Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду \~з позовом\~до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №64 №64, а саме житлового будинку під номером «дванадцять А», що знаходиться у [ADDRESS] , житловою площею 20,8 кв.м, який складається в цілому з будівель: літ. «А»-житловий будинок, «Б»-літня кухня, «В» - сарай з погребом, «Г» - вбиральня, №1-3 огородження, І мостіння, укладеного 14 квітня 1998 року на Товарній біржі «Одеська універсальна біржа товарів та послуг», між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з іншої, дійсним. В обгрунтування вимоги позивач вказував на те, що він є спадкоємцем за законом [PERSON] , яка разом з позивачем придбали вказаний будинок, відбулося повне виконання умов покупцями та продавцем. [PERSON] та [PERSON] сплатили грошові кошти за будинок, вселилися в нього, сплачували комунальні послуги, виконували усі\~ права та обов`язки власників. [INFO] [PERSON] померла. Звернувшись до Приморської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] отримав письмове повідомлення з рекомендацією звернутись до суду у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства. Сторони у засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява про підтримання заявлених вимог та про слухання справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, оскільки зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача не відоме, тому відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України вона викликалася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході розгляду справи було встановлено, що [INFO] 1998 року\~ [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили будинок під номером «дванадцять А», який знаходиться у [ADDRESS] , житловою площею 20,8 кв.м, який складається в цілому з будівель: літ. «А»-житловий будинок, «Б»-літня кухня, «В» - сарай з погребом, «Г» - вбиральня, №1-3 огородження, І мостіння. Сторони зареєстрували договір на Товарній біржі «Одеська універсальна біржа товарів та послуг», реєстраційний № [NUMBER] , але нотаріально його не посвідчили та не реєстрували в КП «ОМБТІ та РОН». З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу №64\~від 14.04.1998\~року\~ житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~зареєстрованого на\~Товарній біржі\~«Одеська універсальна\~біржа товарів\~та послуг». Свої\~зобов`язання\~за правочином\~сторони виконали\~у повному\~обсязі:\~відповідач передала\~у власність\~позивача та\~ [PERSON] \~вказану будівлю,\~а позивач\~та [PERSON] \~сплатили за\~це її\~вартість та\~вселилася у\~житло \~ тобто\~сторонами були\~дотримані всі\~вимоги статті\~224\~ЦК України. Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України\~і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~ від 16 січня 2003 року,\~ регулюються Цивільним кодексом\~ Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР \~якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.\~ Покупці та продавець нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору. Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору,передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1997 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Згідно відомостей, зазначених в свідоцтві про народження, виданому Приморським РАЦСом м.Одеси, [INFO] народився [PERSON] , актовий запис №1080, батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 22.01.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №832. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 11.11.2019р. державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л на ім`я [PERSON] було направлено письмове повідомлення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що наданий [PERSON] правовстановлюючий документ не відповідає вимогам чинного законодавства та рекомендовано звернутись до суду з вимогами про визнанням дійсним договору №64 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Товарній біржі «Одеська універсальна біржа товарів та послуг» 14.04.1998р.. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, на підставі викладеного,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved