Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати недійсним заповіт [PERSON] , посвідчений 08 лютого 2017 року приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області Лопатюк Н.І., зареєстрований в реєстрі за №№ 78,79. Зазначив в якості третьої особи приватного нотаріуса Токмацького міського нотаріального округу Лопатюк Наталію Іванівну . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою для обслуговування будинку та прибудинкової території, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,1000 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області. Згідно із заповітом від [INFO] померла [PERSON] заповіла позивачу земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,1000 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала їй на праві власності на підставі Державного акта [NUMBER] , а рідному брату позивача [PERSON] заповіла житловий будинок [ADDRESS] разом з земельною ділянкою , що знаходяться по [ADDRESS] і належали померлій на праві власності на підставі Державного акту [NUMBER] , виданого Токмацькою міською радою 27.05.2002, та Державного акту ЯЖ [NUMBER] , виданого Токмацькою міською радою. Після смерті [PERSON] , позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, яким відкрито спадкову справу, проте нотаріус йому повідомила, що існує інший заповіт, складений [PERSON] від 08.02.2017, в якому вона заповіла земельну ділянку площею 5,1000 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, [PERSON] . Спадкоємцем за вказаним заповітом є [PERSON] , який являється сином від першого шлюбу дружини рідного брата позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Вважає, що зазначений заповіт є недійсним, так як на момент його складання [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій і не керувала ними.З огляду на те, що [PERSON] тяжко хворіла, мала слабкий зір та через те, що внаслідок перенесеного інсульту в неї частково відібрало мову, позивач вважає, що на момент складання оскаржуваного заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій і не керувала ними, не могла належним чином висловлювати свої думки, чим і скористався відповідач. Заповіт від 08.02.2017 не відповідає дійсній волі спадкодавця, оскільки остання вчинила його під впливом обману з боку відповідача та не усвідомлювала, що новий заповіт скасовує дію попереднього, в якому земельну ділянку померла заповідала позивачу, в зв`язку з чим останній змушений був звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідач по справі надав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідач по справі являється сином від першого шлюбу дружини рідного брата позивача - [PERSON] , який помер [INFO] . З 2002 року відповідач з померлою [PERSON] , разом з батьками та сестрою, проживали однією родиною за адресою: [ADDRESS] . Після смерті вітчима [PERSON] , відповідач залишився одним чоловіком в сім`ї. [PERSON] хворіла, потребувала постійного стороннього догляду, себе самостійно обслуговувати не могла. Позивач відмовився здійснювати догляд за матір`ю. Доглядали до останніх днів життя [PERSON] та забезпечували її всім необхідним відповідач, його матір [PERSON] та сестра відповідача [PERSON] . На момент складання заповіту [PERSON] хоча і потребувала стороннього догляду, однак не мала психічних розладів та не хворіла на психічні захворювання, тому добре розуміла і керувала своїми діями. Позивач по справі надав відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Після смерті рідного брата позивача [PERSON] , його сім`я не допускала позивача до матері, не дозволяли заходити в будинок, щоб з нею побачитися. З цього приводу позивач був змушений звертатися до органів поліції, і тільки після цього йому дозволили бачитися з матір`ю. Тому він не погоджується з доводами відповідача, нібито не відвідував матір. Вважає, що на момент складання заповіту [PERSON] не мала можливості підписувати заповіт та не до кінця усвідомлювала значення своїх дій. Приватний нотаріус Токмацького міського нотаріального округу Лопатюк Наталія Іванівна надала письмові пояснення щодо позову, з яких вбачається наступне. 08.02.2017 було здійснено виклик нотаріуса до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Нотаріусом здійснено виїзд до заповідача. Дійсно, [PERSON] була прикута до ліжка через хворобу, але виявила бажання скласти нотаріальний заповіт на земельну ділянку, розташовану на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області на онука [PERSON] , бо його мати постійно здійснює за ним нагляд. Заповідач підтвердила, що прочитати заповіт та його підписати самостійно не може, але згодна, щоб це замість неї зробили свідки. Нотаріус повернулася до офісу, де підготувала заповіт за допомогою технічних засобів. 08.02.2017 о 14 годині було посвідчено заповіт вдома у заповідача за адресою: [ADDRESS] . На прохання заповідача [PERSON] та у її присутності заповіт прочитали свідки [PERSON] та [PERSON] заповідача заповіт підписано було [PERSON] Ніяких сумнівів, що заповідач розуміє, що відбувається та в змозі висловити свою волю, та здатна керувати своїми діями, у нотаріуса не виникло. Вважає, що у позивача не має законних підстав оспорювати заповіт немічної, але дієздатної особи. В судовому засіданні позивач пояснив, що в 2012 році після того, як у матері стався інсульт, вона покликала його та померлого брата [PERSON] , та повідомила, що має бажання скласти на їх ім`я заповіт. Будинок брату [PERSON] , а земельну ділянку площею 5,1000 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, позивачу. Державним нотаріусом за місцем мешкання [PERSON] , в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , складено заповіт. Підписала заповіт замість [PERSON] - [PERSON] . В 2017 році позивач у нотаріуса дізнався, що є інший заповіт, за яким [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 5,1000 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, сторонній особі - відповідачу по справі [PERSON] . Зазначив, що при складанні першого заповіту покликали всіх родичів, а при складанні другого заповіту родичів не повідомили. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги з викладених у позові та відповіді на відзив підстав. Представник відповідача Курдюкова О.С. в судовому засіданні позов не визнала, та просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також зазначила, що [PERSON] при посвідчені заповіту розуміла, що відбувається, в змозі була висловити свою волют та здатна була керувати своїми діями. Немає жодних підстав для визнання заповіту від 08.02.2017 недійсним. Третя особа приватний нотаріус Токмацького міського нотаріального округу Лопатюк Наталія Іванівна в судове засідання не з`явилася, в своїх письмових поясненнях щодо позову просила проводити розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] всудовому засіданні пояснила, що знає сторін по справі. Також пояснила, що в 2017 році її покликали бути свідком при посвідченні заповіту. Пам`ятає, як нотаріус з`ясувала волевиявлення [PERSON] щодо земельної ділянки, яку вона мала намір заповісти [PERSON] . [PERSON] була в нормальному стані, усвідомлювала значення своїх дій. Однак, через поганий зір читати не могла. Заповіт зачитувала свідок сама на українській мові. Після цього [PERSON] дала згоду на підписання заповіту. Через те, що [PERSON] не могла підписувати заповіт, його підписали свідки. Чому саме вона зачитувала заповіт і скільки саме аркушів підписувала, свідок не пам`ятає. Також пам`ятає, що була присутня [PERSON] , але чому не знає. Нічого не знає про довіреність на ім`я [PERSON] . Які відносини були між синами [PERSON] та [PERSON] , їй невідомо. Свідок [PERSON] всудовому засіданні пояснив, що знає, що між позивачем та відповідачем існує спір за земельну ділянку. Зі слів своєї дружини, яка була подругою [PERSON] , йому відомо, що [PERSON] вчиняв постійно сварки, [PERSON] його побоювалася. Бачив, що приїздили працівники поліції, бо буцімто позивача не пускали до матері. Підтвердив, що спочатку дійсно була розмова, що [PERSON] - земельна ділянка, а [PERSON] - будинок. Але потім [PERSON] змінила свою думку, так як [PERSON] відмовився її доглядати, та постійно вчиняв сварки. В 2017 році його покликала [PERSON] бути свідком при посвідченні заповіту. Нотаріус приїздила два рази, в перший приїзд з`ясувала волевиявлення [PERSON] , а в другий приїзд нотаріуса, він, його дружина [PERSON] та [PERSON] , після того як [PERSON] прочитала заповіт, підписали його. При цьому [PERSON] нормально себе почувала, усвідомлювала значення своїх дій, хоч і мала дуже поганий зір. Свідок зазначив, що чув як [PERSON] говорила, що так як [PERSON] відмовляється її доглядати, а її доглядає Сашко, то земельну ділянку вирішила заповісти [PERSON] . Свідок [PERSON] всудовому засіданні пояснила, що була сусідкою та подругою померлої [PERSON] Знає сторін по справі. По суті спору пояснила наступне. При посвідченні заповіту в 2012 році була свідком. [PERSON] мала намір залишити будинок сину [PERSON] , а земельну ділянку - сину [PERSON] . Однак після смерті [PERSON] вирішила змінити заповіт та відписати земельну ділянку на онука [PERSON] . Свій намір свідку пояснювала тим, що син [PERSON] перестав її відвідувати, доглядає за нею невістка [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] . Свідок зазначила, що хоч [PERSON] і не був рідним сином померлого [PERSON] ( [PERSON] , але останній його виховував з дитинства. Після смерті [PERSON] , [PERSON] допомагав по господарству матері та допомагав у догляді за [PERSON] , так як [PERSON] була після операції. Також знає зі слів померлої [PERSON] , що після смерті [PERSON] , позивач приходив до матері та вчинив сварку з тієї підстави, що не бажав, щоб [PERSON] зі своєю родиною проживала в будинку. [PERSON] хотів, щоб [PERSON] переписала будинок на його сина. Після чого ще й викликав поліцію. Померла [PERSON] побоювалася свого сина [PERSON] . На похорони матері [PERSON] не приходив. Що стосується посвідчення заповіту в 2017 році зазначила, що пам`ятає, як спочатку нотаріус приїздила та спитала волю [PERSON] , а через деякий час приїхала вже з заповітом. Так як [PERSON] не могла читати, заповіт зачитувала [PERSON] , а вони з чоловіком підписували його. При цьому [PERSON] добре все розуміла. У неї просто був поганий зір. На запитання представника позивача чи підписувала свідок довіреність на ім`я [PERSON] , свідок зазначила, що не пам`ятає. Свідок [PERSON] всудовому засіданні пояснив, що є двоюрідним братом позивача. По суті спору пояснив, що був присутнім при підписанні заповіту в 2012 році. Від імені [PERSON] заповіт підписувала його дружина [PERSON] Також були присутні брати [PERSON] і [PERSON] , дружина [PERSON] , сусіди, та державний нотаріус. Після цього [PERSON] приїздила до нього в гості на інвалідному візку, і говорила, що по совісті поділила своє майно між синами. Також говорила, що вона не вважає [PERSON] своїм онуком. Після смерті [PERSON] , свідок відвідував [PERSON] , від якої не чув про бажання змінити заповіт. У відповідь на запитання представника відповідача щодо стану [PERSON] зазначив, що [PERSON] під час їхнього спілкування в принципі розуміла про що їй говорять. Від позивача знає, що його не допускали до матері. Зі слів позивача знає, що у позивача були неприязні стосунки з дружиною померлого [PERSON] . Свідок [PERSON] всудовому засіданні пояснила, що є дружиною двоюрідного брата позивача [PERSON] В 2012 році після перенесеного інсульту [PERSON] вирішила скласти заповіт на ім`я своїх синів [PERSON] та [PERSON] . Також свідок пояснила, що вона в 2012 році підписувала від імені [PERSON] заповіт, бо сама заповідач не могла його підписати через стан здоров`я. Під час посвідчення заповіту були присутні сама свідок, її чоловік [PERSON] , брати [PERSON] та [PERSON] , жінка [PERSON] , та сусіди - подружжя [PERSON] . Після цього періодично відвідувала її. Відносини між братами [PERSON] та [PERSON] були нормальні. Після смерті [PERSON] , [PERSON] не бачила. Про бажання змінити заповіт від неї не чула. Хто останнім часом доглядав [PERSON] , не знає. Щодо клопотання представника позивача про допит приватного нотаріуса Токмацького міського нотаріального округу Лопатюк Н.І., суд відмовив, з огляду на наступне. Свідки в судовому засіданні надали покази, які достатні суду. Крім того, нотаріус надала письмові пояснення для суду, в яких чітко викладено послідовність дій нотаріуса при посвідчені заповіту 08.02.2017 та позиція нотаріуса. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до змісту заповіту від [INFO], матір позивача - [PERSON] , заповіла позивачу [PERSON] , земельну ділянку, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала їй на праві власності на підставі Державного акта [NUMBER] , виданого Токмацькою районною державною адміністрацією від 23.11.2006, а рідному брату позивача, [PERSON] , заповіла житловий будинок [ADDRESS] разом з земельними ділянками , що знаходяться по [ADDRESS] і належали їй на праві власності на підставі Державних актів І- ЗП [NUMBER], виданого Токмацькою міською радою 27.05.2002 та [NUMBER] , виданого Токмацькою міською радою, що підтверджується копією заповіту, реєстровий № 3201 від 08.11.2012. В зв`язку з неможливістю заповідача власноруч підписати заповіт, в її присутності заповіт підписаний [PERSON] , посвідчено в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть від 10 січня 2017 року, актовий запис № 17 . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області від 08 серпня 2017 року. Родинні відносини позивача та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача [NUMBER] від 04.05.1966. Після смерті [PERSON] позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, яким відкрито спадкову справу, проте нотаріус повідомила, що існує інший заповіт, складений [PERSON] 08.02.2017 , в якому вона заповіла приватизовану земельну ділянку площею 5,1000 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області і належала їй на праві власності на підставі Державного акту [NUMBER] , виданого Токмацькою районною державною адміністрацією 23.11.2006, [PERSON] , який народився [INFO] в місті Токмак Запорізької області. Як вбачається зі змісту заповіту та письмових пояснень приватного нотаріуса Лопатюк Н.І. 08.02.2017 посвідчено спірний заповіт, яким [PERSON] заповіла приватизовану земельну ділянку площею 5,1000 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області і належала їй на праві власності на підставі Державного акту ЗП [NUMBER] , відповідачу [PERSON] На прохання заповідача [PERSON] та у її присутності заповіт прочитали свідки [PERSON] та [PERSON] заповідача заповіт підписано було [PERSON] . Ніяких сумнівів, що заповідач розуміє, що відбувається та в змозі висловити свою волю, та здатна керувати своїми діями, у нотаріуса не виникло. Це ж саме підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи №262/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , відповідач по справі [PERSON] в порядку, передбаченому ст.ст.1268, 1269 ЦК України прийняв спадщину за заповітом шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Згідно з відповіддю КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ТМР № 05/1402 від 13.07.2018, [PERSON] , [INFO] хворіла з 2012 року і була під наглядом у лікаря терапевта і невропатолога з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба III ст., дуже високий ступінь ризику, гіпертензивне серце, ішемічний інсульт в системі каротин зліва, правосторонній геміпарез з вираженими порушеннями функцій.» Потребувала постійного стороннього нагляду, себе самостійного обслуговувати не могла. Як вбачається з довідки про склад сім`ї №47 від 19.02.2018 заповідач [PERSON] по день смерті проживала разом з відповідачем [PERSON] , його матір`ю [PERSON] та його сестрою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Управління соціального захисту населення ТМР від 26.02.2018, [PERSON] (вітчим відповідача), який проживав за адресою: [ADDRESS] , в період з 17.11.2014 по 04.11.2016 перебував на обліку в Управлінні та отримував соціальну допомогу по догляду за [PERSON] . Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з вимогами ст.ст.76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги до дійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст.255 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно зі статтею 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Підстави для визнання заповіту недійсним, визначені в ч.2 ст.1257 ЦК України, якою передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати недійсним складений [PERSON] заповіт від 08.02.2017, посилаючись на таку підставу: що складення оспорюваного заповіту не відповідало дійсній волі [PERSON] , так як складений особою, яка через психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій. Зазначена позивачем підстава не знайшла свого підтвердження та спростовується письмовими поясненнями наданими третьою особою, показами свідків та дослідженими у судовому засіданні доказами. Щодо посилання позивача, що йому чинили перешкоди у спілкуванні з матір`ю, то це також не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Сам факт приїзду працівників поліції за адресою проживання матері, не є підтвердженням того, що позивач не мав змоги бачитися з матір`ю, та мав намір її доглядати. Суду не надано жодного доказу, з якого приводу був виїзд працівників поліції. Що стосується посилання представника позивача [PERSON] на те, що [PERSON] була складена довіреність на ім`я [PERSON] на вчинення якихось дій, яка була складена в один день із заповітом, суд не бере це до уваги. Дана довіреність не була долучена до матеріалів справи в порядку встановленому ЦПК України. Крім того, представник відповідача [PERSON] зазначила, що дана довіреність дійсно мала місце, але стосувалася будинку. Цією довіреністю [PERSON] уповноважила [PERSON] на підписання договору довічного утримання від її імені, так як мала намір на укладення зазначеного договору з [PERSON] На підтвердження доводів позивача про те, що посвідчення вказаного заповіту не відповідало дійсній волі заповідача [PERSON] , не подано жодних належних та допустимих доказів. Таким чином, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що посвідчення заповіту 08.02.2017 не відповідало дійсній волі заповідача [PERSON] , а тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed