Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.01.2007 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 0,0656га для ведення садівництва, що розташована на території Білянської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. Спадкоємцями за законом є він та відповідачка по справі, яка відмовилась від спадщини. Він прийняв спадщину, але оформити у нотаріальній конторі позбавлений можливості через втрату оригіналу правовстановлюючого документу, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] подав письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, що вбачається із змісту поданої нею письмової заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 10.01.2007 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 0,0656га для ведення садівництва, що розташована на території Білянської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. Спадкоємцями за законом є сторони по справі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як розяснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Враховуючи наведені та встановлені судом обставини, та у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно земельну ділянку, а отже відсутність іншого способу визнання свого права на спадкове майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Враховуючи виклеєне, ст.ст. 216-1218, 1222, 1223, 1234, 1235, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved