Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги обгрунтував тим, що перебував з [PERSON] в родинних відносинах, довіряв йому та зважаючи на це, уклав з ним договір позики для придбання автомобіля марки «Ford Transit» шляхом перерахування коштів на рахунок продавця автотранспортного засобу - ТОВ «Вінер Автомобів». [PERSON] натомість був зобов'язаний повернути грошові кошти за вимогою або передати автомобіль у його власність. Однак, зважаючи на скрутний матеріальний стан, відповідач не зміг повернути кошти та в липні 2011 року передав автомобіль [PERSON], в техпаспорті якого в особливо відмітках зазначено, що право керування належить [PERSON] та [PERSON] та пообіцяв здійснити переоформлення спірного автомобіля. Однак, незважаючи на це, [PERSON] звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про витребування автомобіля з чужого володіння. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року позов задоволено. Отже, зважаючи, що відповідач не бажає не повертати ні коштів, а ні автомобіля, просить стягнути з нього суму позики в сумі 195 402 грн., 3% річних в сумі 8 817 грн. 18 коп. та понесені ним судові витрати. В подальшому [PERSON] подав зустрічний позов про витребування документів із чужого незаконного володіння. Вимоги за зустрічним позовом обгрунтував тим, між ним та [PERSON] не існувало жодних договірних зобов'язань щодо купівлі автомобіля «Ford Transit» [PERSON] Декілька років тому, [PERSON] втратив оригінали накладної № 3052 від 10.12.2007р., квитанції № 033110040 від 31.10.2007 р., квитанції № 040810050 від 31.10.2007 р., банківські квитанції про обмін валюти від 08.12.2007 року, які зберігалися в салоні його автомобіля. Вважає зазначені документи є невідємною частиною договору купівлі-продажу автомобіля та просить суд повернути їх законному володільцю. Позивач за первісним позовом - [PERSON] в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив його задовольнити, з викладених в позовній заяві підстав. Зустрічний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав через загальну канцелярію суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо первісного позову, зазначивши, при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля від 31 жовтня 2007 року, [PERSON] скористався необізнаністю [PERSON] та відсутністю в нього на момент укладення договору окулярів, присвоїв собі статус його довіреної особи, зазначив своє прізвище та проставив підпис на офіційних документах . Зустрічний позов підтримав, з викладених в ньому підстав та просив суд повернути документи законному володільцю. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про його проведення повідомлена належним чином. В попередніх судових засіданнях надала письмові пояснення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного. 31 жовтня 2007 року між ТОВ «Віннер Автомотів» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 71ОР-255, відповідно до якого [PERSON] придбав автомобіль марки «Ford Transit», кузов [NUMBER], 2007 року випуску. Судом встановлено, що [PERSON] оплачені всі платіжні документи за договором купівлі-продажу № 71ОР-255 від 31 жовтня 2007 року на суму 195 402 грн., а саме: накладна № 3052 від 10.12.2007 року, квитанція № 033110040 від 31.10.2007 р., квитанція № 040810050 від 31.10.2007 року, банківські квитанції про обмін валюти від 08.12.2007 року. В липні 2011 року [PERSON] передав [PERSON] автомобіль «Ford Transit». В техпаспорті автомобіля зазначено, що право керуванням автомобілем належить [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні - 12 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що між ними відсутні письмово оформлені договірні відносини. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з наведеного, під час судового розгляду встановлено, що між сторонами укладено договір позики, однак оскільки [PERSON] не направив письмової вимоги [PERSON] про стягнення боргу, в задоволенні первісного позову слід відмовити, оскільки термін виконання за договором не настав. Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 01 листопада 2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого володіння задоволено та витребувано у [PERSON] автомобіль марки «Ford Transit», кузов [NUMBER], 2007 року випуску, р.[NUMBER], та свідоцтво від 18.06.2007 року [NUMBER] про державну реєстрацію транспортного засобу шляхом передачі їх власнику [PERSON]. Зазначене рішення набуло законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що автомобіль марки «Ford Transit» згідно свідоцтва про реєстрацію належить [PERSON], рішенням суду зазначений автомобіль витребувано з володіння [PERSON], а тому позовні вимоги за зустрічним позовом є обгрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved