Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що він народився [INFO] від незареєстрованого шлюбу матері [PERSON] з громадянином [PERSON] , з яким вони з початку проживали спільно однією сім`єю, згодом одружились, а 26 вересня 1995 року розлучились. Вказана особа була його батьком і визнавала його за сина до самої смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв заявник, але позбавлений можливості оформити свої спадкові права через нотаріальну контору, оскільки в графі «батько» його свідоцтва про народження відомості про батька дитини внесено згідно ст.135 Сімейного кодексу України, для чого йому потрібно в судовому порядку встановити факт визнання батьківства. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Заінтересована особа Борзнянська міська рада в судове засідання представника не направила, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, вимоги заявника визнає повністю. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Забілівщина Борзнянського району Чернігівської області і його матір`ю значиться [PERSON] , батько - [PERSON] , відомості про якого записані зі слів матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Борзнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки № 1034 виданою у квітні 2019р., Борзнянською міською радою Чернігівської області, [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день смерті за однією адресою з ним були зареєстровані [PERSON] , [INFO]. , та [PERSON] , [INFO] . Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Борзнянської міської ради від 17 травня 2019 року, [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , надано із бюджету міської ради допомогу в розмірі 1000,00 грн на поховання батька [PERSON] . Як убачається з повідомлення ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12) від 07.11.2018р., адресованого [PERSON] у ньому наявний текст такого змісту: «Ваш батько [PERSON] 26 листопада 2018 року повернувся після лікування із лікувального закладу при державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20) для подальшого відбування строку покарання до державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)…». З витребуваного судом акта про народження № 171 від 09.09.1986 року убачається, що [PERSON] народився [INFO] , а відомості про батька та матір внесені зі слів матері, зокрема, [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується підписом матері. Крім того, на запит суду надійшов акт про укладення шлюбу № 13 від 11.03.1988 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] , згідно якого убачається, що останні уклали шлюб. У цьому ж акті зазначені відомості про дітей, а саме: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Свідок [PERSON]. суду пояснила, що вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] , у 1986 році від нього народила сина [PERSON] , пізніше вони одружилися, в них народився ще один син - [PERSON] , а в 1995 році розлучилися, проте діти продовжували проживати з батьком - [PERSON] до його смерті у 2019 році. [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] - заявника у цій справі. Крім того зазначила, що дійсно з її слів були записані відомості про батька, однак чого його по батькові записано як [PERSON] , вона не знає. Називала правильно [PERSON] , а чому записано інше вона не знає та вже не пам`ятає. Тоді записували швидко та вона й не перевіряла правильність написання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знає заявника ще зі школи, разом навчалися. [PERSON] дійсно був батьком заявника - [PERSON] , вони жили однією сім`єю, були родиною. Крім того, іноді [PERSON] викликали до школи як батька [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Сім`ю [PERSON] вона знає дуже давно, оскільки є односельцями, а [PERSON] знає від народження. Вони завжди проживали як одна сім`я, а потім [PERSON] поховав батька. Відповідно до ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині 1 статті 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 зазначено, що визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Стаття 130 СК України, регламентує, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третійст.128 цього Кодексу(матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття. Таким чином, заява може бути подана певним колом осіб, зазвичай встановлення факту батьківства проводитися в порядку окремого провадження, а не позовного, проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має бути розглянута в порядку позовного провадження. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до абз. 1 п. 15 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст.53 КпШС України (яка діяла на момент виникнення правовідносин), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Пояснення заявника повністю узгоджуються з показаннями свідків та письмовими матеріалами справи. Таким чином, суд вважає, що від встановлення судовим порядком факту визнання батьківства, залежить виникнення права [PERSON] на отримання спадщини після смерті [PERSON] , а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved