Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 128 598 грн. 51 коп. та 5000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що 01.09.2014 року він уклав з відповідачами договір позики, у формі розписки відповідно до якого він передав відповідачам грошові кошти в сумі 4000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позивачу грошові кошти на умовах визначених договором а саме до 01.09.2015р. Посилаючись на те, що відповідачі до сьогоднішнього часу ухиляються від повернення боргу, просив суд стягнути з них солідарно 127025 грн 31 коп боргу з урахуванням індексу інфляції за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року, 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 1573 грн 20 коп та 5000 грн моральної шкоди, а всього 133598 грн 51 коп. Крім цього, просив стягнути понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди на сумі 5000 грн. та просив дану вимогу не розглядати, в іншій частині наполягав на задоволенні позовних вимог про стягнення 127025 грн 31 коп. боргу з урахуванням індексу інфляції за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року, 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 1573 грн 20 коп. Відповідач [PERSON] позов визнав частково на суму 106653 грн 20 коп, що складається з боргу в сумі 105080 грн, враховуючи курс долара по даним НБУ станом на 25 травня 2017 року, який дорівнює 26 грн 27 коп, та 3 % річних в сумі 1573 грн 20 коп. Також пояснив, що кошти позичав він, а не його дружина [PERSON], яка була лише свідком, і не повинна відповідати за позовом, а стягнення з нього боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 19785 грн 31 коп та моральної шкоди є незаконними та безпідставними. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, та пояснила, що вона не є стороною договору позики, а тільки разом з дружиною позивача [PERSON] підписалися як свідки в розписці, кошти відповідач [PERSON] позичав на власні потреби, а тому вважає вимоги до неї такими, що не підлягають задоволенню. Адвокат відповідачів по справі [PERSON], підтримала позицію відповідачів по справі та пропорційно до задоволеної частини позовних вимог просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати, повязаних з наданням правової допомоги під час розгляду справи. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 1 вересня 2014 року [PERSON] позичив саме [PERSON] 4000 доларів США, які останній зобовязався повернути 1 вересня 2015 року, свідками чого стали їх дружини [PERSON] та [PERSON] Оскільки розписка містить умови отримання позики саме [PERSON], а не [PERSON], то лише він і повинен відповідати за позовом, а тому позовні вимоги позивача про стягнення коштів з [PERSON] не підлягають задоволенню. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав, що грошові кошти за договором позики він не повернув. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Це ж передбачено і частиною першою ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Станом на 25 травня 2017 року офіційний курс долара США по відношенню до української гривні по даним Національного банку України становить 26 грн 27 коп, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 105080 грн (згідно курсу 4000 доларів США х 26 грн 27 коп. за один долар США) боргу по договору позики. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 2 цієї статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. Отже, в звязку з тим, що гроші передавались саме першому відповідачу [PERSON] в іноземній валюті підстав стягувати суму боргу з урахуванням індексу інфляції немає. Позивач нарахував відповідачам 1573 грн 20 коп 3 % річних за користування коштами (52440 грн (еквівалент 4000 доларів США станом на 1 вересня 2014 року) х 3 % річних). Враховуючи, що [PERSON] визнав ці вимоги, таке визнання не суперечить закону, не порушує права третіх осіб, то в цій частині позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути понесені ним та документально підтвердженні витрати по оплаті судового збору в розмірі 1066 грн. 50 коп. Також з позивача на користь відповідача [PERSON] слід стягнути 170 грн та на користь відповідача [PERSON] 1000 грн., документально підтверджених витрат за надання правової допомоги адвокатом. На підставі викладеного та

Outcome: partial