхала, до квартири не приїздила, вселятися в неї не намагалася, та таких перешкод у цьому їй та дитині ніхто не чинив. Пояснила свідок і те, що їх вся сім»я знає, що [PERSON] разом з дитиною [PERSON] проживають в квартирі, яка належить її бабусі, а саме за адресою: [ADDRESS], що батьки відповідачки також мають житло та проживають окремо, що відповідачка в м. Полтава працює, а дитина навчається. Свідок [PERSON] під присягою пояснила, що добре знає свідка [PERSON] та всю її сім»ю, оскільки вони довгий час разом працюють, часто буває в неї вдома в гостях, зокрема і в квартирі [ADDRESS], в якій жодного разу за всі останні сім років не бачила, а ні її колишньої невістки [PERSON], а ні дитини, жодних їх речей в цій квартирі також не має, дитячих також. На роботі і не тільки вона із свідком [PERSON] спілкується з приводу різних тарифів по сплату комунальних платежів тощо, звіряють їх, обговорюють питання субсидії, з чого знає, що за квартиру [ADDRESS] платить тільки свідок [PERSON] Отже, з огляду на вказані вище письмові докази, свідчення свідків, встановлено, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] в спірній квартирі не проживають більше шести місяців, без поважних на те причин, комунальні послуги не сплачують, іншим утриманням майна не займаються, фактично проживають у місті Полтава, що також підверджується і отриманням всієї судової кориспонденції за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР право користування житловою площею за наймачем зберігається протягом шести місяців. Якщо особа відсутня по місцю реєстрації без поважних причин більше вказаного терміну, вона може бути визнана судом такою, що втратила користування жилим приміщенням. Оскільки, зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності відповідача та її неповнолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, тому позовні вимоги в частині визнання такими, що втратили право користування спірною квартирою підлягають задоволенню. Щодо інших заперечень відповідача, які та виклала в письмовому вигляді, то слід зазначити, що такі так і не знайшли свого підтвердження в доказах. Так, відповідач вказувала, що направила до Святошинського районного суду м.Києва позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та їх з донькою вселення в спірну квартиру, тоді як згідно інформації суду (довідка станом на 02.11.2015 рік та довідка станом на 16.11.2015 рік) такого позову до суду не надходило. Також відповідачка вказує на погіршення відносин, суперечки щодо користування спірною квартирою, проте не вказує з ким такі відносини погіршилися та хто конкретно чиннить перешкоди в користуванні спірною квартирою та яким чином, якими доказами це підтверджується, що оцінюється судом віповідним чином, з урахуванням того, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Щодо вимоги позивача про усунення перешкод у здійснені права власності шляхом зняття відповідача разом з неповнолітньою дитиною з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки спору між позивачем та відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві, яка заявлена третьою особою, щодо зняття відповідача та дитини з реєстрації ще не виникло, а визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачає і зняття його з реєстрації за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: partial