Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженця міста Артемівська (Бахмут) Донецької області, який помер [INFO] в місті Севастополь Автономної Республіки Крим. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що померлий є його сином, який народився в місті Артемівську (нині - Бахмут) Донецької області, де і був зареєстрований та проживав в належному заявнику будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Але влітку 2013 року син заявника поїхав до Автономної Республіки Крим, де влаштувався будівельником та працював, поки [INFO] не помер від алкогольної кардіоміопатії у місті Севастополь Автономної Республіки Крим, де було видано відповідну довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть. Після смерті сина невістка заявника з метою отримання свідоцтва про смерть законного зразку, затвердженого законодавством України, звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області з заявою про державну реєстрацію смерті померлого, на що заінтересована особа відмовила заявнику в реєстрації смерті. Встановлення даного юридичного факту заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, яке у свою чергу є підставою для виникнення певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, зняття з реєстрації померлого у належному заявнику будинку та реалізації його права на отримання субсидії, у зв'язку з чим заявник був вимушений звернутися до суду з зазначеною заявою. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, заявник звернувся до суду з заявою, у якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього на адресу суду надійшло клопотання про розгляд зазначеної справи за відсутності представника з зазначенням, що проти задоволення заявлених вимог не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що заявлені вимоги [PERSON], заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті. Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такий факт іншим шляхом неможливо. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В суді встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 4). В суді встановлено, що [INFO] у місті Севастополь Автономної Республіки Крим помер [PERSON], на підтвердження чого заявником надані до заяви наступні документи: довідка про смерть № 213 від 04 лютого 2016 року, відповідно до якої [PERSON] помер [INFO] у місті Севастополь від алкогольної кардіоміопатії (а.с. 5), свідоцтво про смерть [NUMBER], видане відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя 04 лютого 2016 року (а.с. 6). У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В матеріалах справи мається відмова у проведенні державної реєстрації смерті Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області № 1400/3.2-06-131 від 06 травня 2016 року, згідно якої заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с. 7). Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до статей 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Оскільки заявник, який є громадянином України, зареєстрований та проживає в місті Бахмут Донецької області, а його син помер на тимчасово окупованій територій в Автономній Республіці Крим, заявник не може отримати лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о у медичному закладі міста Севастополь, оскільки територія Автономної Республіки Крим тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року, на теперішній час не використовується, а отримане медичне свідоцтво про смерть за формою затвердженою урядом Російської Федерації не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. За наведених обставин, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved