Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про витребування майна. Позов мотивований тим, що 31.05.2005 року [PERSON] придбав у власність квартиру №26, по вул. Грибоєдова, 4, у м. Вінниці, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №1837. Вказане нерухоме майно було передано позивачем в іпотеку на підставі договору іпотеки №59045, укладеного між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» від 19.07.2007 року, яки й було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з інформаційною довідкою №47581130 від 13.11.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS], яка перебувала в іпотеці, було перереєстровано рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва [PERSON] Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2016 року по справі №802/3968/15-а, визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте 21.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Дана постанова була залишена без змін рішенням Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року та набрала законної сили. 04.02.2016 року після отримання [PERSON] інформаційної довідки №52609690 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, стало відомо, що належна йому на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], була набута у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3906, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 26.11.2015 р. та згідно з рішенням приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26519486 від 26.11.2015 року. Належна [PERSON] на праві приватної власності квартира була зареєстрована і відчужена ТОВ «Кей-Колект» та вибула з володіння позивача, що стало підставою його звернення до суду з позовом про витребування майна. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких обгрунтувала свою правову позицію тим, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS]. 26.11.2015 року [PERSON] придбав цю квартиру у ТОВ «Кей Колект» , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири серія та номер 3906, зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] На момент купівлі квартири відповідачу було надано всі документи для огляду, що підтверджувало право власності на зазначену квартиру ТОВ «Кей Колект». Квартира була вільна від речей, зі слів сусідів в ній біля 8 років постійно проживають квартиранти, власника ніколи не бачили. Тому жодних сумнівів при купівлі квартири [ADDRESS] у відповідача не виникало. Позивачем не надано жодних доказів того, що вищезазначена квартира вибула з його володіння незаконним шляхом, тому позов є недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає. Представник третьої особи ТОВ «Кей Колект» позов не визнав. Згідно з його запереченнями підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про витребування квартири з незаконного володіння немає, оскільки позивач власноручно підписав договір іпотеки, в якому містяться положення про можливість реєстрації за ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірну квартиру, а саме застереження по ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а тому твердження позивача, що спірна квартира вибула з володіння поза його волею не відповідає дійсності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. 31.05.2005 року [PERSON] придбав у власність квартиру №26, по вул. Грибоєдова, 4, у м. Вінниці, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №1837. Вказане нерухоме майно було передано позивачем в іпотеку на підставі договору іпотеки №59045, укладеного між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» від 19.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з інформаційною довідкою №47581130 від 13.11.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS], яка перебувала в іпотеці, було перереєстровано рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва [PERSON] Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2016 року по справі №802/3968/15-а, визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте 21.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Постанова суду була залишена без змін рішенням Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року та набрала законної сили. 04.02.2016 року, після отримання [PERSON] інформаційної довідки №52609690 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, позивачу стало відомо, що належна йому на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], була набута у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3906, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] від 26.11.2015 р. та згідно з рішенням приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26519486 від 26.11.2015 року. Належна [PERSON] на праві приватної власності квартира, була зареєстрована і відчужена ТОВ «Кей-Колект» та вибула з володіння позивача як він стверджує незаконно. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 26.11.2015 року [PERSON] придбав у ТОВ «Кей-Колект» квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири серія та номер 3906, зареєстрований приватним нотаріусом [PERSON] Реалізацією цієї квартири займалося агенство нерухомотсі (ФОП [PERSON]О.), з яким відповідач 24.11.2015 року уклав договір про надання послуг. На момент купівлі квартири [ADDRESS] М.Й. було надано всі документи для огляду, які підтверджували право власності на зазначену квартиру ТОВ «Кей Колект». Квартира була вільна від речей. Відповідно до акту від 23.09.2016 р., складеного за участю сусіда, який мешкає в кв. №25 цього ж будинку, та письмових свідчень сусідів в квартирі №26 біля 8 років мешкали квартиранти, [PERSON] в цій квартирі не проживав. При укладанні договору купівлі-продажу приватний нотаріус [PERSON] перевіряла правовстановлюючі документи та Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. На момент укладення договору купівлі-продажу 26.11.2015 р. ТОВ «Кей-Колект» було власником квартири [ADDRESS] і мало право відчужувати це майно. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Квартира [ADDRESS] була передана позивачем в іпотеку на підставі договору іпотеки №59045, укладеного між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» від 19.07.2007 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки, укладеного між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: -передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; -право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». [PERSON] надав свою згоду на те, що в разі невиконання кредитного договору він погоджується на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного збовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Про це йдеться і в постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2016 р. та ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 р. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-IV (надалі Закон України №898-IV) у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України №898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1 статті 37 Закону України №898-IV передбачено, що іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання. Відповідно до Постанови №5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності» судам надані відповідні розяснення. В п. 23 Постанови зазначено, що відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовістним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем не наведено доказів про те, що квартира [ADDRESS] вибула з володіння не з його волі та незаконним шляхом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed