Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» про визнання незаконними та скасування наказу стверджуючи, що він працював в ДП «ІМТП» докером-механізатором другого класу. 18.05.2015 року відповідачем було видано накази за №282/О, яким його було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вказуючи, що звільнення було проведено без попередньої згоди виборного органу Незалежної профспілки працівників порту, вважає, що даний наказ є незаконним. У зв'язку з цим позивач просить суд: - визнати наказ першого заступника директора ДП Іллічівський морський торговельний порт [PERSON] про припинення трудового договору та звільнення [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України незаконним та скасувати; - поновити [PERSON] в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаду докера-механізатора; - стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18.05.2015 року по час постановлення рішення суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача надав заперечення, з позовом не згоден, просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, Незалежної профспілки працівників порту, в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти, та відповідні їм правовідносини. 18.05.2015 року позивача було звільнено наказом № 282-О на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці(а.с.5). 13.06.2013 року у зв'язку з набранням чинності Законом «Про морські порти України», на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 року №133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 року №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України», була проведена реорганізації державних підприємств морського транспорту, в тому числі державного підприємства «Іллічівський морській торгівельний порт», шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, праві та обов'язків щодо них, та утворено державне підприємство «Адміністрація морських портів України». Проведення реорганізації призвело до розподілу функцій між державними підприємствами морського транспорту, в тому числі державним підприємством «Іллічівський морській торгівельний порт» та державним підприємством «Адміністрація морських портів України», що кваліфікується як зміна в організації виробництва і праці. Факт проведення реорганізації державного підприємства «Іллічівський морській торгівельний порт» підтверджується рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року по справі № 501/4835/14-ц (провадження 22-ц/785/796/15) за позовом [PERSON] до ДП «ІМТП», треті особі профспілки порту, в тому числі і Незалежна профспілка працівників ІМТП, про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення № 322-О від 03.07.2015 року (а.с. 27). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року (№6-10538ск15) касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року залишено без змін. Відповідно до мотивувальної частини зазначеної ухвали позивачем не доведено порушення його прав, натомість відповідачем (ДП «ІМТП») надано докази зміни в організації виробництва і праці, тобто висновок апеляційного суду щодо законності переміщення працівника і доведеність державним підприємством «Іллічівський морській торгівельний порт» наявності змін в організації виробництва і праці є правильним (а.с. 24-26). 31.07.2014 року відбулася спільна нарада ДП «ІМТП» з профспілками порту на якій обговорювали зміни з реорганізації виробництва і праці третього терміналу ДП «ІМТП», та вирішили, що ДП «ІМТП» і Профспілки визнають та підтверджують, що укладання у передбаченому законодавством порядку Договору оренди державного нерухомого майна, за яким Підприємство (Компанія, Товариство) є орендарем державного нерухомого майна третього терміналу ДП «ІМТП» є фактом змін в організації виробництва і праці ДП «ІМТП» (а.с. 21) Позивача було попереджено про наступне вивільнення листом № 135/11.2-10 від 23.02.2015 року. Позивача було ознайомлено з попередженням. Згоду на переведення на запропоноване вакантне місце у ДП «ІМТП», або згоди на звільнення за переводом до ТОВ «Трансгрейнтермінал» за п.5 ст. 36 КЗпП України позивач [PERSON] не надав.(а.с.23) Відповідач звертався до Незалежної профспілки працівників порту ІМТП 08.04.2015 року № 321//11.2-10 щодо надання інформації про членство працівників ДП «ІМТП», в первинних профспілкових організаціях Незалежної профспілки працівників порту (а.с.18-20). Однак, у відповідь листом № НП 70/25 від 10.04.2015 року голова Незалежної профспілки відмовив у наданні зазначеної інформації, чим позбавив відповідача можливості виконати вимоги, передбачені трудовим законодавством. В постанові № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (ч.5 п.15) Пленум ВС України роз'яснив, що коли судом буде встановлено факт звільнення працівника власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Вказана норма кореспондується з приписами ч.7 ст.43 КЗпП України відповідно до якої, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Outcome: dismissed