Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача вказавши, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після якого залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] , який померлий заповідав [PERSON] Він та [PERSON] прийняли спадщину, але свідоцтво на спадщину за заповітом отримав [PERSON] Його батько страждав на психічне захворювання (епілепсію), тому на час складання заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Просив суд визнати недійсним заповіт [PERSON] , посвідчений 05.06.2006 року, виконкомом Дніпрянської селищної ради Новокаховської міської ради Херсонської області та стягнути всі судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини справи. Позивач [PERSON] допитаний в якості свідка під присягою суду показав, що в 1992 році чи в 1993 році його батька [PERSON] збила машина, у нього почалися приступи епілепсії. 2-3 дні після приступу він нічого не усвідомлював. Після чергового приступу його повезли до сільської ради і він підписав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . На цей час він відбував покарання у виправній колонії. Йому відомо, що його батько не перебував на обліку у лікаря психіатра, не лікувався в лікарні, але приступи в нього були часто. До сільської ради його возив [PERSON] та [PERSON] , в той час його батько не розумів значення своїх дій, тому не міг висловити дійсну волю з приводу розпорядження своїм будинком на випадок смерті. Відповідач [PERSON] та його представник позову не визнали, вказавши, що [PERSON] за життя не страждав на психічні захворювання, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебував, до лікарів за медичною допомогою не звертався. Його волевиявлення з приводу розпорядження житловим будинком на випадок його смерті було добровільним та відповідало його волі. Окрім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки він вже звертався з позовом до суду ще в 2012 році з приводу нікчемності заповіту, але з інших підстав, йому було відомо про наявність заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 71 рік. Згідно свідоцтва про народження, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2010 року, спадщину після [PERSON] прийняв [PERSON] , [INFO] на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Дніпрянської селищної ради Херсонської області від 05.06.2006 року, зареєстрованого у реєстрі за № 142, та успадкував житловий будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 22.02.2011 року право власності на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . З акту від 09.07.2013 року, складеного депутатом Дніпрянської селищної ради в присутності сусідів вбачається, що при обстеженні будівлі [ADDRESS] встановлено відсутність даху на будівлі, стеля в кімнатах частинами впала на підлогу. [PERSON] стверджує, що почав робити ремонт у будинку, а [PERSON] зазначає, що тиждень тому зробив ремонт у одній кімнаті,але пішов дощ і кімнату залило. Із заповіту від 05.06.2006 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробив заповіт на все належне на день його смерті майно та заповів його [PERSON] . Заповіт посвідчений керуючою справами виконкому Дніпрянської селищною радою та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних днів за № 14. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 25768803 слідує, що [INFO] року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS] слідує, що за вказаною адресою на час смерті [PERSON] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.01.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Новокаховського МВ УДМВ України в Херсонській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новокаховське МС УДМВ України в Херсонській області про визнання заповіту нікчемним, свідоцтва про право на спадщину недійсним, в позові [PERSON] відмовлено. Окрім того, під час розгляду зазначеної цивільної справи встановлено, що [PERSON] на обліку у лікаря - психіатра психоневрологічного відділення та сімейного лікаря територіальної поліклініки не перебував, медична амбулаторна карта [PERSON] в поліклініці відсутня. Факти стаціонарного лікування за період з 2008-2009 років не зареєстровані. Причиною смерті [PERSON] є церебральний атеросклероз, гостре порушення мозкового кровообігу. Твердження відповідача [PERSON] про те, що заповіт, складений [PERSON] , посвідчений не уповноваженою особою не знайшли підтвердження під час розгляду вказаної справи. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2013 року, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.01.2013 року за зустрічним позовом [PERSON] про визнання заповіту нікчемним, залишено без змін. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона була знайома з [PERSON] . Після того як він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в нього почалася епілепсія. Вона працювала на пошті та розносила пенсію, іноді було таке, що вона брала руку [PERSON] і розписувалася за нього, бо він не розумів нічого. Коли [PERSON] складав заповіт вона не знає, в той час [PERSON] вона не бачила. Одного разу була свідком того, що [PERSON] впав і в нього з роту йшла піна. Про стан здоров`я [PERSON] на час складення ним заповіту їй нічого не відомо. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона була знайома з [PERSON] Їй відомо, що в 2000 році його збила машина, він почав хворіти, міг не впізнавати людей, в нього були приступи, коли з роту йшла піна. Їй невідомо чи лікувався [PERSON] в лікарні. Одного разу коли вони прийшли його провідати він не впізнав [PERSON] , який стояв поруч. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що після аварії за 2-3 роки до смерті [PERSON] почав хворіти на епілепсію, був не в собі. Таким він його бачив декілька разів. [PERSON] стояв біля річки Дніпро і не знав, де він знаходився, тоді він заїхав до його доньки [PERSON] та попросив, щоб вона забрала [PERSON] А одного разу бачив [PERSON] як він лежав на землі, спочатку він думав, що [PERSON] п`яний, а підійшовши зрозумів, що з ним трапився приступ, бо останній нічого не розумів. Також йому відомо, що [PERSON] проживав у сусідів через дорогу від матері [PERSON] , яка жила з чоловіком. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що йому відомо, що [PERSON] після аварії почав хворіти, в нього були приступи під час яких йшла піна з роту, він не розумів, що з ним відбувається. Коли не було приступів [PERSON] працював по-господарству, нормально себе почував. [PERSON] жив у [PERSON] , і не ходив до [PERSON] . З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] хворів. Одного разу, коли він працював в школі, його звали, бо не могли достукатися до [PERSON] Коли вибили вікно, [PERSON] лежав на підлозі. Коли він випивав, то приступи були [PERSON] . Під час приступів він не впізнавав нікого. Він возив [PERSON] до Дніпрянської сільської ради, щоб він склав заповіт на внука - [PERSON] . В той день [PERSON] вів себе нормально, самостійно пересувався, нічого особливого в його поведінці він не побачив. З пояснень свідка [PERSON] . слідує, що [PERSON] хворів, особливо приступи почастішали після того як він потрапив в аварію. Іноді приступи повторювалися декілька разів на день, йшла піна з роту. [PERSON] був як не в собі, міг спілкуватися з незнайомими людьми, посміхатися без причини, здавався не таким як звичайно. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що її свекруха проживала в цивільному шлюбі із [PERSON] Вона виховувала дітей [PERSON] та [PERSON] . Коли [PERSON] вживав алкогольні напої в нього відбувалися приступи епілепсії, але це було рідко. Взагалі [PERSON] був нормальною людиною. Він хотів скласти заповіт на [PERSON] , бо [PERSON] він виховував з дитинства, його мати була жінкою легкої поведінки. Були такі часи, коли через неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю, [PERSON] голодував, прибігав до них і вони його почали годувати та опікувати. З 10 років він виховувався у них з чоловіком, вони дали [PERSON] освіту. Його дідусь проживав у будинку, розташованому навскоси від її будинку, тому [PERSON] ходив до [PERSON] та бабусі [PERSON] . Йому було шкода [PERSON] і він вирішив скласти на нього заповіт. За життя [PERSON] в лікарні на лікуванні не перебував. В день складення заповіту [PERSON] почувався добре, не скаржився на погіршення стану здоров`я, в заповіті була висловлена його воля. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що йому не було відомо про психічні захворювання та приступи, які відбувалися у [PERSON] Ухвалами Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.02.2018 року, 14.03.2018 року, 10.04.2019 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо встановлення наявності у [PERSON] психічних захворювань та його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до інформації наданої на виконання ухвали суду КНП «Каховська центральна районна лікарня Каховської районної ради» [PERSON] в період з 01.01.2008 року по 08.01.2009 р. за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні в Каховській ЦРЛ не перебував. З інформації, наданої на виконання ухвали суду КНП «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка» Новокаховської міської ради» вбачається, що надати медичну карту амбулаторного хворого [PERSON] немає можливості через сплив терміну зберігання 5 років, а на стаціонарному лікуванні у закладі в 2008-2009 роках [PERSON] не перебував. З характеристики [PERSON] , складеного Дніпрянським старостинським округом Новокаховської міської ради Херсонської області вбачається, що зі слів сусідів за місцем проживання [PERSON] згадується як спокійна людина. За час проживання шкоди нікому із сусідів не завдавав, проблем із спілкуванням не помічали. За станом здоров`я хворів на епілепсію. З висновку судово-психіатричного експерта №321 від 19.07.2019 року вбачається, що [PERSON] страждав на судомні напади невизначеної етіології та неясної нозологічної належності. Експерти прийшли до висновку, що [PERSON] в період часу 05.06.2006 року міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В положеннях ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті та згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до роз`яснень, наданих в п.16, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Згідно зі змісту ст.202 ЦК України заповіт відноситься до односторонніх правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Разом з тим, Цивільним кодексом України передбачено можливість оскаржити заповіт у суді (ст.1256 ЦК України). Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це майно, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (ст. ст.1247,1248 ЦК України). До нікчемних заповітів відносяться: заповіти, складені фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності; вчинені через представника; посвідчені уповноваженою особою, але з порушенням вимог, встановлених законом; посвідчені не уповноваженою на це особою; секретні заповіти, посвідчені нотаріусом з порушенням вимог, встановлених законом (ст.1249 ЦК України); посвідчені за відсутності свідків у випадках, коли їх присутність є обов`язковою (ст.1253 ЦК України); заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі (ст.1307 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем під час судового розгляду не надано належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави для визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] . Так, свідки, допитані судом як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача засвідчили, що [PERSON] страждав на епілепсію, але до лікарні не звертався та не перебував на лікуванні, медична документація з приводу встановлення діагнозу [PERSON] щодо наявності в нього хронічних психічних захворювань або інших захворювань, що могли б вплинути на його дієздатність відсутня. З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] слідує, що в день складання заповіту [PERSON] перебував у нормальному стані, нічого особливого в його поведінці вони не помічали, на погіршення стану здоров`я не скаржився, свідомо висловлював свою волю на розпорядження своїм майном - житловим будинком, інші свідки в день складення заповіту [PERSON] не бачили. З висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від №321 від 19.07.2019 року вбачається, що [PERSON] страждав на судомні напади невизначеної етіології та неясної нозологічної належності. Експерти прийшли до висновку, що [PERSON] в період часу 05.06.2006 року міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З цих підстав позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю позивачем недійсності правочину - заповіту, складеного [PERSON] 05.06.2006 року та посвідченого Дніпрянською селищною радою, а саме: що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Окрім того, з часу складання [PERSON] заповіту, 05.06.2006 року сплив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України для звернення до суду з позовом у три роки, поважних причин для його поновлення суд не вбачає. Про наявність заповіту позивачу було відомо ще 23.08.2012 року, коли він звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання зазначеного заповіту нікчемним у зв`язку із посвідченням заповіту особою, яка не мала повноважень на посвідчення правочинів, поважних причин, які перешкоджали б позивачу своєчасно звернутися із вказаним позовом до суду позивачем не зазначено, доказів не не надано.. Відповідно до ст.141 ЦК України судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору та надання правничої допомоги не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з відмовою в задоволенні позову. На підставі ст.203, 215, 1233, 1257 ЦК України, п.16,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р.,

Outcome: dismissed