Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] була придбана 07.05.2003 р. на ім'я відповідачки по справі за кошти, які біли нажиті за час знаходження їх у зареєстровану шлюбі. Шлюб між сторонами не розірвано, однак на теперішній час виникла необхідність у поділі майна, тому він звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява , відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надійшла заява, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 05 липня 1974 року Палацем урочистих подій «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 2732. На сьогоднішній час шлюб між сторонами не розірвано (а.с.4). 07 травня 2003 р. на ім'я відповідача [PERSON] за кошти нажиті під час шлюбу на підставі договору купівлі -продажу, була придбана квартира [ADDRESS], договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 07.05.2003 р. Квартира [ADDRESS] складається з 2 - ох кімнат, житловою площею 45,2 кв.м. , загальною площею 72,2 кв.м. (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторонами у справі не надано доказів того, що вказана квартира була придбана за особисті кошти одного з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов до висновку, що квартира [ADDRESS], яка була придбана подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, є спільною сумісною власністю позивача і відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином суд приходить до висновку, що запропонований позивачем поділ спільно нажитого майна не суперечить інтересам сторін та відповідає законодавству України. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved