Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього сільськогосподарського підприємства КСП (АТ) «Україна», яке знаходилося на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, згідно з державним актом на право колективної власності на землю КСП (АТ) «Україна», виданим 27.12.1995. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.10.1984 по 2000 він працював на посаді тракториста, а потім на різних посадах, у КСП «Україна». При розпаюванні земель вказаного сільськогосподарського підприємства його не внесено до списків осіб пайовиків, які мали право на отримання земельної частки (паю) із земель колишнього колгоспу, сертифікат на земельну частку (пай) він не отримував. Однак, враховуючи, що він працював у вказаний період на підприємстві та був його членом, тому вважає, що має право на право на земельну частку (пай). Отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) у позасудовому порядку не можливо, тому він звернувся до суду з даною позовною заявою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Зазначив, що раніше до суду не звертався з метою отримання права на право на земельну частку (пай), оскільки не мав коштів на обробку землі. Ухвалою суду від 05.08.2019 замінено неналежного відповідача Дмитрівську об`єднану територіальну громаду Знам`янського району Кіровоградської області, на належного Дмитрівську сільську раду Знам`янського району Кіровоградської області. Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, але надіслав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав, а щодо суті позовних вимог зазначив, що Дмитрівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області не була залучена до розпаювання АТ «Україна»; відомості щодо включення [PERSON] до списку громадян членів АТ «Україна» в сільській раді відсутні; всі члени підприємства, які були внесені в список членів підприємства, отримали сертифікати на право на земельну частку (пай); позивачем не доведено факту перебування в трудових стосунках з АТ «Україна» на момент розпаювання; позивачем порушено строки позовної давності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з довідкою архівного відділу Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 23.04.2019 №188/01-46, правонаступником колгоспу «Україна» на підставі протоколу загальних зборів колгоспників від 05.12.1992 №4 є акціонерне товариство (АТ) «Україна», яке реформоване в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Україна» за рішенням ради уповноважених на підставі протоколу від 01.03.2000 №2 (а.с.18). Архівна довідка від 04.03.2019 за вих.№К-50 свідчить про те, що [PERSON] прийнятий у члени колгоспу «Україна» з 05.10.1984 на посаду тракториста, а в 1989 році переведений на посаду різноробочого та працював до 2000 року; у період з 1994 по 1997 роки відпрацьовував значно меншу кількість людино-днів за кожен рік у зв`язку з не поважними причинами, про що складені протоколи №1 від 08.02.1995, №31 від 30.09.1995, №1 від 02.02.1997, №1 від 05.02.1998 (а.с.11). В архівній довідці від 15.03.2019 №К-326/01-70 вказано, що в документах архівного фонду «Колгосп «Україна» Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області» у протоколах загальних зборів уповноважених членів колгоспу за 1984 рік значиться [PERSON] , 1946 року народження (так у документі) прийнятим у члени колгоспу (протокол від 29.10.1984 №3) (а.с.14). З довідки архівного відділу Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 23.04.2019 №187/01-46 та доданого до неї протоколу засідання правління АТ «Україна» від 30.12.1995 №30 встановлено, що запис про виключення [PERSON] з членів колгоспу «Україна» (АТ «Україна») за 1995 рік у протоколах засідань правління (загальних зборів) АТ «Україна» с.Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області не значиться (а.с.16, 17). У листі відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.04.2019 вказано, що у зв`язку з відсутністю у відділі Державного акта на право колективної власності на землю по АТ «Україна» Дмитрівської сільської ради, надати інформацію про дату отримання вказаного Державного акта не можливо. Також не можливо надати інформацію щодо додатку №1 до Державного акта списку членів громадян по КСП «Україна» та щодо виготовлення на ім`я [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай). Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) АТ «Україна», [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) не отримував, на обліку не перебуває. Розмір середньої частки (паю) по АТ «Україна» складає 4,89 умовних кадастрових гектари (а.с.20). З індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наданих Пенсійним фондом України, встановлено, що [PERSON] з 2000 року отримує пенсію. Його страхувальниками вказані АТ «Україна», СТОВ «Ново-Миколаївське», Кір. обл. вир. міжгосп. стан. по бджільництву, Знам`янський міськрайонний центр зайнятості, сільськ. товар. з обмежн. відпов. «Україна» (а.с.21-22). Трудова книжка позивачем суду не надана. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 (далі Указ №720/95), установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).\~ За змістом п.2 Указу №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», право на одержання земельної частки (паю) у члена колективного сільськогосподарського підприємства, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набувається з дня видачі членам колективного сільськогосподарського підприємства державного акта на право колективної власності на землю. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] прийнятий у члени колгоспу «Україна» з 05.10.1984 на посаду тракториста, в 1989 році переведений на посаду різноробочого та працював на цій посаді до 2000 року; у період з 1994 по 1997 роки відпрацьовував значно меншу кількість людино-днів за кожен рік у зв`язку з не поважними причинами. Однак, зазначене не слід ототожнювати з фактом втрати членства позивача в АТ «Україна». Даних про виключення [PERSON] з членів АТ «Україна» матеріали справи не містять.\~ За таких обставин, на час отримання АТ «Україна» державного акту від 27.12.1995 на право колективної власності на землю позивач повинен був бути включеним до списку, який є додатком до зазначеного державного акту. Проте, протягом двадцяти трьох років [PERSON] не ставив питання про захист свого порушеного права, пропустив строки звернення до суду з позовом та не зміг обґрунтувати пропуск такого строку поважними причинами. Суд вважає за необхідне застосувати норми Цивільного Кодексу Української РСР, які діяли на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Відповідно до ст.71 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 80 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін, відповідно до ст.75 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин). Внаслідок викладеного, суд, враховуючи положення законодавства, що регулювало спірні правовідносини на час їх виникнення і надавало суду підстави для застосування наслідків пропуску строків позовної давності звернення до суду і без письмової заяви сторін, при цьому враховує, що така заява відповідачем подана, вважає за необхідне ухвалити рішення в справі, яким відмовити в задоволенні позову саме з підстав пропуску строку позовної давності звернення [PERSON] з позовом. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, п.2 Указу Президента країни «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95,

Outcome: dismissed