Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак він має лише формальний характер. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, подружні стосунки між ними поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначив, що наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Вважає збереження сімї неможливим, оскільки втратив до відповідача почуття кохання. В даний час він проживає з іншою жінкою, з якою має намір укласти шлюб. Наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, вважає можливим збереження сімї заради інтересів неповнолітнього сина, який потребує батьківської уваги. Просила суд надати строк для примирення та збереження сімї. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 січня 2003 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом № 5, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 116927, видане повторно 03 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області (а. с. № 4). Від шлюбних відносин мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя подружжя не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. З липня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав, сторонами не було здійснено будь-яких заходів для збереження сімї. В даний час позивач проживає однією сімєю з іншою жінкою, що не заперечувала в судовому засіданні відповідач. З цією жінкою [PERSON] має намір укласти шлюб. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують свої доводи та заперечення, зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини наміру розірвати шлюб, враховуючи наявність у останніх малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача. Твердження відповідача про можливість збереження сімї заради інтересів неповнолітнього сина, який потребує батьківської уваги, на думку суду, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Як встановлено в судовому засіданні, позивач сплачує відповідачу на утримання сина аліменти, бажає з ним спілкуватися та приймати участь у його вихованні. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Розірвання шлюбу між батьками не звільняє їх від виконання обовязків стосовно дитини. Інших обставин, які перешкоджали б розірванню шлюбу судом не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб позивач у звязку з реєстрацією шлюбу змінив прізвище з Пастух на [PERSON]. Судом зясовано, що позивач після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище Пастух.

Outcome: approved