Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю в особі її власника [PERSON] про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановленої кримінальним провадженням, та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь 35 543,20 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 5 408,01 грн. шкоди, заподіяної здоров`ю, 20 000,00 грн. моральної шкоди, 21 188,80 грн. витрати на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позову зазначає, що 22.08.2018р. вироком Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/9729/16-к засуджено [PERSON] та визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн., без позбавлення права керування транспортним засобом. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з ТОВ «А ТЕЛ» матеріальну шкоду в розмірі 35 543,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 16 188,80 грн., шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 5 408,01 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Для примусового виконання вироку [PERSON] звернувся із заявами до приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження для стягнення з ТОВ «А ТЕЛ» грошових коштів. 19.11.2019р. приватний виконавець повернув виконавчі документи стягувачу, у зв`язку з тим, що у боржника ТОВ «А ТЕЛ» відсутні грошові кошти та майно. Позивач вказує, що оскільки йому не вдалося стягнути заборгованість з ТОВ «А ТЕЛ», то вказану заборгованість заявлено до стягнення з [PERSON] , як водія ТОВ «А ТЕЛ», та [PERSON] , як власника ТОВ «А ТЕЛ». [PERSON] надав до матеріалів справи письмовий відзив на позову заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідач 1 з посиланням на ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, вказує про те, що шкоду, завдану працівником юридичної особи під час виконання трудових обов`язків, відшкодовує юридична особа, а тому він не є належним відповідачем. Також відповідач 1 зазначає, що відразу після ДТП самостійно за свій особистий рахунок оплатив повністю усі витрати по лікуванню постраждалої особи, тобто позивача [PERSON] , в розмірі, приблизному 1 000,00 доларів США, що встановлено і вироком суду від 22.08.2018р. Крім того, автомобіль, яким керував [PERSON] , був застрахований відповідним полісом ПрАТ «Арсенал Страхування», яка, в свою чергу, повинна була відшкодувати збитки, тобто наслідки пошкодження мотоцикла та подальші витрати на лікування потерпілого. Позивач надав письмову відповідь на відзив, за якою не погоджується з відзивом [PERSON] та зазначає, що даний позов про відшкодування шкоди з відповідача 1 та відповідача 2 - це право позивача, яке не може бути обмежене. Відповідач 2 не скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України та не надав до матеріалів справи письмового відзиву на позов. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.01.2021р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, розгляд справи призначено на 01.03.2021р. 01.03.2021р. учасники справи в судове засідання не з`явились, з огляду на що її розгляд судом відкладено. 17.03.2021р. розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді Ольшевської І.О. в нарадчій кімнаті по іншій справі. 29.03.2021р. розгляд справи не відбувся, з огляду на перебування судді Ольшевської І.О. на лікарняному. 24.05.2021р. в судове засідання відповідач 1 та відповідач 2 не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Представник позивача в судовому засідання підтримала вимоги позовної заяви, просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши представника позивача, суд зазначає наступне. Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22.08.2018р. у справі №752/9729/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання - штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов потерпілого [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «А ТЕЛ» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «А ТЕЛ» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 35 543,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 16 188,80 грн., шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 5 408,01 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., в задоволенні інших вимог відмовлено. Цивільний позов [PERSON] про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» страхового відшкодування в розмірі 128 888,01 грн. та витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, в розмірі 3 480,00 залишено без розгляду. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.03.2019р. вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 22.08.2018р. залишено без змін. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадженні і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачає, що при розгляді цивільної справи є обов`язковими не всі обставини, які встановлено вироком суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, а тільки ті, які встановлюють факт вчинення певної дії та факт вчинення такої дії певною особою. Так, вироком Голосіївського районного суду міста Києві від 22.08.2018р. у справі №752/9729/16-к встановлено, що [PERSON] 17.04.2016р. приблизно о 13 годині 27 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Fiat Doblo», державний номерний знак [NUMBER] , що належить ТОВ «А ТЕЛ», рухаючись по проїзній частині вул. Любченка в місті Києві зі сторони вулиці Великої Васильківської, наближаючись до регульованого перехрестя з вулицею Антоновича, порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3.б), 10.1., 16.6 Правил дорожнього руху України, а саме: будучи неуважним, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки та перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, і створив перешкоду та небезпеку іншим учасникам руху, змінивши напрямок свого руху, повертаючись ліворуч при зеленому сигналі світлофору, не надав дорогу мотоциклу марки «Dukati-1098», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку прямо по проїзній частині вулиці Любченка, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Суд прийшов до висновку про те, що дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України правильно як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час ДТП [PERSON] керував автомобілем марки «Fiat Doblo», державний номерний знак [NUMBER] , який належав ТОВ «А ТЕЛ», і перебував у трудових відносинах з ТОВ «А ТЕЛ» та працював у товаристві на посаді інженера мережі стільникового зв`язку. У відповідності до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України встановлює правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінки працівника, причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду), так і спеціальних умов (перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною чи фізичною особою - роботодавцем, завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. У випадку виникнення судового спору відповідачем у таких справах виступає суб`єкт відповідальності, а безпосередній завдавач шкоди - працівник залучається до участі у справі в якості третьої особи. Виходячи з наведеного, суд відмічає, що відповідач 1, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «А ТЕЛ» та виконуючи трудові обов`язки під час завдання шкоди, та відповідач 2, як власник, ТОВ «А ТЕЛ», згідно ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України не є особами, які несуть відповідальність за спричинену шкоду [PERSON] . Крім того, як вбачається, вироком від 22.08.2018р. у справі №752/9729/16-к судом вирішено цивільний позов потерпілого [PERSON] до ТОВ «А - ТЕЛ» про стягнення матеріальної, моральної шкоди та шкоди, заподіяної здоров`ю. За таких обставин, суд, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши обставини справи та надавши їм належну оцінку, вважає, що в позові [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed