Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства в якій зазначив, що він народився [INFO] року у м. Бішкек (Фрунзе) Киргизстану, про що 30.06.1953 року в бюро ЗАГС м. Фрунзе зроблено відповідний актовий запис №566. В актовому записі його мамою вказано [PERSON], українку, у графі батько стоїть прочерк. Зазначає, що його батьком є [PERSON], болгарин за національністю, який помер [INFO] року. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі приблизно з 1937 року. Мали спільних дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року; [PERSON], [INFO]. У 1941 році сім'я була евакуйована з Першотравневим заводом сільськогосподарських машин, на якому працював батько, в м. Фрунзе. Там батьки проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, у них народилися діти [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Йому невідомо, чому у актовому записі про його народження стоїть прочерк, не виключає, що певний час батьки не перебували у шлюбі. Він пам'ятає, що вони жили разом однією сім'єю у м. Фрунзе, а в 1954 році повернулися у м. Бердянськ. У 1954-1957 роках збудували житловий будинок [ADDRESS], в якому також жили всі разом. Батьки виховували та утримували його та сестер. [INFO] року померла його мати. На той час йому виповнилося 11 років і його вихованням та утриманням продовжував займатися батько, який до кінця свого життя не одружився, присвятивши його дітям. У нього не виникало сумніву, що [PERSON] є його рідним батьком, так як він називав його сином, піклувався його здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, забезпечив здобуття ним освіти, готував до самостійного життя. Встановлення факту батьківства йому необхідно для підтвердження національного походження. Просив встановити факт, що [PERSON], визнав батьківство стосовно [PERSON] Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали і просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] пояснила суду, що з 2004 року перебуває у шлюбі від якого має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] знала, як дідуся її чоловіка. За життя [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, спілкувався з ним. Її діти навчаються у болгарській недільній школі «Василь Левськи», яка фінансується Міністерством освіти Болгарії. Для навчання як у недільній школі, так і у вищих навчальних закладах необхідне підтвердити болгарське коріння. Просила заяву задовольнити. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що заявник народився до 1 січня 2004 року, тому суду слід керуватися КпШС України. Відповідно ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Визначаючи в порядку встановлення факту батьківства чи в порядку встановлення факту визнання батьківства щодо заявника слід вирішити справу, суд виходить з наступного. У п. 7 указу Президії Верховної Ради Української РСР в 29 грудня 1969 р. N 2476-VII «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР» передбачено, що у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Оскільки [PERSON] народився до 1 жовтня 1968 року, тому факт визнання батьківства [PERSON], щодо [PERSON] підлягає розгляду судом в заявленому порядку, а не в порядку встановлення факту батьківства. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.06.1953 (а.с. 8) [PERSON] народився [INFO] року у м. Бішкек Киргизької РСР. У графі батько стоїть прочерк, а його мамою зазначена [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 14), а [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 16,32). Факт визнання [PERSON] батьківства стосовно [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні поясненнями свідків, які пояснили суду наступне. Свідок [PERSON] суду пояснила, що разом з [PERSON] навчалась у одному класі і особисто бачила, як [PERSON] визнавав заявника своїм сином. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона в сім'ї старша донька та сестра. У 1953 році народився брат [PERSON]. Батько відносився завжди до нього як до сина: утримував, виховував. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] доводиться їй двоюрідним братом по матері. Вона бачила, як [PERSON] визнавав заявника своїм сином і виконував батьківські обов'язки з утримання та виховання. Свідок [PERSON] пояснив, що знає сім'ю [PERSON] з 1954 року. Він часто бував в гостях у [PERSON] В сім'ї було четверо дітей, яких батько виховував після смерті матері. Між батьком та сином були добрі відносини. Бачив, що [PERSON] відносився до [PERSON] як до сина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона народилась в м. Фрунзе Киргизія. Пам'ятає як приходили сусіди, поздоровляли батьків з народженням сина [PERSON]. У 1954 році сім'я переїхала в м. Бердянськ. Після смерті матері батько взяв на себе всю турботу щодо виховання дітей, у тому числі і щодо сина [PERSON], відвідував школу, матеріально забезпечував. На протязі життя батько визнавав [PERSON] своїм сином. Крім того, факт визнання батьківства [PERSON] відносно [PERSON] підтверджується також фотографіями на яких зображено [PERSON] разом з [PERSON], а також з внуками [PERSON] та [PERSON] (а.с.53-60). Надані суду листи та вітальні листівки заявника суд не може взяти до уваги, оскільки в них відображено ставлення заявника до [PERSON] як до батька, але при вирішенні питання про визнання батьківства можливо взяти до уваги тільки відношення батька до дитини, а не навпаки (а.с.42-46). При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, заявником надано суду докази, які з достовірністю підтверджують визнання [PERSON] батьківства відносно [PERSON], тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved