Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою за [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є власником квартири за [ADDRESS]. У даній квартирі, крім нього, також зареєстрована його колишня дружина - [PERSON] Відповідач більше трьох років не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавала. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира за [ADDRESS], належить на праві особистої приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло серії [NUMBER] від 08 грудня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС №531622 від 09 березня 2007 року за №13826228. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2007 року, який було розірвано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2018 року Як вбачається з копії будинкової книги, [PERSON] з 23 травня 2014 року зареєстрована по [ADDRESS]. З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 04 вересня 2018 року, виданого ПП «Східний Масив» встановлено, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає по [ADDRESS]. Як вбачається з довідки ДП «Авторитет Плюс» ПП «Східний масив» від 04 вересня 2018 року, [PERSON] зареєстрована, але не проживає по [ADDRESS]. Факт відсутності відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], більше року підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, протягом останніх десяти років проживає за даною адресою та даний факт їй достовірно відомий. Відповідач в судове засідання не з'явилася та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надала. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, де зареєстрована [PERSON], його колишня дружина. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Вказане житло залишила добровільно та її місце перебування позивачу не відомо. Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явилася та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved