Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, та просить встановити факт перебування у громадянстві України [PERSON], [INFO], уродженця села Ахалшені, Хелвачаурського району Аджарії. У судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] підтримали заяву у повному обсязі. Представник Котовського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Чебан С. А. у судовому засіданні надав до суду заперечення, стверджуючи, що 27 липня 2011 року було проведено службову перевірку щодо підстав документування паспортом громадянина України громадянина [PERSON] за результатами якої було встановлено, що [PERSON] безпідставно документовано паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим 28 вересня 2004 року Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. В даному висновку наведені факти щодо безпідставного документування паспортом громадянина України [PERSON], а саме: довідка КП ЖКС «Фонтанський» згідно з якою [PERSON] ніколи не був зареєстрований в період з 19 липня 1991 року по 18 серпня 1995 року за адресою: [ADDRESS]; згідно Ф-1 на [PERSON] було встановлено, що під час документування паспортом громадянина України він проживав за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою було здійснено вихід співробітником, та було з'ясовано, що за наведеною адресою зазначений громадянин ніколи не проживав. Також у рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року наведено про довідку за даними якої громадянин [PERSON] є громадянином Грузії. Таким чином, [PERSON] не проживав на території України та не мав підстав для документування паспортом громадянина України. У зв'язку з вищенаведеним, просили відмовити у задоволенні заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 вересня 2004 року [PERSON] отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з відповідним в ньому штампі про реєстрацію з 19 липня 1991 року по 18 серпня 1995 року за адресою: [ADDRESS]. 27 липня 2011 року було проведено службову перевірку щодо підстав документування паспортом громадянина України громадянина [PERSON] за результатами якої було встановлено, що [PERSON] безпідставно документовано паспортом громадянина України. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним рішення від 27 липня 2011 року про службову перевірку. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Підстави та порядок набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство». Належність до громадянства України встановлюється ст.3 Закону України «Про громадянство» п.1 ч.1 зазначеної норми закону передбачає, що громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Рішенням суду вже було встановлено, що [PERSON] не був зареєстрованим в період з 19 липня 1991 року по 18 серпня 1995 року за вказаною ним адресою, [PERSON] з 01 червня 2005 року та по теперішній час значиться зареєстрованим за адресою: Одеська область, Котовський район, с. Мардарівка. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про громадянство» Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами десятою - дванадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону; скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; виконання рішень Президента України з питань громадянства; видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України;вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України; ведення обліку осіб, які набули громадянство України, та осіб, які припинили громадянство України. Як встановлено судом, [PERSON] до Комісії при Президентові України з питань громадянства України, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства і підпорядкованих йому органів, Міністерства закордонних справ України з відповідними заявами про набуття громадянства України не звертався та необхідні документи до вказаних органів не подавав. Отже, наведені обставини свідчать, що [PERSON], звернувшись до суду з заявою про встановлення факту перебування у громадянстві України, невірно обрав спосіб захисту порушеного права, адже суд не може підміняти уповноважені органи виконавчої влади з питань громадянства. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, даних у Пленумі Верховного Суду України від «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо набуття громадянства України громадянином іншої держави. За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту перебування у громадянстві України задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed