Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.11.2015 року його було звільнено з посади начальника Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а саме за порушення строків виплати працівникам Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» заробітної плати. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки станом на 13.11.2015 року заборгованості по заробітної платі не існувало, така виплачувалась працівникам структурного підрозділу відповідача поетапно, по мірі поступлення коштів від реалізації лісопродукції. Зазначив, що його звільнили всупереч вимогам чинного трудового законодавства, у зв`язку з чим просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 13.11.2015 року № 178-к «Про розірвання трудового договору», поновити його на роботі та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з вищенаведених підстав, додатково пояснили, що позивач неодноразово звертався до керівництва ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з проханням вжити заходів щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати працівникам Сколівського військового лісгоспу, який є структурним підрозділом відповідача. Крім того, позивачем, з метою уникнення виникнення заборгованості по заробітній платі, неодноразово вносились пропозиції щодо отримання додаткових надходжень на рахунки очолюваного ним Сколівського військового лісгоспу. Зазначили, що застосовуючи дисциплінарне стягнення у виді звільнення відповідачем було порушено порядок застосування такого, зокрема від позивача відповідач не зажадав жодних пояснень з приводу допущеного ним, позивачем, грубого порушення, на думку відповідача, трудових обов`язків. З огляду на викладене просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила посилаючись на те, що позивачем було допущено заборгованість по виплаті заробітної плати, що відповідно до ч. 1 ст. 41 КЗпП України вважається одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків. Вказала, що перед тим як застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення, до позивача була пред`явлена вимога щодо надання письмових пояснень з приводу грубого порушення ним трудових обов`язків, яка була виконана позивачем. Одночасно вказала на те, що в касу Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у жовтні 2015 року поступили кошти в сумі 649402,97 гривень від реалізації лісопродукції, з яких позивач зобов`язаний був виплатити заробітну плату працівникам підприємства, проте така вчасно виплачена не була, що й стало підставою для звільнення позивача згідно з п. 1 ст. 41 КЗпП України. Зазначила, що внаслідок грубого порушення позивачем трудових обов`язків було завдано шкоди працівникам Сколівського військового лісгоспу, які звернулись до керівництва ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з відповідними заявами. За таких обставин вважає, що при звільненні позивача було враховано та виконано усі приписи трудового законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії наказу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 13.11.2015 року № 781-к «Про розірвання трудового договору» вбачається, що [PERSON] - начальника Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» було звільнено з займаної посади з 13.11.2015 року у відповідності до п. 1 ст. 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а саме за порушення строків виплати заробітної плати працівникам Сколівського лісгоспу. Підставою такого звільнення значиться протокол об`єднаного профкому від 12.11.2015 року. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 Кодексу законів про працю України. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу). Отже, запорукою остаточного звільнення особи, яка виконує керівні функції, є обґрунтована наявність всіх ознак порушення, визначеного як підстава звільнення у п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, зокрема - категорія працівників, порушення трудових обов'язків працівником, одноразовість порушення та необхідність щоб таке було грубим. Важливим елементом застосування п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише посилання на одноразове грубе порушення. З наявної в матеріалах справи копії протоколу об`єднаного профкому від 12.11.2015 року вбачається, що станом на 09.11.2015 року у Сколівському військовому лісгоспі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» має місце заборгованість по заробітній платі, відтак було прийнято рішення рекомендувати адміністрації ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» притягнути керівника Сколівського військового лісгоспу до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Із врахуванням характеру дій, що лягли в основу обґрунтування проступку [PERSON] та обставин, за яких його вчинено, матеріалів справи та досліджених у засіданні доказів, суд вважає, що наведене не свідчить про те, що таке порушення трудових обов'язків є грубим, оскільки, як встановлено у судовому засіданні та не спростовано представником відповідача, [PERSON] неодноразово звертався до керівництва ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з проханням вжити заходів щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати працівникам Сколівського військового лісгоспу, який є структурним підрозділом відповідача. Крім того, позивачем, з метою уникнення виникнення заборгованості по заробітній платі, неодноразово вносились пропозиції щодо отримання додаткових надходжень на рахунки очолюваного ним Сколівського військового лісгоспу. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що діями позивача, які виразились у порушенні строків виплати заробітної плати працівникам Сколівського військового лісгоспу, було завдано шкоди, оскільки на підтвердження цього представником відповідача не надано жодних доказів, а наявні в матеріалах справи копії заяв працівників Сколівського військового лісгоспу [PERSON] та [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки в таких про заподіяння шкоди не йдеться. Крім того, суд ставить під сумнів вказані заяви під одним й тим самим вхідним номером від 09.11.2015 року, які були подані у ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» вказаними працівниками особисто, про що ствердила у судовому засіданні представник відповідача, незважаючи на те, що 09.11.2015 року дані працівники перебували на робочому місці у Сколівському військовому лісгоспі у м. Сколе Львівської області. Окрім наведених вище особливостей щодо розірвання трудового договору за п. 1 ч. 1 ст.41 КЗпП України, при звільненні працівника за одноразове грубе порушення трудових обов'язків мають бути додержані інші загальні вимоги трудового законодавства України. У відповідності до ч 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Всупереч наведеному, дана вимога закону під час звільнення [PERSON] дотримана не була, а наявна в матеріалах справи копія інформації, надана у відповідь на розпорядження ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» № 1025 від 10.11.2015 року за підписом позивача, не може вважатися наданими ним письмовими поясненнями у розумінні вимог ст. 149 КЗпП України. Крім того, як ствердила у судовому засіданні представник відповідача, на момент видачі оскаржуваного розпорядження керівництвом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» не було з`ясовані чи були кошти на рахунку Сколівського військового лісгоспу станом на 06.11.2015 року (на день виплати заробітної плати), чи була виплачена заробітна плата станом на 13.11.2015 року. [PERSON], будучи керівником структурного підрозділу відповідача, керівництвом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» для надання особистих пояснень з приводу несвоєчасної виплати заробітної плати не викликався. Як зазначив Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена у постанові від 21.05.2014 року (справа № 6-33 цс 14), вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір, з одночасним прийняттям рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 13.11.2015 року № 178-к «Про розірвання трудового договору», поновлення [PERSON] на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу є обґрунтованими, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допускається до негайного виконання

Outcome: approved