Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить в порядку спадкування за правом представлення, після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO], визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 8,31 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Куколівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, відповідно до сертифікату [NUMBER]. Вимоги мотивовані тим, що позивач є племінником спадкодавця, фактично вступив у володіння та управління майном, а тому є таким, що прийняв спадщину відповідно до положень ЦК УРСР. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду відзив та зазначив що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Ухвалою суду від 04.07.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 04.09.2018 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, витребувано докази. Ухвалою суду від 19.09.2018 року задоволене клопотання представника позивача та витребувано докази. Ухвалою суду від 31.10.2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд відмовив у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки це суперечить закону та порушує права держави на спірне майно. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Позивач [PERSON] є племінником [PERSON], що підтверджується рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2017 року № 398/3462/17. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 листопада 1996 року, [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Куколівської сільської ради від 18 травня 2018 року №78, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1956 року до дня своєї смерті. На момент смерті з нею проживав та був зареєстрований [PERSON]. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Згідно копії сертифіката на право на земельну ділянку (пай) [NUMBER] від 26 липня 2002 року, [PERSON], яка проживає на території Куколівської сільської ради, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога», розміром 8,31 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до листа Олександрійської районної державної нотаріальної контори № 750/02-31 від 18 червня 2018 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], так як відповідно до ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963, який діяв на момент смерті спадкодавця, такої категорії спадкоємців, як племінники не існувало. Заповіт на ім'я позивача померлою не складався та не посвідчувався. Відповідно до листа Олександрійської районної державної нотаріальної контори № 1044/01-16 від 13 вересня 2018 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13 вересня 2018 року, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. На час смерті [PERSON] (час відкриття спадщини) діяли положення ЦК УРСР, які підлягають застосування до правовідносин щодо спадкування після померлої. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті (ст.ст. 526-527 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відтак чинний на час смерті [PERSON] ЦК УРСР не відносив позивача [PERSON] до кола її спадкоємців за законом, тому, за позивачем не може бути визнано право як спадкоємця її спадщини. Також суд зазначає, що відповідно до положень ст. 524 ЦК УРСР вся спадщина [PERSON] перейшла до держави. Доводи позивача щодо того, що він прийняв спадщину, а саме фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, не мають під собою жодного підгрунття, оскільки, як вже визначено судом, позивач, на час відкриття спадщини, не відносився до кола спадкоємців за законом. Крім того, спадщиною [PERSON] є право на умовні кадастрові гектари, а не виділена в натурі земельна ділянка як майно в розумінні цивільного законодавства, що виключає можливість управління та володіння ним. Враховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed