Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна», в якому просив зобов'язати [PERSON] припинити використання позначень у будь-який спосіб, що порушує виключне майнове право позивача на торгівельні марки за міжнародними реєстраціями [NUMBER] «[INFO]», [NUMBER] (знакове зображення), [NUMBER] (знакове зображення); зобов'язати [PERSON] припинити використання позначення «[INFO]» в доменному імені [INFO], як таке, що порушує виключне майнове право позивача на торговельну марку за міжнародною реєстрацією [NUMBER] «[INFO]»; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна» (03065, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 43 А, кв. 30; код ЄДРПОУ 37593550) здійснити переделегування доменного імені [INFO] на користь [PERSON] ([INFO]) ([ADDRESS]) та вказати наступні відомості в записі даного доменного імені: [INFO]; адреса: [ADDRESS]; E-mail: [INFO], тел. [NUMBER]; факс: [NUMBER]). Також, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником торговельних марок «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], яка здійснена відповідно до порядку, передбаченого Мадридською угодою про міжнародну реєстрацію знаків від 14 квітня 1891 року, та набула чинності для України з 25 грудня 1991 року. Позивач зазначає, що через Інтернет-магазин за адресою [INFO] використовуються торговельні марки за міжнародними реєстраціями [NUMBER] «[INFO]», [NUMBER] (знакове зображення), [NUMBER] (знакове зображення), фотографії, зображення, рекламні матеріали, копіюється контент оригінального сайту позивача [INFO], що захищені авторським правом та пропонуються до продажу вироби торговельної марки «[INFO]». Також, у доменному імені [INFO] використовується прізвище власника, що призводить до введення в оману споживачів щодо дійсного власника сайту. Згідно відповіді ТОВ «Хостінг Україна» від 05 лютого 2015 року реєстрантом доменного імені «[INFO]» та споживача послуг хостингу відповідного вебсайту [PERSON]. Позивач вважає, що при реєстрації доменного імені [INFO] та використанні сайту [INFO] відповідачем [PERSON] порушуються його майнові права інтелектуальної власності, а тому просить здійснити захист та поновлення порушених прав у спосіб зазначений у позові. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна» просив розгляд справи проводити за відсутності представника, проти позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, врахувавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником торговельних марок [NUMBER] «[INFO]», [NUMBER] (знакове зображення), [NUMBER] (знакове зображення), яка здійснена відповідно до порядку, передбаченого Мадридською угодою про міжнародну реєстрацію знаків від 14 квітня 1891 року, яка набула чинності для України з 25 грудня 1991 року. Відповідно до довідок Державного підприємства «Український інститут промислової власності» від 06.04.2015 року міжнародна реєстрація [NUMBER] від 13.12.2002 року діє на території України у повному обсязі з 13.12.2002 року (.а.с. 41); міжнародна реєстрація [NUMBER] від 05.10.2011 року діє на території України у повному обсязі з 05.10.2011 року (а.с. 44); експертиза по міжнародній реєстрації [NUMBER] від 03.06.2014 року буде проведена до 06.11.2015 року (а.с.47). Також, встановлено, що через Інтернет-магазин за адресою [INFO] використовуються торговельні марки за міжнародними реєстраціями [NUMBER] «[INFO]», [NUMBER] (знакове зображення), [NUMBER] (знакове зображення), фотографії, зображення, рекламні матеріали, копіюється контент оригінального сайту позивача [INFO], що захищені авторським правом та пропонуються до продажу вироби торговельної марки «[INFO]». Також, у доменному імені [INFO] використовується прізвище власника, що призводить до введення в оману споживачів щодо дійсного власника сайту. Згідно відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна» від 05 лютого 2015 року реєстрантом доменного імені «[INFO]» та споживача послуг хостингу відповідного вебсайту є [PERSON] (а.с.а.с. 39-40). Крім того, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що складову торговельної марки позивача «[INFO]» було використано при реєстрації доменного імені [INFO]. При цьому така складова торговельної марки позивача «[INFO]» як позначення «[INFO]» була використана при реєстрації в мережі Інтернет доменного імені [INFO], яке використовується для надання доступу до онлайн магазину відповідача [PERSON] Крім того, у доменному імені [INFO], «[INFO]» - це ім'я домена, а «com.ua» - доменна зона другого рівня, тобто позначення «[INFO]» відображає торгівельну марку позивача та його прізвище. Разом з тим, факт використання торгової марки позивача у доменному імені відповідача [PERSON] підтверджується висновком експерта №70/15 за результатами проведення експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 30 квітня 2015 року, проведених атестованими судовими експертами Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (а.с.а.с. 52-64). Відповідно до п. 1 ст. 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виходячи з вищевикладеного та відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» позивачу [PERSON] ([INFO]) належить виключне право на використання торговельних марок позначення та інші права, надані Законом про товарні знаки. Згідно з абз. 3 п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», серед інших, використанням знака визнається застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] ([INFO]) жодного дозволу відповідачу [PERSON] на використання своїх знаків для товарів і послуг не надавав, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині зобов'язання відповідача [PERSON] припинити використання позначень у будь-який спосіб, що порушує виключне майнове право позивача на торгівельні марки за міжнародними реєстраціями [NUMBER] «[INFO]», [NUMBER] (знакове зображення), [NUMBER] (знакове зображення). Як вказано у п.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» - належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Види порушень авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, наведені в статтях 50 та 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема, п.«а» ч. 1 ст. 50: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. Відповідно до ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди. Частинами 1-3 ст. 440 ЦК України та ч.1 ст. 15 Закону передбачено, що автору чи іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Як передбачено ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом. Згідно з ч.3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне право особи, яка має авторське право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами, дає їй право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання творів. Публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях (стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу. Згідно із ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Судом встановлено, що позивачем виготовляються різноманітні товари, зокрема, жіночий та чоловічий одяг, дитячий одяг, тканини, сумки, взуття, тощо і маркуються вони торговельними марками [NUMBER] «[INFO]», [NUMBER] (знакове зображення), [NUMBER] (знакове зображення). З метою реалізації своїх товарів у всьому світі, позивачем було створено у мережі Інтернет офіційний сайт за доменним іменем [INFO].com. На даному сайті користувачі мережі Інтернет мають можливість ознайомитись із асортиментом товарів, що пропонуються позивачем до продажу, отримати інформацію про компанію позивача та історію її створення. Вбачається, що на даному сайті міститься велика кількість фотографій та зображень різноманітних виробів позивача. До кожного такого виробу надається опис та зображення вигляду виробу з різних боків. Разом з тим, суд вважає, що відповідачем [PERSON] порушено авторські права позивача шляхом незаконного використання фотографій товарів, зображень, рекламних матеріалів, контенту оригінального сайту, тощо, позивача. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про телекомунікації», адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет включає комплекс організаційно-технічних заходів, необхідних для забезпечення функціонування технічних засобів підтримки адресування, у тому числі серверів доменних назв українського сегмента мережі Інтернет, реєстру домену.UA в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет, спрямованих на систематизацію та оптимізацію використання, обліку та адміністрування доменів другого рівня, а також створення умов для використання простору доменних імен на принципах рівного доступу, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», домен .UA - домен верхнього рівня ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, створений на основі кодування назв країн відповідно до міжнародних стандартів, для обслуговування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет. Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України «Про телекомунікації», адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені .UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог. Судом встановлено, що відповідно до запису українського сервісу WHOIS доменне ім'я [INFO] було створене 15.01.2014 року та зареєстроване ТОВ «Хостінг Україна» (а.с.а.с. 30-31). Зазначене Товариство здійснює діяльність з надання послуг реєстрації доменних імен і хостингу, які регулюються публічним договором у формі Публічної оферти, що розміщена на вебсайті Товариства. Надаючи вказані послуги Товариство виконує виключно технічні функції і не набуває жодних прав на відповідні доменні імена та вебсайти. Таким чином, беручи до уваги той факт, що реєстратором доменного імені [INFO] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна», суд вважає обґрунтованими вимоги щодо зобов'язання Товариства здійснити переделегування оскаржуваного доменного імені на користь позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги те, що на час реєстрації та делегування доменного імені [INFO] відповідачем ТОВ «Хостінг Україна» не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. підлягає стягнення з відповідача [PERSON]

Outcome: approved