Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання права власності на майно та виключення майна з акту опису та арешту. Позовна заява мотивована тим, що в провадженні [PERSON] відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження за №48600449 про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 105380,88 грн. 24.11.2015 року о 17 год. 40 хв. до квартири, що розташована за адресою : [ADDRESS], в якій проживає позивач зі своєю сімєю, прибув державний виконавець Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції [PERSON] та склав акт опису та арешту майна. Все описане майно належить позивачу, що підтверджується відповідними розрахунковими документами з придбання цього майна, тобто описано та арештовано майно, що належить [PERSON], який не є стороною виконавчого провадження, що і стало підставою звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису та арешту. В судовому засідання позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Свідок [PERSON] дала показання суду про те, що вона є дочкою позивача [PERSON] та сестрою відповідача [PERSON] Вся техніка в квартирі [ADDRESS] була придбана її батьком, позивачем в справі. Пральну машинку батько подарував матері на ювілей. Брат в той час в цій квартирі не мешкав, а проживав разом зі своєю дружиною. Свідок [PERSON] дав суду показання суду про те, що він працює приватним підприємцем. Позивач в справі [PERSON] купував у нього компютер та принтер в приміщенні магазину за адресою : вул. Фрунзе, 68, офіс 2 у м.Вінниці. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. В провадженні [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження за №48600449 про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 105380,88 грн. на користь [PERSON] 24.11.2015 року о 17 год. 40 хв. до квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], в якій проживає позивач зі своєю сімєю прибув державний виконавець Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції [PERSON] разом з двома інспекторами поліції, понятим та здійснив опис та арешт майна : телевізора LG 32LK330 чорного кольору, 2011 року випуску, телевізора NOVATOR 37CTV 717-C02 088000277 сірого кольору, телевізора THOMSON 20 ME 130 TYPE 427/TX 807c EN, пральної машини LG Electronics Inc. модель WD 80302 SP (серійний номер S06PNHN051561) білого кольору, морозильника BEKO FS 225320 світлого кольору, монітора LG сірого кольору. Старший державний виконавець Дячук В.В. описав та наклав арешт на майно, яке, на його думку, належить боржнику [PERSON], проте такий висновок державного виконавця, не відповідає дійсності. Описане майно належить позивачу, що підтверджується відповідними розрахунковими документами на придбання цього майна та гарантійними талонами. На підтвердження своєї платоспроможності на момент придбання цього майна позивач надав довідку про заробітну плату та пенсію. Показаннями свідка [PERSON] доведено, що відповідач [PERSON] на час придбання майна, включеного в акт опису та арешту, в квартирі [ADDRESS] не мешкав, а проживав сім»єю за іншою адресою. Доказом належності саме [PERSON] та його дружині [PERSON] описаних та арештованих речей є наявність саме в нього оригіналів розрахункових документів та гарантійних талонів на це майно. Як пояснив позивач в судовому засідання між ним та [PERSON] 09.07.2009 року було повторно зареєстровано шлюб, до цього вони довго проживали разом та фактично перебували у шлюбних відносинах, вели спільне господарство, виховували дітей. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто, описане та арештоване державним виконавцем майно належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище положень Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення із позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» передбачено, що при розгляді справи суд зобовязаний звертати увагу, чи додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис майна, зокрема, чи перелічено у акті опису інше майно, в тому числі те, що знаходиться у власності боржника з іншими особами, яке не описувалось, а також чи не описано те майно, на яке стягнення не може бути звернене за виконавчими документами або може бути звернене лише у передбачених законодавством випадках. Згідно з п. 5.1.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві власності. Так, в складеному державним виконавцем Акті опису та арешту майна від 24.11.2015 року не дотримано вказаних вимог, описано та арештовано майно, що належить позивачам, які не є стороною виконавчого провадження. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними \~є докази, \~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність \~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved