Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (професора Толока) в м. Запоріжжя. В лютому 2017р. позивач знаходився по роботі у відрядженні. Його дружина [PERSON] через агентство нерухомості, від імені позивача, заключила договір наймання квартири по вул. М.Чуйкова (професора Толока), 18А/214 з [PERSON]. Термін наймання вказаної квартири складав 6 місяців. Оплата за користування квартирою встановлена в розмірі 2000 грн. щомісячно, також наймач зобовязався сплачувати комунальні послуги. В договорі також вказано, що після закінчення терміну наймач зобовязаний передати наймодавцю квартиру протягом 1 дня з моменту закінчення договору. При вселенні в квартиру наймач [PERSON] також тимчасово поселив свою матір - [PERSON]. Відповідач умови договору належним сином не виконує, термін Договору наймання квартири, розташованої по вул. М.Чуйкова (професора Толока), 18А/214 сплив 11.08.2017р. Добровільно вирішити питання про звільнення квартири по вул. М.Чуйкова (професора Толока), 18А/214 в м. Запоріжжі наймачем вказаної квартири [PERSON], не представляється можливим, тому відповідно до уточнених позовних вимог, позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення [PERSON] з квартири № 214 по вул. М.Чуйкова (проф. Толока) 18А в місті Запоріжжі. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (професора Толока) в м. Запоріжжя на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №3309 (а.с.6-7). В лютому 2017р. дружина позивача [PERSON] через агентство нерухомості, від імені позивача заключила договір наймання квартири по вул. М.Чуйкова (професора Толока), 18А/214 з [PERSON]. Договір з додатками підписали 11.02.2017р. дружина позивача та наймач [PERSON] особисто (а.с.13-15). Термін наймання вказаної квартири складав 6 місяців. Оплата за користування квартирою встановлена в розмірі 2000 грн. щомісячно, також наймач зобовязався, сплачувати комунальні послуги. В договорі також вказано, що після закінчення терміну наймач зобовязаний передати наймодавцю квартиру протягом 1 дня з моменту закінчення договору. При вселенні в квартиру наймач [PERSON] також тимчасово поселив свою матір - [PERSON]. Відповідач умови договору належним сином не виконує, що підтверджується актом огляду квартири складеним [PERSON] та [PERSON], від 27.09.2017р., відповідно до якого, квартира знаходиться в антисанітарному стані (а.с.16), крім того термін Договору наймання квартири, розташованої по вул. М.Чуйкова (професора Толока), 18А/214 сплив 11.08.2017р. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Особа має право користуватись відповідним житлом лише за наявності у неї права власності на дане житло. Відповідно до частини першої статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Частиною третьою статті 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб повязане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.\~ В даному випадку, відповідач [PERSON] проживає у жилому приміщенні на підставі цивільно-правового договору, строк якого закінчився 11.08.2017р., тому власник такого приміщення має право звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі положень\~цивільного законодавства. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, підтверджені в судовому засіданні належними доказами, у звязку з чим позовні вимоги мають бути задоволені шляхом виселення [PERSON] з квартири № 214 по вул. М.Чуйкова (проф. Толока) 18А в місті Запоріжжі.

Outcome: approved