Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь в якості відшкодування матеріальних збитків 9000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., інфляційні в розмірі 2636,00 грн., а всього 16636,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що внаслідок ДТП, що сталось 27.11.2010 на 516 км автошляху Київ-Довжанський, пошкоджено його транспортний засіб - автомобіль марки «Сузукі», д.н. [NUMBER]. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 11.01.2011 винним у ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля «Фольксваген», д.н. [NUMBER]. [PERSON] погодився у добровільному порядку відшкодувати матеріальні збитки, 20.03.2011 власноруч написав розписку, якою зобов'язався в якості відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, передати позивачу 12000,00 грн. до червня 2011 року, однак свої зобов'язання виконав лише частково, повернув лише 3000,00 грн. Оскільки відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання, він зобов'язаний сплатити суму боргу в розмірі 9000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, який визначив позивач згідно розрахунку в сумі 2636,00 грн. Позивач також вважає, що внаслідок незаконних дій відповідача, йому було заподіяно не тільки матеріальну, а й моральну шкоду, яка виразилась у тому, що його автомобіль був зруйнований, порушено звичайний спосіб життя, що негативно вплинуло на стан здоров'я, неможливість користування власним транспортним засобом викликало суттєві незручності у пересуванні позивача та його близьких, багато справ довелося відкласти, було не можливо виконувати доручення керівництва, пов'язані із пересуванням, що суттєво вплинуло на розмір його заробітної плати. Позивачем з урахуванням вимог розумності та справедливості визначено розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними. Додатково пояснив, що він дійсно є винним у скоєній ДТП, він пропонував позивачеві в добровільному порядку відшкодувати обумовлену суму, на виконання своїх зобов'язань щодо відшкодування матеріальної шкоди передав [PERSON] суму 3000,00 грн. В подальшому він дізнався, що [PERSON] звернувся до страхової компанії, яка виплатила страхове відшкодування в розмірі 24990,00 грн. відповідач вважає, що позовні вимоги [PERSON] не мають правового обґрунтування, однак, враховуючи, що згідно розрахунку офіційного дилера «Сузукі» в м. Харкові вартість робіт по відновленню пошкодженого транспортного засобу, що належить [PERSON], становить 35695,44 грн., він не заперечує проти відшкодування на користь позивача суми, що залишилась не сплаченою. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 листопада 2010 року на 516 км автошляху Київ-Харків-Довжанський сталось зіткнення транспортних засобів - автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] 29 листопада 2010 року [PERSON] звернувся із повідомленням про настання страхового випадку до своєї страхової компанії АТ «Просто-страхування». Постановою Харківського районного суду Харківської області від 11 січня 2011 року водія [PERSON] визнано винним у скоєній ДТП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. За зверненням [PERSON] Харківським відділенням ТОВ «Сател Груп» 22.01.2011 складено звіт № 360/11 2010 дослідження спеціаліста - автотоварознавця, згідно висновків якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 28432,08 грн. 15.02.2011АТ «Просто-страхування» складено страховий акт, яким визначено розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті на ім'я [PERSON], в сумі 24990,00 грн. При цьому [PERSON] одночасно звернувся до офіційного дилера «Suzuki» в м. Харкові щодо проведення відновлювального ремонту його автомобілю та отримано акт виконаних робіт № 2146 від 28.12.2010, за яким вартість відновлювального ремонту склала 35695,44 грн., що значно перевищує вартість отриманого ним страхового відшкодування. [PERSON] виразив бажання у добровільному порядку виплатити [PERSON] не відшкодовану частину вартості ремонту автомобіля в розмірі 12000,00 грн., 20.03.2011 передав особисто [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., про що написав розписку, в якій додатково зазначив, що іншу частину він зобов'язується передати до червня 2011 року, до цього часу залишок грошових коштів позивачеві не сплачено. Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення щодо відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, надаючи при цьому розписку про грошове зобов'язання відповідача, посилається як на норми зобов'язального права, так і на загальні положення про відшкодування шкоди. Враховуючи, що правовідносини між [PERSON], та [PERSON] виникли не з договірних відносин чи зобов'язального права, суд вважає за необхідне застосувати при вирішенні даного спору положення саме глави 82 ЦК України щодо відшкодування шкоди. Так, відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Враховуючи зазначені норми наявні підстави щодо стягнення з [PERSON] як особи, винної в ДТП, на користь [PERSON], особи, що постраждала внаслідок ДТП, грошових коштів в якості відшкодування матеріальної шкоди. Представником позивача у судовому засіданні надано оригінал акту виконаних робіт від 28.12.2010, копія якого міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що [PERSON] витрачено на відновлювальний ремонт свого транспортного засобу 35695,44 грн. (а.с.51) З вказаної суми необхідно вирахувати сплачене страховою компанією страхове відшкодування в розмірі 24990,00 грн., а також 3000,00 грн., які в добровільному порядку передані [PERSON] (а.с. 7, 85). Розмір матеріальної шкоди, встановлений судом на підставі наданих письмових доказів, складає 7704,44 грн. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, оскільки ані позивачем, ані його представником не надано жодних належних та допустимих доказів її спричинення, обґрунтування її розміру. Згідно матеріалів справи вже після сплину одного місяця після ДТП автомобіль позивача був відремонтований, відповідач [PERSON] не заперечував проти добровільного відшкодування матеріальної шкоди. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial