Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПП «Патіо Плюс» про стягнення подвійної суми завдатку. Мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.07.2013 року між [PERSON], [PERSON] та ПП «Патіо Плюс» було укладено попередній договір. Згідно п.1.1 попереднього договору від 09.07.2013 року [PERSON] та відповідачі зобов'язувались в строк до 31.07.2013 року укласти договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1.7 попереднього договору від 09.07.2013 року покупець мав залишити суму у розмірі 24000 гривень, що становить еквівалент 3000 доларів США за курсом на день підписання договору, як гарантію зняття з реєстрації всіх зареєстрованих на площі об'єкта (квартири) осіб, повної оплати рахунків за об'єкт, комунальні послуги, телефонні переговори. Відповідно до п. 2.3.5 попереднього договору від 09.07.2013 року ПП «Патіо Плюс» зобов'язався організувати збереження переданих продавцем документів та покупцем заставної суми у розмірі 24000гривень, що становить еквівалент 3000доларів США за курсом на день підписання договору до моменту відчуження об'єкта. Договір купівлі - продажу на даний час не укладений, дана квартира не відчужена на користь позивача, завдаток не повернутий. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 58196,40 гривень та моральну шкоду в сумі 5000 гривень та судові витрати. 29.04.2014 року представник позивача надала суду уточнену позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Представник третьої особи не заперечила щодо задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.07.2013 року між [PERSON], [PERSON] та ПП «Патіо Плюс» було укладено попередній договір (а.с.6-7). Згідно п.1.1 попереднього договору від 09.07.2013 року [PERSON] та відповідачі зобов'язувались в строк до 31.07.2013 року укласти договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1.7 попереднього договору від 09.07.2013 року покупець мав залишити суму у розмірі 24000 гривень, що становить еквівалент 3000 доларів США за курсом на день підписання договору, як гарантію зняття з реєстрації всіх зареєстрованих на площі об'єкта (квартири) осіб, повної оплати рахунків за об'єкт, комунальні послуги, телефонні переговори. У відповідності до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч.3 3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Як встановлено в судовому засіданні договір купівлі - продажу між сторонами укладено не було, саме з вини відповідача, гроші не повернуті, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 3 000 доларів США, що еквівалентно 34080гривень. Що ж стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі до задоволення не підлягають, з огляду на таке. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Таким чином, позивач повинен довести лише факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, а не наявність у цьому вини останнього. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У судовому засіданні представником позивача належним чином вимоги про стягнення моральної шкоди не обґрунтовані, останні на думку позивача полягають у тому, що позивач змушений був проживати на орендованій квартирі, оскільки свою власну квартиру він продав для того щоб купити квартиру в м. Вінниці в зв'язку з переїздом по місцю роботи, що призвело до моральних переживань, однак доказів про оренду квартиру суду надано не було. Враховуючи вищезазначені положення, судом не встановлено факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві, відсутній причино-наслідковий зв'язок між відносинами які виникли у сторін та отриманими позивачем моральними стражданнями. Крім того, суд звертає увагу на тих обставинах, що позивач просить стягнути моральну шкоду за порушення зобов'язань, які виникли з договірних відносин, що в даному випадку унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині. Згідно ст. ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2461,80гривень, з яких: 461,80 гривень - судовий збір, 2 000 гривень - витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial