Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 56700 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 липня 2017 року [PERSON] в проханні до Президента України надана недостовірна інформація щодо [PERSON], чим порушене його право на повагу до його гідності. Позивач зазначає, що у вказаному проханні [PERSON] з метою розповсюдження недостовірної інформації щодо нього зазначив таке: «в таку ситуацію потрапив не тільки я, а ще 300 осіб Барвінківського району, бо довірились адвокату і колишньому прокурору Магді А.М. і підписали чисті аркуші паперу. У всіх розписках люди нібито брали в борг у його дружини, яка ніде не працює і взагалі не має жодного доходу. Орієнтована сума, яку вона дала в борг людям, складає близько 1500000 грн. Це не єдина афера [PERSON], отримуючи дохід щорічно близько 3000000 грн., при цьому не платить податків взагалі, тобто обманює державу». Позивач вважає наведену вище інформацію з прохання до Президента України недостовірною і такою, що порушує його право на повагу до його гідності і честі та недоторканість ділової репутації, тому, на думку позивача, наведена інформація має бути спростована у такий же спосіб, яким була поширена. Позивач вказує, що вказані вище дії [PERSON] принизили його честь, гідність, завдали моральних переживань, страждань, викликавши погіршення здоров'я, тобто завдали моральної шкоди, яку позивач оцінює в 57600 грн. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2014 року у справі № 611/1593/13-ц, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року, повністю задоволено його позов до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 05 січня 2011 року, без врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. В зазначеній справі судом призначалась комісійна судово - технічна експертиза документів. Згідно висновку експерта від 28.03.2014 року № 11699/ 1247, на зворотному боці наданого на дослідження договору позики від 05 січня 2011 року спочатку на аркуш паперу був нанесений друкований текст, а потім виконані підписи від імені [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] показав, що підписи на представленому договорі позики і розписці про отримання грошей належать йому. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарські або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Незважаючи на це 29 липня 2017 року відповідачем надіслане прохання Президенту України, де міститься наведена вище недостовірна інформація щодо нього, [PERSON], чим порушене його право на повагу до своєї гідності. Позивач подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти позову заперечує, вказавши, що він звернувся з заявою на ім'я Президента України не з метою розповсюдження недостовірної інформації щодо [PERSON], а з метою захисту від неправомірних дій [PERSON], оскільки він не може добитись справедливості в інших органах, і все викладене в заяві він вважає таким, що відповідає дійсності. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого. В судовому засіданні встановлено, що 29 липня 2017 року [PERSON] звернувся з проханням на ім'я Президента України з метою, як вказано в заяві, надання допомоги в проведенні об'єктивного розслідування по його справі і здійснення справедливості. В проханні вказується, що у 2011 році [PERSON] звернувся за юридичною допомогою до адвоката Магди А.І., після чого розрахувався з ним за його послуги. При підготовці його справи [PERSON] надавав йому підписати чисті аркуші паперу нібито для його справи, він, довіряючи [PERSON], погодився. А через тривалий час [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 50000 грн., які [PERSON] нібито брав у борг у дружини [PERSON], і суд задовольнив цей позов. В наведеному проханні також дійсно зазначається, що «в таку ситуацію потрапив не тільки я, а ще 300 осіб Барвінківського району, бо довірились адвокату і колишньому прокурору Магді А.М. і підписали чисті аркуші паперу. У всіх розписках люди нібито брали в борг у його дружини, яка ніде не працює і взагалі не має жодного доходу. Орієнтована сума, яку вона дала в борг людям, складає близько 1500000 грн. Це не єдина афера [PERSON], отримуючи дохід щорічно близько 3000000 грн., при цьому не платить податків взагалі, тобто обманює державу». Але зі змісту прохання вбачається, що воно подано на ім'я Президента України не з метою розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача, а з метою захисту своїх законних прав, надання, як вказано в заяві, «допомоги в проведенні об'єктивного розслідування по моїй справі і здійснити справедливість». Відповідно до Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55). У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначається, що «відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації». Зі змісту наведеного вище прохання [PERSON] суд вважає, що Президент України був компетентний забезпечити належну перевірку наведеної в заяві інформації. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що для звернення [PERSON] до Президента України не було жодних підстав і прохання було викликано не наміром захистити свої права, свободи чи законні інтереси, а подане з метою розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача. Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2014 року у справі № 611/1593/13-ц, залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року, дійсно спростовує твердження [PERSON] про підписання ним на пропозицію [PERSON] чистого аркушу паперу, на якому потім була виготовлена його боргова розписка. Але та обставина, що це не відповідає дійсності, не спростовує того факту, що [PERSON] звернувся до Президента України з вказаним проханням з метою захисту своїх законних прав, а не з метою розповсюдження недостовірної інформації щодо [PERSON] Крім того, скаржник прохає спростувати не цю, а зовсім іншу інформацію, наведену в проханні [PERSON] на ім'я Президента України. На підставі наведеного суд доходить висновку, що подання [PERSON] прохання від 29.07.2017 року на ім'я Президента України не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію [PERSON] в розумінні ст.ст. 297, 299 ЦК України або завдають шкоди його інтересам, незважаючи навіть на те, що в заяві зазначені наведені вище дані, які не відповідають дійсності. Зазначене прохання [PERSON]. подано з метою захисту своїх законних прав і на підставах, передбачених Конституцією України. Після всебічного, повного дослідження й оцінки всіх наданих сторонами доказів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності відмови в задоволенні позовної вимоги про захист честі і гідності та ділової репутації. Всі інші вимоги позивача є похідними від цієї вимоги, і тому також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed