Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON]Р.О. про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що йому на праві власності належить автомобіль Volvo FH 12/420, реєстраційний номер [NUMBER], та напівпричіп Fliegl SDS 350, реєстраційний номер [NUMBER], і він зареєстрований як фізична особа-підприємець та використовує вказаний автомобіль з напівпричепом для здійснення перевезень. 19 липня 2016 року о 00.20 год. на 521 км автошляху Харків-Чугуїв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного автомобіля з напівпричепом під керуванням [PERSON], що працював у нього на підставі трудового договору, який здійснював черговий рейс з перевезення вантажу, та автобуса Mercedes, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], який на законних підставах передав зазначений автобус в управління [PERSON] [PERSON] при керуванні автомобілем, фактично не маючи можливості уникнути зіткнення, скоїв зіткнення з вищевказаним автобусом, який у нічний час стояв на правій полосі руху транспортних засобів за межами населеного пункту без ввімкненої аварійної сигналізації та будь-яких інших розпізнавальних знаків. В результаті ДТП автомобілі та вантаж керамічні вироби зазнали значних пошкоджень. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу закрито у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою Апеляційного суду Харківської області дана постанова була змінена, виключено з мотивувальної та резолютивної частини постанови від 25.10.2016 року висновки суду щодо визнання винуватості [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що згідно висновку експертного дослідження водій автомобіля Volvo FH 12.420 не мав технічної можливості уникнути ДТП, а дії ж та/або бездіяльність з боку водія автобусу Mercedes створювали перешкоду для руху, в наслідок чого виникла аварійна ситуація для водія вантажного автопоїзду [PERSON] Таким чином, позивач вважає, що причиною ДТП є залишення автобуса в нічний час на проїжджій частині, створення таким чином перешкоди та аварійної обстановки для руху інших транспортних засобів. Згідно наданого експертного висновку загальна сума завданої матеріальної шкоди позивачу внаслідок ДТП складає 587 357,63 грн., і, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника автобуса Mercedes не була застрахована, то відповідальність за завдання матеріальної шкоди повинене нести винуватець ДТП. Однак винна особа добровільно відшкодувати шкоду не бажає, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, та пояснили суду, що в результаті порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] було спричинені матеріальні збитки і які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідач та третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник [PERSON]- адвокат [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, погодившись з обставинами справи як вони викладені позивачем. Вислухавши учасників судового розгляду, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 19 липня 2016 року приблизно о 00.20 год. [PERSON], керуючи автомобілем Volvo FN 12.420, державний номер [NUMBER], та рухаючись по автотрасі Київ-Харків-Довжанський, не вибрав безпечну швидкість руху та при виникненні перешкоди для руху не вжив відповідних заходів і скоїв зіткнення автобусом Mercedes державний номер [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. п. 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2016 постанову Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2016 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, змінено: виключено з мотивувальної та резолютивної частини вищевказаної постанови висновки суду щодо винності [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] пояснив суду, в цей день він в вечірній час проїжджав і бачив розташування автобуса на проїзній частині дороги без освітлення і обмежувального знаку, на підтвердження надані: товарно-транспортна накладна, водійське посвідчення та талон про оплату вантажу при вїзді в м. Харків, з датою і часом проведення оплати. Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи. Свідок [PERSON] надав такі ж покази, як і свідок [PERSON] Допитаний експерт [PERSON], який був попереджений про кримінальну відповідальність та приведений до присяги, підтвердив висновки експертизи, вказавши на винуватість в даній дорожньо-транспортній пригоді на відповідача по справі [PERSON] В ході судового розгляду 26 січня 2018 року судом задоволено клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] про призначення повторної авто-технічної експертизи, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. засл. Проф. [PERSON], оплату за проведення якої покладено на відповідача [PERSON], у звязку з тим, що попередньою експертизою не в повному обсязі встановлено обставини ДТП, а саме не встановлено місце зіткнення транспортних засобів. Однак, як вбачається з листа, який надійшов на адресу суду від заступника директора ХНДІСЕ ім. засл. Проф. [PERSON] [PERSON], оплата за проведення даної експертизи до інституту не надійшла, вищевказана повторна судова авто-технічна експертиза № 2492 знята з виконання. 10.07.2018 року справу повторно направлено для проведення судової авто-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 26.01.2018 року. Проте, згідно листа заступника директора ХНДІСЕ ім. засл. Проф. [PERSON] [PERSON] оплата за проведення експертизи надійшла частково, не в повному обсязі, вищевказана експертиза повторно знята з виконання. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, оскільки відповідачем не оплачена експертиза, для встановлення дійсних обставин ДТП та винності учасників у ДТП, яка призначена за його клопотанням, суд визнає факт вини [PERSON] у ДТП. При предявленні позову позивачем надані висновки про оцінку вартості матеріальних збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 17 від 21.02.2017 та № 22 від 01.03.2017, які проведені судовим експертом [PERSON], згідно яких вартість матеріальних збитків власнику автомобіля [NUMBER], становить 405 658 грн. та 181 699,55 грн. (а.с. 24-55). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього\~руху відповідачем, вина якого встановлена судом, а саме: експертними висновками, якими встановлена ринкова вартість автомобіля на момент ДТП і суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків доказаними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved