Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами шляхом виселення. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що йомуналежить на праві приватної власності житловий будинок № 42 разом із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресом: с. Гаврилівка, вул. Українська (колишня Леніна) Надвірнянського району, Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 12.02.1988 р. Право власності на домоволодіння зареєстровано у Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в книзі № 1 за реєстрованим № 107. Станом на теперішній час у його квартирі, крім нього як власника, зареєстровані дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], а також його колишній зять [PERSON], [INFO] 16.03.2016 р. шлюб, укладений між його дочкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], на підставі рішення Надвірнянського районного суду розірвано. Із рішення Надвірнянського районного суду від 16.03.2016 р. вбачається, що ще до розірвання шлюбу під час їх спільного проживання у його господарстві між його дочкою та відповідачем виникали сварки, скандали та бійки. Після розірвання шлюбу [PERSON] з його домоволодіння добровільно висилятися не бажає, продовжує вчиняти у його домі безпідставні сварки, скандали та бійки, у зв'язку із чим він та його дочка [PERSON] неодноразово змушені були звертатися до правоохоронних органів із заявою про вжиття заходів до [PERSON] щодо припинення ним протиправних дій по відношенню до нього та членів його сім'ї та виселення [PERSON] з його житлового будинку, однак в результаті розгляду його заяв відповідач продовжує користуватися його домогосподарством. Через протиправні дії відповідача він постійно проживаю у страху не тільки за своє життя і здоров'я, але й за життя і здоров'я своїх дітей та онуків. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позові, просили постановити рішення, яким виселити [PERSON], [INFO] із вказаного домоволодіння без надання іншого приміщення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений завчасно належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 42 разом із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресом: с. Гаврилівка, вул. Українська (колишня Леніна) Надвірнянського району, Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 12.02.1988 р. Право власності на домоволодіння зареєстровано у Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації в книзі № 1 за реєстрованим № 107 (а.с. 7). Як вбачається з довідки Переріслянської сільської ради від 13.03.2018 р., в житловому будинку № 42 по вул. Українська в с. Гаврилівка Надвірнянського району Івано-Франківської області, крім позивача як власника, зареєстровані дочка [PERSON],\~[INFO],\~дочка [PERSON],\~[INFO],\~онука [PERSON],\~[INFO],\~дочка [PERSON],\~[INFO],\~онук [PERSON],\~[INFO],\~зять [PERSON],\~[INFO] (а.с. 8). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2016 р. шлюб, укладений між дочкою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON]\~розірвано (а.с. 9). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, складеного депутатом Гаврилівської сільської ради, відповідач [PERSON]. зареєстрований та проживає в житловому будинку № 42 в с. Гаврилівка по вул. Українська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. [PERSON]\~зловживає алкогольними\~напоями,\~погрожує сімї\~фізичною розправою (а.с. 12). З повідомлення Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області № 2827 від 15.06.2018 р. та рапорта працівника поліції від 08.03.2018 р., наданих на виконання запиту суду вбачається, що за зверненням [PERSON] від 08.03.2018 р. було проведено перевірку, за результатами якої стосовно [PERSON] складено адміністративний протокол № 460400 від 08.03.2018 р. за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та направлено до Надвірнянського районного суду для прийняття рішення по суті (а.с. 35-36). Згідно ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вказані норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, також у Постанові Верховного Суду України №2931 від 15 травня 2017 року. За правилами ст. 383 ЦК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить 150 ЖК УРСР. Таким чином, положеннями ст.ст. 383, 391 ЦК України передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї. Відповідно д ч. 4 ст.\~156\~ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, а згідно ч. 2 ст.\~64\~ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З матеріалів\~справи не\~вбачається наявність\~родинних звязків\~позивача із\~відповідачем.\~Крім того,\~відповідач [PERSON]\~зареєстрований та\~проживає за\~адресою[INFO], однак зловживає алкогольними напоями, безпричинно вчиняє сварки та скандали, погрожує фізичною розправою, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї та повідомленням Надвірнянського відділу поліції. Таким чином на вказані правовідносини не поширюється дія норм статтей 64, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦП України, оскільки за встановлених судом фактичних обставин, спір підлягає вирішенню з підстав ст.ст. 383 та 391 ЦК України. Визначальним для захисту права на підставі цих норм є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Таким чином, реєстрація та проживання відповідача в житловому будинку\~№ 42\~по вул.\~Українська в\~с.\~Гаврилівка,\~Надвірнянського району,\~Івано-Франківської\~області, порушує конституційне право позивача як власника даного будинку на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про усунення позивачу перешкод у здійснення права користування та розпорядження своїм майном житловим будинком № 42 по вул. Українська в с. Гаврилівка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, шляхом виселення з нього відповідача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовівитрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 704 грн. 80 коп. судового збору та 1700 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанцій № 0.0.1020992458.1 від 24.04.2018 р., та № 0680 серії АЕ від 23.04.2018 р., а всього 2404,80 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 154 ЖК УРСР,

Outcome: approved