Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником спірної квартири, яку він придбав згідно договору купівлі-продажу від 03.12.2012 р. Після укладення договору купівлі-продажу члени сім'ї попереднього власника, тобто відповідачі з реєстрації місця проживання не знялися. Він попросив відповідачів звільнити квартиру, однак вони цього не зробили. На його усні та письмові вимоги звільнити квартиру відповідачі не реагують та з реєстрації не знімаються. У зв'язку з наведеним, просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні не з'явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує та просить задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у їх відсутності, на підставі наявних доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу від 03 грудня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю. Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку №888 від 23 лютого 2017 року, виданою ЛКП «Бондарівка», в належній позивачу квартирі [ADDRESS], зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач стверджує, що відповідачі являються членами сім'ї колишнього власника квартири та в добровільному порядку, так і не знялися з реєстраційного обліку, що порушує його права, як нового власника квартири. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Стаття 383 ЦК України, встановлює, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими у квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушують його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Згідно п.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). А відтак, позивач, який в установленому законом порядку набув право власності на спірну квартиру, має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а реєстрація в ній членів сім'ї колишнього власника є порушенням прав позивача, який змушений нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлений можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачів в користь позивача підлягає стягненню 640 грн. судового збору, тобто по 160 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: approved