Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Рафалівської селищної ради в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення Рафалівської селищної ради №7 від 17 травня 2002 року в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельних ділянок для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,15 га і для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,17 га за адресою [ADDRESS] та Державний акт серії ЯГ №079506 від 03.06.2005 року на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано під номером 010558300036. В обґрунтування позовних вимог вказував, що земельні ділянки, успадковані відповідачем [PERSON] , які межують з ділянками позивача, не відповідають вимогам добросусідства і накладаються на ділянки [PERSON] , тобто сформовані з порушенням вимог законодавства, їх межі не погоджені у встановленому порядку. Позов [PERSON] надійшов до суду 24.10.2019 року, 25.10.2019 року позов прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. 19.11.2019 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позов з письмовими доказами в обґрунтування заперечень проти позову. 10.12.2019 року позивачем надано відповідь на відзив та долучено письмові докази. 17.12.2019 року відповідачем [PERSON] надано суду заперечення на відповідь на відзив. 25.02.2020 року справу передано для розгляду під головуванням судді Іванків О.В. 12.03.2020 року представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволенні якого 13.03.2020 року відмовлено. 25.08.2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. За клопотанням представника відповідача [PERSON] судові засідання проводились в режимі відеоконференції. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення в їх межах. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти позову, надала пояснення в межах відзиву на позов. Представник відповідача - Рафалівської селищної ради - неодноразово надавав суду заяви про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, показання свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов недоведений і не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, у відповідності до ст.81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування. Разом з тим, позивач [PERSON] не надав жодних доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, і підстави для його звільнення від доказування відсутні. Судом встановлено, що 18.08.1998 року рішенням №10 засідання правління селянської спілки «Заболоття» позивачу передано в користування нежитлове приміщення - половину контори з добудовою і перепрофілюванням під житло за власний рахунок. Рішеннями Рафалівської селищної ради №607 від 13.03.2009 року та №632 від 09.06.2009 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0611 га за адресою [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення позивачу видано Державний акт серії ЯЛ №754805, з якого вбачається, що земельна ділянка [PERSON] межує з земельними ділянками [PERSON] . Вказаний Державний акт зареєстровано 21.07.2010 року під номером 011060100130. Вказані докази підтверджують ту обставину, що позивач [PERSON] з 2009 року є власником земельної ділянки в [ADDRESS] . Також встановлено, що рішенням Рафалівської селищної ради №7 від 17.05.2002 року передано у власність [PERSON] земельні ділянки, в т.ч. площею 0,15 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,17 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення 03.06.2005 року [PERSON]. видано Державний акт серії ЯБ №079506, зареєстрований за номером 010558300036. При видачі Державного акту у відповідності до ст..79-1 Земельного Кодексу України було сформовано дві земельні ділянки, які передавались у власність [PERSON] , яким присвоєно відповідні кадастрові номери - ділянці для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд №5620855400:01:010:0009; ділянці для ведення особистого селянського господарства - №5620855400:01:010:0010. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.2007 року відповідач [PERSON] успадкувала вказані земельні ділянки після смерті своєї матері [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що придбані відповідачем в порядку спадкування земельні ділянки площею 0,15 га та 0,17 га в [ADDRESS] , існували як об`єкт цивільних прав, і були сформовані в існуючих межах вже на час передачі їх у власність [PERSON] в червні 2005 року, тобто до виникнення права власності чи права користування на суміжну земельну ділянку у позивача [PERSON] . Це підтверджується сукупністю письмових доказів, які надані сторонами - архівними витягами з рішень Рафалівської селищної ради, копіями Державних актів, копіями технічної документації із землеустрою по складанню Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] . При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення органом місцевого самоврядування будь-яких норм земельного законодавства України, яке було чинним на час прийняття оскаржуваного ним рішення про передачу земельних ділянок у власність [PERSON] . Також відсутні докази і того, що на час передачі земельних ділянок у власність [PERSON] будь-яка частина цих ділянок перебувала в користуванні позивача [PERSON] . Так, позивач надав суду письмові докази про передачу йому в користування, а в подальшому у власність нежитлового приміщення контори, переобладнаного в квартиру, за адресою [ADDRESS] . Однак будь-яких доказів передачі [PERSON] також і земельної ділянки, в ході судового розгляду не надано і не здобуто. Позивачем також надано суду рішення Рафалівської селищної ради №49 від 23.06.1999 року про надання [PERSON] в користування земельної ділянки площею 0,02 га для будівництва хліва по [ADDRESS] . Разом з тим, вказане рішення не містить будь-яких даних про точне місцерозташування земельної ділянки, її конфігурацію, суміжних землекористувачів (землевласників). З огляду на це, вказане рішення не є беззаперечним доказом того, що в користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суміжна з земельними ділянками [PERSON] , які в подальшому були успадковані відповідачем [PERSON] . Що стосується переданої [PERSON] в постійне користування земельної ділянки площею 0,10 га для ведення підсобного господарства в [ADDRESS] (рішення Рафалівської селищної ради №16 від 17.02.2000 року), то вказана земельна ділянка має інше цільове призначення. Крім того, позивач також не надав доказів відведення вказаної ділянки в натурі, та отримання ним Державного акту або інших документів на підтвердження права користування у відповідності до вимог Земельного Кодексу України у чинній на той час редакції. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також не надали належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON] З протоколу №2 від 08.12.2009 року засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях Рафалівської селищної ради вбачається, що комісією встановлено зміщення меж земельних ділянок [PERSON] в сторону земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, розмір такого зміщення (захоплення) в протоколі не вказано. При цьому суд приходить до висновку, що надані суду викопіювання суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , на яких відображено накладення вказаних земельних ділянок площею, свідчать про порушення, допущені при формуванні земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд позивача при передачі її у приватну власність. Про це, свідчить, зокрема, і та обставина, що земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] накладаються на землі загального користування - дорогу. Разом з тим, доказів того, що такі порушення були допущені саме при прийнятті оскаржуваного рішення та видачі Державного акту [PERSON] , суду не надано, в т.ч. і з тих підстав, що право власності та користування на земельні ділянки виникло у [PERSON] раніше, ніж у позивача [PERSON] . З огляду на це, твердження позивача про те, що межі земельних ділянок [PERSON] були встановлені з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема без погодження з [PERSON] , не спростовують висновків суду, оскільки таке погодження було проведено із належними землекористувачами та представником органу місцевого самоврядування Рафалівської селищної ради, що підтверджується протоколом встановлення меж земельних ділянок [PERSON] та передачі межових знаків на зберігання. Враховуючи сукупність встановлених судом обставин та досліджених доказів, які спростовують твердження позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] недоведені, обраний спосіб захисту порушеного права не відповідає характеру спірних правовідносин, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: dismissed