Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який було уточнено в процесі розгляду справи. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачу належить на праві власності ? частина квартири [ADDRESS], в якій останній зареєстрований та проживає по теперішній час. Разом з позивачем другим співвласником вищевказаної квартири є третя особа по справі - [PERSON], колишня дружина позивача, яка також зареєстрована та проживає в даній квартирі. Також, разом з позивачем та третьою особою, у даній квартирі проживають їх спільні діти: [PERSON] та [PERSON].У даній квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON], колишня дружина позивача, яка з 2011 року фактично в ній не проживає, крім того, участь в утриманні квартири не приймає. Позивач не бажає сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка в квартирі не проживає та будь-яких стосунків з позивачем не підтримує. На підставі цього, позивач був змушений звернутися з позовом до суду. Відповідно до позовної заяви, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялась судом своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. За даних обставин, заслухавши думку представника позивача та третьої особи, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, тому визнає причини її неявки неповажними та вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні від 02.07.2016 року свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] протягом тривалого часу, зазначили, що перешкод відповідачу у користуванні вищезазначеною квартирою не чинилось. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, показання свідків, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Згідно копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.11.2008 року та витягів про державну реєстрацію прав, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/2 частині) (а.с.50, 51, 54). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] (співвласник), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (співвласник, колишня дружина), [PERSON] (колишня дружина), що підтверджується довідкою ОСББ «Київ-10» №52 від 23.03.2016 року (а.с.48). Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартири з 2011 року, крім того, даний факт підтверджується складеним актом обстеження квартири [ADDRESS] на фактично проживаючих і житлово-побутових умов від 27.01.2016 року (а.с. 49). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не проживає у вищезазначеному житлому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, а саме більше одного року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved