Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач у позові вказав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. За проханням сина позивача він 27.12.2011р. зареєстрував відповідача в своєму домоволодінні, який обіцяв виписатися по закінченню навчання в Україні. Проте, коли почалися військові події в Сирії [PERSON], нікого не попередивши та не знявшись з реєстрації, залишив межі України, і місце його перебування на теперішній час невідоме. За місцем реєстрації відповідач ніколи не проживав, житловим приміщенням не користувався, реєстрація носила суто формальний характер. На даний момент позивач хоче розпорядитись своїм майном, але не може, так як в домоволодінні зареєстрований відповідач. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, в яких просив розглядати справу без його участі (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 140 газети «Слобідський край» від 22 листопада 2016 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 19, 25). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № [NUMBER] від 07 квітня 2016 року (а.с. 6). Крім того, відповідно до паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] власником є [PERSON], розмір частки 1/1 (а.с. 7) Згідно домової книги для прописки громадян, які мешкають в [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрований в даному домоволодінні з 27.12.2011р. (а.с. 8-9). Довідкою виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 2753 від 03.10.2016р. підтверджується те, що [PERSON] дійсно зареєстрований у [ADDRESS], і разом з ним зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Факт не проживання відповідача підтверджується актом про обстеження домоволодіння [ADDRESS] від 03.10.2016р., складеного депутатом селищної ради Приходько Л.М. в присутності сусідів позивача: [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], яка проживає по тій саме вулиці у [ADDRESS], згідно якого [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS]. В результаті обстеження з'ясовано, що [PERSON] ніколи не проживав за вказаною адресою (а.с. 10). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в будинку, власником якого він є, зареєстрований [PERSON], який фактично не проживає в будинку з моменту реєстрації - 2011 року, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved