Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділення частки земельної ділянки, що знаходиться у [ADDRESS] із спільної сумісної власності та визнання права власності на неї. Свої вимоги мотивує тим, що йому та відповідачу у справі на праві приватної власності на підставі рішення Рівненської міської ради № 404 від 22 листопада 2006 року належить земельна ділянка, площею 1663 м? в [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. На даній земельній ділянці розташоване будиноковолодіння, 2/3 якого належать йому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.1983 року та договору дарування від 11.05.2005 року. 1/3 частина зазначеного будинковолодіння належала на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.1983 року та була в подальшому подарована [PERSON] , який в свою чергу продав її [PERSON] Питання розподілу земельної ділянки не вирішувалось. Просить виділити в натурі 2/3 частки земельної ділянки в [ADDRESS] та визнати за ним право власності на цю ділянку. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити. Зазначили, що у відповідача [PERSON] жодного нерухомого майна на вказаній земельній ділянці немає. В судове засідання відповідач не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням Рівненської міської ради від 22.11.2006 року №404 земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 386 передано у власність [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Державним актом серії [NUMBER] від 11.10.2007 року стверджується, що співвласниками вказаної земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] Позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-8569, виданого 25.11.1983 року, 1/3 житлового будинку, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1663 га за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом з ДРРПНМРПВ №11704847 від 28.10.2013 року, який долучено позивачем [PERSON] до позовної заяви та копією свідоцтва про право на спадщину. (а.с.77) Також позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування, серія та номер 1374, виданого 11.05.2005 року, 1/3 житлового будинку, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1663 га за адресою: [ADDRESS] , що стверджується витягом з ДРРПНМРПВ №11705236 від 28.10.2013 року, який долучено позивачем [PERSON] до позовної заяви та копією договору дарування від 11.05.2005 року. (а.с 79) Тобто на сьогодні власником 2/3 частин житлового будинку, який знаходиться адресою: [ADDRESS] є [PERSON] В свою чергу інший співвласник земельної ділянки [PERSON] подарував належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.11.1983 року 1/3 частки житлового будинку, який знаходиться адресою: [ADDRESS] [PERSON] (а.с 48) Рішенням Рівненського міського суду від 15.06.2007 року у справі №2-5160/07 виділено частку [PERSON] у спільній частковій власності у житловому будинку [ADDRESS] , з зазначенням відповідних приміщень, в окрему квартиру [ADDRESS] . (а.с. 49) 12 жовтня 2007 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] ( [ADDRESS] 3 частки житлового будинку) [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Сохацькою О.В. (а.с. 50) Як убачається з вказаного договору , [PERSON] набула права власності лише на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS] , яка виділена в окрему квартиру, тобто предметом правочину не була частина земельної ділянки, оскільки вона не належала продавцю [PERSON] На сьогодні земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , який є власником 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] та [PERSON] , який не являється співвласником вказаного будинку, оскільки відчужив його на підставі договору дарування [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні на час володіння частиною житлового будинку [PERSON] не ставив питання про визнання за ним права власності на частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок. Стаття 120 ЗК України\~(в\~редакції,\~чинній на\~час укладення\~сторонами договорів\~дарування \~та договору\~купівлі-продажу\~частини жилого\~будинку \~2007\~рік)\~визначила,\~що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором\~про відчуження\~житлового будинку,\~ будівлі\~або споруди\~ розмір\~ земельної\~ ділянки\~ не\~ визначено,\~ до\~ \~набувача переходить\~ право\~ власності\~на ту\~частину земельної\~ділянки,\~ яка\~зайнята житловим\~будинком,\~ будівлею\~або спорудою,\~ та\~на \~частину земельної\~ділянки,\~яка необхідна\~для їх\~обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Частина четверта\~статті 120 ЗК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм\~статті 120 ЗК України\~у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. А отже до [PERSON] , а в подальшому до [PERSON] перейшло право [PERSON] на земельну ділянку, що відповідає його частці у праві власності на об`єкт нерухомості, що на цій ділянці розміщений. Згідно ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved