Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, яку підтримав в судовому засіданні, в якій просить встановити факт неотримання ним у другому кварталі 2015 року доходу від продажу, за його довіреністю, належного йому на праві власності автомобіля марки OPEL, державний №71002НА. В обґрунтування заяви вказує на те, що ним 22 лютого 2011 року була видана довіреність, якою він уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] бути його представником з питань розпорядження (продажу, надання в оренду, передачу в позичку) за ціну та на умовах на власний розсуд його автомобілем OPEL, державний №71002НА. У жовтні 2016 року він звернувся до Бердянської обєднаної податкової інспекції за довідкою про його доходи. З отриманої довідки він дізнався, що у другому кварталі 2015 року від продажу вказаного автомобіля він начебто отримав дохід у розмірі 28000 грн. Проте вказаний грошових коштів він не отримував, ці грошові кошти залишили собі заінтересовані особи і він на них не претендує. Встановлення зазначеного факту необхідно йому для виключення цієї суми з відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС, одержання субсидії по сплаті комунальних послуг. Заінтересовані особи у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти заяви не подали. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до роз'яснень ПВСУ у\~Постанові №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З пояснень заявника вбачається, що він 22.07.2011 року видав довіреність на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], якою уповноважив їх бути його представником з питань розпорядження (продажу, надання в оренду, передачі в позичку) належним йому на праві власності легковим автомобілем марки OPEL, державний №71002НА, за ціну та на умовах на власний розсуд, на підтвердження чого надав копію цієї довіреності ( а.с.6). Як вказує заявник вказаний автомобіль було продано заінтересованими особами у другому кварталі 2015 році за 28000 грн., на підтвердження чого надав відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України (а.с.7). Заявник стверджує, що вказані грошові кошти йому не передавалися і він на них взагалі не претендує, тобто спору про право між заявником і заінтересованими особами на цей час не існує. Однак, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження неотримання доходу від продажу автомобіля заявник суду не надав. За приписами ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких підстав, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити за її недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed