Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], вказуючи, що за трудовим договором від 06 серпня 2008 року він був прийнятий на роботу до відповідача ФОП [PERSON] у якості водія першого класу на перевезення вантажу. Договір був зареєстрований в центрі зайнятості належним чином. За умовами трудового договору заробітна плата передбачалась у розмірі 120 % мінімальної заробітної плати на місяць, щорічна оплачувана відпустка також передбачалась у 24 календарні дні. Указаний договір розірваний 30 листопада 2015 р., але до цього часу він не отримав трудову книжку, не отримав повний розрахунок в день звільнення. За весь час роботи з 06 серпня 2008 року він не отримував відпустку чи компенсацію за відпустку, але мав на це право і при звільненні йому необхідно було компенсувати грошима невикористану відпустку. Відповідач повинен йому при звільненні виплатити 7 грошових компенсації за невикористану та невиплачену відпустку 1653,60 грн. на місяць х 7 років = 11575,20 грн. за періоди з 2008 по 2015 роки. Середній заробіток за період затримки повного розрахунку і видачі трудової книжки - з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2016 року за 3 міс. 120% мінімальної заробітної плати 1378 грн. х 120 % = 1653,60 грн. х 3 міс. = 4960,80 грн. Діями відповідача йому спричинена моральна шкода і він вважає, що відповідач повинен сплати 15000 грн. моральної шкоди, оскільки у нього сім'я, на утриманні діти та дружина, він не міг 3 місяці харчувати дітей, платити за комунальні послуги. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно трудового договору між працівником і фізичною особою від 06.08.2008 року позивач 06 серпня 2008 року був прийнятий на роботу до відповідача ФОП [PERSON] у якості водія першого класу на перевезення вантажу (а.с.11). За умовами трудового договору заробітна плата передбачалась у розмірі 120 % мінімальної заробітної плати на місяць та щорічна оплачувана відпустка протягом 24 календарних днів. Указаний договір розірваний 30 листопада 2015 р., але до цього часу він не отримав трудову книжку, не отримав повний розрахунок в день звільнення. За час роботи позивач не отримував відпустку чи компенсацію за відпустку. Відповідач повинен позивачу при звільненні виплатити 7 грошових компенсації за невикористану та невиплачену відпустку 1653,60 грн. на місяць х 7 років = 11575,20 грн. за періоди з 2008 по 2015 роки. Середній заробіток за період затримки повного розрахунку і видачі трудової книжки - з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2016 року за 3 міс. 120 % мінімальної заробітної плати 1378 грн. х 120 % = 1653,60 грн. х 3 міс. = 4960,80 грн. На підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Курилівською сільською радою Куп'янського району Харківської області від 03 березня 1995 року, актовий запис № 8 та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Курилівською сільською радою Куп'янського району Харківської області від 03 березня 1995 року, актовий запис № 362 позивач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі діями чи бездіяльністю або неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки вона є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/ немайнової / шкоди» розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, душевних. психічних тощо/ яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат /їх тривалості, можливості відновлення тощо/ та з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи те, що позивач має сім'ю, на його утриманні знаходяться дружина та діти, він не мав можливості оплачувати комунальні послуги, суд вважає, що діями відповідача була заподіяна моральна шкода позивачу, тому позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 15000 грн.

Outcome: approved