Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення\~ \~ суми боргу за договором позики в розмірі 7000 грн., 3% річних від суми боргу в сумі 237,62 грн. за прострочене зобовязання та 700 грн., що складає 10% за користування позикою. В обґрунтовування позову зазначив, що\~ \~ 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. За умовами договору позики він передав відповідачу грошові кошти в сумі 7000 грн., в свою чергу, позичальник зобовязався повернути всю суму позики в строк до 31.12.2013 року з виплатою 10 % від суми боргу.. На підтвердження укладання договору позики та взятих на себе грошових зобовязань відповідачем була написана боргова розписка. До теперішнього часу борг в повному обсязі не повернуто, що стало підставою звернення до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надававши заяву про слухання справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 01 жовтня 2013 року між сторонами укладено договір позики на суму 7000 грн., яку відповідач зобовязався повернути до 31.12.2013 року в виплатою 10% від суми. Сторонами було продовжено строк договору до 31 квітня 2014 року. На підтвердження укладання договору позики та взятих на себе грошових зобовязань відповідачем була написана боргова розписка , оригінал якої надано представником позивача (а.с.26) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі / ст. 11 ЦПК України /. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень / ст. ст. 10, 60 ЦПК України /. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до вимог ст.1047\~ ЦК України\~ договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, що в даному випадку і виконано сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні зобовязання, за якими відповідач зобовязаний повернути грошову суму в розмірі 7000 грн. та сплатити 10% від суми позики, що становить 700 грн.. Оригінал розписки надано суду, що підтверджує наявність боргу в силу ст. 545 ЦК України. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від суми боргу за весь час прострочення. В позовній заяві, позивачем визначено прострочення щодо нарахування трьох відсотків річних від суми боргу 7000 грн. за період з 01 травня 2014 року по 17 червня 2015 року, що становить 413 днів. За розрахунком, 3% річних на суму боргу складає: 7000 х 3% / 365 дн. х 413 дн. = 237, 62 грн. Враховуючи вимоги законодавства та обставини справи, позовні вимоги про суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ ст.88 ЦПК, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243, 60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved