Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати його батьком [PERSON], [INFO], народженої [PERSON]. В обґрунтування позову вказав, що з весни 2005 року він мав романтичні стосунки з [PERSON] Після їх спільної поїздки на море влітку 2006 року [PERSON] завагітніла. 01 квітня 2007 року народилась [PERSON], однак запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері «Курило Роман Сергійович». При цьому, він забирав [PERSON] і [PERSON] з пологового будинку, та весь час піклувався про [PERSON] Відповідачка [PERSON] не заперечує його батьківство щодо [PERSON], але відмовляється звернутись із спільною заявою до органів РАЦС. В судове засідання позивач [PERSON] (а.с.43) і представник позивача [PERSON] (а.с.82, 83) надали заяви, про задоволення позову, розгляд справи без їх присутності, в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] особисто отримала копію позову, додатків, ухвали про відкриття провадження (а.с.21), однак до суду систематично не зявлялась. Жодних заперечень чи пояснень щодо заявлених вимог суду не надавала. Про подальші судові засідання повідомлялась в передбаченому п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України (а.с.34, 40, 81). Суд розцінює її неявки без поважної причини, та згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Представники третіх осіб надали заяви (а.с.25, 85), в яких, виходячи з наявних матеріалів справи, підтримують позовні вимоги, та не заперечують проти встановлення батьківства. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до актового запису про народження №194 від 17 квітня 2007 року (а.с.26), 01 квітня 2007 року у м. Запоріжжя народилась [PERSON]. Відомості про матір: [PERSON], [INFO]. Відомості про батька: [PERSON]. Підстава запису відомостей про батька заява матері дитини №21 від 17 квітня 2007 року. Проведення державної реєстрації народження відповідно до ч.1 ст. 135 СК України та внесення відомостей про батька за вказівкою матері також підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.27-28). Згідно ч.3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України (При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою). Згідно ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Свідки [PERSON] і [PERSON] надали пояснення (а.с.73, 74), згідно яких [PERSON] і [PERSON] мали романтичні стосунки, та планували одруження, яке однак було скасовано. Також пояснили, що [PERSON] і [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданих позивачем фотоматеріалів (а.с.55а-71) [PERSON], як забирав [PERSON] і [PERSON] з пологового будинку, так і піклувався про дитину з того часу. Крім того, [PERSON] систематично пересилає [PERSON] грошові кошти, із призначенням платежу «аліменти» (а.с.8, 72). Однак, найбільш переконливим доказом є результати спеціальної експертизи генетичної дактилоскопії. Так, згідно результатів ДНК-тестування, [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] з вірогідністю 99,987148181468% (а.с.41, 42, 44-55). Згідно ст. 122 СК України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього кодексу. За ст.125 СК України якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини чи за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поданою як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих суду доказів у їх взаємозвязку, достатності, належності та допустимості, беручи до уваги визнання позивачем факту свого батьківства щодо неповнолітньої [PERSON], відсутність заперечень проти цього від матері дитини і будь-яких заінтересованих осіб, суд вважає можливим визнати батьківство позивача. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами. Ніяких доказів, які б спростовували дані обставини, суду не надано. Питання щодо відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України у позові не заявлено, у звязку з чим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, судом не вирішується.

Outcome: approved