Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], неповнолітньої [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] та просив суд визнати їх такими, що втратили право проживання в [INFO]. (а.с. 3-7, 34-35) [PERSON] заявила зустрічний позов до [PERSON] та просила поділити спільне майно подружжя, виділивши їй у власність квартиру [ADDRESS] ( попередня назва Кірова) у м. Світловодську Кіровоградської області, а [PERSON] - автомобіль Opel Vectra, номерний знак [NUMBER]. (а.с. 70) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 09 листопада 2016 року позов [PERSON] залишено без розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.(а.с. 117) В ході судового розгляду справи [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримали та обґрунтовували їх тим, що вказане майно набуте подружжям за час шлюбу, відтак належить їм на праві спільної сумісної власності. Квартира придбана за їхні спільні заощадження, а також за рахунок коштів, позичених у батьків позивачки та відповідача, які за час шлюбу були їм повернуті. Оскільки з [PERSON] проживає спільна неповнолітня дитина подружжя, просили виділити їй у власність квартиру, а [PERSON] автомобіль. [PERSON] та його представник з зустрічними позовними вимогами не погодилися та пояснили суду, що квартиру купували за 3000 доларів США, з яких 400 позичили у батьків [PERSON] та віддали їм борг згодом, а 2600 доларів США дав батько [PERSON] [PERSON] батько і ініціював придбання цього житла, гроші йому не повертали. Автомобіль не є власністю сімї, [PERSON] користується ним з дозволу власника з 2011 року. Представник виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в особі відділу ведення реєстру та третя особа [PERSON] до суду не зявилися, пояснень не надали. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2001 року. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 02 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.(а.с. 15) Відповідно до правил ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 60259674 від 31 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності набуте на підставі Договору купівлі продажу квартири від 21 жовтня 2004 року. (.а.с. 10, 11, 12) Доводи [PERSON] про те, що спірна квартира є його особистою приватною власністю з підстав п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України як майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто за договором дарування суд не приймає до уваги, з огляду на слідуюче. У судовому засіданні був допитаний як свідок батько відповідача [PERSON] який засвідчив, що на придбання квартири він дав дітям [PERSON] та [PERSON], 2600 доларів США , без умови їх подальшого повернення. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ч. 5 ст. 719 ЦК України визначено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятидесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір нікчемним. Факт отримання у дар грошових коштів у сумі 1600 доларів США на придбання квартири [PERSON] підтверджує ксерокопією письмової розписки від 28 березня 2005 року. (а.с. 121-122) З підстав вищенаведених норм ЦК України дана розписка є нікчемною та не може бути визнана, як і показання свідка, допустимими доказами на підтвердження укладення договору дарування, оскільки в порушення правил ч. 5 ст. 719 ЦК України не дотримана вимога про нотаріальне посвідчення договору. З огляду на викладене є всі підстави стверджувати, що з підстав положень ч. 1 ст. 60 СК України квартира [ADDRESS] є спільним сумісним майном подружжя [PERSON]. В той же час, автомобіль Opel Vectra, номерний знак [NUMBER], не може бути включений до спільного сумісного майна подружжя, як про те заявляє позивач, оскільки з Облікової картки приватного ТЗ від 26 грудня 2016 року вбачається, що власником зазначеного транспортного засобу є [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІА № 010128. (а.с. 77-78, 155) Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя закріплене у ч. 1 ст. 69 СК України. Ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, між сторонами поділу підлягає в рівних частках спільне сумісне майно подружжя , яким є квартира [ADDRESS]. Доводи [PERSON] щодо пропущення [PERSON] строку позовної давності за позовними вимогами про поділ спільного сумісного майна подружжя є безпідставними. Так, в силу ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, строки якої , враховуючи, що шлюб між сторонами розірвано 02 жовтня 2013 року, а зустрічний позов подано 26 вересня 2016 року, не збігли. Судові витрати у справаі суд розподіляє згідно з правилами ст. 88 ЦПК Укрїани.

Outcome: partial