Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на наступні обставини. 13 травня 2013 Р- близько 01:00 год. [PERSON] знаходився за кермом автомобіля «CITROEN Berlingo» реєстраційний номер [NUMBER] на території, прилеглій до території Народного дому в с. Микитині. Розпочинаючи рух, [PERSON] проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, перед початком руху не переконався, що буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди та вчинив наїзд на позивача. Тим самим він спричинив позивачу в т.ч. тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм тканин голови з садном та травматичним набряком, перелом кісток склепіння черепа справа, забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, крововилив під оболонки головного мозку, травми м'яких тканин обличчя з садном у правій виличній ділянці, травми м'яких тканин ділянки тазу зліва з садном та травматичним набряком в ділянці крила здухвинної кістки, травми м'яких тканин правої верхньої кінцівки з садном в ділянці задньої поверхні ліктьового суглобу, травми м'яких тканин лівої нижньої кінцівки з синцем та травматичним набряком в ділянці гомілково-ступеневого суглобу. Вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення ним повністю визнана та встановлена вироком Косівського районного суду в справі № 347/144/14-к від 07 травня 2014 p., який залишено без змін ухвалою Колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано- Франківської області в справі № 347/144/14-к (провадження № 11-кп/779/192/2014) від 10 липня 2014 р. та набув законної сили. Протиправними діями відповідача, позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода. Просить стягнути [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 8449,75 грн.(з яких 7449,75 грн.- кошти витрачені на лікування, 1000 грн.- спричинені збитки у зв'язку з пошкодженням одягу) та моральну шкоду у розмірі 80000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, пославшись у їх обґрунтування на обставини, викладені в позові. Просили позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги позивача визнали частково, просять в задоволенні позовних вимог в частині витрат на одяг відмовити, матеріальну шкоду на придбання ліків визнали частково в сумі 4584,27 грн.. В судовому засіданні фактично визнали, що позивачеві спричинена моральна шкода, однак не погоджувалися з її розміром, вказуючи, що він завищений. Суд, вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 1, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, вироком Косівського районного суду в справі № 347/144/14-к від 07 травня 2014 p., який набрав законної сили 10.07.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з іспитовим терміном на 2 (два) роки. Згідно ст.76 КК України на засудженого покладено обов'язки передбачені ч. 1 п.п. 2-4 цієї статті. Даним вироком суду встановлено, що 13.05.2013 року близько 01:00 год. [PERSON] знаходився за кермом автомобіля [NUMBER] і перебував на прилеглій території Народного дому, що у с. Микитинці, Косівського району. У цей час попереду автомобіля знаходився пішохід [PERSON], який створював перешкоду для руху автомобіля. Розпочинаючи рух, [PERSON] проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, перед початком руху не переконався, що буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших часників руху об'їзд перешкоди та вчинив наїзд на пішохода [PERSON] При цьому [PERSON] порушив ряд Правил дорожнього руху України, а саме: п.п.2.3, 10.1, 12.1, 12.3. В результаті даного ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм тканин голови з садном та травматичним набряком, перелом кісток склепіння черепа справа, забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, крововилив під оболонки головного мозку, травми м'яких тканин обличчя з садном у правій виличній ділянці, травми м'яких тканин грудної клітки зліва з саднами та травматичним набряком, травми м'яких тканин ділянки тазу зліва з садном та травматичним набряком в ділянці крила здухвинної кістки, травми м'яких тканин правої верхньої кінцівки з садном в ділянці задньої поверхні ліктьового суглобу, травми м'яких тканин лівої нижньої кінцівки з синцем та травматичним набряком в ділянці гомілково-ступневого суглобу. Закрита черепно-мозкова травма з забоєм тканин голови з садном та травматичним набряком, перелом кісток склепіння черепа справа, забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, крововилив під оболонки головного мозку, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що під час лікування в Косівській ЦРЛ він витратив власні кошти на придбання ліків, вартість яких згідно довідки Косівської ЦРЛ № 1100-2/23 від 16.06.2014р. становить 7449,75 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести у судовому засіданні ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачем не надано достатньо доказів, які б повністю підтверджували його позовні вимоги в частині його витрат на придбання медикаментів саме у заявленому ним розмірі, оскільки довідка Косівської ЦРЛ, на яку посилається останній не містить вартості ринкових цін на час придбання ним ліків під час лікування та доказів їх придбання, а в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України факт його витрат на придбання ліків підтверджується оригіналами квитанцій (а.с. 59-74), сума яких згідно підрахунку суду становить 2292,1 грн. Водночас,ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні відповідач та його представник надали власний розрахунок придбаних позивачем ліків згідно довідки № 26 від 03.11.2014р. аптеки № 103 м. Вижниця (а.с. 76), вважають ціни, вказані у ній правдивими та обґрунтованими. Суд вважає, що часткове визнання відповідачем позовних вимог в більшому розмірі, ніж це доведено позивачем не суперечитиме закону та законним інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивача слід задоволити в розмірі 4584,27 грн. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача прямих збитків спричинених пошкодженням одягу, суд виходить з того, що позивачем та його представником не доведено належними та допустимими доказами той факт, що внаслідок вчиненого [PERSON] щодо нього кримінального правопорушення одяг останнього було пошкоджено, що таке пошкодження мало такий ступінь, за яких речі можна визнати фізично знищеними. Згідно вироку суду, яким встановлено вина [PERSON], одяг [PERSON], який знаходився в камері речових доказів Косівського РВ УМВС йому повернуто. За недоведеності фактичних обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає доведеним факт завдання [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв'язку з фізичним болем та стражданнями спричинених ушкодженням здоров'я. За наведених обставин, позивач на підставі ч. 1 ст. 23 ЦК України має право на відшкодування такої шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідач [PERSON], як особа, яка неправомірними винними діями завдала моральної шкоди позивачу, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України зобов'язаний відшкодувати йому таку шкоду. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування є надмірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 15000 грн., оскільки така сума буде розумна, виважена і справедлива в даному конкретному випадку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, та

Outcome: approved