Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 60,4 кв.м., у тому числі житлової площі 32,0 кв.м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні літ. Б,б, гаражу літ. В, навісу літ. Г, сараю літ. Д, сараю літ. Ж, огорожі №1,2, що розташоване за адресою: вул. Сагайдачного, 24, с. Зайці Другі Котелевського району Полтавської області; та на земельні ділянки площею 3,18 га та площею 3,1782 га, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходяться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, і до дня смерті належали [PERSON], який помер 10.07.2014 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті батька - [PERSON] він є спадкоємцем за законом спадкового майна, а саме: житлового будинку та земельних ділянок площею 3,18 га та площею 3,1782 га, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючої обовязки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори [PERSON], яка відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельні ділянки, оскільки не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. За життя його батько, після смерті 27.02.2007 року дружини [PERSON], не оформив у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку площею 3,18 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №018340, що виданий 14.09.2004 року Котелевською районною державною адміністрацією Полтавської області, і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010454510540, кадастровий номер 5322283000:00:001:0551. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №018339, що виданий 14.09.2004 року Котелевською районною державною адміністрацією Полтавської області, кадастровий номер 5322283000:00:001:0550. Згідно з довідкою Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №10399 від 11.10.2017 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №7 зареєстровано право власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 01.07.1990 року виконавчим комітетом Милорадівської сільської ради народних депутатів. Оригінали свідоцтв про право власності на житловий будинок та на земельну ділянку, що належали [PERSON], втрачено. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 39-44, 54). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 53). Відповідач Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області 07.12.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 130 ЦПК України, ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 47). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора, 06.12.2017 року надіслала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі її представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 45). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про причини неявки суд не повідомило, заперечень проти позову та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надало. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 130, ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved