Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк терміном в три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття за заповітом спадщини після померлого 09 квітня 2017 року батька [PERSON], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки переживав втрату близької людини, що вибило його із звичного ритму життя, а також в період з 02 по 11 жовтня 2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що був обізнаний про прийняття спадщини його племінницею та внукою померлого батька [PERSON], але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за письмовою згодою [PERSON] він не звертався, відповідної постанови до відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус не виносив; позов поданий ним до [PERSON] сільської ради, так як він там проживає, а померлий батько мешкав у с. Носелівка, де й знаходиться спадкове майно. Відповідач [PERSON] сільська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце слухання справи засобами електронного поштового звязку, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, надавши заяву, в якій просить розглядати справу в їх відсутність, щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким за ст.1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що 09 квітня 2017 року помер батько позивача [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] в с. Носелівка Борзнянського району Чернігівської області, вул. Лісова, 19. За життя 14 лютого 2017 року [PERSON] склав на заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження; 1/житловий будинок (в тому числі з побутовими і господарськими приміщеннями), що знаходиться в с. Носелівка, вул. Лісова (колишня Кірова), буд.19, заповів своїй внучці [PERSON], [INFO]; 2/земельні частки (паї), які належать йому на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН №164022 (рілля) та ЧН №160224 (сіножать), виданих 08 січня 2004 року та зареєстрованих в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №900 та №901 заповів своїм синам [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У визначений законом строк [PERSON] відповідно до вимог ст.1268, 1269 ЦК України не прийняв спадщину. [PERSON] у поданій до нотаріальної контори заяві відмовилась від спадщини за законом, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON], на користь внуки [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON] Водночас своїм правом на прийняття спадщини скористалась [PERSON] (внука спадкодавця), звернувшись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою в установлений законом строк. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, смерть, заповіту, довідками Носелівської сільської ради №625 від 14.12.2017р., Борзнянської районної державної нотаріальної контори №244 від 13.02.2019р. та копії спадкової справи Борзнянської районної державної нотаріальної контори №358/2017. Витребування зазначених довідки та копії спадкової справи з нотаріальної контори здійснено судом з власної ініціативи на виконання вимог ч.7 ст.81 ЦПК України, оскільки в суду малися сумніви у добросовісному здійсненні позивачем його процесуальних прав та виконання обовязків щодо подання доказів про прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Згідно з\~керівними розясненнями,\~викладеними в\~ п.24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» відповідачами у справі щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, й лише при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобовязаний вирішити справу за тим зверненням особи, що предявлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Позивачем самостійно\~визначено коло\~учасників цивільного\~процесу у\~даній справі,\~зокрема,\~відповідачем зазначено\~[PERSON] сільську\~раду Борзнянського\~району Чернігівської\~області. Разом з тим, з матеріалів спадкової справи Борзнянської районної державної нотаріальної контори №358/2017 вбачається, що після померлого [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] (внука), яка крім спадкоємства за заповітом має право на спадкове майно і як спадкоємець пятої черги за законом (ст.1223, 1265 ЦК України), тому вона і має бути належним відповідачем по справі, а зазначена позивачем у заяві [PERSON] сільська рада не може вважатися належним відповідачем. При цьому, суд зважує і на ту обставину, що згідно наданих [PERSON] у судовому засіданні пояснень він ще до подачі даного позову був обізнаний про наявність [PERSON] як спадкоємця, що у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Крім того, спадкодавець [PERSON] постійно проживав у [INFO], яке відноситься до Височанської (до обєднання територіальних громад - Носелівської), а не [PERSON] сільської ради, а відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця й згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Тому, й з цих підстав [PERSON] сільська рада не може вважатися належним відповідачем у справі. Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі [PERSON] як співвідповідача, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини звернуті до [PERSON] сільської ради безпідставно, в звязку з чим, не підлягають задоволенню. Одночасно, суд розяснює [PERSON], що у відповідності до ч.2 ст.1272 ЦК України він може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed