Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме автомобіля марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначено, що в травні 2012 року [PERSON] передала позивачу в користування належний їй вищевказаний транспортний засіб. В подальшому, за згодою [PERSON], спірний автомобіль тимчасово перебував у користуванні [PERSON] - дружини відповідача. Проте, згодом останній без будь-яких правових підстав заволодів зазначеним автомобілем та повертати його в добровільному порядку не бажає. Оскільки звернення до правоохоронних органів з цього питання не дало позитивних результатів, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Також до [PERSON] подала позов [PERSON], в якому остання, посилаючись на неправомірне заволодіння відповідачем належного їй спірного транспортного засобу, просила витребувати його у відповідача та повернути їй як власнику. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 21.12.2017 року позовну заяву [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. 10.05.2018 року, в порядку п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, обумовлена справа надійшла до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з Доманівського районного суду Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник третьої особи з самостійними вимогами в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не визнав. Зазначав, що спірний транспортний засіб у червні 2017 року особисто відповідачем було повернуто [PERSON], в зв'язку з чим пред'явлені до нього позови є безпідставними, тому задоволенню не підлягають. Заслухавши показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник здійснює обумовлені правомочності на власний розсуд. Право власності є непорушним (ст. 321 ЦК України). Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Одним з основних способів захисту права власності є віндикаційний позов. Так, відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому, необхідно виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним (п.23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 06.08.2002 року МРЕВ УДАІ УМВС у Миколаївській області, належить на праві власності [PERSON] Остання, здійснюючи своє право власності, передала автомобіль в користування [PERSON] та в подальшому на ім'я останнього був виданий тимчасовий реєстраційний талон на право керування транспортним засобом, [NUMBER], виданий 19.05.2012 року Доманівським МРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області. Восени 2017 року [PERSON] передав у тимчасове користування вищевказаний автомобіль [PERSON], яким також користувався її чоловік - відповідач [PERSON] Останній залишив їх спільне місце проживання на спірному транспортному засобі. Зазначені обставини сторонами не оспорювалися. Так, заперечуючи проти пред'явлених до відповідача вимог, його представник вказував на те, що [PERSON] в травні 2017 року особисто повернув автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер [NUMBER], позивачу [PERSON] Відповідно до ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст.76-80 ЦПК України. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач посилався на показання свідків [PERSON], [PERSON] щодо обставин повернення відповідачем у червні 2017 року документів на спірний автомобіль, а також наявності транспортного засобу у позивача [PERSON] на той час. При цьому, суд оцінює показання свідка в сукупності з іншими доказами та з урахуванням ступеня довіри до нього, яка формується під час спостереження за поведінкою свідка, заслуховування думки осіб, які беруть участь у справі, щодо показань свідка тощо. Проте, свідки [PERSON], [PERSON], зазначаючи в своїх показаннях дату щодо обставин, на які відповідач посилався в своїх запереченнях, не змогли повідомити будь - яких інших відомостей, які можуть мати значення для оцінки достовірності їх показань (щодо місцевості, будинку, де мала місце подія, тощо). В зв'язку з чим до їх свідчень суд відноситься критично. Разом з тим, їх показання спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили факт вибуття автомобіля з володіння [PERSON], заволодіння ним відповідачем без будь - якої правової підстави, а також відсутність транспортного засобу в позивача, третьої особи без самостійних вимог на час розгляду справи в суді у позивача, третьої особи без самостійних вимог. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2017 року Доманівським ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області зареєстровано заяву [PERSON] щодо незаконного заволодіння [PERSON] автомобіля марки «ВАЗ-21063». За наслідками проведеної перевірки розгляд даної заяви було припинено, враховуючи наявність між сторонами цивільно - правових відносин. В той же час відповідач не надав інших об'єктивних доказів, які б достовірно свідчили про відсутність у нього відшукуваного майна. За таких обставин, враховуючи, що транспортний засіб не вибув з власності [PERSON], яка в даний момент бажає повернути свою власність у своє володіння, її позовні вимоги підлягають задоволенню. В зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. (сплачений судовий збір).

Outcome: approved