Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та способу участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 21.12.2012 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Проте під час вагітності відповідача вони припинили шлюбні відносини та з квітня 2013 року проживають окремо. [INFO] народився [PERSON], батьком якого є він. Однак, мати дитини - [PERSON] приховує від нього сина, перешкоджає бачити дитину та спілкуватися з нею, приховувала від нього час та місце народження сина, передчасно покинувши пологовий будинок. Після прийняття 07.08.2013 р. виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області рішення про визначення способу спілкування з малолітнім [PERSON] відповідач ухилялася від його виконання, на попередження органу опіки та піклування не реагує. Чисельні спроби вирішити дане питання в добровільному порядку шляхом взаємних поступок, залишилися марними. На його думку жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить шкоду сину не існує. Заборгованості по сплаті аліментів на утримання дружини та дитини він не має. Вважає, що створення відповідачем перешкод у його спілкуванні з дитиною порушує права та суперечить інтересам дитини, а також порушує його права як батька дитини. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що позивач не приймав участі під час виписки дитини з пологового будинку, дитина є малолітньою та перебуває на грудному вигодовуванню, а тому потребує постійного материнського догляду. Крім того, між сторонами склалися неприязні відносини, що при спілкуванні позивача з дитиною може негативно вплинути на психічний стан динити. Представник органу опіки та піклування підтримала позовні вимоги позивача. Вислухавши позивача, представника відповідача, представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі наступного. Під час розгляду справи по суті встановлено, що з 21.12.2012 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а. с. № 34). Ще під час вагітності відповідача сторони припинили шлюбні відносини та з квітня 2013 року проживають окремо. Після народження дитини відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином, що підтверджується доказами наданими позивачем (а. с. № 8, 9, 11,12,13). За такої поведінки відповідача, позивач звернувся до Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області із заявою про призначення періодичних зустрічей з малолітнім сином [PERSON] і рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 248 від 07.08.2013 р. був визначений час спілкування [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], у присутності матері [PERSON] за попередньою домовленістю, але не рідше ніж 3 рази на тиждень (а. с. № 10). Однак і після цього відповідач не давала позивачу змоги побачити дитину. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17.02.2015 р. вищевказане рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області скасовано, рішення суду набрало законної сили 14.04.2015 р. (а. с. № 151-152). На час розгляду справи відповідач не змінила своєї позиції та продовжує перешкоджати позивачу у спілкуванні з сином. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Також законом закріплено і право дитини на належне батьківське виховання та право на безперешкодне спілкування дитини з кожним із батьків (ст. 152, ст. 153 СК України). Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України). Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд вважає, що крім тверджень позивача про створення йому відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною, він надав суду об'єктивні докази такої поведінки [PERSON]. До того ж, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував стосовно таких тверджень [PERSON]. Представник органу опіки та піклування також підтвердила, що між сторонами існує спір щодо спілкування позивача з дитиною. Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, зі сторони відповідача дійсно допускається перешкода у спілкуванні батька з дитиною. Будь-яких доказів того, що спілкування позивача з дитиною спричинить шкоду фізичному чи психічному здоров'ю сина або його моральному розвитку представником відповідача суду не надано. Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що дитина є малолітньою, повинна відчувати наявність постійного місця проживання та оточення, потребує постійного догляду зі сторони матері, але потребує достатнього спілкування як з мамою так і з батьком, батьки не повинні допускати здійснення батьківських прав на шкоду фізичному й психічному здоров'ю дитини і її моральному розвитку. Одночасно суд вважає необхідним роз'яснити відповідачу про можливі наслідки невиконання рішення суду. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ч. 4, ч. 5 ст. 159 СК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати - судовий збір в розмірі 243,60 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а. с. № 1).

Outcome: approved