Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дітей, вказуючи, що з 30.12.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON] [INFO] 27.04.2017 року шлюб між ними був розірваний, після чого у них виник спір щодо місця проживання дітей. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року у справі № 174/343/17 судом вирішено, що діти мають проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Однак після набрання 19.04.2018 року судовим рішенням сили, відповідачка за адресою визначеною судом, з дітьми не проживає. А з квітня 2018 року перешкоджає йому у прийнятті ним участі у вихованні їхніх малолітніх дітей та самовільно змінила їх місце проживання, без його згоди на те. Просить визначити спосіб його участі у вихованні його дітей шляхом систематичних побачень його з дітьми, чотири рази на тиждень у його вільний від роботи час, з яких три рази з 13.00 год. до 19.00 год. кожної доби, і один раз з 17.00 год. однієї доби до 19.00 год. наступної доби, за його місцем реєстрації проживання по [ADDRESS], та одного разу кожного літа відпочивати з дітьми за межами м. Вільногірська, Дніпропетровської області на протязі 20 діб за його вибором - без участі відповідача та з правом забирати дітей без згоди відповідача. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено її розглядати в порядку загального позовного провадження. Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, та пояснив, що майже другий рік він не має можливості бачитися з своїми дітьми, відповідачка чинить перешкоди, ховає дітей. Їздив за відомою йому адресою проживання їх в м. Київ останній раз навесні цього року, дружина з дітьми жили по вул. Райдужна, діти відвідують дитсадок, однак там в побаченні з дітьми йому відмовила. Хотів зв'язатись з дружиною через її брата, однак він сказав, що не може нічого розповісти, на телефонні дзвінки відповідачка не відповідає. Звертався до органу опіки та піклування, однак оскільки з відповідачкою немає зв'язку, то орган опіки не зміг винести рішення та визначити йому порядок спілкування з дітьми. Оскільки діти фактично проживають в м.Київ він згоден туди їздити та привозити їх за своїм місцем проживання. Якщо він попереджає відповідачку, про свій приїзд, то вона і її родичі ховають дітей, і без рішення суду відмовляються давати йому дітей, щоб поспілкуватися. Він працює 15 днів на місяць, має змінний графік роботи, є можливість їздити. Останній раз він спілкувався з відповідачкою 2 місяці назад, але розмова не вийшла, сказала, що вони живуть добре і без нього. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, також просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. (а.с. 34, 43) Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк також не надала, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст.280-281 ЦПК України, вирішує справу за наявними у ній матеріалами у заочному порядку. Третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. (а.с. 42) Вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, факт, того, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджено копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 12-13) та не оспорюється. Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року у справі № 174/343/17, н/п 2/174/15/2018 року, яке 19.04.2018 року набрало законної сили, визначено місцем проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6-11) Також, вказаним рішенням встановлено, що позивач [PERSON] може належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, забезпечувати догляд дітей та їх лікування, створити належні побутові умови та умови для здобуття дітьми освіти, він має постійне місце роботи та сталий дохід, проживає в квартирі, належній його батькам, які не заперечують проти проживання дітей подружжя у вказаному житлі, має належні умови для проживання дітей, за час проживання дітей з ним піклувався про них, діти відвідували дитячі заклади, були охайні та доглянуті, він організовував їх дозвілля, забезпечував всім необхідним для повного і гармонійного розвитку. Також встановлено факт того, що між сторонами на протязі тривалого часу існує конфліктна ситуація, батьки дітей перебувають у конкурентних стосунках між собою (а.с. 6-11) 17.05.2018 року у відповідь на звернення позивача [PERSON] начальником УСССДМ ДСГП Голишко І.В., останньому було роз'яснено, що з метою повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи і підготовлення обґрунтованого висновку органу опіки та піклування, службою у справах дітей УСССДМ ДСГП направлено запрошення на співбесіду матері дітей [PERSON], станом на 17.05.2018 року остання до служби не звернулася, на телефонні дзвінки не відповідає. [PERSON] також роз'яснено право звернутись до суду. (а.с. 14) За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виходячи з положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ст.ст. 141,159 СК України, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-Ш зі змінами та доповненнями передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Принципом 1 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, передбачено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і можливості та прийнятні умови, які дозволяли би їй розвиватися фізично, умово, духовно і в соціальному відношенні здоровою і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами дійсно сформувався стійкий конфлікт з приводу місця проживання дітей, що вирішувався судом, та сторони не досягли порозуміння з приводу спілкування позивача з дітьми. Позивач звертався з цього приводу до органів опіки та піклування, однак в зв'язку з неможливістю з'ясування позиції відповідачки з вказаного питання, органом опіки та піклування, порядок спілкування позивача з дітьми, на що він, поза розумним сумнівом, має право як батько дітей, не визначено, тому ураховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду із даним позовом. Між тим, суд не вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дітей, запропонований позивачем спосіб його спілкування з дітьми, зокрема за його місцем проживання у м. Вільногірськ, оскільки це буде негативно впливати на сталий спосіб життя дітей та їх охоронювані законом інтереси, так як діти є малолітніми, відвідують дошкільний та шкільний навчальні заклади, проживають разом з матір'ю за межами м. Вільногірськ та в силу малолітнього віку, мають особливу прихильність до матері та можуть важко переносити розлуку з нею, тому переїзди дітей до м. Вільногірськ є недоцільними, а спілкування дітей з позивачем слід обмежити зустрічами у м. Київ, тобто за фактичним місцем проживання дітей, та надавши позивачу можливість один раз на рік, в літні місяці року, спільно відпочивати з дітьми на протязі 15 діб, з урахуванням існуючих конфліктних стосунків між сторонами, без присутності матері [PERSON], але з попереднім повідомленням матері дітей про зустрічі батька з дітьми та спільний відпочинок. Такий графік зустрічей позивача з дітьми, на думку суду, в достатній мірі забезпечить як право позивача на його участь у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, так і права та законні інтереси малолітніх дітей та їх матері. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] сплачений ним при подачі позову судовий збір (а.с.1) в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 141, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., Декларації прав дитини, і

Outcome: partial