Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що працював у відповідача з 17 вересня 1973 року. Звільнений 19 березня 2015 року в звязку з виходом на пенсію. На день звільнення окрім стягнутих за судовими наказами сум, відповідач не провів виплату заробітної плати, розмір якої становить 20068 грн. 20 коп.. Відповідач не здійснив повний розрахунок належних до виплати сум. Просить стягнути заборгованість із заробітної плати в розмірі 20068,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15513,96 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. 00 коп.. В обґрунтування спричиненої моральної шкоди та її розміру зазначив, що через невиплату заробітної плати докладав додаткових зусиль для організації свого життя, займав гроші у знайомих та родичів, оформив кредит у банку на вкрай невигідних для нього умовах, економить на придбанні одягу та харчів. Крім цього, перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні Бердянської лікарні, перебуває на диспансерному обліку, потребує систематичного вживання ліків. Все це зумовлює непереборне відчуття страху та тривоги за своє майбутнє та майбутнє родини. Позивач направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання представника не направив. Повідомлений. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Аналізуючи подані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача слюсарем. Згідно наказу від 19 березня 2015 року № 53 звільнений за власним бажанням у звязку з переходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до довідки відповідача від 14 квітня 2015 року № 87 заборгованість із заробітної плати станом на 14.04.15 р. складає загальну суму 20068,20 грн.. На день розгляду справи відповідачем заборгованість не виплачена. Зазначене підтверджується записами в трудовій книжці, довідкою ПАТ «АЗМОЛ» від 14.04.15 р. № 87, розрахунковими листками за січень, лютий та березень 2015 року. Виходячи із заробітної плати за січень 2015 року 1459,92 грн. та за лютий 2015 року 1478,40 грн., середній заробіток позивача за день становив 73,46 грн., що підтверджується розрахунковими листками. За період з 20 березня 2015 року по 02 жовтня 2015 року, тобто за 135 робочих днів стягненню підлягає середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 9917,10 грн. (73,46 грн. х 135 р.дн. = 9917,10 грн.). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що конституційне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю порушене відповідачем. Зазначені порушення призвели до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих звязків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з характеру та обсягу страждань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, суд вважає можливим визначити грошовий еквівалент завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн.. Судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з даним позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial