Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно виконавчого листа, виданого Рожищенським районним судом Волинської області від 08.06.2012 року з нього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Дане рішення ним не оскаржувалось, аліменти сплачує вчасно, заборгованості по аліментах немає. Зазначає, що на даний час його сімейний та матеріальний стан змінився, він вдруге одружився і у нього народилось двоє дітей - дочка [PERSON] та син [PERSON], які теж знаходяться на його утриманні. Оскільки з моменту присудження йому аліментів за рішенням суду від 29.05.2012 року в нього змінився і матеріальний, і сімейний стан, сплата аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його доходу стала неможливою. Враховуючи наведене просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються в користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, згідна на зменшення розміру аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого листа, виданого 08.06.2012 року Рожищенським районним судом Волинської області з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). З свідоцтва про зміну імені вбачається, що 23.05.2012 року позивач змінив прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). Судом встановлено, що 15.03.2013 року позивач [PERSON] вдруге зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.11). Від даного шлюбу у нього народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність направі власності,володіння та/абокористування уплатника аліментівмайна тамайнових прав,у томучислі рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів,виключних правна результатиінтелектуальної діяльності,корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Частиною 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, з урахуванням наведених обставин та інтересів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки з часу стягнення аліментів сімейний та матеріальний стан позивача змінився, він одружився вдруге, народилось двоє дітей, які також знаходяться на утриманні позивача, таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального та сімейного стану у платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, а тому розмір стягнутих з нього аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини. Враховуючи вищевикладене, та те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак згідно клопотання судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved