Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на спадкування після смерті [PERSON] за заповітом від 06.06.2000 року реєстровий № 1-873. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] помер [INFO] (після внесення виправлень у спадковий реєстр - [PERSON] ), після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить двокімнатна квартира [ADDRESS] . 16 березня 2010 року він подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] , посвідченого 06 червня 2000 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-873. Крім того, заяви про прийняття спадщини подали відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] \~\~04 червня 2011 року він звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте листом від 04 червня 2011 року за вих. №1308/01-16 йому роз`яснено, що в актовий запис про смерть № 16492 від 05 грудня\~\~2009 року після померлого [PERSON] , 21 [INFO] внесено зміни в прізвище померлого з « [PERSON] » на « [PERSON] », тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом видати неможливо, у зв`язку з чим запропоновано звернутися до суду. Також зазначав, що вперше звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування 09 червня 2011 року. Справа розглядалася судами неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року рішення апеляційного суду, яким йому відмовлено у задоволені позову, залишено без змін з підстав незалучення у справі належних відповідачів. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право на спадкування після смерті [PERSON] за заповітом від 06 червня 2000 року № 1-873. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , який є також представником [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що право позивача на спадкування не порушене. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився причини нявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлені належно, заяви про розгляд справи суду не надали. Представник третьої особи Десятої Харківської державної нотаріальної контори надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до заповіту від 26 червня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-873, [PERSON] , що мешкав у [ADDRESS] , заповів [PERSON] все майно, яке належало йому на день смерті. [INFO] помер [PERSON] (після внесення виправлень у спадковий реєстр [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 21 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 16492. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із\~статтею 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої\~статті 1257\~ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до інформації, наданої Десятою\~Харківською державною нотаріальною конторою, 16 березня 2010 року заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , посвідченого 06 червня 2000 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-873, подав [PERSON] , який мешкав у [ADDRESS] . Справжність його підпису на заяві засвідчено по реєстру\~\~ № 4-546, заяву зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 322, заведено спадкову справу № 146/10. 07 квітня 2010 року заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] , який мешкав у [ADDRESS] . Справжність його підпису на заяві було засвідчено по реєстру № 4-781.\~\~ 06 травня 2010 року до Десятої Харківської державної нотаріальної контори звернувся громадянин Російської Федерації Махлін В. [PERSON] , зареєстрований у [ADDRESS] , та подав заяву про прийняття спадщини після двоюрідного брата, [PERSON] , яку зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 591 та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3-1012.\~\~ 04 червня 2011 року громадянин [PERSON] звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яку зареєстровано у книзі вхідних документів за № 883/146/2010. Листом Десятої Харківської державної нотаріальної контори від 04 червня 2011 року за\~\~\~вих. № 1308/01-16 [PERSON] роз`яснено, що у зв`язку з тим, що в актовий запис про смерть № 16492 від 05 грудня 2009 року після померлого [INFO] [PERSON] , 21 [INFO] 2011 року внесено зміни в прізвище померлого з « [PERSON] » на « [PERSON] », свідоцтво про право на спадщину за заповітом видати неможливо, у зв`язку з чим запропоновано звернутися до суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», § 58, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також те, що зібрані у справі докази свідчать про те, що заповіт складений та підписаний від імені [PERSON] складений і підписаний останнім, доказів про його недійсність суду не надано, а тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved