overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 04.02.2009 року він та відповідачка уклали між собою шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №3. З відповідачкою вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання в шлюбі у нього з відповідачкою не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сім'ї, збереження якої стало неможливим. Поведінка відповідачки стала вкрай неприйнятною протягом останнього року. у зв'язку з тим, що він втратив роботу і вданий час ніде не працює, на грунті матеріального становища, в якому перебуває їхня сім?я, ставлення відповідачки до нього значно погіршилося, що стало причиною розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Примирення з відповідачкою вважає неможливим, а спроби зберегти сім'ю недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. Спільне життя між ними не склалося. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїх письмових заявах позивач та відповідачка просять розглянути справу за їхньої відсутності у судовому засіданні, про що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні позивача, який скористався своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 06.09.2012 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки вони не зійшлися характерами, в них різні погляди на життя. За час шлюбу в них так і не склалися нормальні сімейні стосунки, вони спільно не проживають. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач проти позову не заперечувала. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.09.2012 року у виконкомі Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис за № 5 (а.с.4). Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст.55, 56 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, їх шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, суд приходить до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 06.11.1999 року між ними укладено шлюб. За час шлюбу в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає алкогольними напоями, не займалася веденням господарства, зраджувала йому. Шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо. Дружина покинула його та дітей. Шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 06.12.2011 року укладено шлюб. За час шлюбу народилась одна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] . Однак вони не змогли створити міцну сімю, внаслідок чого не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують тривалий час шлюбні відносини. Шлюб існує формально, розірвання шлюбу відповідатиме інтересам сторін. Позивач в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач подала заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б\~ інтересам сторін. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст.55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини,\~ примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 07.06.2014 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. У шлюбі дітей не народилося. Вони не змогли створити міцну сім'ю, між ними не утворились довірливі та сердешні відносини. Між ними постійно виникали сварки. Позивач втратив до дружини почуття любові і поваги. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач також в судове засідання не з»явилась, подала заяву про визнання позову та розгляду справи у її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони уклали шлюб 07.06.2014 року (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст.55, 56 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 13.12.1999 року він та відповідачка уклали між собою шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №76. З відповідачкою від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання в шлюбі у нього з відповідачкою не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сім'ї, збереження якої стало неможливим. У травні 2014 року він фактично припинив шлюбні відносини з відповідачкою, після чого вона переїхала проживати до іншого помешкання. Примирення з відповідачкою вважає неможливим, а спроби зберегти сім'ю недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. Спільне життя між ними не склалося. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїх письмових заявах позивач та відповідачка просять розглянути справу за їхньої відсутності у судовому засіданні, про що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні позивача, який скористався своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 14.07.2007 року між ним та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу в них народилась одна дитина, донька [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття один до одного. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо. У 2014 році відповідач зверталась до суду із заявою про розірвання шлюбу. За для дитини вони спробували проживати однією сімєю, однак це призвело до ще гірших наслідків. Просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засідання обставини та вимоги позову підтримав. Відповідач в судовому засіданні обставини та вимоги позову визнала. Заслухавши пояснення, обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, шлюб існує тільки формально, подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 15.02.1979 року він та відповідачка уклали між собою шлюб, який зареєстрували у Вищетарасівській сільській раді Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №5. З відповідачкою вони мають сина [PERSON], який на теперішній час є повнолітнім. За час сумісного проживання в шлюбі у нього з відповідачкою не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сім'ї, збереження якої стало неможливим. Через несумісність характерів почали виникати сварки, внаслідок яких вони зовсім втратили повагу один до одного. З березня 1999 року він припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство, тому тривалий час проживають окремо один від одного. Примирення з відповідачкою вважає неможливим, а спроби зберегти сім'ю недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. На теперішній час він та вона проживають окремо один від одного, кожний своїм особистим життям. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Спільне життя між ними не склалося. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїй письмовій заяві позивач просить розглянути справу за його відсутності, на розлученні наполягає. Відповідачка проти розірвання шлюбу з позивачем заперечує і посилається на те, що надасть свою згоду на розірвання шлюбу у разі забезпечення їхнього повнолітнього сина матеріально та складе на нього заповіт на житловий будинок. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні позивача, який скористався своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Сторони проживають окремо один від одного, кожен своїм особистим життям з березня 1999 року, про що відповідачка підтвердила у судовому засіданні. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 17.11.1990 року він з відповідачкою уклав шлюб. За час шлюбу в них народилось троє дітей, які на час звернення до суду є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, відповідач не дбала про створення нормальних сімейних відносин, між ними часто виникали розбіжності у погляди на сімейне життя. Вже на протязі тривалого часу вони спільно не проживають. Позивач в судовому засідання обставини та вимоги позову підтримав, пояснив, що на протязі трьох років він спільно з жінкою не проживає. Вона собі знайшла другого чоловіка. Відповідач не зявилась в судове засідання, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Заслухавши позивача, обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 19.11.2005 року він з відповідачкою уклав шлюб. За час шлюбу в них народилась одна дитина. Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого постійно виникають сварки. Більше року як вони проживають окремо. За цей час вони стались зовсім чужими людьми, подружні відносини повністю припинили, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач не зявилась в судове засідання, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 24.04.1999 року він та відповідачка уклали між собою шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №17. З відповідачкою вони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає зі своєю матір'ю. За час сумісного проживання в шлюбі у нього з відповідачкою не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сім'ї, збереження якої стало неможливим. Через несумісність характерів почали виникати сварки, внаслідок яких вони зовсім втратили повагу один до одного. Примирення з відповідачкою вважає неможливим, а спроби зберегти сім'ю недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. На теперішній час він та вона проживають окремо один від одного, кожний своїм особистим життям. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї бути суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Спільне життя між ними не склалося. Подальше сумісне проживання протирічить їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїй письмовій заяві позивач просить розглянути справу за його відсутності, на розлученні наполягає. Відповідачка у своїй письмовій заяві просить розглянути справу за її відсутності. Проти позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін, що скористалися своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Сторони проживають окремо один від одного, причиною чого явилося відсутність взаєморозуміння між ними. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Шлюб вони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved