Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки мотивуючи тим, що наприкінці літа 2019 року він повертався до дому на велосипеді, який залишив біля під`їзду. Через деякий час він почув якийсь шум на вулиці, а коли вийшов на двір, побачив, що його велосипед побитий, а поряд стояла [PERSON] .. Вона побила колеса, сидіння, педалі, чим спричинила йому матеріальні збитки на суму 927 грн.. Між ним і відповідачкою триває тривалий час конфлікт. Щоденно вона виражається в його бік нецензурною лайкою, ображає та зводить наклепи до поліції про вчинення ним різного роду правопорушень. Такі дії останньої негативно впливають на його емоційний стан, завдають душевних страждань. Він є інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим за ним закріплений соціальний працівник [PERSON] , яка допомагає йому по господарству. Однак відповідачка погрожує їй фізичною розправою та заважає виконувати їй роботу. Просив стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 927 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав та пояснив, що близько двох років між ним та відповідачкою неприязні відносини. Раніше він заподіяв їй тілесні ушкодження, за що був засуджений вироком суду. Точно не пам`ятає, але у 2019 році він взяв тимчасово у [PERSON] велосипед, який поставив на вулиці, поряд з будинком де проживає. Коли почув якийсь шум, вийшов на вулицю де помітив, що велосипед лежить біля собаки, яка пошкодила покришки на обох колесах. Крім того, були погнуті самі колеса, пошкоджене сидіння, педалі та зірочка. Він дуже розхвилювався, у нього погіршився стан здоров`я. Особисто він не бачив хто це зробив, але на його думку це була відповідачка, оскільки її бачили свідки - [PERSON] та [PERSON] .. Він вимушений був переставити зламані деталі із свого велосипеда, щоб віддати [PERSON] цілий.. Просив стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 927 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що декілька років назад вони з відповідачем проживали разом однією сім`єю. У 2017 році їхні відносини погіршилися і вони розійшлися. Після цього [PERSON] постійно вчиняє із нею сварки, під різними приводами безпідставно звертається до поліції. 08.07.2019 року він знову звернувся із заявою до поліції, що вона ніби то поламала велосипед. Насправді того велосипеда у той день вона взагалі не бачила. Перед цим, 05.07.2019 року він кинув свій велосипед на її палісадник, де вона вирощує квіти. Помітивши це, вона відвела велосипед до його сараю, жодних пошкоджень йому не спричиняла. Звернула увагу, що у 2019 році [PERSON] був засуджений судом за спричинені їй тілесні ушкодження. Вважала, що останній подавши безпідставний позов до суду у такий спосіб вирішив їй помститися. Свідок [PERSON] показав, що з [PERSON] підтримує дружні відносини, з [PERSON] не спілкується. Точної дати не пам`ятає, але у 2019 році коли повернувся з роботи побачив, що його дружина [PERSON] привела додому велосипед. Розповіла, що давала [PERSON] велосипед, але його хтось поламав, у зв`язку з чим той поставив із свого велосипеда колеса, каретку, сидіння. Рама також була подерта. Свідок [PERSON] показав, що він підтримує товариські відносини з [PERSON] .. Декілька днів назад, точного числа сказати не може, але це було вранці, він проходив біля будинку де мешкає [PERSON] та помітив двох жінок, одна з яких била велосипед молотком, а інша - ногами. Потім вийшов [PERSON] , а жінки втекли в чагарники. Одна із них була [PERSON] .. Велосипед біля собаки не лежав, там взагалі собаки не було. [PERSON] заплакав, що поламали велосипед. Вислухавши пояснення сторін та доводи їх представників, покази свідків, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Системний аналіз наведених положень закону дозволяє прийти до висновку, що позивачем необхідно було довести, що шкода була заподіяна саме відповідачем та її розмір. Судом встановлено, що 08.07.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області на неправомірні дії [PERSON] , яка на його думку 04.07.2019 року побила велосипед, 6 штук гусят та три відра, оцінивши заподіяні збитки на суму 1500 грн. Матеріали перевірки цієї заяви, зареєстрованої в журналі ЄО за №1822 від 08.07.2019 року, не містять відомостей про встановлення вини [PERSON] та притягнення її до відповідальності за дії, вказані заявником. З положень ст.ст.12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду з цим позовом [PERSON] вказав, що відповідачка пошкодила йому велосипед чим заподіяла матеріальну та моральну шкоду. Між тим, в судовому засіданні останній вказав, що пошкоджений велосипед належав [PERSON] , а матеріальна шкода полягала у тому, що він переставив пошкоджені деталі із свого велосипеда на велосипед [PERSON] і їх вартість склала 927 грн.. Однак належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин останній суду не надав, а за змістом ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд відноситься критично до показів свідка [PERSON] , які є не послідовні, суперечать тим обставинам, на які вказує сам позивач і не підтверджуються іншими перевіреними в судовому засіданні доказами. Оскільки факт неправомірних дій відповідачки по відношенню до позивача та його майна взагалі не доведений, суд вважає, що позов є повністю необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed