Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогою про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 101400 грн., обґрунтувавши свій позов тим, що 11.10.2016 року між позивачем та відповідачем, як позичальником, було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, зареєстрованим в реєстрі за №1208, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 101400 грн., що станом на 11.10.2016 року складало еквівалент 3900 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошей у строк до 13.12.2016 року. Позивач свої зобов'язання виконав, а відповідач - ні. Враховуючи вказане, позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі угоди у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пред'явив оригінал договору позики від 11.10.2016 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою відповідача та за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. 11.10.2016 року між позивачем та відповідачем, як позичальником, було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, зареєстрованим в реєстрі за №1208, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 101400 грн., що станом на 11.10.2016 року складало еквівалент 3900 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошей у строк до 13.12.2016 року. / а.с.5 / Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір позики, як встановлено ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на наведене договір визнається судом борговим документом, що підтверджує укладання договору позики і засвідчує факт отримання грошей позичальником. За правилами ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. [PERSON] не використав наданого законом права та не звертався до суду із позовом про оспорювання договору позики, оскільки доказів цього суду надано не було. Ст. 204 ЦК України передбачено презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Зобов'язання, як зазначено в ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). У спірному правочині винятки з цього правила не встановлювались. Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд приходить до висновку, що 11.10.2016 року між сторонами дійсно був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, зареєстрованим в реєстрі за №1208. З огляду на зазначене, суд вважає, що уклавши договори позики, у [PERSON] виникли зобов'язання по поверненню позики, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми позики у розмірі 101400 грн. є обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє вимоги позивача, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі, а саме судовий збір у розмірі 1014 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved