Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просив розділити майно, яке знаходиться в спільній сумісній власності з [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] взамін грошової компенсації, отриманої [PERSON] 08 грудня 2007 року. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 25 жовтня 1997 року він вступив в шлюб з відповідачкою, [PERSON]. 20 лютого 2008 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування в шлюбі ними було придбано незавершене будівництво житлового будинку [ADDRESS], Вінницької області, що підтверджується договором купівлі-продажу незакінченого будівництва, який був посвідчений 06 лютого 2002 року приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С., реєстровий номер - 598. 21.01.2008 року право власності [PERSON] на незакінчене будівництво житлового будинку було зареєстровано в КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом № 17430032. Перед розірванням шлюбу, коли між ними фактично шлюбні відносини були припинені, вони добровільно вирішили питання про поділ спільного майна подружжя, а саме: він виплатив [PERSON] грошову компенсацію за незавершене будівництво житлового будинку [ADDRESS], житловий будинок № [ADDRESS], легковий автомобіль ВАЗ 2110. Про проведення добровільного розподілу майна [PERSON] склала заяву, яка була посвідчена державним нотаріусом Крижопільської ДНК Дерев'янчук О.В. Після цього все майно, окрім незавершеного будівництва житлового будинку, було оформлено на його ім'я. Після розірвання шлюбу позивач добудував будинок i мав намір ввести його в експлуатацію, але без відповідачки він не може цього зробити, оскільки вона до цих пір вважається власником незакінченого будівництва спірного житлового будинку, тому що вона не бажає вводити будинок в експлуатацію та переоформляти його на ім'я позивача у встановленому законом порядку. Житловий будинок з надвірними будівлями згідно з результатами технічного обстеження № 18-04-01 придатний для надійної та можливої експлуатації. Цей факт також підтверджується висновком начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури Крижопільської РДА № 16 від 26 квітня 2018 року. Земельна ділянка, на якій знаходиться спірний житловий будинок, була надана попередньому власнику спірного будинку на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального будівництва, посвідченого Крижопільською держнотконторою 12 липня 1988 року, реєстр № 1483. Право користування земельною ділянкою перейшло до відповідачки у відповідності до ст. 120 ЗК України, після набуття права власності на незакінчене будівництво спірного житлового будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач в судове засіданні не з'явилася, подала заяву, в якій позов визнала, просила справу розглянути в її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Судом встановлено, що перебував з відповідачкою, [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який 20 лютого 2008 року між ними було розірвано. За час перебування в шлюбі сторонами було придбано незавершене будівництво житлового будинку [ADDRESS], Вінницької області, що підтверджується договором купівлі-продажу незакінченого будівництва, посвідченого 06 лютого 2002 року приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С., реєстровий № 598 (а.с. 13). 21.01.2008 року право власності [PERSON] на незакінчене будівництво житлового будинку було зареєстровано в КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом № 17430032 (а.с. 14). Перед розірванням шлюбу сторони добровільно домовилися про поділ спільного майна подружжя, а саме: позивач [PERSON] виплатив [PERSON] грошову компенсацію за незавершене будівництво житлового будинку [ADDRESS], житловий будинок № [ADDRESS], легковий автомобіль ВАЗ 2110, що підтверджується заявою [PERSON], яка була посвідчена державним нотаріусом Крижопільської ДНК Дерев'янчук О.В. (а.с. 15). Після розірвання шлюбу позивач добудував будинок, але може ввести його в експлуатацію, оскільки відповідачка до цих пір вважається власником незакінченого будівництва спірного житлового будинку. Житловий будинок з надвірними будівлями згідно з результатами технічного обстеження № 18-04-01 придатний для надійної та можливої експлуатації (а.с. 16-21). Згідно висновку начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та інфраструктури Крижопільської РДА № 16 від 26 квітня 2018 року житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] відповідає містобудівним вимогам (а.с. 22). Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З підстав, зазначених в ст. 365 ЦК України позивач до суду не звертався. Оскільки сторони добровільно домовилися про розподіл спільного майна (а.с. 15), а також з огляду на визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved