Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва про скасування наказу про порушення трудової дисципліни та відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що працює у відповідача на посаді артиста хору вищої категорії з 27 листопада 2000 року. Відповідно до наказу директора від 18 лютого 2016 року № 61/16-к його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що проявилось у неналежному виконанні покладених на нього обов'язків та наданні недостовірної інформації в табелі обліку використання робочого часу за вересень та жовтень 2014 року. Посилаючись на те, що відповідно до посадової інструкції до кола його посадових обов'язків не відноситься збір інформації про зайнятість артистичного персоналу артистів хору та складання табелю обліку використання робочого часу , а також на те, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності був виданий з порушенням строків, передбачених ст. 148 КЗпП України, просив скасувати оспорюваний наказ як безпідставний, необґрунтований та незаконний. Крім того, посилаючись на те, що незаконними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, втраті впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях його незаконного звільнення, просив на її відшкодування стягнути 2 000 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Пояснила, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки керівником театру надані повноваження позивачу складати табеля робочого часу артистів хору, за що встановлено йому додаткову надбавку, це підтверджується тим, що позивач протягом тривалого часу складав такі табелі. Таким чином, позивач повинен нести відповідальність за викладені в ньому відомості. Щодо строків накладання стягнення пояснила, що дисциплінарний проступок є тривалим, оскільки наслідки настали у лютому 2016 року. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] працює у Київському муніципальному академічному театрі опери і балету для дітей та юнацтва на посаді артиста хору вищої категорії з 27 листопада 2000 року. У судовому засіданні встановлено, що у Київському муніципальному академічному театрі опери і балету для дітей та юнацтва було проведено аудиторську перевірку 16 січня 2016 року. За результатами аудиторської перевірки було виявлено помилки у поданій до бухгалтерії інформації в табелях використання робочого часу працівників хору за період з вересня по листопад 2014 року (а.с. 27). На підставі зазначеного директором театру 10 лютого 2016 року було видано наказ з зобов'язанням начальника відділу кадрів оголосити, крім інших , догану [PERSON], який у період з вересня по листопад 2014 року складав табель використання обліку робочого часу працівників хору (а.с. 27). Згідно наказу директора Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва від 18 лютого 2016 року [PERSON] було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що проявилось у неналежному виконанні покладених на нього трудових обов'язків та наданні недостовірної інформації в табелі обліку використання робочого часу за вересень та жовтень 2014 року (а.с. 4). Відповідно до посадової інструкції артиста хору вищої категорії від 31 грудня 2014 року до кола посадових обов'язків позивача не відноситься складання табелю використання обліку робочого часу працівників хору (а.с. 58-60). У ст. 148 КЗпП України зазначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Ураховуючи те, що відповідно до посадової інструкції до посадових обов'язків позивача не відноситься складання табелю використання обліку робочого часу працівників хору, доказів, які б спростовували зазначену обставину відповідачем суду не надано, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наданні недостовірної інформації в табелі обліку використання робочого часу за вересень та жовтень 2014 року. У судовому засіданні представник відповідача вказала, що аудиторську перевірку було проведено 16 січня 2016 року. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосоване власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, однак дисциплінарне стягнення було накладено більше ніж через місяць з дня його виявлення. Таким чином, суд дійшов висновку, що порушено строк застосування дисциплінарного стягнення до позивача, оскільки наказ про порушення трудової дисципліни виданий 18 лютого 2016 року, а виявлено проступок аудиторською перевіркою 16 січня 2016 року. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування наказу від 18 лютого 2016 року № 61/16-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. За правилом ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, ст. 237-1 КЗпП містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом зазначеного положення Закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Суд, установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосовувати відповідальність, що передбачена ст. 237-1 КЗпП. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК). Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 КЗпП передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі 6-23цс12). У даному випадку при визначенні розміру компенсації на відшкодування заподіяної позивачу незаконним звільненням моральної шкоди, яка виразилась (відповідно до змісту позовної заяви) у моральних переживаннях, пов'язаних із втратою впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях його незаконного звільнення, За наведених обставин суд вважає за можливе визначити компенсацію на відшкодування моральної шкоди у розмірі 600 грн. 00 коп. Указаний розмір на переконання суду буде відповідати характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, та вимогам розумності і справедливості. З урахуванням зазначеного суд, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва про скасування наказу про порушення трудової дисципліни та стягнення моральної шкоди знайшли свого доведення у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial