overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації в розмірі ? вартості транспортного засобу марки Mitsubishi Lanser державний номерний знак [NUMBER], що становить 85450 грн., посилаючись на те, що він був придбаний ними в 2016 році за час шлюбу та за спільні кошти подружжя. Однак, 1 червня 2018 року відповідач його відчужила [PERSON] \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з'явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, від останньої надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи в зв'язку із зайнятістю в іншій справі в Хмельницькому апеляційному суді. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 30 липня 1995 року. За час шлюбу сторонами та за спільні кошти подружжя 9 вересня 2016 року був придбаний транспортний засіб марки Mitsubishi Lanser державний номерний знак [NUMBER]. А тому вказане майно є їхньою спільною сумісною власністю. Даний транспортний засіб був відчужений відповідачем [PERSON] 1 червня 2018 року, що підтверджується відповідною довідкою регіонального сервісного центру МВС України в Хмельницькій області від 25 липня 2018 року №31/22-3220. Згідно довідки ТОВ Центр незалежної оцінки Проскурів - Експерт його вартість станом на 11 вересня 2018 року становить 170900 грн. \~ \~ \~ \~Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку стягнути з з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі ? вартості транспортного засобу марки Mitsubishi Lanser державний номерний знак [NUMBER], що становить 85450 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.01.2011 року відповідач отримав від позивача 500 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Відповідно до повідомлення Національного банку України від 23.09.2016 року офіційний курс гривні до долара становить 2 592,2831 грн. за 100 доларів США. Таким чином, сума безпідставно набутого майна складає 12 960,00 грн.. Вважає, що кошти відповідач отримав без достатньої правової підстави, тому просить стягнути з відповідача на його користь 12 960,05 грн.. Позивач у судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2011 року позивач передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 500 доларів США, що підтверджується відповідною письмовою розпискою про отримання грошових коштів, оригінал якої був досліджений судом. В даному випадку суд вважає за необхідне у правовідносинах, що виникли між сторонами, застосувати положення ст.1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В силу положень ст.1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач вказав, що 25.04.2013 року він надав позику в сумі 35 000 гривень [PERSON], про що останній написав розписку в якій зобов'язався повернути всю суму позики протягом 2013 року. Однак, станом на 28.02.2014 року [PERSON] свої зобов'язання не виконав та борг не повернув. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 35 000 грн., та судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, та просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: 25.04.2013 року [PERSON] надав позику [PERSON], що підтверджується розпискою, написаною власноруч [PERSON] в якій він зобов'язався повернути всю суму позики протягом 2013 року Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням учасників процесу, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач свої обов'язки за договором позики виконав в повному обсязі, а відповідач свої обов'язки належним чином не виконав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] грошові кошти в сумі 131332,08 гривень, що еквівалентно 5000 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 березня 2019 року до нього звернувся відповідач з проханням позичити йому 5000 доларів США. Враховуючи, що він знав відповідача і на той час мав таку суму грошей, він погодився позичити йому 5000 доларів США, за умови повернення йому зазначеної суми грошей до 20 квітня 2019 року. На цих умовах вони уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноручно написав йому розписку і отримав грошові кошти. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання згідно договору та боргової розписки не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути гроші, але відповідач грошей йому не повертає, що змусило його завернутися до суду. В судове засідання законний представник позивача [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог, просить суд проводити розгляд справи у його з позивачем відсутності та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,10 га., кадастровий номер 2125383000:01:002:0049, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , в рахунок погашення боргу за договором позики. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав відзив та заяву, у яких просить справу розглядати у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики від 13.03.2012 року в розмірі 83753,17 грн., від 14.08.2012 року в розмірі 11628 грн., від 19.12.2012 року в розмірі 12958,24 грн., від 15.02.2013 року в розмірі 30232,80 грн., від 15.02.2013 року в розмірі 16046,64 грн., від 10.10.2013 року в розмірі 19622,38 грн., від 10.10.2013 року в розмірі 379752,68 грн., а всього 553993,91 грн. Ухвалою суду від 04 листопада 2016 року відкрито провадження у справі. 11 листопада 2016 року позивач подав до суду за заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що відповідач не повертає суми позики, які брала у позивача та які вже присуджені до стягнення з неї на користь позивача рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.07.2014 року. Позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може продати або у будь-який інший спосіб переоформити зареєстроване на неї право власності на квартиру для уникнення виконання рішення суду. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. З урахуванням ціни позову суд вважає за необхідне накласти арешт на 1/2 частину чотирикімнатної квартири [ADDRESS], яка на праві власності зареєстрована за відповідачем, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики в розмірі 1500,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що відповідач отримала у нього кошти в розмірі 1500,00 грн. та зобов'язалася їх повернути: 1000,00 грн. - до кінця червня 2013 року, а 500,00 грн. - до 01 серпня 2013 року, про що власноручно написала розписку. Проте відповідач до теперішнього часу грошові кошти не повернула, на його усні вимоги щодо повернення коштів не реагує, тому просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 1500,00 грн. та витрати по оплаті судового збору 229,40 грн.. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду із відміткою Укрпошти «За закінченням терміну збергіння», причина неявки суду не відома. На підставі положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1500,00 грн. та зобов'язалася їх повернути: 1000,00 грн. - до кінця червня 2013 року, а 500,00 грн. - до 01 серпня 2013 року, про що 01.06.2013 року власноруч написала розписку. Проте, до теперішнього часу [PERSON] грошові кошти не повернула. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦПК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконала обов'язку щодо повернення отриманих у позику грошових коштів у строк та порядку, встановленому борговою розпискою, позовні вимоги слід задовольнити. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснивши, що 7 жовтня 2014 року між позивачем та приватним підприємством «Мобіс-Сервіс» був укладений договір купівлі-продажу № 239, за яким останнє зобовязалося поставити позивачу мінеральні добрива протягом трьох днів. Позивач перерахував 21800грн., але добрива не отримав по теперішній час. Більш того, позивач дізнався, що рахунок, на який він перерахував вищевказані кошти, є власним рахунком фізичної особи [PERSON], який таким чином безпідставно набув гроші позивача. Тому позивач просить стягнути з відповідача 21800грн. боргу, 2267грн. 20коп. збитків від інфляції та 270грн. 64коп. відсотків річних. Відповідач у судове засідання викликався належним чином, але не зявився, про причини неявки суд не повідомв, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно до договору купівлі-продажу № 239 від 7 жовтня 2014 року між позивачем та приватним підприємством «Мобіс-Сервіс» останнє зобовязалося поставити позивачу мінеральні добрива протягом трьох днів. В договорі вказано, що директором підприємства є [PERSON]. Позивач у якості передоплати переказав на рахунок № 5168755375956238 у ПриватБанку 21800грн. за проханням [PERSON] Але в договорі реквізити ПП «Мобіс-Сервіс» мають інший рахунок. Згідно листа ПриватБанку картковий рахунок № 5168755375956238 належить [PERSON], а не якомусь підприємству. На теперішній час позивач добрива не отримав, гроші перерахував фізичній особі [PERSON] Тому суд доходить висновку, що [PERSON] отримав грошові кошти від позивача безпідставно, а тому відповідно до ст.ст.1212,1214 ЦК України повинен їх повернути в сумі 21800грн. Обовязок сплатити збитки від інфляції та три відсотка річних передбачений вимогами ст.625 ЦК України. Розрахунок інфляційних збитків та відсотків річних наданий позивачем та відповідає матеріалам справи і підлягаю задоволенню в межах позовних вимог: 2267грн. 20коп. збитків від інфляції та 270грн. 64коп. відсотків річних. Тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, базуються на нормах закону та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів та відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 17 січня 2014 року між сторонами по справі було укладено домовленість, а саме про те що, [PERSON] взяв у [PERSON] в оренду з викупом автомобіль «MAZDA», моделі «626», 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі, колір - білий, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON], згідно з розпискою, зобов'язався щомісячно з 25 по 30 число кожного місяця, протягом 15 місяців виплачувати [PERSON] кошти у розмірі 2600 грн. Факт передачі позивачем та отримання відповідачем автомобіля підтверджується розпискою від 17.01.2014 року. Згідно з розпискою загальна сума коштів, що підлягають виплаті відповідачем на користь позивача становить 39000 грн. Станом на момент подання позовної заяви відповідач, згідно даної розписки, виплатив лише 7000 грн. Сума коштів, що підлягають виплаті відповідачем на користь позивача становить 32000 грн. Згідно з умовами розписки, останній внесок відповідач повинен сплатити до 30.03.2015 року, як наслідок він виконає зобов'язання в повному обсязі в зв'язку з чим набуде права користування та повного розпорядження автомобілем. Позивач виконав зобов'язання за домовленістю належним чином, майно було передано відповідачу з моменту написання розписки, відповідач фактично перейшов у володіння та користування автомобілем. В свою чергу відповідач не виконав передбачені домовленістю зобовязання з приводу виплати коштів в розмірі повної вартості автомобіля, що обумовлено виплативши лише суму коштів у розмірі 7000 грн., Таким чином, станом на момент подання позовної заяви, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 32000 грн, а автомобіль, за який кошти виплачені не в повному обсязі, перебуває й надалі в його незаконному користуванні. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про належне виконання зобов'язання, відповідно до умов розписки, тобто щодо сплати грошових коштів а відповідач, в свою чергу, відтягував момент виплати коштів, а згодом взагалі перестав виходити на зв'язок. Вказаною домовленістю від 17 січня 2014 року, позивачу фактично завдано матеріальну та моральну шкоди. Позивач, зобов'язання, зі своєї сторони, виконав в повному обсязі та передав у користування автомобіль, не отримавши зі сторони відповідача добросовісного виконання зобов'язання належним чином, тобто коштів за автомобіль в повному розмірі. Крім того, невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань спричинило завдання збитків позивачу, як наслідок, позивач отримав матеріальні витрати, що завдали моральну шкоду. Таким чином, враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків сумі 5 000,00 грн. та 5 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП. Свою заяву позивач пояснює тим, що 05.08.2014 р. сталося ДТП за його участю і участю відповідача. Відповідно до вироку суду відповідач винуватий в ДТП та його притягнуто до кримінальної відповідальності за 286 ч.1 КК України. В результаті ДТП електровелосипед позивача отримав механічні пошкодження та фактично ремонту не підлягає. Матеріальні збитки позивач оцінив в 5 000,00 грн. та просить стягнути з відповідача. В наслідок ДТП позивач отримав моральні страждання від отриманих тілесних трав, від пошкодження транспортного засобу - електровелосипеда, від того, що відповідач жодного разу не намагався добровільно відшкодувати завдану шкоду. Моральну шкоду позивач оцінив в 5 000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву в якій зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 5 000,00 грн. матеріальних збитків та 4 000,00 грн. моральної шкоди та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій позовні вимоги визнав повністю згідний сплатити позивачу 5 000,00 грн. матеріальної шкоди та 4 000,00 грн. моральної шкоди та просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав: Згідно вироку Золотоніського міськрайонного суду від 27.05.2015 р. [PERSON] 05.08.2014 р., порушивши правила дорожнього руху України скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON] [PERSON] визнаний винний у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України - Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, то у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. за вимогу про стягнення матеріальних збитків та 243,60 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди, а всього 487,20 грн.

Outcome: approved