Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, про відшкодування шкоди, мотивуючи його тим, що наказом голови Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2016 р. на підставі постанови Верховної Ради України від 19.04.2016 р. №1120-VIII Про звільнення суддів він виведений зі складу суддів Апеляційного суду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку. З 15.06.2016 р. він, як суддя у відставці, отримував в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України з червня 2016 р. по лютий 2018 р. включно Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці відрахувало з щомісячного довічного грошового утримання позивача податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. За зазначений період розмір утриманого податку становить 42961,95 грн, військового збору - 3598,55 грн, а всього утримано 46560,50 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 р. №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Внаслідок незаконного утримання коштів з щомісячного довічного грошового утримання йому спричинено збитки (шкода) на зазначену суму, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 46560,50 грн шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. (а.с. 1-2) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2018 р. у вступній та резолютивній частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2018 р. у цивільній справі №127/23853/18 виправлено описку з «шляхом списання» на «шляхом безспірного списання». (а.с. 49) В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснив, що положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання втратили чинність 27.02.2018 р., саме з цієї дати припинено відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору з довічного грошового утримання позивача. Обов'язкові податки та збори не є збитками в розумінні ЦК України та не підлягають відшкодуванню внаслідок визнання абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України неконституційним. Крім того, вважає, що [PERSON] Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області є у спорі неналежним відповідачем. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. (а.с. 45) Подав пояснення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позову. (а.с. 15-19) Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 15.06.2016 р. позивач [PERSON], як суддя у відставці, отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці щомісячне довічне грошове утримання. З протоколу розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору №72 від 20.08.2018 р. вбачається, що з 01.06.2016 р. по 01.03.2018 р. [PERSON] нараховано 499306,50 грн довічного грошового утримання, з якого утримано 42961,95 грн податку, 3598,55 грн військового збору. (а.с. 4) Тобто, з довічного грошового утримання позивача [PERSON] з 01.06.2016 р. по 01.03.2018 р. утримано в загальному розмірі 46560,50 грн. Підставою для утримання зазначених виплат стали зміни до абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України, які були внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р. №1166-VІІ, за яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України. Закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. У зазначеному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість, тому положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу не відповідає частині першій статті 8 Конституції України. Положення абз.1 пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України втратили чинність 27.02.2018 р. (з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України). Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Верховний Суд України у постанові №6-237цс16 від 18.05.2016 р. зазначив, що збитки полягають не в реальних втратах особи, яких вона зазнала або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права. Отже, утримані з щомісячного довічного грошового утримання позивача [PERSON] кошти (податок з доходів фізичних осіб та військовий збір) з 01.06.2016 р. по 01.03.2018 р. в розмірі 46560,50 грн є збитками в розумінні ст. 22 ч. 2 ЦК України. \~ \~ \~ \~ Стаття 1175 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Згідно ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності (п. 35 п.п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845). На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] України в особі Управління Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди обґрунтований, потрібно стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача [PERSON] 46560,50 грн у відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Outcome: approved