Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 08.09.2016 р. приблизно об 11 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Пежо» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул. Підгірна, 1 у м. Києві, допустила порушення вимог Правил дорожнього руху України, та здійснила наїзд на автомобіль марки «КІА» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу. Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, за висновком експерта - товарознавця від 03.10.2016 р. розмір матеріальних збитків становить 31 606 грн. 86 коп. Внаслідок ДТП позивачу також спричинено і моральну шкоду, яка виявилась у душевних стражданнях у зв»язку із пошкодженням транспортного засобу та неможливості протягом тривалого часу користуватися майном за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв»язків. Таку шкоду позивач оцінює у розмірі 6 500,00 грн. Крім того позивачем за проведення експертного дослідження було сплачено суму у розмірі 600,00 грн. Зважаючи на викладене [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 31 604,86 грн., витрати на проведення експертного дослідження у сумі 600,00 грн., моральну шкоду у сумі 6 500,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське». Крім того, автомобіль позивача відремонтований та звіт про визначення вартості матеріального збитку не підтверджує вартість виконаного позивачем робіт по ремонту транспортного засобу. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується представником відповідача, що 08.09.2016 р. приблизно о 10 год. 55 хв. [PERSON], рухаючись у м. Києві по вул.. Підгірна, керуючи автомобілем марки «Пежо» д.н.з. [NUMBER], не дотрималась безпечної дистанції, не врахувала дорожньої обстановки та здійснила наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2016 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Дана обставина також не оспорюється представником відповідача. Як свідчать матеріали справи, автомобіль [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. Під час дорожньо - транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, що також в судовому засіданні не піддавалось сумніву з боку відповідача. Представником [PERSON] зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована третьою особою і саме зі страховика має бути стягнуто збитки. Суд не може погодитись з твердженням представника відповідача, виходячи з наступного. При розгляді справи 6-2808цс15 Верховний Суд України 20 січня 2016 року зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Верховний Суд України також зазначив, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, щодо можливості стягнення спричиненої шкоди з відповідача. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За положеннями ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 03.10.2016 року ФО-П [PERSON] складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER]. Як вбачається з зазначеного Звіту, вартість матеріального збитку становить - 19 423,36 грн. Позивач просить стягнути на його користь суму у розмірі 31 604,86 грн. визначену у Звіті, як вартість відновлювального ремонту за витратним підходом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи питання про розмір шкоди, суд вважає за можливе взяти до уваги долучений до матеріалів справи Звіт від 03.10.2016 р. та стягнути з відповідача суму у розмірі 19 423,36 грн., що визначено спеціалістом саме в якості матеріального збитку, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України, та зважаючи на недоведеності в судовому [PERSON] можливість стягнення суми зазначеної у позові. Також виходячи з встновлених обставин, суд вважає за можливе стягути з відповідача витрати на проведення дослідження по встановленню збитків у розмірі 600,00 грн. Також суд вважає за можливе не брати до уваги твердження представника відповідача щодо здійснення позивачем ремонту транспортного засобу, беручи до уваги відсутність в розумінні положень ст. 57 ЦПК України доказів щодо його здійснення. Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу особою, винною у ДТП. Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв'язків, його душевної рівноваги та морального стану, а тому оцінює моральну шкоду в 500,00 грн. та вважає за можливе стягнути зазначену суму з [PERSON] Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial