Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою у якій просить встановити факт встановити факт належності йому, [PERSON], Сертифікату серії ОД № 0157449 на право на земельну частку (пай), зареєстрований 16.02.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 121, розташовану за адресою: Одеська область, Біляївський район, Троїцька сільська рада, колективне сільськогосподарське підприємство «Троїцьке». Свої вимоги мотивує тим, що йому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 16 лютого 1998 року № 121 належить земельна ділянка, площею 2,64 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Троїцька сільська рада, колективне сільськогосподарське підприємство «Троїцьке». Після отримання Сертифікату на вищезазначену земельну ділянку, 28.09.2012 року Троїцька сільська рада направила клопотання до Біляївської рай держадміністрацій про надання в приватну власність земельних ділянок громадянам згідно їх заяв, для ведення товарного сільського господарства та особистого селянського господарства. 26 жовтня 2012 року за № Є-1798-18 він отримав рішення про відмову (додається) на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Троїцької сільської ради, за межами населеного пункту, Біляївського району Одеської області у звязку тим, що в Сертифікаті на право власності на земельну частку (пай), як правовстановлюючому документі помилково вказано його прізвище «Ефімцев» замість «Єфімцев». В результаті чого було виявлено невідповідність написання прізвища в паспорті та Сертифікаті на право власності на земельну частку (пай). З цих підстав він не може зареєструвати власну земельну ділянку у реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. (а.с. 17). Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи. Клопотань чи заяв не надходило. (а.с. 14,16). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 16 лютого 1998 року № 121 позивачу належить земельна ділянка, площею 2,64 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Троїцька сільська рада, колективне сільськогосподарське підприємство «Троїцьке». (а.с. 4). Після отримання Сертифікату на вищезазначену земельну ділянку, 28.09.2012 року Троїцька сільська рада направила клопотання № 407 до Біляївської райдержадміністрацій про надання в приватну власність земельних ділянок громадянам згідно їх заяв, для ведення товарного сільського господарства та особистого селянського господарства. (а.с. 7). 26 жовтня 2012 року за № Є-1798-18 отримано рішення про відмову на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Троїцької сільської ради, за межами населеного пункту, Біляївського району Одеської області у звязку тим, що в Сертифікаті на право власності на земельну частку (пай), як правовстановлюючому документі помилково вказано його прізвище «Ефімцев» замість «Єфімцев». (а.с. 9). В результаті чого було виявлено невідповідність написання прізвища в паспорті та Сертифікаті на право власності на земельну частку (пай). З цих підстав він не може зареєструвати власну земельну ділянку у реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт, що має юридичне значення, у тому числі і факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, та підлягає задоволенню.

Outcome: approved