Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом (в подальшому уточненим), в якому просив суд визнати [PERSON] та її дітей [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому на праві спільної сумісної власності належить [ADDRESS] в якому зареєстрована колишня невістка [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] Відповідач ніяких зобов'язань по утриманню будинку не несе, комунальні послуги не сплачує, її речі у квартирі відсутні. Позивач вказує, що наявність зареєстрованих, але не проживаючих в його будинку осіб, утворює матеріальні проблеми, пов'язані з отриманням субсидії та подальшому розпорядженню будинком. Позивач у судове засідання не з'явився, позивач та його представник [PERSON] надали суду заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та СМС-повідомлень. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З «Харківського обласного центру матері та дитини», де на даний час проживає відповідач, надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача, в якій зазначено, що відповідач не підтримує позовні вимоги. Представник третьої особи - Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Від третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно наданої копії свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1995р., виданого органом приватизації житла Чугуївського райвиконкому будинок за адресою; [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належить позивачу - [PERSON] та третім особам по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 10). У зазначеному будинку разом з позивачем та третіми особами зареєстрована колишня невістка позивача - [PERSON] разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], однак фактично там не проживають з квітня 2016 року, про що депутатом Чкаловської селищної ради Суманєєвим В.С. в присутності сусідів складений акт від 26 березня 2018 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2014 року, житловою площею квартири не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у квартирі позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в квартирі, співвласником якої він є, зареєстрована його колишня невістка - відповідач, яка фактично не проживає з 2016 року, тому вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved