Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що з 16.08.2004 року по теперішній час, на підставі договору купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва, укладеного між ним та територіальною громадою м. Первомайська в особі Первомайської міської ради Миколаївської області, він є власником незавершеного будівництва добудови готелю на 118 місць з вбудовано-прибудованим кафе на 50 місць, з підземною частиною загальною площею 5\~137,8 кв.м. по вул. К. Маркса, 2 в м. Первомайську Миколаївської області. Обєкт передано йому за актом приймання-передачі від 02.09.2004 року. В рамках кримінального провадження № 1201360080000005 на підставі ухвали слідчого судді, 08.05.2013 року слідчим було проведено огляд вказаного обєкту за відсутності власника або уповноваженої ним особи, та у присутності понятих і представника Первомайської міської ради заступника міського голови [PERSON] В подальшому обєкт було передано [PERSON] як посадовій особі Первомайської міської ради на зберігання, про що вона власноручно написала слідчому розписку. Замки на обєкті були змінені. 31.12.2013 року вказане кримінальне провадження закрито, однак власник не має доступу до обєкту. На письмові звернення Первомайська міська рада, як зберігач майна, відмовляється створити комісію по прийому-передачі обєкту, провести спільний з власником огляд та інвентаризацію обєкту; підписати акт прийому-передачі майна та надати доступ власнику або уповноваженій ним особі, зокрема надати ключі від замків. На думку позивача, з 31.12.2013 року Первомайська міська рада незаконно володіє належним йому обєктом права власності, протиправно унеможливлює його доступ до обєкта, ігнорує законні вимоги власника щодо повернення майна, а тому просить суд зобовязати Первомайську міську раду вчинити дії щодо повернення зазначеного вище обєкту незавершеного будівництва шляхом: створення комісії по прийому-передачі обєкту, до складу якої включити представників Первомайської міської ради та [PERSON]; проведення спільного огляду та інвентаризації обєкту; підписання акту прийому-передачі обєкту; надання доступу до обєкту його власнику або уповноваженим ним представникам; передачі власнику та/або уповноваженій ним особі ключів до відповідних приміщень обєкту. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позов, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що Первомайська міська рада жодним чином не володіє, не користується спірним обєктом нерухомості; не перешкоджає доступу до нього та користуванню ним власника, яким є [PERSON]; не має ключів від приміщень обєкту, оскільки у жовтні 2013 року замки були зламані і кимось встановлені нові, про що міська рада повідомила органи внутрішніх справ. Вважає, що права позивача, як власника обєкту незавершеного будівництва відповідачем не порушені, і просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, свідка [PERSON], дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. З наданих суду копій документів: договору купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва від 16.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та територіальною громадою в особі Первомайської міської ради; довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно № 32206118; рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.11.2014 року у справі № 484/2443/13-ц, провадження № 2/484/1138/14 вбачається, що [PERSON] є власником незавершеного будівництва добудови готелю на 118 місць з вбудовано-прибудованим кафе на 50 місць, з підземною частиною загальною площею 5\~137,8 кв.м. по вул. К. Маркса, 2 в м. Первомайську Миколаївської області. З витягу з ЄРДР вбачається, що 11.01.2013 року СУ ГУМВС України в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження № 12013160080000005 за ст. 191 ч.5 КК України за фактом незаконного заволодіння посадовими особами Первомайської міської ради за попередньою змовою з [PERSON], обєктом комунальної власності незавершеним будівництвом добудови готелю по вул. К. Маркса, 2 в м. Первомайську, що спричинило матеріальні збитки територіальній громаді міста в особливо великих розмірах. В межах зазначеного кримінального провадження за клопотанням слідчого Петренко Л.В., слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Рудяк А.О. 22.04.2013 року виніс ухвалу про надання дозволу на проведення огляду вказаного вище обєкту, належного [PERSON] Як вбачається з листа старшого слідчого відділу СУ УМВС [PERSON] б/н від 08.05.2013 року, такий огляд було проведено 08.05.2013 року. В такому листі слідчий повідомляє міського голову, що 08.05.2013 року на місці огляду охорони, власника не виявлено, доступ до приміщення вільний та не огороджений, вхідні двері до приміщення закриті замком. Посилаючись на ст.ст. 236, 237 КПК України слідчий просить міського голову надати особу, якій під зберігальну розписку він передасть вказаний вище обєкт незавершеного будівництва після його огляду. На думку суду, наданий представником позивача аркуш з рукописним текстом за підписом ст. слідчого Рябченко В.М., із зазначенням понятих [PERSON] та [PERSON], як процесуальний документ, є недопустимим доказом (в разі, якщо представником позивача подано його повну копію, а не частину документа), оскільки він не відповідає вимогам КПК України: не містить назви, дати складання, опису слідчої дії. Якщо розцінювати такий документ як письмовий доказ, що містить певну інформацію, з точки зору вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України, то наявна у ньому інформація суперечлива. Зокрема, не зрозуміло, в який день і яка дія відбувалася, з чим це було повязано; хто така [PERSON], яка постанова їй була оголошена, адже ні про яку постанову раніше взагалі мови не йшлося; чому оголошення постанови відбувалося в присутності понятих; в якому саме огляді, якого обєкту вони приймали участь; хто проводив такий огляд, хто був його учасником не зрозуміло. Не зважаючи на те, що представник відповідача не заперечував проти такого доказу, суд вважає його неналежним і не допустимим, оскільки встановити його належність фактично неможливо. З наданої суду зберігальної розписки вбачається, що [PERSON] заступник міського голови, отримала під зберігання після огляду обєкт нерухомого майна незавершене будівництво у вигляді добудови готелю з вбудовано-прибудованим кафе з підземною частиною за адресою: м. Первомайськ, вул. К. Маркса, 2. про кримінальну відповідальність за розтрату повідомлена, три ключі від замку, на який закрито вхідні двері, отримала. Розписка датована 08.05.2013 р. Прийняв розписку ст. слідчий Рябченко В.П. Свідок [PERSON] пояснила суду, що обіймає посаду заступника міського голови по комунальній власності, земельних відносинах та архітектурних питаннях. 08.05.2013 року за резолюцією міського голови вона була присутня при огляді належного [PERSON] незавершеного будівництва добудови готелю по вул. К. Маркса, 2 в м. Первомайську. Її присутність як посадової особи міської ради була викликана відсутністю власника або уповноваженої ним особи на обєкті. Слідчий оголосив їй ухвалу слідчого судді про дозвіл на огляд приміщення, при цьому також були присутні двоє понятих, були відкриті двері, здійснено огляд, після чого слідчий закрив замок, передав їй ключі, пояснив, що передає їй обєкт на зберігання, відібрав розписку. Фактично, їй були передані лише ключі. У жовтні 2013 року було виявлено, що замок зламаний, про що міська рада повідомила міліцію. В подальшому при огляді обєкту було встановлено, що на дверях висить новий замок, який закритий. З того часу вона як представник міської ради доступу до цього обєкту не має. Під час передачі обєкту на зберігання слідчим акт прийому-зберігання не складався, час зберігання не визначався. Свідок пояснила, що міська рада не заперечує право власності [PERSON] на спірний обєкт нерухомості, не перешкоджає йому ним користуватися, володіти тощо. Згідно постанови від 31.12.2013 року вказане вище кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. При цьому питання щодо речових доказів, будь-якого майна, скасування засобів забезпечення кримінального провадження слідчим у цій постанові не вирішено. Як видно з листа № 5992/03.1-26 від 17.10.2013 року, Первомайський міський голова повідомив Первомайський МВ УМВС про виявлений 02.10.2013 року факт відсутності опломбованих замків на вхідних дверях до будівлі готелю, можливе пошкодження його цілісності та встановлення невідомою особою інших навісних замків. За вказаною заявою інформація була внесена до ЄРДР, розпочате кримінальне провадження № 12013160110003512, яке після перевірки було закрите 29.10.2013 року постановою слідчого. З цієї постанови вбачається, що при огляді місця події було виявлено присутність металевого навісного замка на дверях спірного обєкту. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] не знав про існування кримінального провадження № 12013160080000005 та про слідчі дії, що проводилися в його межах, тобто про огляд та передачу обєкта незавершеного будівництва на зберігання посадовій особі міської ради. З листів представника позивача до міської ради від 02.02.2015 року, 20.03.2015 року, 06.04.2015 року вбачається, що позивач вимагає повернути йому обєкт незавершеного будівництва на виконання рішення Первомайського міськрайонного суду від 25.11.2014 року. При цьому з відповідей міської ради на вказані звернення за № к-67-15 від 16.02.2015 року, та № к-67/2-15 від 02.04.2015 року вбачається, що міська рада не оспорює і не заперечує права власності позивача на вказаний вище обєкт незавершеного будівництва, в тому числі і його права володіння та користування цим обєктом. Таким чином, спірний обєкт незавершеного будівництва є власністю позивача, в даний час ніхто цим обєктом не користується, не володіє. Іншого належними та допустимими доказами позивачем не доведено. В межах названих вище кримінальних проваджень даний обєкт не визнавався речовим доказом, не був арештований. Передача його на зберігання посадовій особі міської ради викликана саме відсутністю власника під час проведення слідчої дії огляду майна. Термін такого зберігання слідчим не визначений, як і статус самого майна у кримінальному провадженні. Тож, оскільки передача на зберігання сторонній особі майна була зумовлена відсутністю самого власника, ніщо не перешкоджало власнику як володільцю та користувачу належного йому майна самому взяти на зберігання обєкт своєї власності. Охорона такого обєкта є виключним правом власника за відсутності визначених законом ситуацій, які в даному випадку були відсутні. Власник своїм правом не скористався. На час огляду приміщення охорона майна була відсутня. Збереження свого майна як зазначено вище виключне право власника. Відповідальність за наслідки відсутності охорони майна власника не можна перекладати на іншу особу, яка не є власником майна. Суду не надані докази того, що [PERSON] на мав доступу до обєкту незавершеного будівництва і що міська рада, її посадові особи або будь-які інші конкретні особи перешкоджали або перешкоджають в даний час позивачу користуватися і володіти своєю власністю. Навпаки, з наведеного вище листування та заяв представників міської ради в судовому засіданні вбачається, що відповідач визнає всі складові права власності [PERSON] на обєкт. Таким чином, на думку суду, позивач не довів, що його право володіння та користування спірним майном порушено. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК, ст.ст. 15, 16 ЦК України, захисту підлягають лише порушені, оспорювані або невизнані права, свободи та інтереси. Однак, як зазначено вище, позивачем не доведено порушення його прав, передбачених ст.ст. 319, 321 ЦК України з боку відповідача. Фактично, між сторонами відсутні правовідносини, передбачені ст.ст. 386, 387 ЦК України, а тому відсутні підстави для застосування ст.ст. 387, 1212 ЦК України. Фактично між сторонами відсутній спір, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати поверненню не підлягають відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed