Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме:постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В своїй заяві [PERSON] вказав, що звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 03.03.2017р., на належну їй 1/2 частку квартири №95, що знаходиться в будинку №8 по вул.. Зестафонській у м. Запоріжжі. 19 вересня заявник отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що був пропущений шестимісячний строк та нотаріус зазначив, що згідно довідки померла [PERSON] була зареєстрована в зазначеній квартирі, але заявник разом із спадкодавцем на момент її смерті спільно не проживав. Заявник дійсно був зареєстрований за іншою адресою, але він разом з дружиною спільно проживали за адресою: [INFO] 1973 року і до її смерті. Заявник просить встановити факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Заявник та його представник в судовому засіданні доводи заяви підтримали у повному обсязі та просили задовольни. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти встановлення даного факту. Розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника, його представника, заінтересовану особу та свідка [PERSON],оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження.(а.с.7) Відповідно до свідоцтва №868 про право власності на житло від 08.04.1998 р. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS].(а.с.8-9) У звязку з придбанням квартири [ADDRESS] заявник [PERSON] зареєструвався за цією адресою, але ніколи за цією адресою не проживав, оскільки там проживала донька [PERSON]. В 2014 році заявник [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] та разом з донькою [PERSON] придбав будинок №2 по вул. Штурмова у м. Запоріжжя, та зареєструвався за цією адресою. Однак весь час проживав з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт постійного проживання заявника разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свідок пояснила, що вона проживає у сусідній квартирі №96 та підтримувала дружні відносини із сімєю [PERSON] на протязі 40 років. Заявник [PERSON] постійно проживав з дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 03 березня 2017 року померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №386590, виданим 04.03.2017 року. (а.с.6) Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, 1/2 частини квартири№95 в будинку 8 по вул. Зестафонська у м. Запоріжжі. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 19.09.2017 року [PERSON] отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що ним пропущений шестимісячний строк, встановлений з часу відкриття спадщини. (а.с.5) Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту постійного проживання з [PERSON], яка померла 03 березня 2017 року, має для заявника юридичне значення, метою встановлення факту на момент відкриття спадщини є оформлення та видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. В звязку із вищевикладеним, надавши належну оцінку доказам зібраним в справі, суд приходить до висновку, що надані суду документи, пояснення свідка [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] є достатніми доказами того, що [PERSON] постійно проживав із своєю дружиною [PERSON], яка померла 03.03.2017р. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, тому що від встановленого факту залежить реалізація заявником права на отримання спадщини, а встановити цей факт у позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved