Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, в якій просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини від померлого [INFO] року [PERSON] в два місяці. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] року помер [PERSON], яким було складено заповіт, відповідно до якого у разі смерті він заповідає позивачу земельну ділянку, площею 5,8488 га., яка знаходиться на території Шипуватської сільської ради. Встановлений законом строк на прийняття спадщини позивач пропустив, оскільки дізнався про наявність заповіту після законодавчо встановленого строку для прийняття спадщини. Коли звернувся з заявою до Великобурлуцької державної нотаріальної контори про оформлення спадщини, тобто після шести місяців з дня смерті заповідача, йому в цьому питанні було відмовлено. В зв'язку з чим, він звернувся до суду і просить захистити його право. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності № 54 від 31 травня 2013 року (а.с.11), позовні вимоги позивача підтримав, просив позов задовольнити. Представник Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не з'явився, про час і місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином, на адресу суду сільський голова направила листа, в якому вказала, що визнають позовні вимоги, просять розглядати справу без їх участі (а.с.18). Суд вважає можливим розглянути даний позов без представника відповідача. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, воно підлягає прийняттю, а позов - задоволенню. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року у віці 56 років помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 08 квітня 2010 року зроблено запис за № 07 (а.с.06). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 5,8488 га., розташованої на території Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належала померлому на праві приватної власності і це підтверджено копією державного акту серії Р1 № 702684 (а.с.09). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 22 квітня 2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 10, яким заповів вищевказану земельну ділянку позивачу [PERSON] Згідно з ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини і протягом якого, відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 03 жовтня 2010 року. [PERSON] звернувся з заявою до нотаріальної контори 08 травня 2014 року, про що свідчить постанова державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 485/02-31 від 08 травня 2014 року (а.с.10). Враховуючи обставини справи, те, що позивач пропустив строк через те, що йому було невідомо про наявність заповіту, суд визнає причину пропуску поважною і дійшов висновку про можливість задовольнити позовну вимогу, визнавши додатковий строк (з урахуванням пояснень позивача) у 60 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved