Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. Під час судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь 184335,50 грн. Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, суду пояснили, що відповідач 27.04.2014 року отримав від [PERSON] насіння соняшника у кількості 27450 кг на збереження. Проте, на вимогу позивача повернути насіння відповідач відмовляється. На час розгляду справи відповідач не повернув ані насіння ані кошти за нього. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що [PERSON] не сплатив йому кошти за збереження. Крім цього, заперечував справжність підпису на накладній. Також зазначив, що накладна не є належним доказом отримання ним на збереження насіння. Під час судового засідання судом роз'яснювалося відповідачу його права заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проте відповідач цим правом не скористався, клопотання не заявив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. (ч. 1 ст. 937 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в окремому або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як встановлено під час судового засідання, [PERSON] 27.04.2014 року прийняв від [PERSON] 27450 кг. насіння соняшника. Отже, наявність накладної підтверджує факт укладення договору зберігання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином, згідно до закону та умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 938 ЦК України, якщо строк зберігання в договорі не встановлений і не може бути встановлений, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Згідно приписів ст. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Під час судового засідання відповідач підтвердив відсутність насіння соняшника на складі. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 950 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем. Відповідальність зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, настає на загальних підставах (ч. 1 ст. 950 ЦК України). Згідно даних відділу статистики у Братському районі Миколаївської області вартість 1 т насіння соняшника в 2016 році становить 8671 грн. Таким чином, розмір збитків завданих позивачу неналежним виконанням зобов'язання становить 238018,95 грн. (27450 кгх8671). Позивачем заявлено вимогу про стягнення лише частини боргу, а саме 184335,50 грн. Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі вищевказаного, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про можливість їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. та на користь держави у розмірі 1292,16 грн.

Outcome: approved