Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON], Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області, треті особи: [PERSON], орган опіки та піклування - Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання батьківства, мотивуючи його тим, що в січні 2012 року він познайомився з [PERSON], що мешкала в м. Волочиськ Хмельницької області, з якою згодом вони почали зустрічатись, разом проводити час. Під час спілкування з [PERSON] з'ясувалося, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким раніше постійно проживала в с. Щаснівка Волочиського району Хмельницької області і від шлюбу народила трьох дітей, яких самостійно виховувала. 12.10.2010 подружжя [PERSON] і [PERSON] за неможливістю спільного проживання припинили шлюбні стосунки і з цього часу стали проживати порознь. Надалі у позивача з [PERSON] стосунки утвердились і зміцніли, а з січня 2012 року вони вирішили проживати разом, орендуючи житло в м. Волочиськ Хмельницької області і це продовжувалось до травня 2015 року. Впродовж цього періоду їх відносини носили мінливий характер. Стосунки між ними іноді не складались, вони сварились і деякий час проживали окремо, а потім знову відновлювали спілкування і продовжували спільно проживати, а в травні 2015 року через неузгодженість планів і поглядів на життя припинили спільне проживання вже на відносно тривалий час. При цьому, позивачу було відомо, що під час припинення їх спільного проживання в період часу з січня 2012 року по травень 2015 року, [PERSON] деякий час проживала зі своїм чоловіком - [PERSON], який періодично провідував дітей. [INFO] [PERSON] народила дочку - [PERSON], батьком якої у Книзі реєстрації народжень Волочиського відділу ДРАЦС був записаний її чоловік - [PERSON] Надалі рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В серпні 2016 року [PERSON] випадково зустрівся з [PERSON], яка в розмові повідомила, що справжнім батьком її доньки [PERSON] є він, а не її колишній чоловік. Спочатку це позивача не переконало, а згодом, побачивши дитину, він помітив їх зовнішню схожість. Надалі, він, проаналізувавши їх стосунки з [PERSON] в минулому, ймовірний час зачаття дитини, врахувавши інші чинники, остаточно впевнився в правдивості її слів, відкинув усі сумніви. З цього часу вони знову почали проживати разом вже в помешканні її батьків в м. Волочиськ. Позивач безсумнівно визнає себе батьком дитини - доньки [PERSON], [INFO], піклується про неї, підтримує матеріально, але не взмозі офіційно представляти інтереси дитини в різних установах і організаціях. Тому, позивач просить суд визнати його батьком дитини - [PERSON], народженої [INFO] [PERSON]. Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області внести в Книгу реєстрації народжень відомості у відповідній графі про нього, як про батька дитини до актового запису про народження доньки [PERSON], [INFO], - «[PERSON]», виключивши зазначені відомості про батька «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав за обставин у ньому викладених, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Зазначив, що з 2011 року не проживав разом із [PERSON], а тому впевнений, що її донька [PERSON], яка народилась у 2014 році не може бути народжена від нього. Вказував, що дитина носить його прізвище та по-батькові через те, що вони із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, хоча спільно не проживали сім'єю. Представник відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності, позов визнає. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, додатково суду пояснила, що батьком її доньки [PERSON] є позивач. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Волочиської РДА в судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Заслухавши сторін, третю особу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON]. У свідоцтві про народження її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Останні одружилися 02 квітня 1997 року (а.с. 8). Шлюб розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.12.2015, яке набрало законної сили 28.12.2015 (а.с. 10). Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, на скільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Оскільки батьківство чоловіка матері дитини презюмується, він не зобов'язаний доводити своє батьківство. Тому тягар доказування свого батьківства, тобто спростування презумпції шлюбного батьківства, лежить на позивачеві. Пленум ВСУ у п. 8 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив судам, що умови та порядок визнання батьківства визначено законом, тому в справах названої категорії суд не може визнавати мирові угоди. Таким чином, з огляду на викладене заявлення позову про визнання батьківства позивачем та визнання його відповідачем не може бути єдиною підставою для його задоволення. Таке визнання позову має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, які безпосередньо вказують на батьківство тієї чи іншої особи. Свідок [PERSON] суду зазначив, що він є сусідом позивача та [PERSON], а тому він точно знає, що вони є батьками [PERSON], якій приблизно два-три роки. Вони усі спільно проживають однією сім'єю по [ADDRESS]. У зв'язку з наведеним, суд вважає доведеним, що позивач є батьком [PERSON], [INFO]. Крім того, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 129 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. При цьому, у постанові № 6-617цс17 від 27.04.2017 ВСУ висловив правову позицію згідно якої у випадках передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. Відповідач позов визнав та про застосування строку позовної давності у даній справі суд не просив. Разом з тим, позивач просить зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області внести в Книгу реєстрації народжень відомості у відповідній графі про нього як про батька дитини до актового запису про народження доньки [PERSON], [INFO], - «[PERSON]», виключивши зазначені відомості про батька «[PERSON]». Відповідно до п. 6 Постанови Пленум ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», утих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Тому вимога [PERSON] виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про [PERSON], як батька, є підставною та такою, що підлягає до задоволення. Однак, відповідно до п. 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У зв'язку із вище наведеним, вимога позивача внести відомості про нього в Книгу реєстрації народжень відомості у відповідній графі про нього як про батька дитини до актового запису про народження доньки [PERSON], [INFO], не може бути задоволена, оскільки такі дії вчиняються органом реєстрації актів цивільного стану у відповідності до вимог ст. 134 СК України на підставі рішення суду у тому числі про визнання батьківства.

Outcome: partial