Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначив, що 25.06.2005 року між ним та відповідачем в усній формі укладено договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку №111 по вул.Синельниківській в м.Запоріжжі, що належить [PERSON] На виконання укладеного договору позивач сплатив відповідачу 1500 доларів США, про що була надана розписка від 12.03.2006 року. Через відсутність правовстановлюючих документів та брак грошей відповідач зобовязалась в подальшому нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, чого не зробила. Позивач звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою про встановлення факту укладення договору купівлі-продажу, про визнання договору купівлі-продажу укладеним та дійсним, та про визнання права власності. Заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.05.2016 року, позов залишено без задоволення. [PERSON] відмовляється нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку та повертати сплачені їй позивачем за частину будинку кошти, тому позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти, що еквівалентні 1500 доларам США та становлять 38535 грн., суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 10866,87 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 2486,30 грн. Позивач в судове засідання не зявився, представники позивача [PERSON] та адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, представник відповідача [PERSON], позов не визнала, надала заперечення, в яких просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.05.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.09.2016 року, позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту укладення договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку, про визнання договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку укладеним та дійсним, про визнання права власності на ? частку житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та про визнання особи такою, що втратила право користування ? частиною житлового будинку залишено без задоволення. Цим рішенням встановлено і не оспорюється сторонами, що відповідно до розписки від 12.03.2006 року [PERSON] в присутності [PERSON], отримала від [PERSON] суму в розмірі 1500 доларів США за 1/2 житлового будинку, житлові прибудови, вбиральню, паркан, водовід, гараж, навіс та земельну ділянку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Синельниківська, б. 111. Отримання валюти проводилось частинами: 1100 доларів США 25.06.2005 року та 400 доларів США 12.03.2006 року. Сторонами по справі не було додержано при укладенні в усній формі 25 червня 2005 року договору купівлі-продажу ? частини спірного будинку одночасно письмової нотаріальної форми та державної реєстрації, як того вимагала чинна на той час ст.\~657 ЦК України, тому він не є укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін. Згідно з частиною 3 ст.\~61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~, недійсним може бути визнано лише укладений договір. В разі, якщо на виконання юридично ще не укладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст. 1212-1215 ЦК України). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що [PERSON] передчасно за неукладеним договором передав [PERSON] суму в розмірі 1500 доларів США за 1/2 житлового будинку, житлові прибудови, вбиральню, паркан, водовід, гараж, навіс та земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Синельниківська, б. 111, в подальшому договір купівлі-продажу ? частини спірного будинку не був укладений, а тому відповідач на підставі ст.ст.1212 ЦК України зобовязана повернути отримані кошти, оскільки набула гроші без достатньої правової підстави. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача [PERSON] з [PERSON]\~ безпідставно набутих коштів, що еквівалентні 1500 доларам США та становлять 38535 грн., законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню. Статтею 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Сторонами по справі не було додержано при укладенні в усній формі 25 червня 2005 року договору купівлі-продажу ? частини спірного будинку одночасно письмової нотаріальної форми та державної реєстрації, як того вимагала чинна на той час ст.\~657 ЦК України, тому він не є укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін, отже, між сторонами відсутні зобовязальні правовідносини. Вимоги ст.625 ЦК України\~до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки відповідач одержала від позивача грошові кошти за не укладеним правочином, а тому вона набула та зберігала їх у себе безпідставно, отже, спірні правовідносини не регулюються положеннями ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі №6-2491цс15 від 2 березня 2016 року, якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі\~статтею 536 ЦК України\~з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до\~статті 536 ЦК України\~й унеможливлюється стягнення 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої\~статті 625 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на ст. 625 ЦК України та вимоги про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних є безпідставними, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою серії АВ № 0547709, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог стягується з відповідача. Оскільки судом частково задоволені позовні вимоги, а саме в розмірі 38535 грн., тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 475,30 грн.

Outcome: partial