Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом\~ до відповідача про визначення додаткового строку для\~подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 23.03.2004 року померла його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшли, житловий будинок з господарськими приміщеннями та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,95 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №677897. Він є спадкоємцем першої черги за законом, однак в шестимісячний строк після смерті спадкодавця не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, бо йому було відомо, що мати при житті склала заповіт на користь сина [PERSON] (брата позивача), який спадщину не прийняв та помер 16.10.2018 року, має поганий стан здоровя, з дитинства є особою з інвалідністю, має ІІ групу інвалідності. Просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустив його з поважних причин.\~ Представник позивача, адвокат [PERSON] вимоги позивача підтримав, просив судовий розгляд провести без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 23 березня 2004 \~року померла мати позивача\~[PERSON],\~яка проживала \~в [INFO],\~у звязку\~з чим\~відкрилася спадщина,\~до складу\~якої ввійшли, житловий будинок з господарськими приміщення, який розташований у с. Клепали Буринського району та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,95 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради,\~що підтверджується\~паспортом позивача,\~ свідоцтвом про смерть [PERSON], посвідкою про\~народження позивача, державним актом на право приватної власності на землю (а.с.5-7, 9). Згідно з довідки [PERSON] сільської\~ради на день смерті [PERSON] була зареєстрована в [INFO] і поживала одна, від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою посвідчено заповіт 30.08.2001 року за №66, який не скасовувався, не змінювався (а.с.10). За життя 30.08.2001 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла земельну частку (пай) в землях [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, посвідчену сертифікатом виданим Буринською райдержадміністрацією 29.07.1996 року в розмірі 3,36 га синові [PERSON], який помер 16.10.2010 року, що підтверджується заповітом, свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.11-13). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.31-33). Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки йому було відомо, що мати при житті склала заповіт на користь [PERSON], має поганий стан здоровя, з дитинства є особою з інвалідністю, має ІІ групу інвалідності. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для нього обєктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач повязаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких він є. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості, при цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved