Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 30.11.2009 року померла [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки та житлового будинку. Згідно заповіту, складеного [PERSON] вона усе своє майно заповіла позивачу, який вчасно прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, частину спадкового майна, а саме житловий будинок, оформив на себе. Звернувшись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, отримав відмову, оскільки оригінал Державного акта втрачено, тобто відсутній правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку, про що є відповідне оголошення в газеті. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 1,00га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що належала [PERSON], померлій 30.11.2009 року на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ВН №005957, виданого 28.05.2003 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій він заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно померлої [PERSON] за її сином [PERSON] Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ №161606 від 01.12.2009 року, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] померла 30.11.2009року (а.с.4). За життя [PERSON] 04.04.2005 року зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON]. Заповіт засвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Тростянецького району [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №32. За наявними даними по [PERSON] сільській раді Тростянецького району не змінений та не скасований(а.с.5). Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі(а.с.6). Частину спадкового майна, а саме житловий будинок, розташований по вул.Леніна, 265, с.Мала Стратіївка, Тростянецького району Вінницької області, за ним визнано на підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.04.2013 року по справі №147/537/13-ц(а.с.7,8). Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №005957 від 28.05.2003 року, встановлено, що на ім`я [PERSON], жительки с.М.Стратіївка Тростянецького району Вінницької області, на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 26.07.2002 року №113, дійсно видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 1,0000га у межах згідно з планом, розташованої на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.9). З оголошення, надрукованого в газеті «Тростянецькі вісті» від 24.03.2017 року підтверджено, що оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ВН № 005957 від 28.05.2003 року втрачено(а.с.20). З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №458/02-17 від 04.07.2017 року випливає, що [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів, тобто оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку, не має змоги оформити свої спадкові права через нотаріальну контору(а.с.19). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216 ЦК Ураїни, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після смерті [PERSON], за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved