Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що відповідач має сплатити на користь позивача 63 277 грн. 48 коп. боргу. Позивач в судове засідання не з'явився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки у судове засідання, розгляд справи просить провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов, а також представник позивача проти цього не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У період з 30 червня 2010 року по 26 березня 2011 року позивач у справі, [PERSON], передав [PERSON], тобто відповідачу гроші загальною сумою 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень як аванс за придбання у неї будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Козелецький район, Чернігівська область. Кожний акт передачі грошей засвідчений відповідними розписками від 30 червня 2010 року, 13 липня 2010 року, 25 листопада 2010 року та 03 березня 2011 року, з підписами відповідача та свідків. У розписці від 30 червня 2010 року передані кошти називаються «завдатком». Але згідно статті 570 ЦК України «завдатком - є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона ввижається авансом». Відповідно до цього визначення, отримані відповідачем кошти не можуть вважатись завдатком, адже на момент їх отримання договір не було укладено і жодні зобов'язання між сторонами не діяли. Отже таку попередню плату необхідно кваліфікувати як аванс (незважаючи на термін, вжитий у розписці, ст. 213 ЦК України), що підтверджується рішенням Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року і попередніми рішеннями ВСУ в подібних справах. Виходячи зі змісту розписок від 26 березня 2011 року і 26 квітня 2016 року, слід також кваліфікувати передані кошти [PERSON], як грошове зобов'язання, що існує між відповідачем як боржником і позивачем як кредитором, та застосувати до них норми зобов'язального права (статті 509-625 ЦК України). Розписка від 26 березня 2011 р. встановлює строк виконання угоди до 01 травня 2010 року, а в разі неможливості її виконання строк повернення грошей становить три місяці з дня підписання розписки, а саме - до 27 червня 2011 року. В домовлений термін право власності на будинок не було оформлене на [PERSON] з провини відповідача, а грошові кошти повернені не були. Таким чином, у період з 27 червня 2011 року до 25 квітня 2016 року сума боргу становила 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень, а час прострочення, що застосовується до цієї суми - 1764 дні (індекс інфляції розраховується з липня 2011 року до березня 2016 року, включно). Зважаючи на те, що позовна давність у подібних справах становить 3 роки (ст. 257 ЦКУ), під час повернення частини грошей за проханням позивача, [PERSON] була складена додаткова розписка від 26 квітня 2016 року, у якій [PERSON] визнає залишок боргу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Остання розписка встановлює поновлений кінцевий строк повернення боргу (28 червня 2016 року), після прострочення якого на його суму будуть нараховані проценти у розмірі 5% у місяць, тобто 60% річних. На даний час відповідач не повернула залишок боргу навіть частково. Таким чином, у період з 28 червня 2016 року до 11 травня 2017 року залишок боргу становив 20 000 (двадцять тисяч) гривень, а час прострочення, що застосовується до цієї суми - 317 днів (індекс інфляції розраховується з липня 2016 р. до квітня 2017 р. включно). Згідно ст. 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов'язання, боржник «зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Отже, загальна сума, що підлягає поверненню, складає 63 277,48 (шістдесят три тисячі двісті сімдесят сім гривень 48 коп.). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 63 277,48 (шістдесят три тисячі двісті сімдесят сім гривень 48 коп.). Крім цього, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень 00 коп.). Враховуючи викладене,

Outcome: approved