Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер його дід [PERSON]. За життя він склав заповіт, за яким все належне йому майно заповів позивачу. Позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву з проханням здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче судове засідання нотаріусом копії спадкової справи № 224/2017, заведеної після смерті [PERSON], встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] (аркуш справи 17). Заповіт, складений [PERSON], посвідчений Кримненською сільською радою Старовижівського району Волинської області 08 лютого 2001 року, зареєстрований в реєстрі за №196 (аркуш справи 16), не змінений та не відмінений (аркуш справи 20, 41 зворот). Спадкоємець за заповітом [PERSON], відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш справи 44). Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, не претендують на спадкове майно (аркуш справи 7-8, 10-14, 45, 47). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 29). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 12 грудня 2017 року № 1683 (аркуш справи 20) та витягу з погосподарської книги (аркуш справи 19) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (аркуш справи 22-27). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Кримненській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються (аркуш справи 37). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved