Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину, третя особа - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує те, що Печенізьким районним судом Харківської області 17.10.2011 р. по справі № 2031/2-158/11 винесено рішення щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2011 року і до повноліття дитини. Позивач вказує, що починаючи з 13.09.2011 року до теперішнього часу він справно сплачує аліменти на утримання сина, додатково забезпечує дитину необхідними речами. 10 травня 2014 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вказує, що з народженням другої дитину у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата ним аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно стала неможливою. Також подружжя має ще одну дитину, [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати зі своєю матір`ю [PERSON] , і також виховується позивачем. Свій позов [PERSON] також мотивує тим, що згідно довідки про доходи, його заробітна плата за винятком утримань та сплачених аліментів становить менше мінімальної заробітної плати в Україні ( відповідно до ст. 8 Закону України « Про державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата у 2020 році у місячному розмірі з 01 січня 2020 року становить 4 723 грн). Іншого джерела доходу позивач не має. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Печенізького районного суду Харківської області від 17.10.2011 року по справі № 2031/2-158/11 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Надав до суду письмові пояснення, в яких виклав обставини зазначені у позові. Також пояснив, що його дружина [PERSON] вагітна і їх родина очікує поповнення, а тому слід вважати, що у новому шлюбі вони мають дві спільні дитини. Зазначає, що він як батько повинен матеріально піклуватись не тільки про сина [PERSON] від першого шлюбу, а й про дітей з якими він проживає однією родиною, а саме сина дружини від першого шлюбу та спільної доньки [PERSON] . Вказав, що його колишньою дружиною надані до суду письмові пояснення щодо категоричного заперечення проти позову, що її заперечення мають суто суб`єктивний та корисливий характер і сприяють виключно власним інтересам. Позивач наполягав на задоволенні заявлених ним вимог. Відповідачка в судове засідання не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Надала до суду заперечення проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Третя особа- [PERSON] в судове засідання 06 жовтня 2020 р. не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. В судовому засіданні 09.09. 2020 року пояснила, що вона перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. В цьому шлюбі в них народилась дочка [PERSON] , а також в неї від першого шлюбу також є дитина, син - [PERSON] , який проживає з ними. Родину утримує повністю [PERSON] , сплачує комунальні послуги, витрати на харчування доньки [PERSON] у дитячому садочку. [PERSON] є єдиним годувальником у родині, так як [PERSON] знаходиться у декретній відпустці і їх родина очікує появлення другої спільної дитини. Вказала, що витрати на утримання родини, сплату поточних платежів відбирають більше половини заробітку [PERSON] , інших доходів він не має. Повністю підтримала позовні вимоги позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно рішення Печенізького районного суду Харківської області від 17.10.2011 р. по справі № 2031/2-158/11 з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2011 р. і до повноліття дитини. ( аркуші 8-9). Позивач вдруге одружився з [PERSON] 10.05.2014 року. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . ( аркуш 10). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 30.09.2014 р., зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області - [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис №33, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . ( аркуш 11). З довідки про доходи № 402 від 10.03.2020 р. ГУНП в Харківській області вбачається, що [PERSON] працює на посаді молодшого інспектора - кінолога, форма працевлаштування - основна, його заробіток за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року склав: нараховано - 31 855, 50 грн., утримано військового збору у розмірі 477, 85 грн., сума аліментів - 12 041, 05 грн. (аркуш 14). Витрати на комунальні послуги на оплату електричної енергії становлять приблизно 500 грн. на місяць, оплата газопостачання становить 2500 грн., батьківська оплата на харчування в дитячому садочку становить близько 400 грн. на місяць. ( аркуші 66-77). Аналізуючи аргументи позивача, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту прав позивача за позовом про зменшення розміру аліментів. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Стаття 12 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 76 ЦПК України). Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього на стільки змінився матеріальний стан, що він впливає на його неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, змінився його сімейний стан, він одружився, від шлюбу в нього народилась донька [PERSON] , 2014 року народження. Також вказує, що змінився також і матеріальний стан. Окрім витрат на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] , 2008 року народження , на теперішній час він має на утриманні одну малолітню дитину від другого шлюбу, ще одна дитина від шлюбу повинна народитись, також позивач приймає участь у забезпеченні сина дружини від першого шлюбу. Позивач також повністю несе витрати на оплату комунальних послуг, витрати на харчування своєї доньки [PERSON] у дитячому садочку, що підтверджується документальними доказами, наданими позивачем та долученими до матеріалів справи. У зв`язку з вище наведеним його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом. Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем доведений факт погіршення його матеріального становища до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на дитину, визначений судом не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Суд вбачає зміну сімейного та матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Таким чином, встановлені судом обставини вказують на наявність законних підстав у позивача для зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. При цьому до доводів відповідачки, викладених в запереченні проти позову, суд ставиться критично, оскільки в судовому засіданні підтверджено, що після рішення суду про стягнення аліментів на її користь ( з 13.09.2011) змінився матеріальний та сімейний стан позивача - він уклав шлюб 10.05.2014 р., в нього [INFO] народилась дочка [PERSON]. А , отже, така зміна матеріального і сімейного стану позивача відповідно до норм ст.ст. 192, 182 СК україни є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту зміни його сімейного стану, погіршення його матеріального становища, що відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із п. 23 Постанови №3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд не стягує судові витрати з відповідачки в зв`язку з заявою позивача про покладення даних витрат на нього.

Outcome: approved