Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що 21 листопада 2017 року в с. Малий Бузуків Смілянського району помер його батько [PERSON], якому на праві власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,15 га та 1,01 га в адмінмежах Головятинської сільської ради Смілянського району. Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за законом першої черги. Спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку з цим, постановою нотаріуса від 5 жовтня 2018 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. В підготовче судове засідання сторони не зявились, направили до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності. Позивач підтримав позов, відповідач позов визнав. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За змістом положень ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СР № 316594 [PERSON] помер 21 листопада 2017 року в с. Малий Бузуків Смілянського району Черкаської області. У відповідності із свідоцтвом про народження серії ІІ-СР № 315329 померлий доводився позивачу батьком. Як встановлено з державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 075167 та серії ЯА № 075166 від 4 січня 2005 року, [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,15 га та 1,01 га в межах Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області. У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.\~ Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкуванню здійснюється за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 4 січня 2019 року встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 164/2018 р. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні, оскільки у відповідності з державного нотаріуса від 5 жовтня 2018 року разом із спадкодавцем, крім [PERSON], були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які є, відповідно, дружиною і сином позивача і не відносяться до спадкоємців. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови державного нотаріуса від 5 жовтня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. При цьому, суд враховує, що відповідач визнав позов в повному обсязі Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved