Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми завданих збитків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.10.2014 року він віддав свій автомобіль марки Форд 1995 року випуску [PERSON] для проведення ремонту. При цьому між сторонами було досягнуто домовленості, що замінені деталі [PERSON] поверне позивачу. Через 10 днів відповідач зателефонував позивачу і повідомив про необхідність ремонту додаткових запчастин, на що останній погодився, але за умови повернення старих запчастин. Вказує, що через тиждень йому зателефонувала невідома жінка від імені [PERSON], і повідомила, що необхідно сплатити 8500,00 грн. за придбані запчастини. Дану суму він сплатив частинами, а саме 6000,00 грн. та 2500,00 грн. На вимогу позивача, старі запчастини йому повернуто не було. Забираючи автомобіль після проведення ремонту, [PERSON] надав позивачу рахунок № 1200 від 14.11.2014 року, та наголосив про необхідність сплатити ще 1400,00 грн. Проте, в рахунку були вказані запчастини, про заміну і ремонт яких не було обумовлено сторонами, тому дану суму позивач не сплатив. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.04.2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до підприємця [PERSON] про стягнення суми завданих збитків, стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 4087,00 грн. матеріальних збитків, завданих неправомірними діями. Прийнявши рішення про проведення повторного ремонту, було встановлено, що антифриз витікає із системи охолодження через опалювальну пічку, а при компютерному вимірі компресії було встановлено, що подальша експлуатація автомобіля без заміни кілець небажана, оскільки це може призвести до виходу двигуна із ладу. Позивач також зазначає, що [PERSON] взагалі не проводив роботи по усуненню несправностей в системі охолодження і роботи по заміні кілець в двигунові. Вважає, що відповідач завдав йому шкоду, привласнивши, зловживаючи його довірою, суму 4519,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 4519,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Судом встановлено, що 05.10.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було досягнуто домовленості щодо проведення ремонту автомобіля Ford Escort, двигун обємом 1,8 Д, 1995 року випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER], білого кольору. Власником даного автомобіля являється дочка позивача [PERSON] В результаті проведення робіт по встановленню несправностей в автомобілі, відповідач повідомив позивача про роботи, які необхідно буде виконати при проведенні ремонту вказаного автомобіля. Згідно рахунку № 1200 від 14.11.2014 року вартість проведеного ремонту автомобіля, Ford Escort, двигун обємом 1,8 Д, 1995 року випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER], білого кольору, згідно розрахунку, наданого відповідачем, становить 9935,00 грн. (а.с. 3). Також, судом встановлено, що [PERSON] передав ФОП [PERSON] в рахунок оплати ремонтних робіт грошові кошти в сумі 6000,00 грн. В подальшому, [PERSON] передав ФОП [PERSON] ще грошові кошти в сумі 2500,00 грн. Всього, було передано кошти на загальну суму 8500,00 грн. (а.с. 3). Відповідно до ч. 3. ст. 61 ЦПК України передбачено, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.10.2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до підприємця [PERSON] про стягнення суми завданих збитків, стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 1995,84 грн. завданих неналежним виконанням взятих на себе зобовязань. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення вимог ст. 60 ЦК України позивач не довів та не підтвердив жодними належними та допустимими доказами, що заподіяна йому майнова шкода в розмірі 4519,00 грн. завдана з вини відповідача. Враховуючи, що вимоги [PERSON] є недоведеними, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed