Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь суму індексу інфляції за період з 17 січня 2015 року по 21 липня 2015 року в розмірі 44 194 грн. 51 коп., а також 3 відсотки річних від простроченої суми за цей же період в розмірі 1 659 грн. 12 коп. - за прострочення виконання грошового зобов'язання, всього - 45 853 грн. 73 коп., крім цього, просить стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати, а саме - сплачений судовий збір у сумі 458 грн. 54 коп. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що відповідачем не виконуються грошові зобов'язання перед позивачем, в зв'язку із знеціненням грошових коштів унаслідок інфляційних процесів має право на отримання відповідної компенсації, а тому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] індекс інфляції та відсоток річних за період прострочки на суму, визначену у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що повністю сплатив суму грошових коштів, які отримував від позивача, також, зазначив, що не має можливості відшкодувати позивачу суму, вказану у позові через скрутний матеріальний стан. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була повідомлена про час слухання справи відповідно до закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Надана позивачем копія рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року, яке вступило в законну силу та звернуто до виконання - доводить, що з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 17 695 грн. 68 коп. суми інфляції та 3 відсотків річних. Відповідно до копії довідки № 37/07 від 16 липня 2015 року, виданої відділом ДВС Сарненського РУЮ - заборгованість [PERSON], [PERSON] перед [PERSON] за виконавчими провадженнями станом на 16 липня 2015 року становить 108 586 грн. 27 коп. Відповідач пояснив, що із вказаної суми у період з 16 липня 2015 року в добровільному порядку нічого не відшкодовував. Таким чином, в ході судового слідства достовірно встановлено наявність невиконаного грошового зобов'язання у [PERSON], [PERSON] перед [PERSON] на день подачі останнім позову до суду у вказаній вище сумі. Також, подані позивачем копії витягів із кримінального провадження щодо [PERSON] та [PERSON], відкритими за ч.1 ст.382 КК України 6 листопада 2014 року, доводять, що відповідачі ухиляються від виконання грошових зобов'язань, які існують у них перед [PERSON] Зі слів відповідача [PERSON] - останній не має фінансової можливості для сплати грошових коштів [PERSON], оскільки за станом здоров'я не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, однак, доказів на доведення цих обставин, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України ним надано не було. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Копія рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року доводить, що станом на вказане число сума боргу відповідачів перед позивачем становила 90 736 грн. 44 коп., а з урахуванням стягнутих цим рішенням коштів - 108 675 грн. 28 коп. На момент подання даного позову до суду сума боргу становить 108 586 грн. 27 коп., що свідчить про те, що за вказаний у позові період сума боргу відповідачів перед позивачем не зменшувалась. Виходячи із середнього індексу інфляції за 2015 рік, який становить 140,7 % , сума інфляції боргу відповідачів за період з 17 січня 2015 року по 21 липня 2015 року становить 44 194 грн. 51 коп. (108 586 грн. 27 коп. х 140,7 % - 108 586 грн. 27 коп. = 44 194 грн. 51 коп.). Із врахуванням 186 днів прострочки сплати боргу, сума 3 відсотків річних від простроченої суми становить 1 659 грн. 12 коп. (108 586 грн. 27 коп. х 3% : 365 днів х 186 дні = 1 659 грн. 12 коп.) Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надані певні докази на доведення власних вимог, відповідачами відповідних доказів на спростування заявлених позивачем вимог та на доведення заперечень щодо заявлених позовних вимог надано не було. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Із змісту ст.88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Факт оплати [PERSON] судових витрат у сумі 458 грн. 54 коп. доводиться наявною в матеріалах справи квитанцією від 21 липня 2015 року, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення На підставі наведеного, ст.ст. 546, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України,

Outcome: approved