Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Третя особа: [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 10.02.2014 до 1/6 частини зі всіх видів аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Виконавчий лист, виданий [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 10.02.2014 по справі №635/12094/13-ц відкликати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 10.02.2014 з позивача стягуються на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2013 р. і до повноліття дитини. В подальшому 13.08.2016 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] та в позивача народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] страждає на вроджений двосторонній підвивіх стегон, дисплазія тазостегнових суглобів. Теперішня дружина позивача [PERSON] не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином позивач зазначає, що його матеріальний стан змінився, тому є підстави для зменшення розміру аліментів. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує проти позову, зазначила, що наведені позивачем обставини щодо зміни його сімейного стану, а також обставини хвороби його дитини від другого шлюбу - [PERSON] не заперечуються. Разом з тим, матеріальне становище відповідача та дитини - [PERSON] , є скрутним. На теперішній час, з квітня 2020 року відповідач є безробітною, перебуває на обліку у Харківській районній філії Харківського обласного центру зайнятості та отримую державну допомогу. Ця допомога, а також аліменти на утримання дитини, які сплачуються позивачем, є єдиним джерелом існування. [PERSON] страждає на захворювання серцево-судинної системи - під час огляду у кардіолога 05.02.2018р. встановлено діагноз: «вегетативна дисфункція по вагальному типу», 02.07.2020р. - «вегетативна дисфункція синусового вузла», в нього останнім часом сильно погіршився зір, йому рекомендовано використання окулярів для постійного носіння. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що дитина [PERSON] потребує продовження лікування, а саме: лікувальний масаж, лікувальна фізична культура, фізиопроцедури, спеціальне дороговартісне ортопедичне взуття, медичні препарати. Мати дитини - [PERSON] , не може працювати, оскільки лікування дитини потребує значного часу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.07.2020 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовільнити. Відповідач заперечувала проти позову, просила в його задоволенні відмовити. Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2010, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.11.2013. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10.02.2014 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки від 10.06.2020 вих.№35, яка видана ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», [PERSON] працює на посаді майстра ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» з нарахованим доходом за червень 2019-липень 2020 - 279199,51 грн. 13.08.2016 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . В шлюбі позивача та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , страждає на захворювання: вроджений двосторонній підвивіх стегон, дисплазія тазостегнових суглобів, що підтверджується медичними довідками з КЗОЗ «Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні» від 06.07.2018, 10.10.2018, 02.01.2019, дитячого лікувально-профілактичного центру «Неболійка» від 12.01.2019,23.03.2019, 11.04.2020, 08.06.2019,05.10.2019, 28.12.2019. Відповідач, [PERSON] , відповідно до довідки Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості від 10.08.2020 вих.№436, перебуває на обліку як безробітня. Дохід [PERSON] за період 15 квітня 2020 - 30 червня 2020 складає 9448,70 грн., що підтверджується довідкою Харківської районної філії Харківського обласного центру зайнятості від 10.08.2020 вих.№435. [PERSON] страждає на захворювання серцево-судинної системи, що підтверджується наданою медичною документацією, зокрема, під час огляду у кардіолога 05.02.2018р. встановлено діагноз вегетативна дисфункція по вагальному типу, 02.07.2020р. вегетативна дисфункція синусового вузла. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи зі змісту статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Як встановлено в ході судового розгляду, після постановлення рішення Харківським районним судом Харківської області від 10 лютого 2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , у позивача дійсно змінився сімейний стан. 13 серпня 2016 позивачем укладено шлюб з [PERSON] , а [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] . Зазначені обставини є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Виходячи з наведених обставин, суд вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2014 року. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають хронічні захворювання. Крім того, на утриманні позивача знаходиться дружина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є працездатною особою, та працює майстром ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» і його заробіток становить: травень 2020 -24958.16 грн., квітень 2020 -19890,56 грн, березень 2020 - 22791,68 грн., лютий 2020-16892,16 грн, січень 2020 - 42137.10 грн. Водночас [PERSON] на даний час зареєстрована як безробітня та отримує допомогу в розмірі: червень 2020 -3681,32 грн, травень 2020 - 3804.02 грн., квітень 2020 - 1963,36 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2020 року становить 2218 гривен. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Враховуючи надані докази у їх сукупності, суд погоджується з доводами позивача про те, що стягнення з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від заробітку відповідача, може призвести до надмірного фінансового навантаження на останнього. Водночас суд вважає необґрунтованим зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] до 1/6 частини з доходу платника аліментів Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, враховуючи всі вищевикладені обставини, а також враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 10.02.2014 р. по справі №635/12094/13-ц на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вищевикладені висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 464/3480/17-ц. Щодо позовних вимог про відкликання виконавчого листа №635/12094/13-ц про стягнення з [PERSON] аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Суд зазначає, що зменшення розміру аліментів не є підставою для визнання виконавчого листа, на підставі якого стягувались аліменти, таким, що не підлягає виконанню. Водночас, у разі набрання даним рішенням законної сили видається виконавчий лист, з урахуванням якого проводиться обрахування розміру аліментів. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відкликання виконавчого листа задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: partial