Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Приморського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що він являється головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований та проживає разом зі своєю дружиною - [PERSON], донькою - [PERSON] та онукою - [PERSON] У зазначеній квартирі також зареєстрована відповідачка - його друга донька [PERSON] та її колишній чоловік - [PERSON], котрі не мешкають там протягом п'ятнадцяти років. Також позивач вказує, що у зв'язку з наявністю прописки відповідачів в квартирі йому доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить його в скрутне матеріальне становище. Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою. [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вказав, що він був змушений переїхати з спірної квартири у зв'язку з розірванням шлюбу між ним та [PERSON] Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем її реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляла. Представник Приморського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем п'ятикімнатної квартири [ADDRESS], згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Одеси від 16 серпня 1991 року №1250. У даній квартирі позивач зареєстрований та мешкає разом зі своєю дружиною - [PERSON], донькою - [PERSON] та онукою - [PERSON], що вбачається з відповідної довідки-виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 15 грудня 2014 року. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстрована також друга донька позивача - [PERSON] та її колишній чоловік - [PERSON], котрі не мешкають там протягом п'ятнадцяти років. Факт того, що відповідачі не проживають в [ADDRESS], підтверджується також актом дільниці №3 ЖКС «Порто-Франківський» від 18 грудня 2014 року, підписаного також мешканцями будинку. У судовому засіданні доведено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою протягом більш ніж шість місяців підряд, не оплачують житлово-комунальні послуги та не підтримують з позивачем жодних відносин. Посилання [PERSON] на те, що він був змушений переїхати з спірної квартири у зв'язку з розірванням шлюбу між ним та [PERSON], не можуть бути підставою для продовження перебування відповідача на реєстраційному обліку за вказаною адресою. За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved