Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки Олександрівської сільської ради Скадовського району №409 від 01.07.2019 у будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1978 р. н., [PERSON] , 1980 р. н., [PERSON] , 1982 р. н., [PERSON] , 1987 р. н., [PERSON] , 1965 р. н., [PERSON] , 1992 р. н., [PERSON] , 2012 р. н., [PERSON] , 2016 р. н. Однак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку понад рік без поважних причин, житлом не цікавляться, участі у його утриманні не беруть, комунальні послуги не сплачують, їхні особисті речі у будинку відсутні. Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом. Просить визнати [PERSON] , 1978 р. н., [PERSON] , 1980 р. н., [PERSON] , 1982 р. н., [PERSON] , 1987 р. н., [PERSON] , 1965 р. н., такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні заявлену вимогу підтримав, пояснив, що придбав будинок рік тому, у будинку ніхто не проживав, але залишаються зареєстрованими відповідачі, місце перебування яких на теперішній час не відоме, що унеможливило вирішити питання зняття їх реєстрації у позасудовому порядку. У подальшому в судові засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд за згодою позивача на підставі ст. 280-289 ЦПК України розглянув справу в заочному порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 06.07.2018 (а.с.6-7) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10). З довідки Олександрівської сільської ради Скадовського району Херсонської області №409 від 01.07.2019 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з ним також зареєстровані: [PERSON] , 1992 р. н., співмешканка; [PERSON] , 2012 р. н., син; [PERSON] , 2016 р. н., син; [PERSON] , 1978 р. н., не родич; [PERSON] , 1980 р. н., не родич; [PERSON] , 1982 р. н., не родич; [PERSON] , 1987 р. н., не родич; [PERSON] , 1965 р. н., не родич (а.с.11). Актом обстеження домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] , складеного 10.01.2019 встановлено, що у зазначеному домоволодінні згідно обліку Олександрівської сільської ради значаться зареєстрованими: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Фактично на даний час у будинку проживають та зареєстровані власник [PERSON] , співмешканка [PERSON] , 1992 р. н., син [PERSON] , 2016 р. н., та пасинок [PERSON] , 2012 р. н. Громадяни Кемень не проживають у будинку з 2000 року; у будинку відсутні документи та особисті речі, які б свідчили про проживання в ньому громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] . кожен окремо пояснили, що раніше у будинку по [ADDRESS] проживала сім`я Кеменів, яким свого часу будинок надав колгосп; з часом батьки померли, сини роз`їхалися; у будинку не проживають давно, до села не приїжджають, місце їхнього перебування не відоме. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідачі не є членами сім`ї позивача. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання права користування відповідачів будинком, в якому вони не проживають понад десять років, та який належить на праві власності іншій особі, при цьому відповідачі не є членами сім`ї власника будинку. Та обставина, що відповідачі до теперішнього часу залишаються зареєстрованими у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачів у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами.

Outcome: approved