Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №К-21801/0-15507/0/6-17 від 20.11.2017 року в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у його власність земельної ділянки кадастровий номер 3522587200:02:000:1835, площею 2,0000 га, у тому числі: 2,0000 га рілля, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є учасником бойових дій. 13.03.2017 року відповідач видав наказ №11-2522/14-17-СГ про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вищевказаної земельної ділянки. Однак, позивач розробивши проектну документацію із землеустрою, отримав відмову відповідача в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність позивача спірної земельної ділянки. [PERSON] вважає, що відмова ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області є безпідставною, а тому звернувся із вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області свого представника у судове засідання не направили, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, оскільки у проекті не виправлені зауваження, що викладені в попередньому листі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області до [PERSON] Матеріали проекту не відповідають ч.4 ст.25 ЗУ «Про землеустрою», а також матеріали щодо встановлення межових знаків не приведені у відповідність до «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему №376 від 18.05.2010 року». Крім того, земельна ділянка, яка пропонується до передачі у приватну власність, знаходиться поряд із карєром, який наданий у користування ВАТ «Кіровоградський карєр» та входить в зону гірничого відводу, яка надана для розширення карєру, а також на яку поширюється дія спеціального дозволу на користування надрами. Отже, на вказану земельну ділянку поширюється санітарно-захисна зона, яка не зазначена в проекті землеустрою. Позовна вимога про визнання права власності щодо земельної ділянки згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», лежить поза межами компетенції суду, а тому просили відмовити у задоволенні позову. Надали заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Третя особа: ПП «Альфа-Земпроект» свого представника у судове засідання не направили, проте про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки представника до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-2522/14-17-СГ від 13.03.2017 року, [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у резерві розташованої на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір 2,0000 га, у тому числі: 2,0000 га рілля, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Пунктом 2 наказу передбачено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства. ПП «Альфа-Земпроект» розробили проектну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер 3522587200:02:000:1835, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до схеми розташування земельної ділянки із нанесенням прибережно-захисної смуги та санітарно-захисної зони, земельної ділянки [PERSON], загальною площею 2,0000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Соколівська сільська рада, за межами населеного пункту, визначено: межі земельної ділянки; земельну ділянку ВАТ «Кіровоградський карєр»; річку Сугоклея; прибережну захисну смугу; прибережну захисну смугу 100 метрів. Санітарна захисна зони карєру на зазначену земельну ділянку не встановлювалася, так як вказана земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення. Висновком експерта державної експертизи №3581/82-17 від 06.06.2017 року, погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Соколівська сільська рада, за межами населеного пункту у власність (шляхом безоплатної передачі) [PERSON], для ведення особистого селянського господарства. Листом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №К-20503/0-14094/0/6-17 від 26.10.2017 року повідомлено [PERSON] про те, що за результатами перевірки поданих матеріалів встановлено, що зауваження, викладенні у попередньому листі Головного управління в повному обсязі не усунуті, проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема матеріали проекту землеустрою необхідно доповнити інформацією щодо встановлення санітарно-технічної зони та на планово-картографічні матеріали нанести ширину прибережної захисної смуги, у звязку із чим ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не має правових підстав для задоволення заяви [PERSON] Листом ГУ\~Держгеокадастру у\~Кіровоградській області\~№К-21801/0-15507/0/6-17\~від 20.11.2017\~року повідомлено\~[PERSON]\~про те,\~щоподані матеріали проекту землеустрою не відповідають вимогам п.6 Порядку використання топографо-геодезичних, картографічних, аерофотознімальних, проектних робіт і вишукувань та кадастрових зйомок, а також п.п.8 п.4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, і ч.4 ст.25 ЗУ «Про землеустрою». Матеріали щодо встановлення межових знаків не приведені у відповідність до «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему №376 від 18.05.2010 року», а тому ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не має правових підстав для задоволення заяви [PERSON] Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3504614892017 від 21.07.2017 року, інформація про форму власності щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер 3522587200:02:000:1835, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, відсутня. Нормативна грошова оцінка складає: 51091,00 грн. Дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.07.2017 року. [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії АА від 21.11.2015 року. Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №114605705 від 20.02.2018 року та №113904204 від 14.02.2018 року свідчать, що за параметрами запиту «земельна ділянка 3522587200:02:000:1835, с. Соколівське Кіровоградського району та області», відомості про право власності, інші речові права, іпотеки та обтяжень, відсутні, що також підтверджується листом ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №139-17/20 від 21.02.2018 року. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.14 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається пільга, як першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Земельні ділянки передаються у власність у межах норм безоплатної приватизації, визначених ст.121 Земельного кодексу України, а саме для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України. Згідно ч.1 ст.186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Таким територіальним органом є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Частиною 5 статті 186-1 ЗК України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Згідно ч.6 ст.186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Частиною 8 ст.186-1 ЗК України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження. Згідно ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Частиною 4 статті визначено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частиною 9 статті 79-1 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Згідно ч.ч.1, 2 ст.114 ЗК України санітарно-захисні зони створюються навколо обєктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких обєктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових обєктів, обєктів соціальної інфраструктури та інших обєктів, повязаних з постійним перебуванням людей. Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із досліджених матеріалів справи та доказів, що їх підтверджують, судом встановлено, що 13.03.2017 року, у відповідності до статей 15-1, 116, 118, 121, 122 ЗК України, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області було видано наказ, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у резерві та розташована на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Розмір земельної ділянки 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. На замовлення позивача ПП «Альфа-Земпроект» розробили проектну документацію із землеустрою щодо відведення вказаної ділянки. Проте, відповідач 26.10.2017 року залишив заяву позивача без задоволення, оскільки в проекті землеустрою не зазначено санітарно-технічної зони та прибережної захисної смуги. 20.11.2017 року відповідач повторно залишив без задоволення заяву позивача, посилаючись на відсутність інформація стосовно відомостей про реєстрацію та облік апаратури супутникових радіонавігаційних систем, та не усунення попередніх зауваження стосовно встановлення санітарної зони, порушення вимоги ч.4 ст.25 Закону України «Про землеустрій», а також не встановлено належні межові знаки відповідно до чинного законодавства. ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області двічі відмовлено у погодженні проекту землеустрою та переданні у власність [PERSON] земельної ділянки. Проте, відповідач, може відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити в погодженні проекту з інших причин чи вказати інші недоліки. Відмова ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на погодження проекту з посиланням на не встановлення санітарно-технічної зони та не нанесення ширини прибережної захисної смуги на думку суду є надуманою та такою, що не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи мається графічне зображення (схема розташування земельної ділянки) щодо встановлення прибережної смуги, а також зазначено, що санітарна захисна зона відповідно до ст.114 ЗК України не встановлюється, у звязку із тим, що спірна земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення. Крім того, висновком експерта державної експертизи №3581/82-17 від 06.06.2017 року, погоджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки (шляхом безоплатної передачі) [PERSON], що свідчить про відповідність матеріалів проекту вимогам чинного законодавства. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище норми чинного законодавства та докази по справі, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №К-21801/0-15507/0/6-17 від 20.11.2017 року про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність позивача спірної земельної ділянки є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки посилання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у листах про відмову у затвердженні проекту є безпідставними, у звязку із тим, що спірна земельна ділянка вже сформована, як обєкт цивільних прав, вона має кадастровий номер, визначено її площу та межі, щодо неї внесено інформацію до Державного земельного кадастру, а також згідно отриманої судом інформації, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки та обтяжень стосовно спірної земельної ділянки, відсутні. Крім цього, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку на підставі розробленої проектної документації. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, зокрема право власності. Згідно ч.1 ст.5 вказаного Закону України, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Як передбачено ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування», суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем не підлягає задоволенню, оскільки суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування. Однак, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки, з подальшою передачею її у власність. Вирішуючи питання стосовно судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial