Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя постійно проживав у [ADDRESS] На початку червня 2014 року, від [PERSON], яка останнім часом доглядала за померлим, позивач дізнався про те, що 3 вересня 2001 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачу квартиру [ADDRESS]. Також, позивач дізнався, що після смерті [PERSON] відбувся судовий спір між [PERSON] та [PERSON], стосовно складаного [PERSON] на останню заповіту від 8 травня 2012 року Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 р. вказаний заповіт визнано недійсним. Таким чином, вважає, що заповіт виданий [PERSON] на ім'я [PERSON] від 03.09.2001р. є на даний час чинним. [PERSON] проживав у незареєстрованому шлюбі з матір'ю позивача [PERSON], яка померла у 2004 році. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як фактично не був повідомлений про існування заповіту [PERSON] на його ім'я. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити. Позивач підтвердив, що дійсно у малолітньому віці чув розмови між його матір'ю [PERSON] та [PERSON], останній казав, що має намір скласти заповіт на неї або її сина, про фактичну реалізацію таких намірів йому ніхто не розповідав, аж до червня 2014 року. На похоронах [PERSON] присутнім не був, була присутня його тьотя [PERSON] від якої дізнався, що існує заповіт на ім'я [PERSON]. Про перипетії пов'язані з його оскарженням йому ніхто не розповідав, учасником цивільного провадження при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним він не був. Також, просив не брати до уваги покази свідків, які показали, що позивач був присутнім у лікарні коли спадкодавець повідомляв про наявність заповіту на його ім'я, оскільки лікарню відвідував лише раз, при цьому інших осіб не було. На підставі викладеного просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку прийняття спадщини не можуть бути визнані об'єктивними, непереборними та істотними, оскільки позивач не надав суду безспірних, належних, допустимих доказів, які б давали підстави вважати пропуск строку прийняття спадщини з поважних причин. Додатково вказувала, що в заповіті складеного спадкодавцем у 2001році містяться помилка в написанні місяця його складання, крім того тьотя позивача [PERSON] достеменно знала про наявність двох заповітів, при цьому особисто через власноруч написану записку рекомендувала відповідачу оскаржити другий заповіт, та в якості свідка приймала участь у розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Відтак, позивач не міг не знати, як про наявність двох заповітів, так і про виниклий спір з приводу другого заповіту та наслідки його вирішення. Також нею були надані письмові заперечення відповідача, яка за станом здоров'я не змогла прийняти участь у розгляді справи (а.с.145). Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2014 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор [PERSON] /а.с. 44/. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області [INFO] року /а.с. 13/. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається з квартири [ADDRESS] За життя, а саме 3 вересня 2001 року [PERSON] заповів належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Лимар О.А. та зареєстровано в реєстрі за №2-2527 /а.с. 7/. Крім того, 8 травня 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном на користь [PERSON]. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Як вбачається з копії спадкової справи №502/2012 до майна померлого [INFO] року [PERSON], після смерті спадкодавця до нотаріальної контори звернулись: 09.08.2012 р. з заявою про прийняття спадщини [PERSON] та 05.11.2012 р. з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась [PERSON] /а.с. 51, 68/. Листом від 23.11.2012 року державний нотаріус Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Биков С.Є. повідомив [PERSON], що в зв»язку з наявністю заповіту від 8 травня 2012 року на іншу особу, спадкування за законом здійснюватись не буде /а.с. 76/. Рішенням Кіровського районного суду від 29 серпня 2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено /а.с. 79-83/. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2014 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровоірада від 29 серпня 2013 року скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання заповіту недійсним задоволено. Визнано недійсним заповіт від 08 травня 2012 року, посвідчений Кіровоградським міським приватним нотаріусом [PERSON] від імені [PERSON], померлого [INFO] року, на користь [PERSON] /а.с. 84-85/. Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. 25 листопада 2014 року до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] /а.с. 90/. Постановою №2085/02-31 від 25 листопада 2014 року державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як заява про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавалась та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно разом зі спадкодавцем не проживав /а.с.93/. Під час розгляду справи судом були допитані наступні свідки. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її племінником, вона знала [PERSON] з 1989року. Він приблизно з 1992року проживав в цивільному шлюбі з її сестрою - [PERSON], яка померла в 2004 р. У кожного з них у власності була своя квартира, проте проживали вони у квартирі сестри, а квартиру [PERSON] здавали, разом з ними проживав і позивач. Після смерті [PERSON] [PERSON] став проживати у власній квартирі [ADDRESS] Позивач, який на час смерті матері був неповнолітнім з ним у його квартирі не проживав. Від [PERSON] неодноразово чула, що він хоче скласти заповіт, проте сестра казала не поспішай, оскільки у нього є родичі. В 2011 р. [PERSON] захворів на онкозахворювання. З квітня 2012 р. йото стан став різко погіршуватися. Важко було ходити, говорити, майже пропав апетит і сон. Його відвідувала його рідня із Бобринця. Інколи заходила їх спільна знайома [PERSON] 07.05.2012 р. вона приходила провідати [PERSON] Він був заторможений, майже не говорив, дуже схуд. 16.05.2012 р. [PERSON] помер. Про це вона дізналася від [PERSON] Близько пів року тому від позивача дізналась, що до нього заходила [PERSON] та передала йому копію заповіту, складеного на нього. Свідок [PERSON], пояснила, що з [PERSON] вони є односельцями, їй не відомо чи знав позивач про наявність заповіту, плутаючись у датах пригадала, що у червні 2014 року за адресою розташування квартири [PERSON] особисто чула, як позивач показував заповіт черговій у під'їзді, намагаючись пройти до квартири [ADDRESS] Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснила, що коли позивач був малолітнім вона була присутня при розмові [PERSON] та [PERSON], що він має намір скласти заповіт на дитину жінки з якою він проживає, решту обставин вона чула на похороні [PERSON] Про обізнаність позивача наявністю заповітів показала, що коли у 2011 році була у лікарні, де перебував [PERSON] чула, як він казав [PERSON], що він склав заповіт на сина [PERSON], при цій розмові знаходився позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приблизно через місяць після смерті [PERSON] знайшла у його квартирі копію заповіту на ім'я [PERSON]. Після цього відбувались судові процеси, і вона при зустрічі з [PERSON] на початку червня 2014 року повідомила йому про заповіт та віддала йому копію. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. На підставі викладеного, з урахуванням всіх наданих доказів та пояснень у справі, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач не прийняв спадщину спадкодавця з поважних причин та визначити додатковий строк у три місяці з дні набрання судового рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини. Щодо заперечень представника відповідача, то наданими нею доказами не спростовано доводів позивача, що про наявність заповіту йому стало відомо у червні 2014року від [PERSON]. Про обізнаність позивача про наявність заповіту від інших осіб відповідачем не доведено. Також, наявність помилки у місяці складання у 2001році заповіту не впливає на суть розв'язання виниклого спору, тим паче за наявності роз'яснення нотаріуса з цього питання (а.с.131). Посилання представника відповідача на практику Верховного Суду України до уваги не береться, оскільки там йшла мова про відсутність підстав продовження строків подання заяви про прийняття спадщини у випадках коли спадкоємці, що проживають в одному населеному пункті з спадкодавцем не цікавились за життя долею останнього, не спілкувались з ним, не надавали допомоги, не приймали участь у похованні тощо. Проте, дана правова позиція застосовується до випадків спадкування по закону і не розповсюджується на випадки спадкування за заповітом де суб'єктом спадкування може бути особа не пов'язана родинними відносинами із спадкодавцем. Судом досліджені інші доводи та докази представника відповідача на спростування доводів позивача проте законодавчо-визначених підстав до відмови у позові судом не встановлено. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved