Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Новодмитрівська сільська рада Херсонської області, [PERSON] , про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Позивач не знав про те, що його мати написала заповіт, оскільки відбував покарання з 21.12.2013 року по 23.02.2015 року, після приїзду через відсутність роботи та коштів вимушений був поїхати на заробітки до Росії. Він телефонував матері та висилав кошти на її утримання, тож після її смерті 04.05.2018 року звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус надала позивачеві інформаційну довідку з спадкового реєстру, в якій вказано що спадкова справа заведена і мати позивача написала заповіт на [PERSON] . Вважає, що його мати не могла написати такий заповіт, оскільки хворіла на атеросклероз з 2014 по 2018 рік, мала перелом шийки лівого стегна та не могла рухатися без допомоги, кардіосклероз дифузний НК-АСТ. ФК. Крім того, його мати проживала в с. Нова Кубань, але заповіт написаний на іншому боці району в с. Новодмитрівка Великоолександрівського району. Позивач змушений звернутися до суду, т.я. суд може визнати заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення відповідача не було вільним та не відповідало його волі. З відзиву [PERSON] на позовну заяву вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав. До потрапляння в місця позбавлення волі позивач вів бродяжний спосіб життя з надмірним вживанням алкогольних напоїв. Постійно вимагав у матері кошти з її пенсії, а коли вона відмовляла, бив матір. Не маючи змоги терпіти знущання свого сина, [PERSON] пішла з дому та просилася у батька відповідача тимчасово проживати в будинку дідуся в [ADDRESS] . Однак і за новим місцем проживання [PERSON] приходив до матері та влаштовував конфліктні ситуації. Батьки відповідача захищали [PERSON] від насилля з боку сина, однак вона його дуже боялась. [PERSON] попрохала батька відповідача [PERSON] відвезти її до районного центру для складання заповіту на ім`я [PERSON] , щоб про це не дізнався її син. Оскільки у нотаріусів були черги, заповідачкою було прийнято рішення їхати до найближчої сільської ради, а саме до Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Твердження позивача про те, що його мати хворіла і не могла написати заповіт є безпідставним. Згідно інформації головного лікаря Великоолександрівської ЦРЛ [PERSON] з 2014 по 2018 рік лише один раз знаходилась на стаціонарному лікуванні у Великоолександрівській ЦРЛ в хірургічному відділенні з діагнозом: атеросклероз, оклюзія артерій гомілки зліва ХАННК-IV ст., перелом шийки лівого стегна (грудень 2017 р.), ІХС. Кардіосклероз дифузний НК ІІ-Аст. ФК (ІІ-ІІІ). Стан хворої стабілізувався, від запропонованої операції - ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні стегна, хвора утрималась. Відомості про те, що [PERSON] не могла пересуватись без допомоги, у вказаній інформації відсутні. Крім того, вказана хвороба [PERSON] мала місце після складання нею заповіту на ім`я відповідача. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю. У запереченні на відзив представник позивача вказує, що відзив не підтверджено жодними доказами. [PERSON] знаходилася та проживала у відділенні стаціонарного догляду смт Калинівське Великоолександрівського району Херсонської області з 24.12.2012 року по день смерті [INFO] . Задовго до влаштування [PERSON] до вказаного закладу нею було надано довіреність 07.04.2014 року на [PERSON] на отримання в ТОВ «ЮТС-Агропродукт» орендної плати за оренду земельної ділянки. Згідно довідки Великоолександрівського територіального центру соціального обслуговування, [PERSON] з 24.12.2012 року по день смерті [INFO] перебувала на повному державному утриманні згідно рішення сесії Великоолександрівської районної ради. Даним рішенням [PERSON] було звільнено від плати за соціальне обслуговування у зв`язку з тим, що вона не має власного житла. Похованням [PERSON] дійсно займався [PERSON] , який в сою чергу отримав дві пенсії померлої та орендну плату за користування земельною ділянкою ТОВ «Агропродукт». Згідно заперечення представника позивача [PERSON] у заповіті викладено волевиявлення [PERSON] , інакше вона, перебуваючи у відділенні стаціонарного догляду смт Калинівське Великоолександрівського району Херсонської області мала реальну можливість після 20.07.2014 року і до дня смерті [INFO] змінити своє розпорядження на випадок смерті. Власником будинку [ADDRESS] був [PERSON] , який після смерті дружини став проживати у сина, а в його будинок вселилася сім`я [PERSON] . Тому в копіях витягів з погосподарських книг по вказаному домогосподарству в різний період вказано різних голів господарств. [PERSON] дійсно проживала у відділенні стаціонарного догляду для постійного проживання в смт Калинівське і перебувала на повному державному утриманні. Однак згідно довідки Великоолександрівської ЦРЛ в період лікування хворої [PERSON] з 06.01.2018 року по 13.01.2018 року Великоолександрівський територіальний центр соціального обслуговування населення кошти на лікування хворої в указаний період не перераховував. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав в межах і з підстав, викладених у ньому. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заперечують проти задоволення позовних вимог через їх необгрунтованість. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Від Новодмитрівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх пресдтавника. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідача він знає більше 10 років. [PERSON] його попросив, на період відбування покарання в тюрмі відвідувати його та привозити йому необхідні речі, які останній раз привозив 5 років тому. Також вказав, що мати відповідача, коли він її провідував, сприймала [PERSON] як начебто він її син. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача вона добре знає, він забрав батьків до себе, де були чутні часті сварки. [PERSON] ходили з синяками позивач їх ображав, після чого вони пішли до [PERSON] і той звернувся до [PERSON] у якого була батьківська хата куди він їх пустив жити. Після того, як [PERSON] помер, мати позивача залишилася одна та стала тяжко хворіти, її відвезли в с. Борозенське до лікаря [PERSON] , після чого відправили до Калінінського будинку престарілих. [PERSON] їздили до неї та привозили ліки, оформили їй пенсію, возили до лікарні. [PERSON] поховали матір позивача, якого при похованні не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знала [PERSON] , яка знаходилася в будинку престарілих в смт. Калінінське. Вказала, що позивач її не відвідував, її син об`явився з метою отримання у неї грошей. З 2013 року ні [PERSON] , ні [PERSON] не відвідували [PERSON] . Харчі їй возили [PERSON] . Вказала, що [PERSON] була адекватна. [PERSON] часто приїздила до [PERSON] та привозила їй продукти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала в Калінінському будинку престарілих. [PERSON] вона ніколи не бачила, до [PERSON] він не приїздив. [PERSON] вона раніше також не бачила. Під час знаходження [PERSON] в будинку престарілих вона читала книжки, вела звичайний спосіб життя, розуміла свої дії. На свого сина жалілася, оскільки він у неї запитував лише, коли в неї пенсія, померла зазначала, що землю вона переписала на [PERSON] дочку [PERSON] . Відповідачка часто приїздила до [PERSON] , десь 3-4 рази на місяць привозив її дядя [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що з грудня 2008 року у будинку свекра проживала сім`я [PERSON] , куди приходив [PERSON] вчиняв сварки, бив їх, приходив постійно п`яний, батькам він не чим не допомагав, [PERSON] весь час спілкувався з відповідачкою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сім`я [PERSON] працювали в колгоспі, коли колгосп розпався [PERSON] почали випивати, [PERSON] вигнав їх з хати. Оскільки їм не було де проживати [PERSON] звернувся до [PERSON] щоб ті їх приютили, що вони і зробили. Через деякий час [PERSON] помер, а його дружину відвезли до будинку престарілих в смт. Калінінське, де вона і померла. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2008 році [PERSON] вигнав своїх батьків з хати, після чого вони стали проживати у [PERSON] , куди приходив позивач та бив їх. Коли ховали батька позивача то він буянив та вчиняв сварки. [PERSON] давали [PERSON] дрова, вугілля, їжу. [PERSON] пасли стадо корів, позивач в цей час ніде не працював. Оскільки син відмовився від [PERSON] вона оформилася до будинку престарілих, де і померла. Під час знаходження [PERSON] в будинку престарілих її провідували [PERSON] , привозивши їй ліки та продукти харчування. При похованні [PERSON] позивача не було, поховання відбувалося за рахунок [PERSON] . Мати [PERSON] психічних хвороб не мала. Вказав, що в 2017 році був декілька разів в будинку престарілих, де бачив [PERSON] яка була в адекватному стані та все розуміла. Свідок [PERSON] суду пояснила, що влітку 2014 року в с. Н.Кубань вона зустрілася з [PERSON] , де та розповіла, що її померлий чоловік дуже хотів щоб вона зробила на [PERSON] заповіт, оскільки вони проживали у будинку її батьків. [PERSON] розповіла [PERSON] , що [PERSON] її та померлого чоловіка ображав вони його боялися, а [PERSON] всіляко їм допомагали. Під час розмови [PERSON] впізнала [PERSON] вела з нею розмову абсолютно все розуміючи. Заслухавши позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом(ст.1217ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218ЦК). Відповідно до ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК). Відповідно до статті 1247 ЦК, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Як передбачено ст. 56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку (491-2011-п), затвердженого Кабінетом Міністрів України. У ч.5 ст.1 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.37 Закону вказаними особами, зокрема посвідчуються заповіти. Статтею 1251 ЦК України передбачено підстави посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування. А саме, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Заповітом від 20.05.2014 року, посвідченим секретарем Новодмитрівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 9,8071 га. заповіла [PERSON] . За результатами розгляду справи судом встановлено, що посвідчення заповіту від 20 травня 2014 року відбулося з додержанням вимог чинного на момент його складення законодавства: заповіт попередньо записано у письмовій формі за допомогою технічних засобів секретарем Новодмитрівської сільської ради [PERSON]., дієздатність заповідача перевірено. Згідно інформації приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу нею було заведено Спадкову справу № 10/2018 від 06 лютого 2018 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON] . Також заяву про прийняття спадщини за законом подав син померлої [PERSON] . Крім них інших спадкоємців немає. Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що волевиявлення [PERSON] на час підписання заповіту не було вільним і не відповідало її волі, вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Жодних дій з боку відповідачів по справі та сторонніх осіб, які можливо було б розцінити як вплив і тиск на волевиявлення заповідача, судом не встановлено. Роз`ясненнями наданими в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Ухвалою суду від 06.05.2020 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 4 від 18.03.2021 року, [PERSON] на момент складання та підписання заповіту 20.05.2014 року на будь-який психічний розлад не страждала. За своїм психічним станом на той час [PERSON] могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Оцінюючи висновок експерта в сукупності та взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами у справі, суд визнає останній достатньо обґрунтованим. Як вбачається з його змісту, експертом досліджувалася надана судом медична документація та враховані покази свідків, які допитувалися в судовому засіданні. Доказів, з якими він вступає у суперечність, матеріали справи не містять. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність жодних визначених законом підстав для визнання заповіту від 20.05.2014 року, складеного [PERSON] , недійсним, оскільки заповіт складений без порушення вимог щодо його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Позовні вимоги [PERSON] про визнання заповіту від 20.05.2014 року недійсним є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed