Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.05.2015 року надав [PERSON] у борг кошти в сумі 14 000 гривень, що підтверджується договором позики від 08.05.2015 року. Відповідач зобов'язався повернути суму грошей, що не може бути менше суми, еквівалентній 700 доларів США, до 01.08.2015 року. Станом на 05.09.2016 року відповідач не виконав умови договору позики та гроші не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 87 293,50 грн., з яких: сума позики 18 641,00 грн.; 3% річних від простроченої суми боргу за період з 02.08.2015 року по 05.09.2016 року 612,85 грн.; штраф згідно п.6 договору позики 68 039,65 грн.; а також стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 872,94 грн.. У судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.18). Відповідач у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 08.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що підтверджується договором позики від 08.05.2015 року (а.с.19). Згідно п.1 договору позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник прийняв 14 000,00 гривень, що на момент укладання договору еквівалентно 700 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцю суму грошових коштів, що не може бути менше суми, еквівалентній 700 доларів США до 01.08.2016 року. Пунктом 5 договору позики встановлено, що за порушення умов договору винна сторона відшкодовує завдані збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п.6 договору позики за порушенням строків повернення позики або неповернення позики чи часткового повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю борг з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки. При цьому за кожен день прострочення позичальник зобовязаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 1 відсоток від суми залишку позики. Згідно положень ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань та повинен сплатити за час прострочення три відсотки річних від простроченої суми, а також суму боргу. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач порушив свої зобов'язання за договором позики та грошові кошти не повернув і допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 18 641,00 грн. (700 доларів США х 26,63 грн. по курсу НБУ станом на 05.09.2016 року), 3% річних від простроченої суми боргу за період з 02.08.2015 року по 05.09.2016 року у сумі 612,85 грн. (18 641,00 грн. х 3 % / 365 днів х 400 днів), штраф у сумі 68 039,65 грн. (186,41 грн. х 365 днів) підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved