Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Городищенська міська рада Черкаської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на ті обставини, що є власником будинку та надвірних споруд, що розташовані по вул.Петровського №128 в м.Городище Черкаської області на земельній ділянці площею 0,1465 га., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим Городищенською державною нотаріальною конторою 27 червня 2015 року та зареєстрованим в реєстрі за №807 відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 червня 2015 року індексний номер 39798372 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 червня 2015 року №40793970 . Із вищевказаних документів слідує, що власником домоволодіння до нього була його цивільна дружина [PERSON]. З 2009 року виник спір між [PERSON] та відповідачем у справі щодо користування земельними ділянками, так як відповідач незаконно засадив 0,05 га земельної ділянки, яка знаходилася у постійному користуванні [PERSON]. На захист порушеного права [PERSON] зверталася до суду. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області позов [PERSON] щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково та поновлено її порушене право на присадибну земельну ділянку в розмірі 0,03 га, яка наділена за рішенням виконкому Городищенської міської ради Черкаської області від 05 червня 2001 року №239. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2009 року про відмову в поновленні процесуального строку та ухвалою Верховного Суду України від 22 жовтня 2009 року. У постійному користуванні [PERSON] слід вважати, що після набрання рішенням суду законної сили, залишилася земельна ділянка у розмірі 0,15 га.. Він прийняв спадщину після померлої [PERSON] і вважає, що до нього відповідно перейшло право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому самому обсязі, що були у померлої. Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] почав порушувати вже його право користування земельною ділянкою і 29 липня 2015 року самовільно без повідомлення огородив частину земельної ділянки для власного користування у зв»язку з чим було викликано навіть працівників міліції, що підтверджується Висновком про результати перевірки від 07.07.2015 року. Відповідач встановив огорожу, яка перешкоджає користуватися земельною ділянкою. А тому прийняв рішення звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вказавши, що за рішенням виконкому Городищенської міської ради Черкаської області у 2000р. за заявами [PERSON] та [PERSON], у [PERSON] було вилучено земельну ділянку розміром 0,02га, яка передана в користування [PERSON], крім того, при обмірі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] по вул. Петровського, 130, 128 в м. Городище у 2001р. було виявлено лишки землі в розмірі 0,03га, які за рішенням виконкому Городищенської міської ради Черкаської області у 2001р. були передані позивачу. У 2002р. [PERSON] відповідач по справі придбав будинковолодіння покійної [PERSON], і згодом між ними відносно розміру землі періодично виникали конфлікти, незважаючи на те, що при укладенні договору-купівлі продажу будинковолодіння по вул. Петровського, 130 в м. Городище, відповідач [PERSON], погоджувався із земельною ділянкою розміром 0,07га та самовільно захопив землю в розмірі 0,05га.. Просили стягнути судові витрати з відповідача, які складаються із витрат на правову допомогу 800грн. та сплати судового збору 487грн.20коп., а всього 1287грн.20коп. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], що діє в суді на підставі доручення, позовні вимоги не визнали пояснивши, що позивач самовільно, а потім при допомозі представників міської ради, зайняв 0,05га землі (0,02га та 0,03га), яку відповідач придбав за договором купівлі-продажу будинку по вул. Петровського, 130 в м. Городище, що належала покійній [PERSON], так як, остання користувалася відповідно до схематичного плану присадибної ділянки землею в розмірі 0,1210га. Представник Городищенської міської ради Черкаської області в судові засідання не з»явився, надіслав до суду 07 листопада 2016 року клопотання про розгляд справи у його відсутність та прийняття рішення по справі безпосередньо судом, без зазначення своєї позиції щодо визнання чи не визнання позовних вимог. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача; представника позивача; врахувавши думки відповідача та представника відповідача; розглянувши лист третьої особи про розгляд справи у їх відсутності, дослідивши докази у справі, вважає, що позов є частково обґрунтований і підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.152,ст.158 Земельного Кодексу України та понесених судових витрат ст.88 ЦПК України. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 07.03.2002р. придбав житловий будинок у [PERSON], яким остання розпорядилась відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, котрий розташований на присадибній ділянці по вул. Петровського, 130 в м. Городище, разом з тим, земельна присадибна ділянка на якій розташована наведена будівля за свідоцтвом про право на спадщину від 28.02.2002р. не успадковувалась, і за договором купівлі-продажу житлового будинку від 07.03.2002р. розмір земельної ділянки не зазначено, лише міститься посилання на те, що сторони зобовязуються переоформити присадибну ділянку. За рішенням виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області за № 50 від 25.02.2000р., на час розгляду справи померлій дружині позивача по справі [PERSON] вул. Петровського, 128 в м. Городище надано в постійне користування земельну ділянку 0,02га, яку її передає в користування [PERSON] (рахувалось 0,13га, надано 0,02га, всього по ЗШК - 0,15га), а у [PERSON], вул. Петровського, 130 в м. Городище вилучено з користування присадибну земельну ділянку 0,02га, яку вона передає в користування згідно поданої заяви [PERSON] (рахувалось 0,09га, вилучено 0,02га, залишилось 0,07га). При цьому, заява від [PERSON] про вилучення земельної ділянки в розмірі 0,02га і про передачу її [PERSON] мала місце 02.03.2000р., а заява по наділ вищенаведеної земельної ділянки від [PERSON] 03.03.2000р. тобто мало місце порушення виконкомом Городищенської міської ради Черкаської області порядку прийняття рішення про вилучення (наділ) земельної ділянки. Крім того, рішенням виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 05.06.2001р. за № 239 [PERSON], по вул. Петровського, 128 в м. Городище надано в постійне користування земельну ділянку, яка прилягає до її садиби в розмірі 0,03га, яка була виявлена після контрольного обміру, якою вона користується, а записів у ЗШК немає (по ЗШК рахується 0,15га, надати 0,03га, всього 0,18га).Відповідно до схематичного плану вищенаведеної присадибної ділянки від 2002р., що міститься в інвентарній справі розмір земельної ділянки [PERSON], яка померла у 2001р., складав 0,1210га., проте за даними кадастрової книги № 5 станом на 25.02.2000р. за [PERSON] рахувалося 0,09 землі. На час придбання житлового будинку по вул. Петровського, 130 в м. Городище, розмір земельної ділянки відповідно до довідки Городищенського відділку Черкаського ООБТІ не обмірявся, і її розмір був не відомий, при цьому, по підрахункам цього ж таки відділку БТІ, 08.02.2002р. складався схематичний план на основі схематичного Абрису присадибної ділянки, Генерального плану, виданого у 1960-х роках, і розмір присадибної ділянки за № 130 по вул. Петровського в м. Городище складав 0,1210га.. Документ котрий би засвідчував право користування чи право власності на земельну ділянку під час її успадкування за законом чи на момент купівлі-продажу житлового будинку не видавався, і покупець відповідач по справі, погоджувався з розміром земельної ділянки у 0,09га.. Аналіз правових норм при вирішенні спору між сторонами, вказує, що характер правовідносин потребує застосування норм Земельного Кодексу України в редакції від 25 жовтня 2001 року. Так, відповідно до ст.2 зазначеного Кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею і суб»єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об»єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них. За змістом ст.12 Вказаного кодексу до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить вирішення земельних спорів в тому числі. Право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке громадяни набувають у разі прийняття спадщини. Документами, що підтверджують розмір земельної ділянки є земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів. Згідно ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом у способи визначені ст.152 ЗК України, якою передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Із наданих суду доказів вбачається, що земельний спір з приводу суміжного землекористування дружини позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] розглядався погоджувальною комісію ще 14.03.2002р. і не оскаржувався відповідачем, хоча такий порядок передбачений ст. 107 ЗК України в редакції 1990р., який діяв на час спірних правовідносин між сторонами та свідчить про те, що згода між сторонами була досягнута. Лише згодом, 29 липня 2015 року відповідач огородив спірну частину земельної ділянки та обмежив доступ позивача, встановивши огорожу, що підтверджується Висновком про результати перевірки від 07.07.2015 року Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області.Оцінивши надані суду сторонами докази, суд, вбачає всі підстави для зобов»язання відповідача демонтувати огорожу, встановлену на території земельної ділянки позивача, остільки пояснення представника відповідача про те, що відповідач за договором купівлі-продажу будинковолодіння № 130 по вул. Петровського в м. Городище придбав і земельну ділянку в розмірі 0,1210га, котра зазначена у схематичному плані за 2002р., і саме такий розмір землі повинен надатися відповідачу у користування, адже відповідно до діючого законодавства після 31.12.2001р. право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладеного відповідно відчужувачем або набувачем (договір купівлі-продажу житлового будинку мав місце у березні 2002р.), тим більше, відповідно до вищенаведеного договору продавався лише будинок, який успадкований, щодо присадибної земельної ділянки, то вона за свідоцтвом про право на спадщину не успадковувалась, і документ на право власності чи користування означеним розміром землі відсутній, а за договором купівлі продажу житлового будинку лише зазначено, що продається житловий будинок на присадибній ділянці, без зазначення конкретного розміру, при цьому, відповідно до Земельно- шнурової книги за покійною [PERSON] О.Д. станом на 2000р. рахувалося 0,09га., - не узгоджуються із іншими доказами у справі. Дії відповідача, слід визнати такими, що порушують правила добросусідства та виходять за межі правового поля. Позовні вимоги позивача про поновлення порушеного права на користування земельною ділянкою, суд, вважає не доведеними та не достатньо обґрунтованими, як і вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в частині отриманої правової допомоги в розмірі 800 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed