Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що 01 вересня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями №3, розташований по вул. Гагаріна в смт. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області. Спадкоємцем житлового будинку за заповітом являється позивач. Позивач вказує, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, однак оформити спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на жилий будинок, а тому змушений звертатись до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 14/2017 до майна померлого 01.09.2016 року [PERSON], суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок №3, розташований по вул. Гагаріна в смт. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області, фактично належав [PERSON], який помер 01.09.2016 р. (а.с. 5). Зазначене підтверджується архівною довідкою КП БМБТІ № 435 від 18.09.2017 року (а.с. 15) та копією свідоцтва № 132 на забудову садиби в сільський населених пунктах Гайворонського району УРСР (а.с. 9), проте право власності за [PERSON], не було зареєстровано. З копії технічного паспорта на жилий будинок №3, розташований по вул. Гагаріна в смт. Салькове, Гайворонського району Кіровоградської області, вбачається, що відсоток зносу останнього становить 50% (а.с. 10-12). Постановою від 28 вересня 2017 року державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 13). Ця постанова є обґрунтованою, тому відповідно до роз'яснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», позивач може звернутися до суду з вимогами про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що покійний [PERSON] залишив заповіт від 04.08.2004 р., яким позивачу заповів усе своє майно, що вбачається з копії заповіту (а.с. 7). Наявність та чинність вказаного заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти та спадкові договори). Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, шляхом подачі 16.11.2016 року заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що вбачається з оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 14/2017 до майна померлого 01.09.2016 року [PERSON]. Інших спадкоємців, які матимуть право на обовязкову частку у спадщині судом не встановлено та до нотаріальної контори не звертались. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування на спірний будинок є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved