Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПП Нестеряк [PERSON], про визнання договорів оренди землі недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельних ділянок № 770-1 згідно Державного акту серії КР № 069506 загальною площею 3,7249 га, № 770-2 згідно Державного акту серії КР № 069508 загальною площею 1,1921 га та № 770-3 згідно Державного акту серії КР № 069509 загальною площею 2,9641 га. Вказує, що 01.07.2014 року йому стало відомо, що на підставі довіреності яку він видав 22.09.2011 року, відповідач [PERSON] уклав 18.11.2011 року від його імені договори оренди вищевказаних земельних ділянок, які не відповідають його інтересам та укладені з порушенням норм законодавства, а тому він звернувся до суду з питанням визнання зазначених договорів оренди землі, які укладенні 18.11.2011 року та зареєстровані у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 14.12.2011 року за № 352088384000933, № 352088384000934 та № 352088384000935 недійсними. У судовому засіданні позивач доповнив та уточнив позов зазначаючи, що не підписував оскаржуваних договорів оренди, не проявляв волевиявлення на їх укладення, а тому договори оренди слід визнати за цих підстав недійсними, заявлені, уточнені та доповнені вимоги позивач та представник позивача підтримали в повному обсязі та просять суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та доповненнях. Відповідач в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від нього до суду не надійшло повідомлення про причини неявки в судове засідання, тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивача ухвалює у справі заочне рішення. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 17.10.2014 року, позивач [PERSON] є власником земельних ділянок, розташованих на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9641 га, кадастровий номер 3520883801:51:000:001 (а.с. 8), площею 1,1921 га, кадастровий номер 3520883801:51:000:0010 (а.с.9) та відповідно площею 3,7249 га, кадастровий номер 3520883801:51:000:0009 (а.с. 10). З витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2014 року, виданого реєстраційною службою Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області встановлено, що право власності на вищевказані земельні ділянки позивач [PERSON] зареєстрував 15.10.2014 року (а.с. 11-13). За змістом трьох договорів оренди землі від 18.11.2011 року між [PERSON] та ПП Нестеряк [PERSON], предметом договорів є оренда належних позивачу земельних ділянок площею 2,9641 га, площею 1,1921 га, та площею 3,7249 га призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованих на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, строком на 49 років. Вказані договори зареєстровані у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 14.12.2011 року за № 352088384000933, № 352088384000934 та № 352088384000935 (а.с. 5,6,7). Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 31 Закону України «Про оренду землі», зазначено, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Так, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності (ст.ст.14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі»). Згідно ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України визнання правочину (угоди) недійсним є одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки. Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Доводи позивача про те, що він не підписував договори оренди земельних ділянок підтверджуються висновком експерта № 628 судово-почеркознавчої експертизи від 27 травня 2016 року, згідно якого підписи від імені [PERSON] у договорах оренди землі укладених між [PERSON] та ПП Нестеряк [PERSON] 18.11.2011 року та зареєстрованих у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 14.12.2011 року за № 352088384000933, № 352088384000934 та № 352088384000935 виконані не самим [PERSON], а іншою особою. Підписи в оригіналах договорів оренди землі, які укладені між [PERSON] та ПП Нестеряк [PERSON] 18.11.2011 року і зареєстровані 14.12.2011 року за № 352088384000933, № 352088384000934 та № 352088384000935 зі сторони орендаря та орендодавця виконанні однією особою (а.с. 193-195), який узгоджується із висновком спеціаліста №31 від 27.04.2016р. ( а.с.145-157). Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме: обов»язкову наявність в договорі певних істотних умов та обов»язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору оренди землі, текст договору було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. Волевиявлення позивача на укладення вказаних договорів було відсутнє, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договорів оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», та 215 ЦК України для визнання спірних договорів недійсними. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved