Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, [PERSON] управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа: Державна казначейська служба України та просив стягнути з відповідачів на його користь окремо один від одного 8000 грн. матеріальної та 8000 грн. моральної шкоди через Державне Казначейство України відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на протязі року він неоднарозово звертався до Жмеринського відділу поліції для прийняття мір до боржника по несплаті ним аліментів та відвернення протиправного вторгнення в місце його проживання, отримуючи відписки. В решті-решт прокуратура зобовязала поліцію провести досудове розслідування по цим заявам, постановою слідчого поліції ці справи закриті, а ухвалами Жмеринського суду ці постанови скасовані. Ці неправомірні дії поліції продовжуються і на далі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що через рік, йому піде восьмий десяток років і під кінець свого життя він вирішив послідувати законам священих писаній Біблії, Корану, ведов, які вимагають від людини такого віку повністю відійти від свої сімї і хоть трохи зайнятися своїми думками. За образець він взяв життя письменника та мислителя [PERSON], який казав, щоб не читали ту ахінею, що він писав у молодому та зрілому віці, оскільки вони користі не принесуть. Все своє майно, будинок та доходи від книг [PERSON] заповідав церкві. Його дружина, яка була молодша за нього на вісімнадцять років звернулася до царя [PERSON], щоб визнати свого чоловіка божевільним. [PERSON] так і не вдалося воплотити свою мету, він помер, потім через десять років померла його дружина. Позивач був в [PERSON] і на власні очі бачив табличку «[PERSON] знаходиться під охороною церкви та держави». Така ж сама ситуація виникла і в позивача, але члени його колишньої сімї перешкоджають йому у втіленні його мети та вважають його божевільним. Для того, щоб досягти своєї мети він звернувся у поліцію, щоб були прийняті міри, щоб члени його колишньої сімї не втручалися у його особисте життя. Він неоднарозово звертався до поліції, щоб вони провели бесіди з членами його сімї, які без його дозволу приходять до місця його проживання, вчиняють там сварки та крадуть речі. Однак, ці бесіди ні до чого не привели. В кінці кінців він звернувся до прокуратури з вимогою порушити кримінальну справу стосовно його колишньої дружини [PERSON] Прокурор дає вказівку відповідачу провести перевірку його заяви в порядку КПК України. Однак, це не виконується і відповідач дає йому відписки на підставі закону України «Про звернення громадян». Суддя дає розяснення, що він має звертатися в порядку КПК України. В кінці кінців прокуратура порушила кримінальну справу і його колишня сімя вже боїться зявлятися до нього і красти речі. Тобто, що він просив рік назад, то було зроблено недавно. Він отримує пенсію в розмірі 1200 грн. Після відрахування аліментів на утримання дітей у нього залишається 500 грн. Син має сплачувати за рішенням суду на користь позивача аліменти в розмірі 500 грн., однак це не виконується. Відповідач звертався до відповідача не тільки, щоб провести профілактичну бесіду, а й порушити кримінальне провадження по несплаті аліментів його сином. Знову відповідач надав відписку на підставі закону «Про звернення громадян». В решті-решт була порушена кримінальна справа не тільки [PERSON], але і проти відділу ДВС Соломянського району м.Києва. Метою порушення кримінальної справи проти сина [PERSON] є бажання позивача трохи «піднадавити на нього». До кінця справа не дійде, оскільки позивач має намір відкликати заяву, бо він же розуміє, що він його батько. Позивач вважає, що на підставі бездіяльністі відповідача, який надавав йому відписки на підставі закону України «Про звернення» громадян, він втратив час і на протязі двох років відомості про протиправні дії не були внесені в ЄРДР в порядку КПК України. Аналогічні відповіді на підставі закону України «Про звернення громадян» йому надав відповідач і про «паспортний стіл» за його заявою, яку вони вважають ідентичною та приєднано в ЖЄО від 14.09.2016 року, а за цим номером є висновок про результати розгляду повідомлення громадянина [PERSON] В решті-решт його заяви про злочин були задоволені, а тому рішення відповідача були незаконні, а тому він вважає, що відповідач має сплатити йому ту шкоду, яка спричинена йому несплатою аліментів і за ту «нервотрепку», яку спричинив йому відповідач. Вважає, що відповідач немав права надавати йому відповіді на підставі закону України «Про звернення громадян» на його заяви про порушення кримінальної справи, які були подані в порядку КПК України. Позивач зазначив, що він не є юристом і не знає на підставі точно якої статті має бути відшкодування з боку відповідача. Просив задоволити позов. Представник відповідача - [PERSON] управління Національної поліції у Вінницькій області [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позову, оскільки він є безпідставним, необґрунтованим та недоведеним. Дії відповідача є законними, що підтверджується наданими запереченнями проти позову, а тому відсутні підстави для відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Представник відповідача - Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не зявився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгяду справи. Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Представник третьої особи - Державної Казначейської служби в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгяду справи. Причини його неявки суду невідомі.Заперечень до суду не надав. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити враховуючи таке. Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини гарантує кожній особі право на справедливий суд. Право на судовий захист гарантується також і ст.55 Конституції України. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 та ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.6-7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.ст.2,80,91-92 ЦК України, а також положення про Жмеринський відділ поліції, що затверджений наказом ГУНП у Вінницькій області 21.11.2015 №34 Жмеринський ВП ГУНП у Вінницькій області не є юридичною особою, його керівник не може надати надати доручення на представництво інтересів даного органу в суді, не може бути відповідачем у цивільних справах, а тому в задоволенні позову [PERSON] до Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області слід відмовити також із вказаних підстав. Відповідно до ст.ст.57,58,59 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На підтвердження своїх вимог позивач [PERSON] надав письмові докази, а саме: - ксерокопію ухвали суду від 23.01.2017 року, якою скаргу [PERSON] на бездіяльність керівника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON], начальника слідчого відділу Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] в межах досудового рослідування кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР №42016021130000021 від 12.08.2016 року та за № 42016021130000020 від 12.08.2016 року залишено без задоволення (а.с.5-6); - ксерокопію довідки розрахунку Соломянського районного відділу ДВС ГТУ у м.Києві, про те, що за період з серпня 2015року по грудень 2016 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 8000 грн.(а.с.8). - ксерокопію листа керівника Жмеринської місцевої прокуратури про те, що заява [PERSON] направлена до Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.9,15); - ксерокопію заяв [PERSON] до Жмеринського прокурора про вчиненні злочини (а.с.10,13-14); - ксерокопію листа Жмеринського ВП, що звернення [PERSON] відносно гр.-на [PERSON], приєднано до матеріалів попередньої перевірки, які були зареєстровані в ЖЄО №4994 від 14.09.2016 року. (а.с.11). - ксерокопію затвердженого начальником Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області 14.09.2016 року висновоку про результати розгляду повідомлення громадянина [PERSON] (а.с.12). - ксерокопію листа Жмеринського ВП, про те, що звернення [PERSON] відносно гр.-на [PERSON], приєднано до матеріалів попередньої перевірки, які були зареєстровані в ЖЄО №4994 від 14.09.2016 року. (а.с.15). - ксерокопію листа Жмеринського ВНП №8406/212/01-2016 від 17.06.2016 року щодо письмового звернення [PERSON]Спро ухилення від сплати аліментів [PERSON] (а.с16). - ксерокопію листа Жмеринського ВНП №6155/212/01-2016 від 25.04.2016 року щодо звернення [PERSON] про дії відносно [PERSON] (а.с.37). - ксерокопію поданої заяви [PERSON] до Жмеринської поліції щодо проведення бесіди з боржником про сплату аліментів. (а.с.40). - ксерокопію листа Жмеринського ВНП №13101/212/01-2016 від 28.09.2016 року щодо письмового звернення [PERSON] щодо дій боржника [PERSON] (а.с.41). - ксерокопію повідомлення Жмеринської місцевої прокуратури №70-5402 вих-16 від 12.08.2016 року про початок досудового розслідування за фактом ухилення від сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.42). - ксерокопію повідомлення Жмеринської місцевої прокуратури №76-1390 вих-17 від 10.03.2017 року про початок досудового розслідування за фактом невиконання службовими особами ДВС Соломянського управління юстиції у м.Києві рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області (а.с.43). - ксерокопію листа Жмеринської місцевої прокуратури №74-72-16 від 12.08.2016 року про внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного проникнення до житла [PERSON] та [PERSON]П.(а.44); - ксерокопію скарги [PERSON]до Жмеринського міськрайонного суду на неправомірні дії та бездіяльність Жмеринської поліції. (а.с.45); - ксерокопію ухвали суду про відмову у відкритті провадження за скаргою позивача [PERSON] на бездіяльність Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо вжиття заходів до [PERSON] з приводу ухилення останнього від сплати аліментів (а.с.46); - ксерокопію довідки Жмеринського міськрайонного ВДВС №12/13324 від 16.12.2016 року, про те, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей з липня 2016 по грудень 2016 року складає 692,57 грн. в місяць (а.с.47); - ксерокопію довідки Управління пенсійного фонду України у Жмеринському районі Вінницької області від 16.12.2016 року про розмір пенсії [PERSON] (а.с.48). - ксерокопію акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], згідно якого джерелом його існування є пенсія (а.с.49). Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона у справі шляхом подання доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає надані позивачем докази, оскільки вони не підтверджують заявлених ним вимог. Позивачем в судовому засіданні не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведено протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, у зв'язку з чим в позові слід відмовити. Відповідно до ст.55,56 Конституції України; ст.ст.3,4,23,1167,1174 ЦПК України,

Outcome: dismissed