Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31.07.2015 року по справі № 265/4326/15-ц з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходущо місячно, починаючи з 02.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що визначений за рішенням суду ромір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 на 1/6 частину в порядку ст. 192 СК України з тих підстав, що 19.02.2019 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] в шлюбі народилася дитина [PERSON] . Таким чином на сьогоднішній час змінився його майновий стан, порівняно із тим, який існував на момент винесення рішення суду від 31.07.2015 року. На підставі вищевикладеного просить суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.07.2015 року по справі № 265/4326/15-ц з дня набрання рішенням законної сили і до досягення дитиною повноліття; виконавчий лист, виданий на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.07.2015 року по справі № 265/4326/15-ц щодо стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, відкликати з Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Позивач [PERSON] у судове засіданні не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги не визнає, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи визначено провести в порядку спрощеного позовного провадженя. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку до наступного. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 липня 2015 року по цивільній справі № 265/4326/15-ц (провадження №2/265/1896/15) з позивача [PERSON] , працюючого в ПАТ «МК «Азовсталь», електромонтером, на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 14.08.2015 року було відкрито виконавче провадження № 48455223 з виконання виконавчого листа №2/265/1896/15, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 19 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] . Центральним районним у місті Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 75 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2021 року по цивільній справі № 265/5417/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 серпня 2020 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. В мотивувальній частині вищевказаного рішення суду від 22 лютого 2021 року зазначено, що відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі\~№ 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився майновий стан, на підтвердження чого надав до суду свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження сина [PERSON] , [INFO] та рішення суду від 22 лютого 2021 року про сягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] та дружини [PERSON] до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладені норми права, проаналізувавши надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки останнім не доведене погіршення матеріального стану в порівняні із його матеріальним станом у 2015 році. При цьому суд суд не погоджується з позицією позивача щодо його погіршення матеріального стану внаслідок стягнення з нього за рішеннями Орджонікідзевського районного суду від 22.02.2021 року аліментів на утримання другої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі по 1\\6 частки з усіх видів заробітку, оскільки [PERSON] , незважаючи на наявність на його утриманні сина [PERSON] , визнав позовні вимоги в повному обсязі, що свідчить про його згоду про стягнення з нього аліментів в цьому розмірі та можливості з його боку надавати таке утримання з урахуванням відрахування з нього аліментів на першу дитину. Таким чином\~суд дійшов\~висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладання нового шлюбу та народження сина [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно\~з іншою. Крім того, суд звертає увагу на те, що що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2015 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину та дружину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини -\~\~\~ [PERSON] [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що\~ [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2015 року, то йому у позові слід відмовити. Відмовляючи позивачу у задоволені позову суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed