Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Лукянцівської сільської ради Харківського району Харківської області, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 85,80 кв.м., житловою площею 39,80 кв.м., сарай літ. «Б», літню кухню літ. «В», навіс літ. «Г», льох літ. «Д», навіс літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральню літ. «У», огорожу №1, 2, 3, 4, 6, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], розташований житловий будинок літ. «А-1» (1958 року побудови) загальною площею 85,80 кв.м., житловою площею 39,80 кв.м., з по господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», літньою кухнею літ. «В», навісом літ. «Г», льохом літ. «Д», навісом літ. «Е», гаражем літ. «Ж», сараєм літ. «З», вбиральнею літ. «У», огорожами № 1, 2, 3, 4, 6, право власності на зазначений житловий будинок не зареєстровано. Згідно довідки Лук'янцівської сільської ради Харківського району Харківської області №559 від 28 грудня 2015 року зазначений будинок зареєстрований по господарській книзі за [PERSON] Спірний житловий будинок збудований батьком позивача [PERSON], який помер [INFO] року, однак [PERSON] не зареєстрував за собою будинок та не отримав відповідних правовстановлюючих документів. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] Позивач зазначає, що спірний житловий будинок фактично належав його батькові, тому що був ним збудований і зареєстрований за ним в Погосподарській книзі. Батьки позивача були зареєстровані та проживали в спірному житловому будинку, що підтверджується довідкою Лукянцівської сільської ради Харківського району Харківської області. В зв'язку з чим позивач вважає, що даний житловий будинок входить до складу спадщини та він є єдиним законним спадкоємцем житлового будинку після смерті його батька [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Лук'янцівської сільської ради Харківського району Харківської області - Вєндін В.В., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого 4 травня 1995 року Лук'янцевською сільською радою Харківського району Харківської області /а.с. 12/. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 4 серпня 1995 року Лук'янцевською сільською радою Харківського району Харківської області /а.с. 13/. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час смерті були зареєстровані та постійно проживали за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками, наданими Лук'янцівською сільською радою Харківського району Харківської області №455 від 16 жовтня 2015 року та №454 від 16 жовтня 2015 року /а.с. 15, 16/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 7, 8 Постанови № 7 від 30 вересня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №658 від 19 грудня 2015 року за адресою: с. Борисівка Харківського району Харківської області по [ADDRESS] розташований житловий будинок літ. «А-1», дерево обкладено цеглою 1958 року побудови, загальною площею 85,80 кв.м., житловою площею 39,80 кв.м., сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», навіс літ. «Г», льох літ. «Д», навіс літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня літ. «У», огорожа № 1, 2, 3, 4, 6. Самочинне будівництво та самочинне перепланування за вищевказаною адресою відсутні /а.с. 8/. Зазначене домоволодіння разом зі службовими будовами і спорудженнями зареєстровано в погосподарській книзі Лук'янцівської сільської ради під №7 по селу Борисівка, рік забудови житлового будинку 1958 року за [PERSON], що підтверджується довідкою Лук'янцівської сільської ради Харківського району Харківської області №559 від 28 грудня 2015 року /а.с. 14/, що також є підтвердженням того що спірний житловий будинок не є самочинним. Відповідно до вимог ст. 25, 346, 328 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникненні переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно із чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. З зазначеного вбачається, що спірний житловий будинок ввійшов до складу спадщини. З аналізу листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що судом може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали його дружина [PERSON] та син [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 4 серпня 1995 року Лук'янцевською сільською радою Харківського району Харківської області /а.с. 13/. Так як спадщина відкрилась до набрання чинності Цивільного Кодексу України, прийнятого 16 січня 2003 року, то до спірних правовідносин застосовуються правила Цивільного Кодексу 1963 року. Отже, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Виходячи з вищевикладеного, до спірних правовідносин застосовується Цивільний Кодекс 1963 року. За змістом ч. 1 ст. 529 ЦК України у редакції закону 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені). Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції закону 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкодавець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі №6-167цс12, відповідно до якої, згідно з положеннями ст. ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення ІХ сесії ХХІV скликання Лук'янцевської сільської ради від 29 грудня 2003 року, яка розташована за адресою [ADDRESS] Однак коли, [PERSON] звернувся до Першої держаної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року та матері [PERSON], померлої [INFO] року, йому відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з відсутністю документів, що стверджують факт прийняття ним спадщини в установлений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавців та відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Борисівка Харківського району Харківської області, [ADDRESS] та державну реєстрацію права власності за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведене, а також враховуючи те, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняв, суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 85,80 кв.м., житловою площею 39,80 кв.м., сарай літ. «Б», літню кухню літ. «В», навіс літ. «Г», льох літ. «Д», навіс літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральню літ. «У», огорожу №1, 2, 3, 4, 6, що розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved