Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , з участю заінтересованої особи - [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини мотивуючи це тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , про що 10 липня 2018 року Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області вчинено актовий запис №56. Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку за [ADDRESS] , який був придбаний по договору купівлі продажу 17 квітня 2018 року його батьками - [PERSON] в шлюбі з [PERSON] , запис про купівлю будинку зі згоди із [PERSON] міститься під п.10 договору купівлі-продажу. [PERSON] вказує, що у зв`язку із юридичною необізнаністю, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса він не подав, бо був впевнений, що мешкаючи постійно із матір`ю за однією адресою та будучи спадкоємцем першої черги, отримає спадщину за законом. В той же час його батько - [PERSON] , прийняв спадщину будучи зареєстрованим за однією адресою зі спадкодавицею, однак він за цією адресою не зареєстрований. Також [PERSON] зазначив, що за однією адресою із спадкодавцем мешкала її мати - [PERSON] , яка померла [INFO] та яка також прийняла спадщину за реєстрацією за однією адресою із [PERSON] і в свою чергу заповіла все майно сину [PERSON] , до переліку якого входить і частка будинку, на який він не оформив спадщину. 13.01.2020 року [PERSON] звернувся до нотаріуса за своїм правом оформлення спадщини, однак йому було видано письмову відмову та роз`яснено порядок отримання свідоцтва про право власності на частину будинку, а тому він був змушений звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 05.11.2020 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 24.05.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили задовольнити її з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заінтересованою особою - [PERSON] було направлено до суду відзив на позовну заяву, однак в судове засідання він не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через направлення рекомендованого повідомлення та через оголошення на сайті суду, причини неявки суду невідомі. У відзиві на позовну заяву [PERSON] прохав відмовити у задоволені позовної заяви зазначивши, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є його рідною сестрою по материнській лінії, доказом чого є копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , яка є в матеріалах справи. З жовтня 2007 року покійна мати [PERSON] - [PERSON] проживала разом з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , була зареєстрована з ними за однією адресою. У 2018 році [PERSON] з чоловіком придбали будинок, де з 20.04.2018 року зареєструвалися самі і зареєстрували матір, що підтверджую копією довідки № 1365, виданою Петрівською селищною радою 20 березня 2019 року. У вказаному будинку [PERSON] , її чоловік та мати [PERSON] проживали утрьох, разом вели спільне господарство, а позивач [PERSON] , який на той час вже був повнолітнім, з ними за цією адресою ні на час смерті [PERSON] , ні на час смерті [PERSON] не проживав. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, з`ясувавши обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , про що 10 липня 2018 року Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області вчинено актовий запис №56 (а.с.109). Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку за [ADDRESS] , який був придбаний по договору купівлі продажу 17 квітня 2018 року батьками позивача - [PERSON] в шлюбі з [PERSON] , запис про купівлю будинку зі згоди із [PERSON] міститься під п.10 договору купівлі-продажу (а.с.106-107). 13.01.2020 року [PERSON] звернувся до нотаріуса за своїм правом оформлення спадщини, однак йому було видано письмову відмову та роз`яснено порядок отримання свідоцтва про право власності на частину будинку (а.с.111). 13.01.2020 року позивач звернувся в Петрівську селищну раду Петрівського району Кіровоградської області та отримав довідку № 168 про те, що він дійсно проживає з 17 квітня 2018 року по теперішній час у будинку [ADDRESS] (а.с.110). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст.1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.117) є сином [PERSON] , тобто спадкоємцем за законом першої черги. За положеннями ст.ст.1268,1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто способами прийняття спадщини є спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса спадкоємцем, який на час відкриття спадщини разом за спадкодавцем не проживав. При цьому спадкоємцю, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не потрібно вчиняти жодних юридичних дій для її прийняття, сам факт його постійного проживання і віднесення до числа спадкоємців є достатнім для виникнення юридичних наслідків у формі прийняття спадщини. Цей факт, що за загальним правилом перевіряється нотаріусом, є підтвердженням прийняття спадщини і, будучи доведеним спадкоємцем належними документами, є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Д.І. № 406/01-16 від 24.11.2020 року після смерті [PERSON] спадкова справа приватним нотаріусом не заводилась (а.с.128). Як вбачається з інформації Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 555/01-16 від 20.11.2020 року спадщина після смерті [PERSON] згідно алфавітних книг у нотаріальній конторі відсутня (а.с.129). Постановою Кропивницького апеляційного суду від 18.05.2021 року за [PERSON] визнано у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та в порядку спадкової трансмісії зокрема право власності на ј частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.206-209). Відповідно до ч. 1 ст.1296, ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, законодавством не встановлено строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний вчинити такі дії. 13.01.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Д.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак нотаріус листом-роз`ясненням повідомив його, що нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що ним пропущений строк 6 місяців для прийняття спадщини (а.с.111). Пунктами 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців), він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За вимогами п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. З огляду на викладені норми права за відсутності документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання або постійне проживання спадкоємця на день смерті разом зі спадкодавцем, державний нотаріус правомірно відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на момент смерті не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись з відповідним позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) до суду. Для встановлення ознак, за якими постійне проживання особи відрізняється від її тимчасового перебування в конкретному населеному пункті, суд вважає необхідним звернутись до відповідних нормативних актів в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON] , тобто станом на [INFO]. Згідно зі ст. 29 ЦК України (в редакції станом на [INFO]) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абзаців 4 та 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (в редакції станом на [INFO]) місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Аналіз положень ст. 29 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить, що постійним місцем проживання особи вважається розташоване на території конкретної адміністративно-територіальної одиниці житлове приміщення, в якому особа проживає. Разом з тим, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (ст.ст.2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем та не прийняв спадщину, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (постанови Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17 та від 01.07.2020 року у справі № 222/1109/17). Так, відповідно до довідки Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області від 13.01.2020 року № 168 позивач проживав без реєстрації за адресою: буд. [ADDRESS] з 17 квітня 2018 року по дату видачі довідки (а.с.110). Допитані під час судового розгляду як свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що добре знають родину спадкодавця - [PERSON] та проживають по сусідству. Підтвердили, що дійсно позивач проживав у будинку [ADDRESS] зі своїми батьками і бабою до дня смерті його матері та продовжує там проживати, і вони часто бачились з позивачем та його батьками на вулиці. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, оскільки вони принесли присягу та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні. Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на наведені норми законодавства та обставини справи, подані сторонами документи та показання свідків, суд вважає, що проживання [PERSON] разом з матір`ю на момент смерті останньої за адресою: буд. [ADDRESS] , носило характер постійного, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved