Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що дитина проживає з ним, відповідач проживає окремо, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, уникає спілкування з сином, не цікавиться його життям та розвитком. Під час розгляду справи [PERSON] пояснив, що він з [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2009 року по 2016 рік, після чого вона покинула його з дитиною та почала жити окремо. З 2009 у по 2011 рік вони жили в смт Приколотне, з 2011 по березень 2016 року у с. Козача Лопань, Дергачівського району. Коли [PERSON] покинула їх з сином, він повернувся жити до своїх батьків в смт Приколотне. На даний час їх спільний син [PERSON] проживає разом з ним та його батьками, перебуває на його повному утриманні. Мати [PERSON] взагалі не цікавиться життям дитини, за два роки жодного разу не відвідала дитину, навіть не телефонувала йому. У 2017 році двічі вони з [PERSON] посвідчували у нотаріуса спільні заяви про дозвіл на виїзд дитини за кордон з бабусею, при цьому він сплачував відповідачці на її вимогу гроші за те, щоб вона підписала ці заяви. Відповідач, належним чином повідомлена про розгляд справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Згідно з ст. 280 ЦПК України справа розглянута судом заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази у справі, суд встановив фактичні обставини і визначив відповідно до них зміст спірних правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.10). Згідно з довідкою, наданою завідувачем Приколотнянського ДНЗ «Сонечко», під час відвідування [PERSON], [INFO], дитячого садка, мати хлопчика жодного разу до цього закладу не з'являлася, життям дитини не цікавився (а.с.11). Згідно з довідкою Приколотнянської загальноосвітньої школи, [PERSON] навчається в їхній школі з 01.09.2017. Протягом навчання [PERSON] в школі мати дитини в начальному закладі не з'являлася, навчанням і вихованням сина не цікавилася (а.с. 12). Відповідно до акту від 20.10.2017, складеного депутатом Приколотнянської селищної ради та сусідами позивача, [PERSON] із сином не проживає та вихованням не займається (а.с.13). Свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, що вони постійно проживають в [ADDRESS] з 2010 року та з 2014 року відповідно, є сусідами [PERSON], який проживає разом зі своїми батьками та сином [PERSON]. За цей час вони ніколи не бачили матір дитини. Великобурлуцька районна державна адміністрація Харківської області як орган опіки і піклування у своєму висновку від 30.01.2018 року № 01-58/281 вказала про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], зазначивши, що вона життям сина не цікавиться, не спілкується з ним, не бере участі у вихованні та утриманні дитини (а.с.35). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надала доказів, які б спростовували обставини, встановлені на підставі доказів, наданих позивачем. Згідно з ст. 164 ч.1 п.2 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановивши на підставі наданих позивачем доказів обставини справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, ухиляючись тим самим від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у межах заявлених вимог у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача слід на користь позивача суму сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved