Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби у місті Хмельницькому Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача: Головне Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про стягнення шкоди у виді утримання податку з доходів фізичних осіб шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь 122478,78 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. В позовній заяві вказав, що 01.01.2007 року він отримував в управлінні Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці. На підставі п.п.164.2.19 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України зазначений орган як податковий агент щомісячно утримував податок з доходів фізичних осіб. За період з липня 2014 року по лютий 2018 року включно розмір утриманого податку становить 122478,78 грн., що підтверджується даними довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області від 07.05.2018 року за №13253/04 та повідомлення від 15.05.2018 року. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Ч. 3 цієї статті фізичним або юридичним особам гарантоване право на відшкодування державою у встановленому законом порядку матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними. Згідно з ст. 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Внаслідок здійснених відрахувань з липня 2014 року по лютий 2018 року йому завдано шкоду, що оцінюється в грошовому виразі, виходячи із сукупної суми відрахувань 122478,78 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Держави України в особі Державної казначейської служби у місті Хмельницькому Хмельницької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У письмовому відзиві вказав, що положення ст. 1175 ЦК України підлягають застосуванню лише тоді, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним та скасовується. У випадках, коли закони чи інші нормативно-правові акти визнаються Конституційним Судом України неконституційними та у зв'язку із цим втрачають чинність, вказана норма не підлягає застосуванню. Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року №1-р/2018 встановлено, що Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Державна казначейська служба України лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов'язаннями держави або державних органів. Жодних дій, які б порушували права та інтереси позивача відповідачем вчинено не було. Представник третьої особи на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. В письмовому відзиві на позовну заяву проти задоволення вимог позивача заперечував, оскільки положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання втратили чинність 27.02.2018 року, то утримання за період з 01.07.2014 року по 28.02.2018 року з щомісячного грошового утримання [PERSON] здійснювалось правомірно. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд зробив висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці. На підставі абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України за період з 01.07.2014 року по 28.02.2018 року було здійснено відрахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 122478 гривень 78 копійок, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.05.2018 р. № 13253/04. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. У вказаному рішенні Конституційний суд Конституційний Суд України дійшов висновку, що передбачене оспорюваним положенням Кодексу оподаткування щомісячного довічного грошового утримання суддів зменшує його розмір та знижує досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не відповідає частині першій статті 126 Конституції України. Крім того, встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість, тому положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу не відповідає частині першій статті 8 Конституції України. Таким чином, норми абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу втратили чинність з 27 лютого 2018 року, з моменту прийняття Рішення Конституційного Суду України. Суд підтвердив неконституційність норми Податкового кодексу, що існувала з 2014 року. З огляду на це порушення прав позивача мало триваючий характер і було припинено у березні 2018 року, як вбачається з повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 15.05.2018 року №1139/0-8 відраховані кошти в березні 2018 року в сумі 3018,39 грн. 22.03.2018 року були зараховані на рахунок позивача в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону(ч.2.ст.5 ЦПК). За ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.ст. 151 - 152 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України (конституційність) закону України за конституційною скаргою особи, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України суперечить Конституції України. Конституційна скарга може бути подана в разі, якщо всі інші національні засоби юридичного захисту вичерпано. Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст.1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач недоотримав дохід у вигляді утриманого податку з пенсійних виплат, що, зокрема, підтверджується діями третьої особи, що перестала здійснювати відрахування податкових зобов'язань з пенсійних виплат позивача після визнання вищезазначеного акту неконституційним. Суб'єктом відшкодування завданої шкоди є держава і шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету. Статтею 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до п.п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства.

Outcome: approved