Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька з повнолітнього сина. В обґрунтування позову зазначив, що він [INFO] , є людиною похилого віку, ветераном праці, опинився в складних життєвих умовах, перебуває на «Д» обліку у лікаря терапевта та потребує постійного прийому лікарських засобів, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Він має повнолітнього сина - [PERSON] Вони мешкають за однією адресою, проте останній йому матеріальної допомоги не надає, не піклується про позивача. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно. Ухвалою суду від 12.03.2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.20). 05.04.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с.26-29) в якому він вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач дійсно є його батьком та непрацездатною людиною, оскільки досяг пенсійного віку. Окрім нього [PERSON] має ще одного сина - [PERSON] . Позивач є співвласником двокімнатної квартири [ADDRESS] , їм обом належить по 1/3 частці вказаної квартири. Позивач є головним квартиронаймачем, отже усі рахунки за комунальні послуги виставляються на його ім`я. Сплата комунальних послуг відбувається наступним чином, частину комунальних послуг сплачує відповідач та його мати, частина грошових коштів надається державою у вигляді субсидії. Позивач отримує пенсію, розмір якої становить більш ніж 3000 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум та є достатнім для нормального проживання особи, яка досягла пенсійного віку. Також відповідач має зобов`язання з утримання сина, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 03.05.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду ( а.с.74). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] (а.с.8, 14, 15) в судовому засіданні позов підтримали посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково позивач суду пояснив, що на теперішній час мешкає з відповідачем в одній квартирі. Він дійсно має ще одного сина [PERSON] , який мешкає не непідконтрольній Україні території, має на утриманні неповнолітніх дітей, в зв`язку з чим не може надавати йому матеріальну допомогу. Він має вади слуху, постійну задишку, хронічне захворювання легенів, катаракту, пахову грижу, в зв`язку з чим потребує постійного прийому лікарських препаратів та оперативного втручання. Йому не вистачає пенсії на покриття витрат на лікування та харчування. На сплату комунальних послуг він отримує субсидію. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] (а.с.88, 100) в судовому засіданні позов не визнали посилаючись на обставини викладені у відзиві. Додатково відповідач суду пояснив, що не має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки його заробітку ледве вистачає на утримання родини яка складається з трьох осіб. Окрім того він має 16-річного сина від першого шлюбу на утримання якого добровільно сплачує аліменти в розмірі 1000 грн., також останній потребує оперативного лікування. Його щомісячний дохід, включаючи підробітки, складає близько 5000 грн. Він несе частину витрат на сплату комунальних послуг в спільному з позивачем помешканні. Вислухавши учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 51 Конституції України встановлено обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 та 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даних норм свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз`яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (204 СК України). Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати такий склад юридичних факторів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопіями свідоцтв про народження (а.с.33, 42). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав, що його батько [PERSON] , свого часу належно виконував свої батьківські обов`язки по відношенню до нього. З світлокопії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що позивачу [PERSON] призначено пенсію за віком з 22.02.2001 року безстроково (а.с.6). Відповідно до довідки №795 виданої Бердянським некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» БМР амбулаторія №7, [PERSON] , [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на диспансерному обліку, потребує постійного прийому лікарських препаратів (а.с.7). Згідно виписки КУ «Бердянське ТМО» БМР з медичної картки стаціонарного хворого №141/11-14 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділені №1 (пульмонологічні ліжка) з 03.01.2019 року по 11.01.2019 року з діагнозом: «ХОЗЛ ІІІ ст.., обострение, средней степени тяж ести ЛН І», ускладнення: «эмфизема, пневмосклероз» (а.с.9). Згідно довідки №1996 виданої 24.04.2019 року Бердянським об`єднаним управлінням ПФУ в Запорізькій області, позивач перебуває на обліку і отримує пенсію за віком у розмірі: з вересня 2018 року - 2645,02 грн., з грудня 2018 року - 2652,22 грн., з березня 2019 року - 3051,09 грн. (а.с.77). З довідки №7449 виданої 24.04.2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку в управлінні як отримувач субсидії на житлово-комунальні послуги. Субсидію призначено з листопада 2018 року по квітень 2019 року у розмірі: листопад 2018 року - 885,94 грн., грудень 2018 року - 986,80 грн., січень 2019 року - 1011,31 грн., лютий 2019 року - 1287,95 грн., березень 2019 року - 1287, 95 грн., квітень 2019 року - 7,69 грн. (а.с.71). Свідок [PERSON] , колишня дружина позивача та мати відповідача, суду показала, що в 1992 році їх з позивачем шлюб розірвано, проте вони мешкають у спільній квартирі. Раніше позивач давав на комунальні послуги та харчування 1500 грн. на місяць. З листопада 2018 року позивач почав харчуватися окремо та перестав давати їй гроші на витрати. З цього ж часу витрати на комунальні послуги несе вона з сином [PERSON] Рішення суду про стягнення на її користь аліментів на утримання тоді ще неповнолітнього сина позивач виконав, заборгованості не було. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 року у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) зазначив, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Такий правовий висновок викладено також Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-3066цс15. Згідно з ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року, прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VІІI від 23.11.2018 року, у 2019 році установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. В судовому засіданні встановлено, що розмір щомісячного доходу позивача [PERSON] забезпечує йому необхідний прожитковий мінімум, встановлений у 2019 році для осіб, які втратили працездатність. Щодо посилання позивача на його стан здоров`я, який потребує постійного прийому дорогих медичних препаратів, на що у позивача не вистачає грошових коштів, суд зазначає наступне. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Витрати батьків, викликані тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю віднесені законодавцем до додаткових витрат на батьків або витрат на догляд та лікування батьків, і підстава їх стягнення передбачена ст.203 та 206 СК України відповідно. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом саме про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed