Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - Камянська сільська\~рада Дворічанського\~району Харківської\~областіпро встановлення факту, що має юридичне значення, та про визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 16 червня 1989 року по 29 листопада 1990 року, потім з 05 березня 1993 року по 19 липня 1996 року, з 01 квітня 1997 року по 20 травня 2002 року він працював в радгоспі «Дворічанський» , КСП «Дворічанський», ДП «Агросоюз» ООО «Східно - зернова компанія». 15 листопада 1994 року на підставі рішення Дворічанської районної ради від 04 листопада 1994 року № 129 було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000408, яким передано колективному сільськогосподарському підприємству «Дворічанський» землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № 9. Позивача було включено до списку громадян - членів КСП в додатку № 1 до вищезазначеного державного акту, однак сертифікат на земельну частку (пай) на його імя не видавався. Позивач вважає, що відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» він має право на земельну частку (пай), оскільки на момент розпаювання землі був членом КСП «Дворічанський» Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Однак, для відновлення порушених прав позивача необхідно встановити факт його перебування в членах КСП «Дворічанський» на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-0000408. Від встановлення зазначеного факту залежить реалізація цивільних прав та обовязків позивача щодо визнання за ним права на земельну частку (пай), у звязку з чим він і звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач і його представник в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених вище. Представник відповідача - Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Просила розглянути справу без участі представника Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області. Представник третьої особи голова Камянської сільської ради Дворічанського району Харківської області в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Просив позов розглянути у їх відсутність. Судом встановлені\~такі факти\~і відповідні\~їм правовідносини. Відповідно до записів трудової книжки серії АМ № 001377 від 06 грудня 1995 року, виданої колективним сільськогосподарським підприємством «Дворічанський» Дворічанського району Харківської області, [PERSON] у період часу з 16 червня 1989 року по 29 листопада 1990 був прийнятим робочим до радгоспу «Дворічанський» Дворічанського району Харківської області; з 05 березня 1993 року по 19 липня 1996 року працював водієм, а з 01.12.1996 по 06.03.1997 - сезонним кочегаром в радгоспі «Дворічанський», який пізніше було реорганізовано в КСП «Дворічанський»; 01.04.1997 прийнятий водієм автокрана в члени КСП «Дворічанський», яке пізніше було реорганізоване в ДП «Агросоюз» ООО «Восточно зерновая компания»; з 17.05.2000 по 20.05.2002 водієм в ДП «Агросоюз» ООО «Восточно зерновая компания» (мовою оригіналу) (а. с. 14). Згідно з архівною довідкою № 01-31/393 від 17.08.2018 року, виданою позивачу архівним відділом Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, за документами архівного фонду радгоспу «Дворічанський» позивач [PERSON] працював у радгоспі\~«Дворічанський» з березня 1993 року по листопад 1994 року, у колективному сільськогосподарському підприємстві (КСП) «Дворічанське» з листопада 1994 року по серпень 1996 року, з вересня по грудень 1997 року (а. с. 21). Відповідно до архівної довідки № 01-31/394 від 17.08.2018 року, виданої позивачу архівним відділом Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, 30.11.1994 радгосп «Дворічанський» було реорганізовано в КСП «Дворічанське», а з 05.05.2000 КСП «Дворічанське» реорганізовано в ДП «Агросоюз» ТОВ «Восточная зерновая компанія» (мовою оригіналу) (а. с. 22). Відповідно до довідки відділу у Дворічанському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області № 29-20-0.23,17-1014/108-18 від 20.08.2018,\~ державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000408 від 15 листопада 1994 року виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Дворічанський» на підставі рішення Дворічанської районної ради народних депутатів від 4 листопада 1994 року № 129. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 9 (а. с. 19). Згідно з довідкою відділу у Дворічанському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області \~ № 29-20-0.23,17-1014/108-18 від 20.08.2018,\~відповідно до додатку 1 до Державного акту серії ХР-09-00-000408 та списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] включений до списку членів КСП «Дворічанський» на території Кам»янської сільської ради Дворічанського району Харківської області під № 189 (а. с. 19). Відповідно до цієї ж довідки, розмір земельної частки (паю) згідно справи по паюванню земель колективної власності по КСП «Дворічанський» становить 15,87 в умовних кадастрових га (а. с. 19). Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) запис щодо отримання сертифіката на ім»я [PERSON] не обліковується (а. с. 19). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач [PERSON] дійсно після проходження строкової служби почав з 1993 року безперервно працювати на різних посадах в радгоспі «Дворічанський», який в 1994 році було реформовано в КСП «Дворічанське», а потім в ДП «Агросоюз» ТОВ «Восточно зерновая компания», до звільнення з останнього підприємства 20.05.2002 року за власним бажанням. Тобто, станом на дату видачі 15 листопада 1994 року державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000408 та дату реорганізації 30.11.1994 радгоспу «Дворічанський» в КСП «Дворічанський» [PERSON] перебував в членах КСП «Дворічанський». Цей же факт підтверджується письмовими доказами по справі, зазначеними вище, зокрема, даними про кількість відпрацьованих днів у 1994 році в період з листопада по грудень (34 відпрацьовано, 22 відпустка, всього 56). При реорганізації одного підприємства в інше відбувалося переведення [PERSON], а не звільнення з посади і нове прийняття. Відповідні записи про це внесено до трудової книжки позивача, але в деяких випадках це здійснено некоректно: замість «переведено» записано «прийнято». За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факт перебування [PERSON] членом КСП «Дворічанський» Кам»янської сільської ради Дворічанського району Харківської області станом на дату видачі 15 листопада 1994 року державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-09-00-000408 колективному сільськогосподарському підприємству «Дворічанський» на підставі рішення Дворічанської районної ради народних депутатів від 4 листопада 1994 року № 129. Встановлення даного факту дає право заявнику на визнання за ним права на земельну частку (пай). Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власніст сільскогосподарськими підприємствами і організаціями» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно з\~п.\~п.\~4,\~5\~Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №720/95,\~розміри земельної\~частки (паю)\~обчислюються комісіями,\~утвореними у\~підприємствах,\~кооперативах,\~товариствах з\~числа їх\~працівників.\~Рішення щодо\~затвердження обчислених\~цими комісіями\~розмірів земельної\~частки (паю)\~по кожному\~підприємству,\~кооперативу,\~товариству окремо\~приймається районною\~державною адміністрацією. \~Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до ч. 3 ст. 1 вищезазначеного Закону, право особи па земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. В порядку ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. ст. 55, 64 Конституції України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» від 08.08.1995 р. №720/95, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved