Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Валуйська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №20 по вул. Набережна с. Валуйське Станично-Луганського району Луганської області. Вказував, що на момент звернення до суду у вказаному будинку зареєстрована [PERSON], яка там ніколи не проживала та її особистих речей в будинку не має, зв'язок з нею втрачено. У звязку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком №20 по вул. Набережна с. Валуйське Станично-Луганського району Луганської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце його проведення була повідомлена у встановленому порядку. Причини неявки в судове засідання не повідомила, не звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду справи без її участі, клопотань про відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала. Третя особа Валуйська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою в якій просила розглядати справу за її відсутності. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлені наступні обставини. Договором купівлі-продажу будинку від 11.08.2006 та Витягом з Державного реєстру правочинів №2749119 від 11.08.2006 року підтверджується, що [PERSON] є власником будинку №20 по вул. Набережна с. Валуйське Станично-Луганського району Луганської області. З довідки виконкому Валуйської сільської ради №912 від 06.03.2018 вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO]. З акта депутата Валуйської сільської ради вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно ніколи не проживала в [INFO], її особистих речей в будинку немає, місце проживання її невідоме. Статтею 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст.\~386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В силу вимог\~ст. 391 ЦК України,ст.150\~ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинила. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто. У звязку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -\~будинком №20 по вул. Набережна с. Валуйське Станично-Луганського району Луганської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved