Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3 % річних та інфляційних витрат в загальній сумі 19 981,96 гривень, а також стягнути на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 травня 2008 року близько 12.00 години на автодорозі Харків-Дергачі-Золочів в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області відбулося зіткнення мотоциклу «ТИГЕР», держномер [NUMBER], належного йому та під його керуванням, з автомобілем марки ВАЗ 2106, держномер [NUMBER], належним [PERSON] та під його керуванням, внаслідок якого йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, його пасажирові [PERSON] - тяжкі тілесні ушкоджденя, а належному йому мотоциклу «ТИГЕР» - механічні ушкодження. По даному факту 18.06.2008 року була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч. 2 КК України. Згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2011 року провадження у кримінальній справі було закрито у зв'язку із застосуванням до [PERSON] Закону України «Про амністію» від 15.06.2011 року, на підставі чого останній був звільнений від кримінальної відповідальності. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2856/11; н.п.2/2010/760/2012, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 46 816,17 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з [PERSON] стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 468,16 гривень. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2012 року вказане заочне рішення суду було змінено та з [PERSON] на користь позивача було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 43 227,50 гривень та судовий збір в сумі 432,27 гривень, в частині стягнення моральної шкоди це рішення залишено без змін. На цей час на примусовому виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення на користь [PERSON] загальної суми 53 227,50 гривень, в якому на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 05.08.2014 року було замінено сторону боржника у зв'язку зі смертю [PERSON] на його правонаступника і спадкоємця - відповідача [PERSON]. Рішення суду і досі не виконано, стягнуті судом в 2012 році кошти на користь позивача знецінилися у зв'язку з інфляцією, боржник продовжує безпідставно не виконувати рішення суду при наявності майна, яке залишилося в якості спадщини після смерті [PERSON]. Тому позивач вважає, що наведене дає йому підстави застосувати до правовідносин, що склалися між ним та відповідачем, наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України. З урахуванням того, що стягнуті судом кошти не повернуті йому в натурі понад 2 роки 2 місяці, станом на 01.03.2015 року просить стягнути з відповідача на свою користь суму інфляції та 3 % річних за весь час прострочення зобов'язання, що становить 19 981,96 гривень (15 217,74 + 4 764,22). Позивач [PERSON] також звернулась до суду з аналогічним позовом до [PERSON] про стягнення на її користь грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3 % річних та інфляційних витрат в загальній сумі 19 963,76 гривень, а також стягнути на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на ті ж самі події дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.05.2008 року, внаслідок якої їй були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що завдали їй матеріальної і моральної шкоди, та на обставини звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв'язку із застосуванням до нього Закону України «Про амністію» від 15.06.2011 року. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2868/11; н.п.2/2010/771/2012, яке було залишено без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22.01.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 44 965,70 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з [PERSON] стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 649,65 гривень. Рішення суду набрало законної сили. На цей час на примусовому виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення на користь [PERSON] загальної суми 54 965,70 гривень, в якому на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 05.08.2014 року було замінено сторону боржника у зв'язку зі смертю [PERSON] на його правонаступника і спадкоємця - відповідача [PERSON]. Оскільки рішення суду і досі не виконано, стягнуті судом в 2012 році кошти на користь позивача знецінилися у зв'язку з інфляцією, боржник продовжує безпідставно не виконувати рішення суду при наявності майна, яке залишилося в якості спадщини після смерті [PERSON]. Тому позивач вважає, що наведене дає їй підстави застосувати до правовідносин, що склалися між нею та відповідачем, наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України. З урахуванням того, що стягнуті судом кошти не повернуті йому в натурі понад 2 роки 10 місяців, станом на 01.03.2015 року просить стягнути з відповідача на свою користь суму інфляції та 3 % річних за весь час прострочення зобов'язання, що становить 19 963,76 гривень (16 286,33 + 3 677,43). Обидві цивільні справи було об'єднано в одне провадження на підстав ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 02 квітня 2015 року. В судове засідання з'явився позивач [PERSON], який одночасно є і представником позивача [PERSON], разом з їх спільним представником [PERSON] позов підтримали повністю з тих же підстав, дали аналогічні пояснення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували, пояснили, що відповідач є спадкоємцем свого батька - боржника [PERSON], померлого [INFO], прийняла спадщину після його смерті, але не може оформити свої спадкові права та зареєструвати своє право власності на спадкове майно і розпорядитися ним для погашення боргових зобов'язань спадкодавця через накладення арешту на це майно, оскільки вона не одержала майно у спадщину, в неї не виникло зобов'язання сплачувати борг свого батька, а отже і не виникло прострочення його виконання. Вважає, що оскільки судовими рішеннями за життя [PERSON] з нього не було стягнуто борг з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних, то до неї не може перейти обов'язок по їх відшкодуванню, ці обов'язки припинилися внаслідок його смерті, не входять до складу спадщини. Вважає, що позивачі можуть і повинні отримати відшкодування від МТСБУ та посилається на відсутність в її родині коштів на відшкодування боргу, бо вони перебувають у тяжкому матеріальному становищі через хворобу її доньки [PERSON], на лікування якої потрібні значні кошти. Свої заперечення щодо позовів відповідач виклала в письмовому вигляді, які приєднані до матеріалів цієї цивільної справи. Суд, заслухавши позивача та представників позивачів, відповідача та її представника, дослідивши надані суду письмові докази, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судовим розглядом було встановлено, що 25 травня 2008 року близько 12.00 години на автодорозі Харків-Дергачі-Золочів в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області відбулося зіткнення мотоциклу «ТИГЕР», держномер [NUMBER], належного [PERSON] та під його керуванням, з автомобілем марки ВАЗ 2106, держномер [NUMBER], належним [PERSON] та під його керуванням, внаслідок якого [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, його пасажирові [PERSON] - тяжкі тілесні ушкоджденя, а мотоциклу «ТИГЕР» - механічні ушкодження. По даному факту 18.06.2008 року була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч. 2 КК України. В ході досудового слідства по цій кримінальній справі було встановлено, що ця дорожньо-транспортна пригода сталася винятково з вини водія [PERSON], що грубо порушив п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, якому і було висунуто звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2011 року провадження у кримінальній справі було закрито у зв'язку із застосуванням до [PERSON] Закону України «Про амністію» від 15.06.2011 року, на підставі чого останній був звільнений від кримінальної відповідальності, а цивільні позови [PERSON] і [PERSON] були залишені без розгляду, які вони змушені були подати в порядку цивільного судочинства. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2856/11; н.п.2/2010/760/2012, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 46 816,17 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з [PERSON] стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 468,16 гривень. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2012 року вказане заочне рішення суду було змінено та з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 43 227,50 гривень та судовий збір в сумі 432,27 гривень, в частині стягнення моральної шкоди рішення суду було залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2868/11; н.п.2/2010/771/2012, яке було залишено без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22.01.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 44 965,70 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з [PERSON] стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 649,65 гривень. Рішення суду набрало законної сили. Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 31.01.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2010/2856/2012, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 21.01.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової та моральної шкоди в розмірі 53 227,50 гривень. Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 18.02.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2010/2-2868/2011, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 11.02.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової та моральної шкоди в розмірі 54 965,70 гривень. На цей час на примусовому виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження на підставі зазначених виконавчих листів. Боржник [PERSON], [INFO], помер [INFO], що підтверджено актовим записом № 9491 від 15.07.2013 року. З листа Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 17.12.2014 року за № 5209/02-14 вбачається, що після померлого 14.07.2013 року гр. [PERSON] була заведена спадкова справа № 567/2013, оскільки з заявою про прийняття спадщини звернулись донька померлого гр. [PERSON], та з заявою про відмову від спадщини - син померлого гр. [PERSON]. На підстав зазначених обставин ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05.08.2014 року було замінено сторону боржника у зв'язку зі смертю [PERSON] на його правонаступника і спадкоємця - відповідача [PERSON], 1953 року народження, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Рішення суду про відшкодування [PERSON] матеріальної і моральної шкоди набрало чинності 06.12.2012 року, а рішення суду про відшкодування матеріальної і моральної шкоди [PERSON] набрало чинності 22.01.2013 року, тобто після розгляду цих справ апеляційним судом. Однак, до цього часу обидва судові рішення не були виконані боржником, а стягнута на користь позивачів матеріальна і моральна шкода знецінилася у зв'язку з інфляцією через несвоєчасне виконання судових рішень. При цьому суд виходить з наступного. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Судом встановлено, що вищезазначеними судовими рішеннями було задоволено цивільні позови [PERSON] та [PERSON] про відшкодування заподіяної їм злочином матеріальної і моральної шкоди і стягнуто з [PERSON], правонаступником якої є відповідач [PERSON], на користь [PERSON] - 53 227,50 гривень, а на користь [PERSON] - 54 965,70 гривень. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Необхідність застосування положень ст. 625 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами внаслідок спричинення матеріальної і моральної шкоди, і підтверджена і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 01.10.2014 року по справі № 6-113цс14. Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений в його постанові, щодо застосування норми права, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тобто є обов'язковим для застосування в судовій практиці при вирішенні подібних спорів. Усе вищезазначене спростовує заперечення відповідача [PERSON]. Таким чином, суд встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, однак вважає, що позивачами при розрахунку були допущені помилки. Особлива міра відповідальності боржника повинна нараховуватися з моменту набрання законної сили рішенням суду. Згідно довідки Головного управління статистики у Харківській області від 09.02.2015 року № 21-13/65 індекс інфляції за період з 06.12.2012 року по січень 2015 року становив 1,297 р. Сума боргу боржника без процентів та інфляції станом на 01.03.2015 року, як зазначено в позові, на користь [PERSON] складає 53227,50 грн. Рішення суду про стягнення шкоди на користь [PERSON] набрало чинності 06.12.2012 року. Сума боргу перед [PERSON] з урахуванням вказаного індексу інфляції складає 69036,07 грн. (53227,50 х 1,297), сума інфляції - 15808,57 грн. (69036,07 - 53227,50), 3% річних за період з 06.12.2012 року до 01.03.2015 року складають 3561,14 грн. (53227,50 х 3 х 814 днів : 365 : 100). Отже, загальна сума інфляції та 3% річних перед [PERSON] за весь час прострочення становить 19369,71 грн. (15808,57 + 3561,14). Сума боргу боржника без процентів та інфляції станом на 01.03.2015 року, як зазначено в позові, на користь [PERSON]складає 54965,70 грн. Рішення суду про стягнення шкоди на користь [PERSON] набрало чинності 22.01.2013 року. Сума боргу перед [PERSON] з урахуванням вказаного індексу інфляції складає 71290,51 грн. (54965,70 х 1,297), сума інфляції - 16324,81 грн. (71290,51 -54965,70), 3% річних за період з 22.01.2013 року до 01.03.2015 року складають 3465,10 грн. (54965,70 х 3 х 767 днів : 365 : 100). Отже, загальна сума інфляції та 3% річних перед [PERSON] за весь час прострочення становить 19789,91 грн. (16324,81 + 3465,10). За таких обставин, суд вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки позивачами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України суду надані доказі тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх позовів, суд вважає позовні вимоги доведеними. Склад та розмір судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем [PERSON] надана квитанція про сплату судового збору в сумі 243,60 грн. та позивачем [PERSON] надана квитанція про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід позивачів.

Outcome: partial