Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в травні 2007 року разом з своїм братом [PERSON] купили в Стрілецькокутської сільської ради Кіцманського району земельну ділянку загальною площею 0,15 га, на якій [PERSON] побудував житловий будинок і сплатив [PERSON] кошти в сумі 5000 гривень в рахунок відшкодування витрат на купівлю земельної ділянки та прийняв у володіння житловий будинок загальною площею 233,6 кв.м, житловою - 122,5 кв.м, вартістю 220354 гривень, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний житловий будинок відповідає державним будівельним нормам, протипожежним та санітарним нормам. Позивач не встиг переоформити на себе право власності на вказаний житловий будинок, і не може в повній мірі розпорядитися своїм майном, тому просив суд на підставі ст. 328, 344, 392 ЦК України позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов підтримав, відповідач [PERSON] та представник третьої особи заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами, і суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З вищезазначених правових норм убачається, що чинним законодавством передбачено порядок звернення до суду виключно у разі невизнання або оспорювання певних прав та інтересів, тобто у разі існування фактичного спору. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Встановлено, що в травні 2007 року [PERSON] разом з своїм братом [PERSON] купили в Стрілецькокутської сільської ради Кіцманського району земельну ділянку загальною площею 0,15 га, на якій [PERSON] побудував житловий будинок і сплатив [PERSON] кошти в сумі 5000 гривень в рахунок відшкодування витрат на купівлю земельної ділянки та прийняв у володіння житловий будинок загальною площею 233,6 кв.м, житловою - 122,5 кв.м, вартістю 220354 гривень, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний житловий будинок відповідає державним будівельним нормам, протипожежним та санітарним нормам. [PERSON] з кінця 2008 року відкрито володіє та користується житловим будинком, ним здійснено поточний ремонт будівлі. Передбачений законом 10-річний строк володіння з дня закінчення строку для пред`явлення власником вимоги про повернення майна минув. Власник майна впродовж зазначеного строку будь-яких претензій чи вимог про повернення майна не пред`являв. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Позивач володіє нерухомим майном з 2008 року і термін такого володіння відповідає передбаченим законом строкам. За вищенаведених та встановлених судом обставин заявлені вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, ст.ст. 317, 344, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ,6 ,7 , 10 ,11, 12, 13, 17, 18, 19, 43, 49, 82, 206, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: approved