Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам і розстрочку її сплати, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2013 року на користь відповідача, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на даний час він перебуває у шлюбі і на його утриманні знаходиться дружина [PERSON] та спільна донька [PERSON] , [INFO] , постійної офіційної роботи не має, у зв`язку з цим, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а тому, позбавлений можливості сплачувати заборгованість за аліментами та аліменти у визначеному раніше розмірі. В судове засідання, представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, в судове засідання не з`явилася, відзив не подавала, причину своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 30 серпня 2019 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2013 року, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину, починаючи з 01 жовтня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). На підставі свідоцтва про зміну імені, виданого 07 квітня 2017 року Орджонікідзевським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с. 10). З 18 травня 2017 року позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 18 травня 2017 року серії [NUMBER] , від даного шлюбу народилась [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України\~встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Позивач як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища, що пов`язано з відсутністю офіційної роботи та народженням другої дитини від іншого шлюбу. При цьому, [PERSON] знаходиться у працездатному віці, не є інвалідом, свідчень про поганий стан здоров`я, при якому йому необхідне лікування, тощо, у суду немає. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд враховує, що наданими позивачем доказами не підтверджуються обставини про те, що його матеріальний стан змінився в бік його зменшення, а матеріальний стан відповідача - в бік його збільшення; погіршився або поліпшився стан здоров`я когось із них. Наявність у позивача іншої сім`ї та дитини не позбавляє його обов`язку утримувати свого сина від шлюбу з відповідачем. Посилання позивача з приводу наявності в нього на утриманні іншої малолітньої дитини не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за рішенням суду. На підтвердження погіршення матеріального стану позивачем надано лише ксерокопію свідоцтва про народження дитини, що не може бути доказом погіршення матеріального становища позивача по справі, тоді як відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом обставини, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є\~\~необґрунтованими, недоведеними,\~\~у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed