Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Глушковецької сільської радипро визнання права власності на будинок за набувальною давністю. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у 2005 році помер його рідний дядько [PERSON], який у 1988 році оформив на позивача заповіт на будинок за адресою [ADDRESS]. Даний житловий будинок належав спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності. Позивач також вказує, що він як спадкоємець за заповітом, у нотаріальному порядку спадщину не оформляв, оскільки не мав фінансової можливості, але фактично прийняв спадщину, оскільки постійно, з 2001 року, користується присадибною земельною ділянкою та піклується про дане майно, а також вважає це майно своїм, оскільки у вказаному будинку він народився та до свого повноліття постійно проживав у ньому, у зв'язку з цим просить визнати за ним право власності на вказаний будинок за набувальною давністю. Позивач та його представник в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, просить позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, був власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] та при житті заповів його позивачу, який у встановленому законом порядку спадщину не прийняв. Дані обставини підтверджуються: повідомленням відділу РАЦС по м.Хмельницькому, з якого вбачається, що згідно актового запису про смерть № 1540 від 05.08.2005 року, [PERSON] помер [INFO] року; свідоцтвом від 17.05.1994 року про право особистої власності [PERSON] на житловий будинок за адресою [ADDRESS]; заповітом від 02.10.1987 року, яким [PERSON] заповів все своє майно [PERSON]; інформаційною довідкою із Спадкового реєстру № 41715889 від 06.10.2015 року, згідно якої спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно за набувальною давністю необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності та безтитульності володіння. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача та його представника, позивач народився і до повноліття проживав у вищевказаному будинку; дані обставини також підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.10.1972 року та показаннями свідка [PERSON]; вказаний житловий будинок, як пояснили свідки [PERSON] та [PERSON], раніше належав бабусі позивача - [PERSON]; на даний час вказаний будинок належить дядькові позивача - [PERSON], який помер [INFO] року та який заповів цей будинок позивачу, що підтверджується заповітом від 02.10.1987 року. Позивач в судовому засіданні також пояснив, що у 2000 році, після звільнення з ОВС України, він повернувся до м.Хмельницького і почав наїжджати в Глушківці та підтримувати вказане господарство, зокрема, обробляє город, викопав криницю, користується електроенергією тощо. Дані обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача серії [NUMBER] від 02.06.1990 року; договором № о/р 130501 від 29.08.2012 року про користування електричною енергією [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Однак, суд не вважає вказані дії безперервним володінням, оскільки свідки [PERSON] та [PERSON] не змогли точно вказати часу, протягом якого позивач володіє вказаним майном. Крім того, як вбачається з довідки Глушковецької сільської ради №931 від 10.08.2015 року, в даний час в житловому будинку по [ADDRESS] ніхто не зареєстрований і не проживає. Таким чином, позивачем не дотримано вимог щодо безтитульності та безперервності володіння майном. Суд також вважає, що неприйняття позивачем у встановленому порядку спадщини після смерті [PERSON], не є підставою для задоволення позову про визнання за позивачем права власності на будинок за набувальною давністю.

Outcome: dismissed