Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, вказуючи на те, що на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/1179/16-ц від 09 вересня 2016 року із нього стягуються на користь відповідачки аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому він 02 червня 2018 року одружився із [PERSON] та від даного шлюбу у них народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із зміною сімейного стану, погіршенням матеріального становища, позивачу тяжко матеріально виплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у визначеному рішенням суду розмірі аліменти, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить зменшити розмір стягуваних аліментів із 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/6 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , вказуючи на те, що останній підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених чинним законодавством України, не надав. Дійсно згідно рішення суду від 09 вересня 2016 року із позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на доньку [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01 грудня 2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 14060,81 грн. У 2018 року [PERSON] продав належну йому квартиру [ADDRESS] , від продажу якої в рахунок аліментів жодного відрахування не відбулося. Крім того, придбаною позивачем у 2017 році квартирою [ADDRESS] , та право власності на яку оформлено на доньку [PERSON] , остання не користується та не розпоряджається, так як в ній проживає [PERSON] разом із сім`єю. Також повідомила, що на даний час [PERSON] не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В зв`язку з тим, що позивачем ненадані документальні підтвердження погіршення його матеріального становища чи стану свого здоров`я порівняно з тим, які були у нього на час винесення рішення суду № 733/1179/16-ц від 09 вересня 2016 року, просила відмовити в задоволенні позовних вимог останнього. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши представника відповідачки, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Як встановлено в судовому засіданні на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/1179/16-ц від 09 вересня 2016 року із [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2017 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , доньці [PERSON] (а.с.10), хоча за даною адресою проживає позивач разом із своєю сім`єю, про що вказав останній в позовній заяві. У відповідності до договору купівлі-продажу від 22 березня 2018 року [PERSON] продав належну йому квартиру [ADDRESS] (а.с.50-51), але не надав суду ніяких документальних підтверджень про відрахування коштів в рахунок аліментів від продажу даного нерухомого майна. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] з 21 жовтня 2019 року проживає в [ADDRESS] (а.с.39). Разом із нею проживає донька [PERSON] . Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01 грудня 2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 14060 (чотирнадцять тисяч шістдесят) гривень 81 копійка (а.с.40). Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові посилався на те, що його доходів при сплаті аліментів на утримання доньки не вистачає для нормального існування його та членів його сім`ї, так як він 02 червня 2018 року одружився із [PERSON] та від даного шлюбу у них народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с.14,16). Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було. Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів (крім довідки про доходи) про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed