Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] 04.06.2004 року було зареєстровано шлюб відділом актів громадського стану Гагарінського району м. Севастополя, актовий запис № 273. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спору щодо спільного майна подружжя у сторін немає. Зазначає, що на протязі останніх двох років сімейне життя між [PERSON] та [PERSON] припинено, спільне господарство не ведеться, проживають окремо в різних містах, втрачено почуття любові та поваги. На думку позивача, подальше підтримання сімейних відносин неможливе. У зв'язку з чим, просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Під час проведення підготовчого засідання відповідачем не надано відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, відповідач повідомлялась належним чином і судове засідання не з'явилась, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 04.06.2004 року було зареєстровано шлюб відділом актів громадського стану Гагарінського району м. Севастополя, про що зроблено актовий запис № 273. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спору щодо поділу майна подружжя немає. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили проживати однією сім'єю, підтримувати подружні стосунки, вести спільне господарство з 2016 року. Як зазначив позивач, шлюб існує формально, примирення між сторонами неможливе. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що має істотне значення. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Питання щодо залишення прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища в судовому засіданні не вирішувалось. За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що судовий збір при подачі позову про розірвання шлюбу не сплачувався позивачем на підставі п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved