Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 15.10.2012 р. відповідач під розписку на розвиток виробництва позичив у нього 6400,00 дол.США, які зобов'язався повернути 15.10.2013 р. За домовленістю з відповідачем з суми основного боргу відраховано 15%, тому сума основного боргу зменшилась до 5440,00 дол.США, що еквівалентно 63267,20 грн. Відповідач повернув йому 5000,00 грн. основного боргу. Тому сума позики складає 58267,20 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити йому 3% річних від суми боргу за 20 місяців, що становить 3163,36 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Розмір позовних вимог зменшив, просить стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 58267,20 грн., 3% річних від суми боргу за 11 місяців, що становить 1602,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 14-15, 16-17) З'ясувавши думку позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 15.10.2012 р. відповідач [PERSON] взяв у [PERSON] в управління інвестицію в розмірі 5000,00 євро з інвестиційним ризиком в розмірі 15% від суми інвестування. Сума, яка перевищує втрати більше ніж інвестиційний ризик, покладена на управляючого. Розрахунок прибутку проводиться щоквартально наступним чином: 40,00% доходу - інвестору, 40,00 % доходу - управляючому, 20,00 % - в страховий фонд. Строк інвестицій - на період з 15.10.2012 р. до 15.10.2013 р. Сума інвестицій була переведена в 6400,00 дол.США. (а.с. 3) Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми. Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суду позивачем не надано доказів того, що між сторонами було укладено договір позики. З розписки від 15.10.2012 р. вбачається, що між сторонами існують інші правовідносини (можливо, про спільну діяльність). На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позов про стягнення боргу за договором позики є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed