Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. В позові зазначив, що з відповідачкою перебував у фактичних шлюбних стосунках з травня 2010 року, проживали у квартирі відповідачки за адресою: [ADDRESS]. За час проживання однією сім'єю набули таке майно: - рідкокристалічний телевізор LG 42LV3400 вартістю 6480,83 грн.; - рідкокристалічний телевізор LG 22LD350; - підставку MAXIMUM 1135 DXX (ч) вартістю 1373,33 грн.; - диван і два крісла «Президент» вартістю 7900 грн.; -шафу-купе вартістю 3900 грн.; -кухню вартістю 7000 грн. Крім того, у квартирі відповідачки своїми силами зробив ремонт: · обшивка стін гіпсокартоном - 600 грн.; · шпаклівка для стін - 840 грн.; · встановлення пластикового балконного блоку - 2800 грн.; · ламінат - 20 кв.м. - 2800 грн.; · шпалери - 820 грн.; · люстра - 680 грн.; · кахель 4,5 кв.м. - 960 грн.; · кут для стільниці - 250 грн.; · ледовське підсвічування 5 м. - 600 грн.; · панно «Маки» на стіни - 650 грн.; · шпалери - 250 грн.; · лінолеум з плінтусами - 1600 грн.: · робота по укладці кахлю та зашивка батареї гіпсокартоном - 300 грн. Відповідачка також привласнила собі належні йому гроші: 300 євро, що еквівалентно 5778 грн., відпускні - 7400 грн., 10000 грн, які він заробив з продажу фруктів. 28.11.2013 року сторони припинили сумісне проживання, оскільки відповідачка не пустила його в квартиру. Вважає, що набуте ними під час спільного проживання майно, належить їм на праві спільної сумісної власності і тому просив виділити [PERSON] в особисту власність все спільне майно та стягнути з неї на його користь 31491,08 грн. в рахунок компенсації вартості 1/2 частини належного сторонам майна. В судовому засіданні позивач підтримав позов, наполягає на його задоволенні. Представник відповідачки проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що дійсно [PERSON] знайома з позивачем, але в період з травня 2010 року однією сім'єю з ним не проживала, спільне господарство не вели. Позивач орендував у ній кімнату у квартирі, про що 22.05.2010 року був укладений відповідний договір. Оскільки факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу судом не встановлювався, вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, за таких підстав. В силу ст. 74 СК України, якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому інщому шлюбі, майно, придбане ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Норма ст 74 СК України поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталеві відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого придбане спірне майно. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року № 6-97 цс11 та яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України. Враховуючи те, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, позивачем не заявлялися, а суд розглядає справи лише в межах заявлених позивачами вимог, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed