Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 5 лютого 2016 року, шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 92. Дітей від даного шлюбу немає. Вказує на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через абсолютно різні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність взаєморозуміння. На даний час вони проживають окремо. У 2017 році відповідачка виїхала за кордон, на зв'язок не виходить. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 23.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено останню до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, шляхом розміщення судового оголошення на веб-сайті. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 5 лютого 2016 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 92 (а.с.5). У подружжя спільних дітей не має. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved