Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості по орендній платі. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 14. 01. 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] Власником зазначеного нежитлового приміщення є позивач на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2007 року. Позивач зазначає, що з моменту укладання договору, відповідачу було надано у користування приміщення для зайняття нотаріальною діяльністю. Однак, в супереч умовам договору, відповідач жодного разу не виконав свій обов'язок щодо здійснення орендної плати за користування орендованим приміщенням. 01 липня 2013 року відповідач запропонувала укласти додаткову угоду до договору оренди не житлового приміщення від 14 січня 2013 року, в якій підвищити розмір орендної плати до 7 500 гривень на місяць. Однак, й після укладення додаткової угоди до договору, відповідач не здійснювала жодного разу оплати за орендоване приміщення, усі вимоги й звернення позивача щодо виконання своїх зобов'язань по виконанню договору, відповідач ігнорує та уникає зустрічей з позивачем. Окрім того, відповідно умов договору на відповідача був покладений обов'язок сплати електроенергії та інших послуг з обслуговування приміщення, але у зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку, позивач був змушений самостійно за власні кошти здійснювати оплату цих послуг. В зв'язку із зазначеним, позивач вважаючи свої права порушеними просив суд: - розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 14 січня 2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 103 783 гривня 62 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1087 гривень 85 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] оплату послуг адвоката у розмірі 3 800 гри. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 14. 01. 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Власником зазначеного нежитлового приміщення є позивач на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2007 року (а.с. 16). Вбачається, що з моменту укладання договору, відповідачу було надано у користування приміщення для зайняття нотаріальною діяльністю. Згідно п.п. 2.1.5 договору, орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату не пізніше 20 числа поточного місяця за поточний місяць». П. п. 3.2. договору передбачено, що орендна плата сплачується незалежно від результатів діяльності орендаря щомісячно до 20 числа поточного місяця. Відповідно до п.п. 3.1.1 договору, розмір орендної плати становить 2 000 гривень 00 коп. на місяць. Вбачається, що в супереч умовам договору, відповідач жодного разу не виконала свій обов'язок щодо здійснення орендної плати за користування орендованим приміщенням. Також вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про оплату наданого в оренду приміщення, але відповідач постійно просила зачекати з оплатою оренди по договору у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем. 01 липня 2013 року відповідач запропонувала укласти додаткову угоду до договору оренди не житлового приміщення від 14 січня 2013 року, в якій підвищити розмір орендної плати до 7 500 гривень на місяць (а.с. 15). Однак, й після укладення додаткової угоди до договору, відповідач не здійснювала жодного разу оплати за орендоване приміщення, усі вимоги й звернення позивача щодо виконання своїх зобов'язань по виконанню договору, відповідач ігнорує та уникає зустрічей з позивачем. Окрім того, відповідно до п.п. 2.1.6. договору на відповідача був покладений обов'язок сплати електроенергії та інших послуг з обслуговування приміщення, але у зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку, позивач був змушений самостійно за власні кошти здійснювати оплату цих послуг. Вбачається, що у зв'язку з систематичним порушенням своїх обов'язків відповідачем, позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору, однак відповідач ігнорує звернення позивача, а орендоване приміщення звільняти не звільняє, що порушує права позивача в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму і оренди, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умови договору і вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 611 ЦК України передбачені наслідки неналежного виконання зобов'язання зокрема такі як: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, вбачається, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, щодо обов'язку своєчасної та повної оплати приміщення, яке було надано їй у користування, а також обов'язку щодо сплати електроенергії та інших житлово-комунальних послуг, позивач бажає розірвати договір. Згідно ч.1 ст. 773 ЦК України, наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 773 ЦК України, якщо наймач користується річчю, переданою йому в найм, з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору і відшкодування збитків. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною. Статтями 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що відповідач грубо порушує умови договору, відмовляється в добровільному порядку розірвати договір, сплатити заборгованість по орендній платі та звільнити орендоване приміщення, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо розірвання договору оренди нежитлового приміщення підлягає задоволенню. Також, у зв'язку із порушенням відповідачем умов договору, вбачається, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по орендній платі за період з 14 січня 2013 року по 21 травня 2014 року у розмірі 93 500 гривень. 3гідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач прострочив виконання зобов'язання, позивач просив суд стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми заборгованості. Індекс інфляції за період з 14.01.2013 року по 14.05.2014 року становить 1.1. Інфляційне збільшення заборгованості: 6 494 гривні 95 коп. Таким чином, сума заборгованості з урахуванням інфляції становить 99994 гривні 95 коп. 3% річних від загальної суми заборгованості в період з 14.01.2013 року по 14.05. 2014 року становить 3 788 гривень 67 коп. Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним та погоджується з ним, а відтак вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 103 783 гривня 62 коп. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 3 800 грн., що слід зазначити наступне. Ст. 79 ЦПК України відносить до судових витрат витрати на правову допомогу. Згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Встановлено, що 21.05.2014 року позивач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON], згідно якого гонорар адвоката складає 3 800 гривень, гонорар сплачуються у повному обсязі одразу ж після підписання договору про надання правової допомоги, усі розрахунки між сторонами оформлюються підписанням акту прийому-передачі наданих послуг (а.с. 8-11). Таким чином, в зв'язку з тим, що позивач був вимушений звернутись до адвоката за наданням правової допомоги, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, за що позивачем було сплачено певну грошову суму, суд вважає що вимога позивача про відшкодування суми сплаченої за послуги адвоката у розмірі 3 800 грн. підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 1087 грн. 85 коп. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved