Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2610/27316/2012 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участь у їх вихованні. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2014 р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва скасовано та повністю задоволено зустрічний позов [PERSON] , яким визначено [PERSON] визначено ча спілкування з дітьми з 09-00 до 12-3- щосуботи за місцем проживання дітей: [ADDRESS] . [PERSON] доводила необхідність зустрічей батька з дітьми саме за адресою де вона зареєстрована і проживає. До вересня 2016 р. рішення Апеляційного суду м. Києва виконувалось та у позивача була можливість бачити дітей та приймати участь у їх виконанні Але зважаючи на діагноз старшого сина (бронхіальна астма) позивачем надано дозвіл на виїзд до АР Крим, а саме до Євпаторії з метою відпочинку та лікування. А відповідач в свою чергу повідомила про те, що до кінця серпня 2017 р. повернеться з дітьми у м. Київ до місця свого мешкання. Проте, до цього часу [PERSON] не повернулась, і позивач не має можливості не тільки приймати участь у вихованні дітей, а й бачити їх. Позивачу не відомо де діти навчаються, де мешкають, стан їх здоров`я. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2014 р. не виконується відповідачем. За таких обставин [PERSON] просить суд (з урахуванням заяви про усунення недоліків) постановити рішення про повернення дітей на попереднє місце проживання, а саме: [ADDRESS] ; постановити рішення щодо перерахування ј частини аліментних виплат на особистий рахунок кожного з дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного ощадного банку України. 20.08.2018 р. у справі відкрито провадження, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідача надійшов відзивна позов де зазначено наступне. [PERSON] категорично заперечує проти позову, оскільки він є безпідставним та надуманим. Позивач вводить суд в оману, оскільки самостійно у нотаріуса оформив та [PERSON] наступні документи: згоду на тимчасовий виїзд за кордон в 24 країни світу дітей до 11.0 6.2029 року. Також позивач самостійно оформив і надав відповідачу згоду на прийняття дітьми громадянства Російської Федерації. Відповідач жодним чином не обмежує позивача у спілкуванні з дітьми - вони постійно спілкуються у відповідних месенджерах. Також позивач бачився з дітьми в травні 2018 р. у м. Сімферополь. Діти за згодою обох батьків перебувають на території Криму, де [PERSON] має можливість постійно дихати морським повітрям. Відповідач завжди враховувала думку [PERSON] щодо виховання дітей. Аліменти на утримання дітей відповідачка отримує за адресою: [ADDRESS] , раніше вони отримувались на банківський рахунок. Однак, після того, як за заявою позивача на цей рахунок було накладено арешт , а сам позивач намагався змінити порядок сплати аліментів, відповідачка була змушена отримувати аліменти поштою.. Так, як [PERSON] фактично проживає в Криму, аліменти за дорученням отримує представник - [PERSON] та перераховує грошовим переказом. Кошти використовуються з цільовим призначенням. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації служби у справах дітейпросив суд ухвалити рішення в інтересах дітей. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.08.013 р. у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення часу спілкування з дітьми було частково задоволено первісний позов. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітніми синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та у їх вихованні. Як спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] систематичні побачення щосуботи в період часу із 09.00 год. ранку до 20 години вечора за адресою: [ADDRESS] [ADDRESS] , з правом вибору адреси самим [PERSON] . Визначено як спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх синів спільний відпочинок у санаторії із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щороку продовж липня місяця та зимових канікул в грудні місяці, згідно із рекомендаціями лікарів. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . 30.01.2014 р. колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва задоволено апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] . Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким в позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні відмовлено, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення часу спілкування з дітьми задоволено, визначено [PERSON] графік побачень з дітьми - [PERSON] , [INFO] народженн6я та [PERSON] , [INFO] щосуботи з 09.00 год. до 12.30 год. за місцем проживання дітей. При цьому колегією суддів зазначено, що суд першої інстанції не врахував стану здоров`я малолітніх дітей, їх вік та інтереси та помилково надав батьку час спілкування з дітьми з 09.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання позивача за первісним позовом та впродовж липня місяця та зимових канікул, згідно з рекомендаціями лікарів, у відсутність з боку батька доказів безпечності приміщення, в якому мають проводитись ці зустрічі. При цьому колегією суддів також зазначено про розуміння сторонами як своїх прав так і обов`язків щодо утримання та належного виховання дітей, та визнання позивача за первісним позовом необхідності сприяння спілкуванню дітей з батьком з умовою дотримання санітарних норм та порядку харчування, необхідність яких встановлена лікарями, що можливе лише за умови проведення таких зустрічей за місцем проживання дітей. Відповідно до приписів ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, відповідно до положень т. 153 СК України. Також, відповідно до положень ч. 3 ст. 157 СК України Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Так, як було встановлено в судовому засіданні , після розірвання шлюбу малолітні діти сторін залишились проживати разом із матір`ю і це не оспорювалось [PERSON] . Так, як свідчать надані представником відповідача докази, 30.10.2015 р. [PERSON] надав свою згоду на тимчасові поїздки за кордон до будь - яких країн світу, включаючи, зокрема, Російську Федерацію, з метою відпочину та туризму, у період з 30 жовтня 2015 року по 11 червня 2029 року своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у супроводі матері, [PERSON] , яка прийняла на себе відповідальність за життя та здоров`я дітей під час перебування їх з кордоном та яка по закінченню вказаного у заяв строку перебування дітей за кордоном забезпечить їх повернення в Україну. Справжність підпису, зробленого [PERSON] , засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош Валентиною Петрівною. Також надані докази свідчать по те, що гр. України [PERSON] скеровано до компетентних органів та всіх кого це стосується заяву, якою стверджує про відсутність заперечень прийняття громадянства Російської Федерації малолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та надає згоду на здійснення всіх необхідних дій пов`язаних з оформленням набуття громадянства Російської Федерації. Справжність підпису [PERSON] 26.09.2016 р . посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що надані згоди була позивачем скасовані. Представником відповідача не заперечувалась в судовому засіданні та обставина, що діти сторін певний час перебували у Криму та [PERSON] не був позбавлений можливості спілкуватися з синами, що ним і було реалізовано. На час розгляду справи, як повідомила представник [PERSON] , діти разом із матір`ю мешкають на території Російськлої Федерації. До матеріалів справи представником [PERSON] долучено, зокрема, світлини, які свідчать про спілкування позивача з дітьми у м. Сімферополь в травні 2018 р. Разом з тим, позивач зазначив, що не має можливості бачити дітей та знати в яких умовах вони проживають. На даний час діти проживають на території Російської Федерації, але мають бути повернуті на попереднє місце проживання в Україну. Крім того, є необхідність перерахувати ј частину аліментів, що їх сплачує позивач на особистий рахунок кожного з дітей. За положеннями ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Належними, відповідно до ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, слід зазначити, що під час розгляду справи не було отримано доказів, які свідчать на відсутність згоди позивача щодо проживання дітей за межами України. Заяви [PERSON] щодо надання згоди на перебування дітей в інших країнах, згоду на прийняття громадянства не скасовані. Крім того, матеріали справи свідчать по те, що [PERSON] не позбавлений можливості приймати участь у житті дітей. Також суд має зазначити, що вимоги щодо визначення місця проживання дітей судовому порядку, зміни місця проживання дітей у зв`язку із наявністю спору між батьками позивачем не ставились. Питаня про проживання дітей разом із батьком - [PERSON] не ставилось. Відповідно до положень ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За приписами ч. ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Разом з тим, заявляючивимогу щодо перерахування ј частини аліментних виплат на особистий рахунок кожного з синів, позивачем [PERSON] не було доведено належними і достатніми доказами ту обставину, з якою законодавець передбачає можливість внесення частини аліментів на відповідний рахунок - нецільове використання коштів. Самі по собі пояснення і твердження позивача викладені в позові та озвучені в судовому засіданні - відсутність інформації чи доходять грошові кошти до дітей не може бути покладена в основу рішення, з огляду на те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні необхідність захисту його прав обраним шляхом - повернення дітей на попереднє місце проживання та перерахування частини аліментів на особистий рахунок кожного з дітей, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed