Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 08. 10. 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів на суму 550 000 грн. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09. 04. 2012 року, стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 891 833,54 грн. та 2 823 грн. судового збору. Вказане рішення суду набрало законної сили 19. 04. 2012 року. Позивач зазначає, що відповідач рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09.04.2012 у справі № 2-921/12 не виконав, борг позивачу не повернув. В зв'язку із зазначеним позивач з урахуванням уточнень просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 396428,68 грн., три відсотки річних в розмірі 57863,01 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 196757,10 грн., а всього 651 048,79 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суд не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за договором позики від 08.10.2008 позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 550000 грн. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.04.2012 у справі № 2-921/12 з відповідача на користь позивача у даній справ стягнуто борг в розмірі 550000 грн., три відсотки річних в розмірі 49273,06 грн., інфляційні втрати в розмірі 138951,96 грн., пеню в розмірі 153608,52 грн., всього 891833,54 грн., та 2823 грн. судового збору. Вказане рішення суду набрало законної сили 19.04.2012 року. Постановою від 20.06.2013 року ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва відкрито виконавче провадження № 38532471 та розпочато примусове виконання рішення суду, яке на час ухвалення рішення у даній справі не виконано. Встановлено, що вищевказаним рішенням суду стягнуто три відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані за період з 25.12.2008 року по 01.12.2011 року. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції та 3% річних за прострочення повернення позики, обраховані за період з 02.12.2011 року по 03.06.2015 року. Вбачається, що за вказаний період прострочення виконання зобов'язання сума індексу інфляції становить 396428,68 грн., сума 3% річних - 57863,01 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши розрахунки індексу інфляції та 3 % річних, які були надані позивачем, погоджується з ними, а відтак приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції в розмірі 396428,68 грн. та 3% річних в сумі 57863,01 грн. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 196757,10 грн. процентів від суми позики на підставі ст. 1048 ЦК України, обрахованих за період з 11.07.2011 року по 03.06.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 наведеної норми, договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Судом встановлено, що договір позики від 08.10.2008 року був укладений між фізичними особами на суму, яка перевищувала п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн. х 50 = 850 грн.). За таких обставин, до спірних відносин не підлягає застосуванню ч. 2 ст. 1048 ЦК України, якою визначено умови визнання договору позики безпроцентним і на суму позики за договором від 08.10.2008 можуть бути нараховані проценти, розмір яких визначений ч. 1 ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки НБУ. Суд, перевіривши розрахунок, наданий позивачем, погоджується з ними, а відтак приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 196757,10 грн. процентів від суми позики. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в сумі 3654 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. За таких обставин та

Outcome: approved