Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України на момент проголошення державної незалежності України (24 серпня 1991 року). Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] 1982 році приїхав до України. З 1982 року він почав працювати у складі будівельної бригади на будівництві житлових будинків, господарчих споруд на території Сумської області. З 1982 року він постійно проживав у м.Суми без реєстрації у свого друга [PERSON] потім в 1995 році переїхав до Ямпільського району. 16 листопада 1999 року він був внесений до Державного реєстру фізичних осіб та йому було присвоєно ідентифікаційний номер. 17 квітня 2000 року йому видано паспорт громадянина України. 14 квітня 2004 року він знявся з реєстрації місця проживання в Ямпільському районі і повернувся до м.Суми. З 2006 по 2011 рік був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. З 2011 року проживає в [ADDRESS]. 18 вересня 2006 року йому було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER]. 14 вересня 2016 року він звернувся до центру обслуговування «Паспортний сервіс» м.Суми для оформлення нового паспорту громадянина України для виїзду за кордон, але йому було повідомлено, що 18 квітня 2017 року Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України затверджено висновок про визнання паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 17.04.2000 року Ямпільським РВ УМВС України в Сумській області на ім.*я [PERSON] таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України. Наведені обставини свідчать про те, що заявник постійно проживав на території колишньої УРСР та України, в тому числі і на момент проголошення Акту про державну незалежність України 24 серпня 1991 року. Без встановлення факту проживанняна території України, заявник позбавлений можливості отримати підтвердження того ,що він є громадянином України, отримати паспорт громадянина України, мати права та обов'язки громадянина України. На підставі зазначеного, змушений звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно до положень п.п. 1,2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 8 цього ж Закону, передбачає принцип набуття громадянства України за територіальним принципом, зокрема, якщо особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Згідно до п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 25. Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 цього ж Порядку передбачено, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Тобто, відсутність документу, що підтверджує факт постійного його проживання на території УРСР та України на дату проголошення державної незалежності України позбавляє права заявника звернутись за оформленням набуття громадянства України за територіальним походженням особи, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території колишньої УРСР, що стала територією України. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що заявник з 1982 року проживав на території колишньої УРСР, працював в Сумській області в складі будівельної бригади підсобником, був призваний до лав збройних сил, потім з 1991 року працював на ринку в м.Суми та проживав в м.Суми . Згідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження в т.ч. про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене, необхідно встановити факт постійного проживання на території колишньої УРСР та України на момент проголошення державної незалежності України (24 серпня 1991 року) - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved