Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. [NUMBER] . Реалізовуючи своє право на розпорядження транспортним засобом він дізнався, що на належний йому автомобіль було накладено арешт Смілянським відділом ДВС. Листом від 05 липня 2021 року начальника Смілянського МВ ДВС його повідомлено, що ідентифікувати по якому саме провадженню було накладено арешт на автомобіль неможливо, оскільки вказані виконавчі провадження знищені за закінченням терміну зберігання. Оскільки в зв`язку з вказаним він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, звернувся до суду з позовом про скасування арешту накладеного на його автомобіль. В судове засідання учасники провадження не з`явилися. Позивач надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме - шляхом направлення судових повісток, які отримані відповідачем, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, за наявності згоди представника позивача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11\~ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Згідно картки арешту ТЗ на вказаний автомобіль Смілянським ДВС накладено арешт. З відповіді виконуючого обов`язки начальника відділу Смілянського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 05.07.2021 №20.13-37/14773 вбачається, що виконавчі провадження в межах яких було накладено арешт на автомобіль позивача знищені у зв`язку із закінченням трьохрічного терміну зберігання. Вказаний арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо належного йому \~автомобіля. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийнято постанову № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 41\~Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Згідно з ч.1\~ст. 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~статті 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Під час розгляду справи\~судом не встановлено обставин, які б свідчили про правомірність накладення арешту на майно позивача і що потреба у такому накладенні надалі існує. Судом також не встановлено наявності відкритого виконавчого провадження по якому позивач є боржником. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Частиною 1,2,3 та 4ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували вимоги заявленого позову відповідач не надав. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на користування та розпоряджання своїм майном не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved