Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Білтранс» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання представник відповідача не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визначені неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що з 07 червня 2010 року позивач [PERSON] був прийнятий на посаду водія ТОВ «Білтранс» з окладом згідно штатного розкладу на підставі наказу. Наказом №174 від 27 серпня 2013 року позивач був звільнений за ст.38 КЗпП України згідно поданої ним заяви. На день звільнення позивача [PERSON] відповідач відмовився виплачувати заборгованість по заробітній платі, посилаючись на відсутність грошових коштів на рахунках підприємства. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. В порушення вказаних вимог, підприємство заробітну плату позивачу своєчасно не виплачувало у вказані строки, в зв'язку з чим відповідачем порушені вимоги ст.43 Конституції України та ст.ст.115-117 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Остаточний розрахунок з позивачем в день звільнення відповідачем не здійснений, на теперішній час відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість по заробітній платі у розмірі 10000 грн.. Згідно до ст.117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. На час звернення позивача до суду підприємство ТОВ «Білтранс» повинно сплатити позивачу [PERSON] нараховану заробітну плату у розмірі 20000 грн., яка складається з: не виплачена заробітна плата у розмірі 10000 грн. та за не проведення розрахунку з дня звільнення по день звернення до суду середній заробіток у розмірі 10000 грн.. Відповідачем порушена ст.47 КЗпП України, а саме позивач [PERSON] трудову книжку отримав не у день звільнення, а тільки у грудні місяці 2012 року. Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати йому копії наказів про його прийом на роботу та звільнення, довідку про середній заробіток, довідку про заборгованість по заробітній платі та колективний договір, але звернення позивача залишилось без виконання. Крім того, позивачу була заподіяна моральна шкода, що виразилась в моральних стражданнях, стресах та переживаннях, своєчасно не виплачувалась заробітна плата, тривалий час підприємство не проводило розрахунок, не видавали трудову книжку. Позивач являється багатодітним батьком, в сімї є дитина інвалід І групи, таке ставлення керівництва підприємства ображало позивача. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязаня з розміром цього відшкодування. Суд також дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Білтранс» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved