Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську про стягнення моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав та просив його задовольнити. Згідно позову, 07.07.2003 року кам*янщик 4 розряду на першій дільниці будівного монтажного управління АТ «Ново-Краматорського машинобудівного заводу» під час виконання робіт отримав травми, у зв'язку з чим був доставлений до міської лікарні №3 м.Краматорську, де з 07.07.2003 року по 29.07.2003 року перебував на лікуванні з діагнозом «Політравма. Відкритий перелом грудини, грудної клітини справа, гемопневмоторокс з пошкодженням легенів, відкритий перелом лівої плечової кістки із зміщенням, пошкодження судинного нервового пучку, відкритий перелом нижньої челюсті, струс головного мозку, рвана рана підбородку, травматичний шок 1-го ступеню». З приводу цього був складений Акт про нещасний випадок на виробництві. Згідно виписки з акту огляду МСЕК 029042 від 22.06.2004 року [PERSON] було встановлено 70% втрати професійної працездатності. У зв'язку з вищевказаним ушкодженням здоров'я під час виконання [PERSON] трудових обов'язків, йому була завдана моральна шкода, яка виявилася в сильному фізичному болі, страху за своє здоров'я та життя, перенесеному стресі, душевних стражданнях з приводу пошкодження своєї зовнішності та фізичної неповноцінності. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я на виробництві, в розмірі 30 000 грн. У судовому засіданні представник відповідача Вараксіна І.М. просила в позові відмовити та пояснила, що після вищенаведеного нещасного випадку на виробництві 13.07.2004 року [PERSON] звернувся до відділення Фонду ССНВВ та ПЗ у м. Краматорську Донецької області про призначення йому страхових виплат. Починаючи з 22.06.2004 року позивачу вказаним відділенням Фонду були призначені виплата одноразової допомоги та щомісячні страхову виплати, які виплачуються до теперішнього часу відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з щорічним перерахунком. Вимоги позивача з приводу відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. вважає недоведеними. Висновку медико-соціальної експертизи щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди не надано. Відповідач просить позов залишити без задоволення. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так судом встановлено, що 07.07.2004 року каменяр 4 розряду на першій дільниці будівного монтажного управління АТ «Ново-Краматорського машинобудівного заводу» під час виконання робіт отримав травми, у зв'язку з чим був доставлений до міської лікарні №3 м.Краматорську, де з 07.07.2003 року по 29.07.2003 року перебував на лікуванні з діагнозом «Політравма. Відкритий перелом грудини, грудної клітини справа, гемопневмоторокс з пошкодженням легенів, відкритий перелом лівої плечової кістки із зміщенням, пошкодження судинного нервового пучку, відкритий перелом нижньої челюсті, струс головного мозку, рвана рана підбородку, травматичний шок 1-го ступеню». (а.с.9). З приводу вищевказаної події був складений Акт про нещасний випадок на виробництві (а.с.3-8). Згідно виписки з акту огляду МСЕК 029042 від 22.06.2004 року [PERSON] було встановлено 70% втрати професійної працездатності (а.с.10). Згідно письмових заперечень відповідача [PERSON] перебуває на обліку за місцем мешкання у відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську, про що не заперечують сторони. Згідно ст.ст.21,28,34 Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрати працездатності» обов'язок відшкодування моральної шкоди потерпілому покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо стійка втрата працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійне захворювання вперше встановлено у період із 01.04.2001 року по 31.12.2005 року. Право на отримання компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). Таким чином, позивач обґрунтовано висунув свої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську, де перебуває на обліку та отримує передбачені Законом страхові виплати та соціальні послуги. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної з цих підстав,) позовна давність не поширюється. Таким чином, на позовні вимоги по цій справі позовна давність не поширюється. При вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд враховує положення ст.23 ЦК України, роз'яснення постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а саме: характер та обсяг завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку. З приводу доводів представника відповідача про ненадання позивачем висновку медико-соціальної експертизи щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди та визначення його розміру слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст.57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. В даній справі позивач не просив суд про призначення медико-соціальної експертизи, обґрунтовуючи свої вимоги на інших доказах. Але ж й відповідач Фонд соцстраху не погоджуючись з доводами позивача про наявність та розмір моральної шкоди, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи, однак такого клопотання суду не заявив. З огляду на вказане суд вважає, що позивач [PERSON] з огляду на отримане ушкодження здоров'я під час виконання ним трудових обов'язків, в наслідок якого йому було встановлено 70% ступеня втрати професійної працездатності вправі отримати грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 21000 грн., яку слід стягнути на користь позивача з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську. Таке часткове задоволення позовних вимог суд вважає розумним та справедливим по відношенню до глибини моральних страждань позивача, погіршення його фізичних здібностей, ступеня вини в нещасному випадку, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial