Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом Департаменту патрульної поліції за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.07.2018 року біля 15 год. 30 хв. інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Жук Є.С. під час виконання службових обов`язків, керуючи технічно справним службовим автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Хмельницьке шосе, у напрямку центра міста, в крайній правій смузі руху, виконуючи на перехресті поворот ліворуч, з крайнього правого положення, на автодорогу Львівське шосе, допустив зіткнення із автомобілем «Kia Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку на дозволений сигнал світлофора. 22.07.2018 року відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020010003073, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Як встановлено слідством, порушення водієм [PERSON] вимог ПДР України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] працював інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницькій області Департаменту патрульної поліції та під час скоєння ДТП знаходився при виконанні службових обов`язків, тому на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] правомірно керував автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобіль «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] належить на праві власності Департаменту патрульної поліції. В ході досудового слідства та судового розгляду [PERSON] вину визнав. Крім того, його вина доводиться висновком автотехнічної експертизи №851 від 11.12.2018 року Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. Отже, з наведеного вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля «Hyundai Sonata» спеціальний номерний знак [NUMBER] , який належить Департаменту патрульної поліції, відповідно збитки, понесені позивачем у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №383 від 20.12.2018 року, проведеного Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «Кіа Сееd», 2017 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент проведення експертизи, складає 242984,35 грн. Департаментом патрульної поліції було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди в ПрАТ «Київський страховий дім». Позивачем здійснювались заходи щодо виконання ПрАТ «Київський страховий дім» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України листом № 31-05/25838 від 08.08.2018 року надало відповідь про те, що МТСБУ не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Київський страховий дім» чи визнання цієї страхової компанії банкрутом. З врахуванням вищезазначеного позивач просить суд стягнути саме з Департаменту патрульної поліції на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 242 984,35 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та понесені ним судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2021 року цивільну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 07.09.2021 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що станом на момент написання цього відзиву вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не доведена. Крім того, відповідно до полісу № АК/8075228 між Департаментом патрульної поліції та ПАТ «Київський страховий дім» було укладено договір страхування третіх осіб на суму відшкодування шкоди заподіяної майну до 100 000 гривень та 200 000 гривень шкоди за заподіяння життю та здоров`ю. Однак в матеріалах справи відсутня інформація про звернення позивача до страховика. Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивачем в позовній заяві не обґрунтовано, в чому саме полягає така шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу. 11.10.2021 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2021 р. [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Тобто, в ході судового слідства [PERSON] визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. На момент ДТП [PERSON] працював на посаді водія-інспектора Управління патрульної поліції Вінницької області, вчинив ДТП на службовому автомобілі під час виконання службових обов`язків, а тому Департамент патрульної поліції є юридичною особою, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки та зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Також позивач зазначає про те, що оскільки ним на власний розсуд обрано альтернативний спосіб захисту своїх прав, тому він пред`явив позов саме до Департаменту патрульної поліції. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 12.10.2021 р., постановленою без видалення до нарадчої кімнати, до участі в справі залучено третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПрАТ Київський страховий дім». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив відмовити в їх задоволенні, зважаючи на їх необґрунтованість та недоведеність належними і допустимими доказами. Належним чином повідомлені про розгляд справи треті особи [PERSON] та ПрАТ «Київський страховий дім» до суду не з`явились. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 22.07.2018 року біля 15 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним службовим автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , рухаючись у м. Вінниці по вулиці Хмельницьке шосе, у напрямку центра міста, в крайній правій смузі руху, виконуючи на перехресті поворот ліворуч, з крайнього правого положення, на автодорогу Львівське шосе, допустив зіткнення із автомобілем «Кіа Ceed», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку на дозволений сигнал світлофора. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 851 від 11.12.2018 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Kia Ceed», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Кіа Сееd» до смуги руху автомобіля «Hyundai Sonata». В даній дорожній обстановці для водія автомобіля «Kia Ceed» [PERSON] дії водія автомобіля «Hyundai Sonata» [PERSON] з технічної точки зору створювали небезпеку для руху. В ситуації, яка склалась, в діях водія автомобіля «Hyundai Sonata» [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 3.1. ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, в діях водія автомобіля «Kia Ceed» [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи №383 від 20.12.2018 року ринкова вартість у технічно справному стані автомобіля «Kia Ceed», 2017 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на проведення експертизи, складає 442 890 грн. Розмір матеріального збитку, завданий власнику цього автомобіля, складає 242 984,35 грн. [PERSON] працював інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції Вінницькій області департаменту патрульної поліції та під час скоєння ДТП знаходився при виконанні службових обов`язків, тому на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] правомірно керував автомобілем «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобіль «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , належить на праві власності Департаменту патрульної поліції. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2021 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12018020010003073 від 22.07.2018 року, закрито. Позовну заяву Департаменту патрульної поліції, подану до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, залишено без розгляду. Департаментом патрульної поліції було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди в ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 31-05/25838 від 08.08.2018, членство ПрАТ «Київський страховий дім» в МТСБУ було припинено. МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Київський страховий дім» чи визнання цієї страхової компанії банкрутом. Відповідно до п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з п.п. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також в листі Моторного (транспортного) страхового бюро України №31-05/25838 від 08.08.2018 зазначено про те, що у випадку, якщо ПрАТ «Київський страховий дім» буде визнано у встановленому Законом порядку банкрутом або коштів та майна страховика не вистачить для задоволення заявлених вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ поновить розгляд питання щодо здійснення [PERSON] регламентної виплати, передбаченої п.п. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) - це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду. Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 22.07.2018 року біля 15 год 30 хв. у м. Вінниці за участю технічно справного службового автомобіля «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Кіа Ceed», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , було пошкоджено ці транспорті засоби. Розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «Кіа Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 383 від 20.12.2018, складає 242 984,35 грн. [PERSON] працював інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції Вінницькій області Департаменту патрульної поліції та під час скоєння ДТП знаходився при виконанні службових обов`язків, тому на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] правомірно керував автомобілем «Hyundai Sonata» спеціальний номерний знак [NUMBER] . Винуватцем цієї ДТП є саме водій [PERSON] , що встановлено ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2021 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобіль «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] належить на праві власності Департаменту патрульної поліції. Департаментом патрульної поліції було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Hyundai Sonata», спеціальний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди в ПрАТ «Київський страховий дім». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У постанові КЦС ВС від 21.08.2018 року у справі № 227/3573/16-ц касаційний суд висловився про необхідність стягнення страхового відшкодування, незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах необхідного строку, а в постанові КЦС ВС від 30.08.2018 року у справі №732/865/16-к посилання страховика на те, що потерпілий не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування, було відхилено касаційним судом. У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2018 року у справі №910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту». Крім того, відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України №31-05/25838 від 08.08.2018, членство ПрАТ «Київський страховий дім» в МТСБУ припинено. МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Київський страховий дім» чи визнання даної страхової компанії банкрутом. Таким чином, позивачем [PERSON] було обрано альтернативний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідачем саме Департаменту патрульної поліції. Та оскільки саме водій [PERSON] , який перебував на момент вчинення ДТП в трудових відносинах з таким Департаментом, є безпосереднім винуватцем цієї ДТП, тому Департамент патрульної поліції є належним відповідачем у даній справі та має відповідати за позовними вимогами. Відповідно сума завданих позивачу збитків, яка визначена ним в розмірі 242984,35 грн підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції на його користь. Також належить звернути увагу на те, що відповідачем Департаментом патрульної поліції не надано доказів повідомлення страховика ПрАТ «Київський страховий дім» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка у строки, визначені підпунктом 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов`язкове стпрахування цивліьно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV). Оскільки відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбачених статтею 33 Закону №1961-IVобов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 31 Закону №1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язу з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданою особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Згідно з підпунктом 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспорної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктами 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду №5 від 25.05.2001 р., № 1 від 27.02.2009 р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищеням чи пошкодженням її майна. З огляду на те, що в липні 2018р. високо вартісне майно позивача - автомобіль «Кіа Ceed», 2017 року випуску, якому було один рік, було пошкоджено в зв`язку з неправомірними діями водія [PERSON] , який порушив Правила дорожнього руху. Протягом тривалого часу позивач не мав можливості використовувати авто для власних та сімейних потреб. Кошти сімейного бюджету він вимушений витрачати на захист своїх порушених прав та відновлення психологічного стану. З часу ДТП і до нині позивач перебуває у пригніченому стані. Гіркота образи триває до цього часу. Сума завданих позивачу збитків, яка визначена експертним шляхом і добровільно не відшкодовується Департаментом патрульної поліції, складає 242984,35 грн. Такий розмір перевищує 14 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто є значним, дає суду підстави для висновку про те, що позивачу [PERSON] дійсно завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому психологічному навантаженні, пригніченому стані та нервовому напруженні, що негативно відобразилось на його звичному способі життя. Тому суд,

Outcome: partial