Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь на його утримання на період навчання з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2020. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач є його батьком. Шлюб між батьками розірваний, він проживає разом з матірю. До його повноліття батько повинен був сплачувати аліменти на його утримання за рішенням суду, але жодного разу він аліменти не платив. На даний час він повнолітній і навчається на першому курсі денної форми навчання в Національному авіаційному університеті на повному державному забезпеченні, отримує невелику стипендію, період навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020. Оскільки форма навчання денна, він не має змоги влаштуватися на роботу з метою отримання доходу на своє утримання, а матері дуже важко утримувати його самостійно, так як всі витрати, повязані з навчанням, покладені на неї. Крім того, мати немає стабільного доходу, оскільки офіційно не працює, а лише іноді підробляє. У звязку з продовженням навчання він потребує матеріальної допомоги. Батько ж у добровільному порядку матеріальну допомогу йому не надає, тому він був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вказав, що у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, проте відповідач у добровільному порядку її не надає. Він проживає разом з матірю, яка офіційно не працює. Зазначив, що він не сподівається на отримання коштів від батька, однак звернувся до суду з метою отримання державної тимчасової допомоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він тривалий час не працює та будь-яких інших доходів немає, тому немає можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] на період його навчання. Його матеріальне становище вкрай скрутне. Вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Батьком [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом про народження, є відповідач [PERSON] (а.с.8). Згідно з довідкою від 18.05.2017 №445, [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання в Національному авіаційному університеті, термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» з 01.09.2016 по 30.06.2020 (а.с.9). З квитанції №Т19960, а також квитанцій від 30.01.2017 та від 22.05.2017 вбачається, що [PERSON] сплатив за проживання в гуртожитку №11 кошти в сумі 1474 грн. 05 коп., 1825 грн. 65 коп. та 550 грн. 15 коп. відповідно (а.с.11, 12, 13). Довідка про стипендію від 26.06.2017 №798 свідчить про те, що за період з грудня 2016 року по травень 2017 року стипендія [PERSON] склала 1688 грн. 78 коп. (а.с.10). Згідно зі ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання, у звязку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мають можливість надавати таку допомогу, при цьому право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.10 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, судом встановлено і не оспорюється сторонами, що повнолітній [PERSON], якому не виповнилося 23 роки, з 01.09.2016 продовжує навчання в Національному авіаційному університеті, на денній безкоштовній формі навчання, отримує стипендію, строк закінчення навчання 30.06.2020. Відповідач [PERSON] тривалий час не працює та будь-яких інших доходів немає. При цьому, позивач у судовому засіданні визнав факт відсутності у відповідача можливості надання йому матеріальної допомоги. За таких обставин, враховуючи відсутність у відповідача можливості надавати допомогу на утримання сина [PERSON] на період його навчання, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного, ст.ст.182, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed