Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа ПАТ Харківська муніципальна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 80\~124, 16 гривні. В обґрунтування позову зазначає, що 20.06.2020 близько 11 години 03 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , в смт Мала Данилівка по вул. Малоданилівський Шлях, 141, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] під його керуванням, чим порушив вимоги п.п. 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальних збитків. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 23.07.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Для визначення розміру заподіяного внаслідок ДТП матеріального збитку він звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Згідно висновків щодо вартості матеріального збитку, який йому заподіяно: -ринкова вартість КТЗ складає 144\~861, 60 гривня. -Вартість матеріального збитку складає 56\~484, 18 гривні. -Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 119\~257, 44 гривень. Автомобіль «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», номер полісу АО2610682. ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» виплатила йому суму страхового відшкодування у розмірі 46\~721, 84 гривня. Проте, даного відшкодування недостатньо для покриття витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу. Оскільки розмір майнового збитку перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з [PERSON] на його користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Він звернувся до ФОП [PERSON] , яким проведено роботи з відновлювального ремонту транспортного засобу. Згідно копії акту виконаних робіт №475 від 29.09.2020 до наряду замовлення 00000000495 від 21.09.20 на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля вартість робіт складає 121\~846 гривень. Вказану суми він сплатив ФОП [PERSON] . Оскільки сума відновлювального ремонту, яка ним сплачена, значно перевищує суму страхового відшкодування, з [PERSON] , як з особи вина, якої доведена в судовому порядку, підлягає стягненню різниця між сумою відновлювального ремонту транспортного засобу та виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 75\~124, 16 гривні. Розмір франшизи становить 2\~000 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] суму заподіяної шкоди 80\~124, 16 гривні, яка складається з: -сума коштів стягнення з [PERSON] становить: 75\~124, 16 гривні (121\~846, 00 46\~721, 84); -франшиза становить 2\~000 гривень; -витрати на проведення оцінки матеріального збитку власника колісного транспортного засобу 3000 гривень. Також просить суд стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 гривень і витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 гривень. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом ст.\~279\~ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Оскільки відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Hyndai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . (а.с. 19) 20.06.2020 близько 11 години 03 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , в смт Мала Данилівка по вул. Малоданилівський Шлях, 141, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyndai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а водії матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 23.07.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративно правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. (а.с. 12-13) У відповідності з ч. 4\~ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена та не підлягає доведенню. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №319/08-20 від 13.08.2020 виконаного ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON] здійснено оцінку автомобіля «Hyndai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , визначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить 56\~484, 18 гривні; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 119\~257, 44 гривень; ринкова вартість легкового автомобіля становить 144\~861, 60 гривня. (а.с. 20-31) Згідно квитанції №319/08-20 від 13.08.2020 [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 3\~000 гривень за проведення оцінки матеріального збитку автомобіля «Hyndai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 63) Відповідно до полісу №АО2610682 діючий на 20.06.2020 транспортний засіб «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у ПрАт «ХМСК». (а.с. 55) Згідно квитанцій на а.с. 56-57 ПрАТ «ХМСК» здійснено перерахування страхового відшкодування згідно договору АО2610682 від 29.02.2020 [PERSON] на загальну суму 46\~721, 84 гривня. (а.с. 56-57) Відповідно до акту виконаних робіт №475 від 29.09.2020 виданого ФОП [PERSON] за надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «Hyndai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , нараховано 121\~846 гривень. (а.с. 59) Як вбачається з квитанцій на а.с. 60-62 [PERSON] за ремонт автомобіля сплатив ФОП [PERSON] 121\~846 гривень. За змістом\~ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2\~ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями\~28,\~29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП та вина [PERSON] у його скоєнні. Позивачу було виплачено 46\~721, 84 гривню страхового відшкодування, зазначене стороною відповідача та третьої особи не спростовано, а тому суд приймає до уваги, що позивачу було виплачено 46\~721, 84 гривню страхового відшкодування. Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В постанові Верховного Суду від 15.10.2020 р. у справі №755/7666/19 вказано, що під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого\~\~2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Різниця між виплаченим страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За відновлюваний ремонт автомобіля «Hyndai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , позивачем було сплачено 121 846 гривень. ПрАТ «ХМСК» виплатило [PERSON] 46\~721, 84 гривню страхового відшкодування. Тобто, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 75\~124,16 гривні, яка підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача необхідно стягнути франшизу у розмірі 2000 гривень. Відповідно до\~ст. 133 ч.1 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ч. 3 п. 4 ЦПК України). Згідно ст. 34.4\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~\~для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Вартість робіт щодо складання звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди складає 3\~000 гривень, які 13.08.2020 були сплачені позивачем ФОП [PERSON] (а.с. 63) Згідно\~\~ст. 133 ч. 3 п. 4 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3\~000 витрат на проведення звіту про оцінку. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд доходить висновку про відмову в їх стягненні. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги (правових послуг) №30/07/2021 від 30.07.2021 укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Мосейчук та партнери» в особі керуючого, адвоката Мосейчука А.М.; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 06.08.2021; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Мосейчук А.М. серії ПТ №1575. Будь-яких доказів щодо обсягу наданої правової допомоги; про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, їх детального розрахунку позивачем суду не надано. За таких обставин підстав для стягнення витрат на правничу допомогу немає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved