Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою смт. Олика вул. Полуботка, 3 Ківерцівського району Волинської області, та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, за тією ж адресою, його особистою приватною власністю, який в ході судового розгляду було збільшено вимогою про встановлення факту проживання на момент придбання спірного житлового будинку однією сімєю В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з відповідачкою у справі перебував у шлюбі, який був укладений 25.10.2008 року. Рішенням Ківерцівського районного суду від 04.03.2010 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу вони періодично продовжували проживати разом і 23.08.2011 року у них народилась донька - [PERSON]. 04.10.2012 року вони придбали житловий будинок за адресою смт. Олика вул. Полуботка, 3 Ківерцівського району Волинської області. У звязку з погіршенням стану його здоровя (загострення тяжкої форми туберкульозу) договір купівлі-продажу був укладений на імя відповідача [PERSON] Посилаючись на те, що на час придбання будинку і до липня 2015 року вони з відповідачкою проживали разом, виховували дитину, вели спільне господарство, просить встановити факт проживання однією сімєю, а у звязку з тим, що будинок був придбаний за кошти його сестри [PERSON], яка подарувала його ці кошти саме на купівлю будинку, перерахувавши їх на рахунок у банку, просить визнати житловий будинок за адресою смт. Олика вул. Полуботка, 3 Ківерцівського району та земельну ділянку для його обслуговування його особистою приватною власністю. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, давши пояснення за обставинами, викладеними в позові, просили його задовольнити. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що у звязку зі станом здоровя позивача, який є її братом, вона постійно допомагала йому коштами. Коли в 2012 році брат звернувся за допомогою у придбанні житла, подарувала йому 32 тис. грн., частинами перерахувавши їх на рахунок брата в «Приватбанку» та , взявши з нього розписку про те, що вказані кошти він використає тільки на придбання житла. Пояснила, що розписка була написана уже після укладення договору купівлі-продажу, коли брат з сімєю (дружиною та донькою) приїжджав до неї в гості, хоча датована 03.10.2012 роком. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали. Відповідач заперечила ведення спільного господарства та існування подружніх відносин після розірвання шлюбу, хоча проживали разом, позивач потребував постійного догляду у звязку з хворобою, і його сестра просила її про це. З часом у них народилась донька. Позивач сам запропонував знайти кошти на придбання житла для їхньої дочки та наполягав на оформленні будинку на неї. Покликаючись на те, що житловий будинок придбавався за спільні кошти, а земля була нею приватизована, в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 жовтня 2008 року сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Ківерцівського районного суду від 04.03.2010 року був розірваний (а.с.12). В силу ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Разом з тим реєстрація розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану проведена не була. Відповідачем не заперечується той факт, що після розірвання шлюбу вони періодично продовжували проживати разом. 23 серпня 2010 року у них народилась донька [PERSON], батьком якої у свідоцтві про її народження вказаний позивач у справі [PERSON]Ю.(а.с. 20). 04 жовтня 2012 року , відповідачем у справі [PERSON] був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою смт. Олика вул. Полуботка, 3 Ківерцівського району Волинської області на підставі договору купівліпродажу, посвідченого приватним нотаріусом Ківерцівського нотаріального округу Волинської області [PERSON] за Р № 962, де зазначено, що покупець укладав угоду за наявності нотаріально посвідченої заяви від 04.10.2012 року чоловіка [PERSON] про згоду на укладення даного договору. (а.с.135-136). З тексту заяви [PERSON], наявної в матеріалах справи по договору купівлі-продажу житлового будинку, витребуваної у приватного нотаріуса Ківерцівського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що позивач повністю погоджується з діями своєї дружини, які відповідають інтересам сімї, та не має заперечень проти оформлення договору купівлі-продажу зазначеного вище житлового будинку. При цьому підтвердив наявність між ними зареєстрованого шлюбу, надавши повторне свідоцтво про шлюб I-ЕГ №061940 від 05.04.2011 року (а.с.142,152). Цією ж заявою позивач [PERSON] посвідчив, що ознайомлений зі змістом ст. 368 ЦК України, щодо права спільної сумісної власності та ст.ст. 60-65 Сімейного Кодексу України щодо підстав набуття права спільної сумісної власності подружжя та права на розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно записів будинкової книги А № 125365 [PERSON] зареєстрований в [INFO] по відношенню до голови сімї як чоловік з 31.01.2013 року на постійне місце проживання.(а.с.30). Про наявність сімейних стосунків між позивачем та відповідачем на момент придбання спірного житлового будинку в судовому засіданні також ствердив свідок [PERSON], який суду пояснив, що з часу придбання житлового будинку вони стали сусідами з сімєю [PERSON]. Останні разом оселялися у цей будинок, разом вели спільне господарство, збирали полуниці. Дружина їздила на роботу, він утримував господарство. Позивач є зразковим батьком. Коли [PERSON] лікувався в Харкові, Юля двічі їздила у Здолбунів та передавала продукти харчування. Протягом усього часу проживання у даному будинку [PERSON] кілька разів покидала будинок. З липня 2015 року - в будинку не проживає. Про те, що кошти на придбання будинку [PERSON] дала його сестра знає як зі слів самого [PERSON], так і зі слів попереднього власника будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що придбанням будинку, який належав її чоловікові на праві особистої власності, займався [PERSON] Їй відомо, що кошти на купівлю будинку давала сестра [PERSON] Розраховувались частинами. Спочатку 2000 грн., потім - 8000 грн. Решту суми віддали в нотаріальній конторі при посвідченні договору. Загальна вартість будинку 32 000 грн. [PERSON] разом з [PERSON] були присутні при реєстрації договору в нотаріальній конторі і купували будинок як сімя. Про наявність сімейних стосунків між зазначеними особами також свідчать і наявні у справі та досліджені в судовому засіданні фотографії та відеозапис, що містяться на диску, долученому до матеріалів справи. (а.с.178). За змістом ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] однією сім'єю на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.10.2012 року до липня 2015 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Вони дійсно проживали разом, були поєднані спільним побутом, веденням домашнього господарства і між ними дійсно склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. До роздільного належить майно, набуте кожним із подружжя за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що кошти на придбання спірного житлового будинку були подаровані йому сестрою [PERSON], оскільки надана на підтвердження даного факту копія розписки [PERSON] від 03.10.2012 року (а.с.40) не відповідає формі договору дарування валютних цінностей. В силу ч.5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому до валютних цінностей згідно з п. 1 ст. 1 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року віднесено, в тому числі, і валюту України - гривню. До договорів дарування валютних цінностей на суму понад пятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян також застосовується загальне правило, встановлене ст. 220 ЦК України, згідно з яким недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору тягне за собою його нікчемність. Разом з тим, з наданої до суду виписки з банківського рахунку [PERSON]Ю.(а.с.93,117-130) встановлено, що на рахунок позивача протягом 2011-2014 року постійно надходили кошти від сестри [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила зазначене, посилаючись на те, що робили для брата все можливе для його одужання та нормального життя, оскільки має перед ним великий моральний борг. Доказів, які б стверджували, що для придбання житлового будинку були використані лише кошти позивача до суду не надано. Згідно довідок про доходи, відповідач з 30.08.2010 року працює контролером кабельних виробів у ТзОВ «Кромберг енд Шуберт Україна», а її перебування на час укладення договору купівлі-продажу у відпустці по догляду за дитиною в силу ч.1 ст. 60 СК України не впливає на правовий статус майна, набутого подружжям під час шлюбу, як спільної сумісної власності. З врахуванням обставин, встановлених судом, та відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то майно, яке було одержане за цим договором, є обєктом спільної сумісної власності. Враховуючи викладене та той факт, що позивач не довів, що придбав житловий будинок за особисті кошти за час спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, а тому суд вважає, що даний житловий будинок не може бути визнаний його особистою приватною власністю. Не підлягає задоволенню також вимога позивача про визнання особистою приватною власністю земельної ділянки, що знаходиться за адресою розташування спірного житлового будинку. Як встановлено зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.13) [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою смт. Олика Ківерцівського району вул. Полуботка, 3 площею 0,0907 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Відповідно до рішення Олицької селищної ради Ківерцівського району від 17.12.2014 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку шляхом безоплатної передачі земельної ділянки у власність. За нормою п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України земельна ділянка, набута дружиною, чоловіком за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної чи комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. За таких обставин з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial