Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з участю третьої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції, у якому оспорює своє батьківство, у звязку з чим просить виключити відомості про батька з актових записів про народження дітей. Позов мотивує тим, що 28 лютого 2003 року уклав шлюб з [PERSON], в період якого народилась донька [PERSON], [INFO]. З травня 2010 року він з дружиною перестав проживати та підтримувати сімейні стосунки. На початку 2011 року він довідався, що його дружина з листопада 2010 року проживає з [PERSON], однак шлюб не розривав, оскільки постійно перебував на заробітках в Росії. Знав, що у стосунках з іншим чоловіком вона народила доньку та сина, та був впевнений, що діти зареєстровані на її цивільного чоловіка, однак у квітні 2015 року з отриманого позову про розірвання шлюбу довідався, що у їх свідоцтві про народження він записаний як їх батько. Просить виключити про нього відомості як про батька дітей [PERSON], 08 червня 2011 року, та [PERSON], [INFO], оскільки батьком останніх являється [PERSON] Позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам, викладеним у заяві. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, не заперечила про його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи повідомлявся належно та вчасно, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, опитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У відповідності до ст. 122 СК України дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року позов [PERSON] задоволено, шлюб між останньою та [PERSON], зареєстрований 28 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 32, розірвано (а.с.7). Відповідно до свідоцтв про народження серії І-КИ № 342085, виданого 24 червня 2011 року, та серії І-КИ № 438611, виданого 11 червня 2013 року, [PERSON] народилась 08 червня 2011 року, [PERSON] народився 11 травня 2013 року, їх батьками записані сторони у справі (а.с.8,9). Позивач заперечує своє батьківство відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], покликаючись на те, що з травня 2010 року у них припинились будь-які сімейно-родинні стосунки, з цього ж часу вони проживали окремо, а з листопада 2010 року відповідачка проживала з чоловіком [PERSON] в судовому засіданні позивач зазначив, що з травня 2007 року не підтримував з колишньою дружиною стосунків,як чоловік та дружина, однак опитані свідки в судовому засіданні ствердили, що [PERSON] не підтримував стосунків з дружиною з весни 2010 року (батьки позивача), а з жовтня 2010 року [PERSON] почала спільно проживати з [PERSON] (матір та рідний брат [PERSON]М.). Відповідно до ч.3,4 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з мотивів позову, про те, що [PERSON] записаний як батько малолітніх дітей він довідався в квітні 2015 року з позову про розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розяснено судам, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). Згідно ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні. Суд приймає до уваги показання свідків та положення ч. 2 ст. 136 СК України, та виходить із доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дітьми, оскільки запис про батька [PERSON] в актових записах про народження було зроблено на підставі свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], за відсутності спільної заяви останніх про батьківство малолітніх дітей. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № з від 15 травня 2006 року при вирішенні питання про визнання батьківства за рішенням суду, суд виходить з дати народження дитини. При оспорюванні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства сторонами по справі до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини. Згідно до ч. 2 п.9 згаданої Постанови Пленуму ВСУ питання щодо походження дитини, суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, оскільки відповідачкою позов визнано, сторони на проведенні судової медичної (імунологічної) експертизи не наполягають, оскільки коштів на проведення таких у них відсутні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 487 грн. 20 коп. судового збору. Крім того, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави 974 грн. 40 коп. несплаченого судового збору.

Outcome: approved