Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позові зазначає, що 05.11.1988 р. вона уклала шлюб із відповідачем по справі, який зареєстрований відділом ЗАГС Шевченківського райовиконкому, актовий запис № 1041. Шлюбні відносини тривали до 01 травня 2015 р. За час шлюбу з 05.11.1988 р. по 01.05.2015 р. веденням спільного господарства та спільними грошовими коштами подружжям було збудовано наступне майно: житловий будинок № 52 по вулиці Затишній в м.Запоріжжі та житловий будинок № 54 по вул. Затишній в м.Запоріжжі. Після фактичного припинення шлюбних відносин вони фактично розпоряджаються спільним сумісним майном наступним чином: позивач - користується житловим будинком №52 по вул. Затишній в м.Запоріжжі; а відповідач - користується житловим будинком № 54 по вул. Затишній в м.Запоріжжі. При цьому, відповідач відмовляється оформлювати прийняття в експлуатацію житлових будинків та реєструвати право власності на нерухоме майно, та не бажає спілкуватись із позивачем з приводу нотаріального оформлення фактично поділеного спільного сумісного майна, у зв'язку із чим останній вимушений звернутись до суду із цим позовом. На підставі викладеного позивач просить суд поділити спільне майно подружжя, таким чином: виділити в її власність житловий будинок № 52 по вул. Затишній в м.Запоріжжі, а відповідачу виділити у власність житловий будинок № 54 по вул. Затишній в м.Запоріжжі. Позивач в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог, просила позов задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутністю. Відповідачв судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі та в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи, та наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу виданого відділом ЗАГС Шевченківським райвиконкомом від 05.11.1988 р. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторонами в період їх шлюбу було збудовано таке майно: житловий будинок № 52 по вул. Затишній м. Запоріжжі та житловий будинок № 54 по вул. Затишній в м. Запоріжжі . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. ч. 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст.60,69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно правової позиції яка викладена в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, зазначається, новостворене нерухому майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Правовий аналіз статей 60,63,69 СК України та статей 328,331,368,372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право здійснити поділ незавершеного будівництва, якщо , враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved