Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с.\~Олексіївка, вул.\~Травнева,\~буд. 11. Окрім [PERSON] у вказаному житловому приміщенні зареєстрована, але з 29.07.2016 р. фактично не мешкає, колишня дружина позивача [PERSON] Оскільки в добровільному порядку відповідачка відмовляється знятись з реєстраційного обліку місця проживання, позивач змушений звернутись до суду та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с.\~Олексіївка, вул.\~Травнева,\~буд. 11. Ухвалою суду від 26 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 16 серпня 2018 року. Ухвалю від 16 серпня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, але представник позивача надав заяву про розгляд справи з його відсутності, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документами та ухвалу про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, а також розяснено право подати відзив на позовну заяву. Однак, поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «адресат не проживає» (а.с.\~30, 31). 16 серпня 2018 року [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання направлено повістку про виклик до суду, проте зазначена поштова кореспонденція також не була вручена відповідачці та повернулась до суду з відміткою «вибув» (а.с. 36, 37). За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 190, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку/копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, вважається днем вручення судової повістки/судового рішення. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак, ні в підготовче засідання, ні в судове засідання не зявилась, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала, про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та докази, суд доходить таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с.\~Олексіївка, вул.\~Травнева,\~буд. 11, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 20.04.2015 р., зареєстрованим у реєстрі за № 214, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №\~38481170 від 03.06.2015 р., номер запису про право власності 9421180 (а.с. 8-9). Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 р., яке набрало законної сили 19.09.2016 р., розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18-19). Згідно з довідками, виданими Олексіївським старостинським округом виконавчого комітету Юрївської селищної ради Дніпропетровської області 11.05.2018\~р., у житловому будинку, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с.\~Олексіївка, вул.\~Травнева,\~буд. 11, окрім позивача, зареєстровані його мати [PERSON], дружина [PERSON] та [PERSON], при цьому остання з 29.07.2016 р. у будинку не проживає (а.с. 14-16). Як виходить з акта № 8 від 09.07.2018 р., складеного в.о. старости Олексіївського старостинського округу виконавчого комітету Юрївської селищної ради Дніпропетровської області [PERSON] та депутатом [PERSON] в присутності свідка [PERSON], відповідачка не проживає у вищезазначеному житловому приміщенні з 04.11.2016 р., а її особисті речі у будинку відсутні (а.с. 20). Отже, відповідачка не належить до членів сімї позивача, тривалий час не проживає у будинку, проте добровільно знятись з реєстраційного обліку місця проживання відмовляється, чим перешкоджає [PERSON] у здійсненні ним права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним нерухомим майном. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач чинить перешкоди відповідачці у здійсненні нею права користування житловим приміщенням, а також, що [PERSON] зверталась до суду чи інших органів влади за захистом своїх житлових прав. Також суду не представлено доказів на підтвердження участі відповідачки у здійсненні витрат на утримання будинку. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР та передбачають правомочності щодо використання житла для особистого проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16\~листопада 2016 р у цивільній справ № 6-709цс16. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не належить до членів сімї позивача, не проживає в житловому будинку протягом тривалого часу, суд вважає\~необхідним задовольнити\~позов та\~визнати[PERSON]\~ такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с.\~Олексіївка, вул.\~Травнева,\~буд. 11. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.\~1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь [PERSON] у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved