Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) на території Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області після померлої [INFO] баби [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що його баба [PERSON] значиться в книзі видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по Комарівській сільській раді Борзнянського Чернігівської області під порядковим номером 723 на отримання сертифіката ЧН № 0116098 на 4,4 умовних кадастрових гектарів. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняв її внук [PERSON] (позивач справі) шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, але позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай) через нотаріальну контору в зв`язку з втратою за життя спадкодавцем відповідного правовстановлюючого документа. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] могла бути її дочка [PERSON] (мати позивача), проте вона померла [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач Комарівська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області відзиву на позов не подала, в судове засідання представника не направила, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За змістом положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом згідно встановленої черговості має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , який проживала в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складала. Після її смерті позивач прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, інші спадкоємці на спадщину не претендують, проте він позбавлений можливості оформити свої права на вказану земельну частку (пай) внаслідок того, що спадкодавець за життя втратив правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] могла бути її дочка [PERSON] (мати позивача), проте вона померла [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтв про народження, смерть, повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та про смерть, архівною довідкою Державного архіву Чернігівської області № С-1780 від 31.01.2020р., довідкою Чугуївської міської ради Харківської області № 01-10-25/3190 від 20.08.2021р., копіями Державного акту серії ЧН № 000006 колгоспу «Ім. Леніна» с. Комарівка та додатку до нього, книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Комарівській сільській раді, довідками Харківського обласного державного нотаріального архіву № 3104/01-21 від 02.09.2021р. та Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області № 3172/01-16 від 29.08.2021р. У відповідності до листа Борзнянської районного державної нотаріальної контори № 787/01-16 від 12.08.2021 року отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину неможливе, через відсутність правовстановлюючого документу, рекомендовано звернутися до суду. Одночасно судом встановлено, що згідно довідки від 20.08.2021 року, виданої Чугуївською міською радою, до дня смерті, а також протягом шести місяців з дня смерті з [PERSON] були зареєстровані та проживала [PERSON] - зять та [PERSON] - онук Обмірковуючи таку ситуацію, суд враховує таке. У відповідності до вимог статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтями 529 та 530 ЦК УРСР передбачені черги спадкоємців: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Стаття 531 ЦК УРСР передбачає, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Таким чином, [PERSON] (зять) у розумінні вказаних норм, не є спадкоємцем [PERSON] ,, оскільки не відноситься до жодної з черг, а також не є утриманцем померлого, а тому його реєстрація за адресою померлого не створює для нього жодних юридичних наслідків в частині виникнення спадкових правовідносин. Таким чином, на думку суду, саме онуку померлого має право на спадкування майна, що належало за життя [PERSON] , (в тому числі земельної частки (паю) згідно сертифіката серії ЧН № 0116098 на 4,4 умовних кадастрових гектарів). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), є рішення суду. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Таким чином, суд визнає право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування якщо спадкодавець за життя не одержав відповідного сертифіката або помилково не був включений до списку власників (ВС/КЦС, у справі № 396/1683/18-ц, від 17.03.20). За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Як убачається з копії додатку до Державного акту на право колективної власності на землю зі списком осіб-членів КСП «Ім. Леніна» по Комарівській сільській раді Борзнянського району Чернігівської області, книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Комарівській сільській раді, довідки відділу у Борзнянському районі ГУДЧО № 149 від 09.08.2021р., [PERSON] була включена в список громадян-членів колгоспу ««Ім. Леніна» с. Комарівка Борзнянського району Чернігівської області, доданий до Державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000006, на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0116098 розміром 4,4 в умовних кадастрових гектарах, проте за життя втратила даний правоустановлюючий документ на земельну частку (пай). Згідно оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» № 29 від 17 липня 2021 року, зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається втраченим, а видача дубліката є неможливою через зняття з друку бланків цих документів у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства. Так, порядок видачі сертифікатів на земельну частку (пай) регулювався Порядком виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів» від 01.11.2000 №1619. Згідно пункту 5 даного Порядку передбачалось, що державні органи земельних ресурсів можуть виконувати та надавати на платній основі такі види земельно-кадастрових робіт і послуг, зокрема, підготовку сертифікатів на право на земельну частку (пай). Розмір оплати земельно-кадастрових робіт та послуг визначався спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 № 97/298/124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 579/5770. На сьогодні вищезазначені постанова та наказ втратили чинність. Окрім того, видача дублікатів сертифікатів не передбачалась на законодавчому рівні. Відтак, станом на даний час діє постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг» від 16.05.2014 №523-р, відповідно до якої видача сертифікатів на право на земельну частку (най) чи їх дублікатів не передбачена. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби [PERSON] , цивільна правоздатність якої припинилася, прийняв спадщину, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) спадкодавець втратив, що перешкоджає позивачу оформити право на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, а тому суд вважає за можливе його позов задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved