Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача в його користь: суму боргу згідно договору позики - 302108,00 грн та три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання від суми основного боргу за період з 1 травня 2017 року по 20 серпня 2019 року в розмірі 20903 грн. Посилається на те, що 23.08.2016 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від нього 12000 доларів США та зобов`язався їх повернути, про що розписався в присутності свідка [PERSON] . Даних коштів відповідач не повернув. 11.01.2017 року оформив ще одну розписку на ці самі кошти в сумі 12000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 01 травня 2017 року, затвердивши дану обіцянку своїм підписом. Станом на 20.08.2019 року відповідач отримані кошти в сумі 12000 доларів США йому не повернув. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Пояснив, що до подачі позову до суду неодноразово звертався до відповідача, в тому числі, по телефону з приводу повернення ним боргу, на що [PERSON] обіцяв почекати, а згодом взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації. Згідно з довідками Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області № 06-04-05/163 від 22.08.2019 року та № 06-04-05/171 від 03.09.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип «змагальності сторін у цивільному процесі». Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач в позові посилається на те, що відповідач зобов`язаний повернути борг згідно розписок на підставі статтей 526, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до норм ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми. Такий висновок зробив ВСУ в постанові №309/3458/14-ц. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам. Із розписки від 23.08.2016 року видно, що [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 12 тисяч доларів США і зобов`язується повернути дані кошти (а.с.8). 11.01.2017 року [PERSON] написано нову розписку на ті ж самі кошти в розмірі 12 тисяч доларів США із зазначенням терміну повернення: половину - до кінця лютого 2017 року, решта - до 1 травня 2017 року (а.с.7). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була присутня під час передавання грошей її чоловіком [PERSON] - [PERSON] , а саме 12 тисяч доларів США, які він обіцяв повернути, про що писав розписки. Із довідки АТ КБ «ПриватБанк» станом на 20.08.2019 року вбачається, що офіційний курс НБУ валюти USD становить 25,1757 (а.с.9). Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року (справа № 6-369цс15). Судом встановлено, що відповідно до розписок від 23 серпня 2016 року та від 11 січня 2017 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 12000 доларів США, що станом на день подачі до суду позову становило 302 108,00 грн, половину з яких зобов`язався повернути до кінця лютого 2017 року та решту до 1 травня 2017 року. Станом на час розгляду даної справи зобов`язання згідно розписок відповідачем не виконано, що підтверджує наявність оригіналів боргових розписок у позивача- кредитора. Таким чином, діями відповідача порушено права [PERSON] , які підлягають захисту шляхом стягнення із [PERSON] на користь позивача суму боргу, а тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів згідно договору позики, підлягають до задоволення. Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання від суми основного боргу за період з 1 травня 2017 року по 20 серпня 2019 року в розмірі 20903,00 грн. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Як вбачається із розрахунку позивача, 3 % річних за прострочення зобов`язання від суми основного боргу за період з 01 травня 2017 року по 20 серпня 2019 року становить 20 903 грн. З яких: 3% річних за прострочення грошового зобов`язання суми боргу 302 108 грн., за період з 1 травня 2017 року по 1 травня 2018 року становить : 302 108 - 3% =9063 грн., За період з 1 травня 2018 року по 1 травня 2019 року становить 302 108 -3% = 9063 грн. За період з 1 травня 2019 року по 20 серпня 2019 року прострочена заборгованість складає 9063:365 днів =24,8 * 112 днів = 2777 грн., з яким суд погоджується та вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3021,00 грн судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved