Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку та господарських будівель, розташованих в [ADDRESS] , які залишились після смерті [INFO] його матері [PERSON] , та які вона, в свою чергу, успадкувала після смерті [INFO] свого чоловіка (батька позивача) [PERSON] та після смерті [INFO] свого сина (брата позивача) [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що після смерті батька спадщину прийняли його мати та брат в рівних частках, а після смерті його брата мати прийняла спадщину, ставши власником будинку в цілому (1/3+1/3+1/3). Позивач, в свою чергу, прийняв спадщину після смерті матері, але не може оформити право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом через нотаріальну контору, оскільки у покійних спадкодавців відсутні правоустановлюючі документи на належне їм домоволодіння, яке відносилося до колгоспного двору. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Плисківська сільська рада в підготовче судове засідання представника не направила, відзиву на позов не подала, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом згідно встановленої черговості має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Згідно роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні, і розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване в [ADDRESS] та мало статус «колгоспного двору», проживали батьки та брат позивача [PERSON] - голова двору, [PERSON] та [PERSON] - члени двору, яким згідно діючого на той час законодавства і належало зазначене домоволодіння в рівних долях (по 1/3 частині кожному). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , й спадкоємцями його майна є дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька відповідно шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном (ст.548, 549 ЦК УРСР), ставши власниками будинку, але за життя юридично не оформили свої спадкові права. [PERSON] помер [INFO] , не склавши за життя заповіту, і спадкоємцем його майна стала його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, так як постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України), ставши власником будинку в цілому. Проте, за життя вона юридично не оформила свої спадкові права. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , за життя склавши заповіт, в якому все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] - позивачу по справі, який прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та вже успадкував частину спадкового майна (земельні ділянки). Зазначені обставини підтверджується копіями свідоцтв про народження, одруження, смерть, копією дублікату заповіту, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією спадкової справи, довідками Великозагорівського старостинського округу Плисківської сільської ради № 371 від 12.11.2018 р., № 372 від 12.11.2018 р., № 373 від 12.11.2018 р., № 261 від 21.08.2018 р, № 262 від 21.08.2018 р., № 263 від 21.07.2018 р., копією технічного паспорту на садибний житловий будинок, копією довідки приватного нотаріуса Борзнянського районного нотаріального округу Хайлука О.В. № 570/02-17 від 08.11.2018 р., копією довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 235 від 20.11.2018 р. та довідкою Борзнянської районної державної нотаріальної контори № 691/01-16 від 23.05.2019 р. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] не зареєстроване. За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , цивільна правоздатність якої припинилася, прийняв спадщину, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, померлим спадкодавцям, як членам колгоспного двору, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , і збереглися після припинення існування колгоспного двору, на які відсутні відповідні правоустановлюючі документи, що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе його позов задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved