Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що в період з 23 січня 2018 року по 07 липня 2018 року ним було здійснено переказ грошових коштів у сумі 47829,93 грн. на картковий рахунок відповідача. Вказане перерахування було здійснено помилково, без будь-якої правової підстави, між ними не існує жодних домовленостей, ділових стосунків та інших зобов`язань. Добровільно повернути перераховані кошти відповідач відмовляється, у зв`язку з чим просить стягнути з останнього безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 47829,93 грн. 03.12.2019 року представником позивача [PERSON] до суду подано уточнену позовну заяву, згідно якої просять стягнути з відповідача 47883,93 грн. безпідставно набутих грошових коштів/а.с.72 т. № 1/. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач [PERSON] товаришував з [PERSON] та [PERSON] , які є синами відповідача [PERSON] .. В серпні 2017 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поїхали до м. Києва, де мали зробити операцію [PERSON] . Оскільки [PERSON] повинні були зробити операцію на нозі, останній мав з собою близько 70 000 грн. В Києві їх зустрів [PERSON] , вони поселилися в готельному комплексі «Чабани». Проте операцію було відкладено на невизначений час, тому вони деякий період відпочивали в готельному комплексі, разом з ними був також і [PERSON] . Під час сумісного відпочинку позивач попросив [PERSON] позичити йому 60000 грн., на що він дав згоду. Договір позики в письмовій формі не укладався, вони усно домовились, що позивач частинами буде перераховувати на карту батька [PERSON] - [PERSON] . За період часу з 23 січня 2018 року по 07 липня 2018 року позивачем [PERSON] на картку відповідача було перераховано 47883,93 грн. за договором позики. Іншу частину боргу за договором позики позивач перерахував сину відповідача [PERSON] .. У зв`язку з чим вважає, що кошти перераховані відповідачу не є безпідставно набутим майном, а отримані ним за договором позики, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] є його батьком. В 2017 році у нього були проблеми з ногою, потрібно було робити операцію, у зв`язку з чим він в супроводі свого брата [PERSON] та [PERSON] поїхали до м. Києва в лікарню. На операцію він брав з собою приблизно 70000 грн. В Києві їх зустрів знайомий його брата [PERSON] , поселилися в готельному комплексі «Чабани». Операцію на нозі було відкладено на невизначений термін. Під час сумісного відпочинку в готельному комплексі [PERSON] попросив у нього позичити йому 60000 грн., на що він дав свою згоду. Договір позики в письмовій формі вони не укладали. Домовились, що кошти позивач повертатиме йому частинами, перераховуючи на картку його батька. Перераховані позивачем його батьку кошти в розмірі 47883,93 грн. є коштами за договором позики, укладеним в усній формі між ними та [PERSON] . Крім того, позивач не належним чином виконував свої зобов`язання по договору позики, у зв`язку з чим він звертався до правоохоронних органів з заявою про шахрайські дії з боку позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем [PERSON] вони товаришували з 2014 року, на той час останній працював управляючим в СФГ «Гермес» в с. Лозуватка. В серпні 2017 року він разом з братом [PERSON] та [PERSON] поїхали до Києва, супроводжували брата до лікарні, так як останньому мали зробити операцію на нозі. На операцію брат брав з собою приблизно 70000 грн. В Києві їх зустрів [PERSON] , вони поселилися в готельному комплексі «Чабани». Операцію відклали, та вони ще на деякий час залишились відпочивати. Під час сумісного відпочинку з [PERSON] останній попросив його брата [PERSON] позичити йому кошти, на що той дав згоду. Домовлялись що кошти позивач віддаватиме брату шляхом перерахування на картку їх батька [PERSON] . На скільки йому відомо [PERSON] частину коштів повернув брату, шляхом перерахування на карту, а іншу частину не повернув, з приводу чого брат звертався з відповідною заявою в органи поліції. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2017 року він разом з [PERSON] та його братом [PERSON] поїхали до Києва, супроводжували [PERSON] до лікарні, де йому повинні були зробити операцію. В Києві їх зустрів знайомий [PERSON] , з яким вони сумісно відпочивали, час проводили в готельному комплексі «Чабани». В його присутності позивач [PERSON] попросив у [PERSON] позичити кошти, оскільки той мав при собі приблизно 60000 грн., а операцію йому відклали, він погодився. В його присутності [PERSON] позичив [PERSON] 60000 грн., останній зобов`язувався повернути кошти шляхом перерахування на картку відповідача [PERSON] 08 жовтня 2018 року [PERSON] перерахував на банківський рахунок [PERSON] 47883,93 грн., про що свідчать дублікати квитанцій № 6365702 від 23.01.2018 року на суму 502,51, № 6365753 від 23.01.2018 року на суму 1005,03, № 6606456 від 25.01.2018 року на суму 4572,86 /а.с.10-12/, копії платіжних доручень № 180222РР211519289114156761 від 22.02.2018 року на суму 1708,54, № 180222РР211519288199156363 від 22.02.2018 року на суму 1055,28 грн., № 180404РР111522871822377835 від 04.04.2018 року на суму 3216,08 грн., № 180406РР111523030137445533 від 06.04.2018 року на суму 3015,08 грн., № 180412РР21152354079556786 від 12.04.2018 року на суму 924,62 грн.,№ 180426РР11152473054610349 від 26.04.2018 року на суму 2010,05 грн.,, № 180430РР111525096368167287 від 30.04.2018 року на суму 6030,15 грн., № 180501РР211525184871208244 від 01.05.2018 року на суму 12361,81 грн., № 180523РР21152706746812248 від 23.05.2018 року на суму 301,51 грн., № 180529РР111527618314263854 від 29.05.2018 року на суму 1500 грн., № 180531РР211527797838102584 від 31.05.2018 року на суму 1192,97 грн., № 180604РР2115280908761972 від 04.06.2018 року на суму 6000 грн., № 180607РР11152838125232840 від 07.06.2018 року на суму 190,91 грн., № 180626РР2115299941614474 від 26.06.2018 року на суму 1306,53 грн., № 180707РР21153095913276762 від 07.07.2018 року на суму 1000 /а.с.13-27/ та виписка по картці [PERSON] /а.с.136/. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами договорів позики та будь-яких інших договорів, позивач [PERSON] обґрунтовано стверджує, що правовідносини між сторонами носять кондикційний характер. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. При цьому у відповідності до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 759/1206/17 (провадження № 61-40св19). Враховуючи, що грошові кошти у розмірі 47883,93 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача, а у матеріалах справи відсутні докази набуття останнім коштів за договірними правовідносинами щодо цього майна, інші підстави набуття відповідачем вказаних коштів судом не встановлено, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Що ж стосується посилання представника відповідача [PERSON] на те, що кошти перераховані відповідачу не є безпідставно набутим майном, а отримані ним за договором позики, суд до уваги не приймає виходячи з таких підстав. Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України). Як встановлено вище, за період з 23 січня 2018 року по 07 липня 2018 року [PERSON] перерахував на банківський рахунок [PERSON] 47883,93грн. Вказані обставини підтверджені випискою по карті [NUMBER] , наданою акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами. За таких обставин, посилання представника відповідача [PERSON] на фотознімки, покази [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про те, що кошти перераховані позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] на підставі договору позики не заслуговують на увагу, оскільки договору позики на підтвердження зазначених обставин суду не було надано.

Outcome: approved