Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач посилається на те, що 22 червня 2013 року він позичив відповідачеві 6 000 доларів США строком на один місяць до 22 липня 2013 року, про що йому позичальником було видано письмову розписку. Не дивлячись на те, що строк повернення позики вже сплив, відповідач відмовляється виконати свої зобов'язання по договору позики та повернути гроші, уникає спілкування з ним, в зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача борг в розмірі 6 000 доларів США, що станом на 21 липня 2014 року (на день оформлення позовної заяви) за офіційним курсом НБУ становить 69 900 грн. (1 долар США = 11 грн. 65 коп.). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що позивач не наполягає на перерахунку суми боргу за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи в суді, який на даний час є значно вищий ніж станом на 21.07.2014 року (на день складання позовної заяви). Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Підтвердив факт отримання ним позики у позивача в розмірі 6 000 доларів США. Пояснив, що в зв'язку із скрутним матеріальним положенням не зміг повернути кошти у строк, визначений домовленістю з позивачем. Згідний з розміром боргу, який визначив позивач. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач передав у власність відповідачеві грошові кошти у сумі 6 000 доларів США, які останній зобов'язувався повернути позивачеві в строк до 22 липня 2013 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач (позичальник) 22 червня 2013 року видав позивачеві (позикодавцю) письмову розписку. Даний факт визнаний в судовому засіданні відповідачем. Відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладений з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. З письмової розписки, яка знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 6 000 доларів США, які зобов'язувався повернути в строк до 22 липня 2013 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки відповідач в добровільному порядку свої грошові зобов'язання не виконує, грошові кошти не повертає, то вони підлягають стягненню на користь позивача в судовому порядку. При визначенні розміру грошових коштів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд погоджується з розрахунком суми боргу, наведеним позивачем у позовній заяві, враховуючи курс валют, встановлені Національним банком України. При цьому суд враховує положення ст.99 Конституції України про те, що грошовою одиницею України є гривня, та положення ч.1 ст.192 ЦК України, яка передбачає, що законним платіжним засобом на території України є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Вимоги позивача та його представника про стягнення суми боргу за офіційним курсом НБУ станом на 21 липня 2014 року (на день оформлення позовної заяви) не суперечить закону, оскільки офіційний курс валют постійно змінюється і на час розгляду справи в суді він є значно вищий ніж станом на 21.07.2014 року. Таким чином, до стягнення на користь позивача підлягає 69 900 грн. (1 долар США = 11 грн. 65 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 21 липня 2014 року). Крім того, позивачем понесені судові витрати (сплачено судовий збір) в розмірі 699 грн. Всього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 70 599 грн. 00 коп. (69 900 грн. 00 коп. + 699 грн. 00 коп.).

Outcome: approved