Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року по 22 липня 2014 року. Шлюб розірвано відповідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2014 р. цивільна №332/3494/14-ц. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації, проживали однією сім`єю з 2012 року по 2018 рік, за час спільного проживання народилась дитина [INFO] [PERSON] . У зв`язку з перебуванням відповідачки на час народження дитини [INFO] [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , батьком дитини в свідоцтві про народження був визначений саме він, замість дійсного батька дитини [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені органом РАЦС на підставі актового запису про укладення шлюбу № 261 від «30» серпня 2008 року, звернувшись до органів РАЦС, щодо зміни батька в свідоцтві про народження дитини, позивачу пояснили, що реєстрацію дитини провели на підставі ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Презумпція походження дитини від осіб, які перебувають у шлюбі між собою, дає підставу записувати їх батьками дитини за письмовою заявою будь-кого з подружжя до органу РАЦС. При цьому ніяких додаткових доказів походження дитини, крім запису про шлюб батьків, закон не вимагає, і заперечення чоловіка чи дружини щодо запису себе чи іншого з подружжя батьками дитини не мають значення. Все інші питання вирішуються в судовому порядку. Вважає, що його права були порушені, щодо батьківства відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач визнає своє батьківство щодо цієї дитини, відповідачка визнає його батьківство відносно їх дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, просить суд визнати позивача [PERSON] , - батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] . Виключити з актового запису № 309 від 04 липня 2014 року, зробленого в Книзі запису актів цивільного стану м. Запоріжжя, про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] , [INFO], уродженця м. Запоріжжя, громадянина України. Внести зміни до актового запису № 309 від 04 липня 2014 року, зробленого в Книзі запису актів цивільного стану м. Запоріжжя, про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши в графі батько [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Білорецьке, Веселівського району. Запорізької області, громадянина України. Позивач у підготовчому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідачі у підготовчому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року по 22 липня 2014 року. Шлюб розірвано відповідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2014 р. цивільна №332/3494/14-ц ( а.с.13). Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації, проживали однією сім`єю з 2012 року по 2018 рік, за час спільного проживання народилась дитина [INFO] [PERSON] . У зв`язку з перебуванням відповідачки на час народження дитини [INFO] [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , батьком дитини в свідоцтві про народження був визначений саме він, замість дійсного батька дитини [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені органом РАЦС на підставі актового запису про укладення шлюбу № 261 від «30» серпня 2008 року, звернувшись до органів РАЦС, щодо зміни батька в свідоцтві про народження дитини, позивачу пояснили, що реєстрацію дитини провели на підставі ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Презумпція походження дитини від осіб, які перебувають у шлюбі між собою, дає підставу записувати їх батьками дитини за письмовою заявою будь-кого з подружжя до органу РАЦС. При цьому ніяких додаткових доказів походження дитини, крім запису про шлюб батьків, закон не вимагає, і заперечення чоловіка чи дружини щодо запису себе чи іншого з подружжя батьками дитини не мають значення. Все інші питання вирішуються в судовому порядку. Позивач вважає, що його права були порушені, щодо батьківства відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який визнає своє батьківство щодо цієї дитини, відповідачка визнає його батьківство відносно їх дитини [PERSON] , [INFO] . З урахуванням обставин визначеності походження [PERSON] та неможливості в позасудовому порядку зафіксувати дані, які відповідають фактичним обставинам, з метою впорядкування та належного оформлення походження дитини від позивача [PERSON] , суд вважає за необхідне встановити факт визнання батьківства. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, - особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч.1 ст.138 СК України, - жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч.2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька підлягає задоволенню.

Outcome: approved