Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити його права користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову він зазначив, що вищевказаний будинок належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 30.03.1989 року. У належному йому будинку зареєстровані, крім нього, також члени його сім'ї -[PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], який з 2014 року і по теперішній час в будинку не проживає. Реєстрація відповідача в будинку обмежує права позивача, як власника будинку, добровільно знятись з реєстрації він не бажає, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив справу розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування від 30.03.1989 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-10) У відповідності до домової книги в належному позивачу будинку зареєстровані члени його сім'ї- дружина [PERSON], діти [PERSON] і [PERSON] та зять [PERSON] (а.с.12-14), який з 2014 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає, що підтверджується довідкою (актом обстеження) депутата Красноградської міської ради Міщенко С.П. (а.с.15). У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України) Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивача з 2014 року, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несе, його речей в будинку немає, фактично він проживає за іншою адресою, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника будинку, тому суд вважає вимоги позивача правомірними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved