Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначив, що з 19.6.1982 року по 12.12.2000 року перебував у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу від 13.12.1983 року, сторонами була придбана 1/2 частина будинку № 148 по вулиці Чудовій в місті Запоріжжі. Право власності придбаного майна було зареєстроване за [PERSON] Рішеннями суду від 20.1.2004 року [PERSON] відмовлено в поділі вищезазначеної частини будинку, як спільного майна подружжя, рішенням суду від 3.11.2004 року [PERSON] зобов'язано видати [PERSON] ключі від вхідної двері спірного будинку, як усунення перешкод в реалізації його права власності, рішенням суду від 2.8.2012 року [PERSON] знятий з реєстраційного обліку по вулиці Чудовій, 148 в місті Запоріжжі. Посилаючись на ст.ст.22,29 КоБС України та ст.ст.70,71 СК України просить суд розділити між [PERSON] та [PERSON] 1/2 частину житлового будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі, як нажиту під час шлюбу та визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що під час перебування у шлюбу з [PERSON] вони 13.12.1983 року придбали у власність 1/2 частину будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі. Право власності на нерухомість було зареєстровано за нею в ЗМБТІ 20.12.1983 року. Після розірвання шлюбу, в 2001 році вони звернулися до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, в тому числі й будинку. Позовні вимоги були розділені, поділ будинку виділено в окреме провадження. Рішенням суду [PERSON] відмовлено у виділенні в натурі 1/4 частини 1/2 частини вищезазначеного будинку. З вересня 2002 року [PERSON] в спірному будинку не проживає, однак рішенням суду від 3.11.2004 року [PERSON] зобов'язано надати [PERSON]М ключі від вхідної двері, однак він цим правом не скористувався, не здійснив жодних намірів щодо виконання рішення суду, з позовом до суду про виплату на свою користь з [PERSON] вартості 1/4 частини спірного будинку не звертався. [PERSON] з 2002 року взагалі не цікавиться будинком, не несе витрат на його утримання. Всі витрати по утриманню будинку несе [PERSON], зробивши у 2011 році за власні кошти значне поліпшення стану будинку. Рішенням суду від 2.8.2012 року [PERSON] знятий з реєстрації в спірному будинку. Просить суд визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі. Ухвалою суду від 20.11.2017 року обидва позови об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] відмовити. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просять позов задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Свідок по справі [PERSON] пояснила, що [PERSON] не пускала [PERSON] в спірний будинок, в теперішній час останній проживає в купленій квартирі. Свідок по справі [PERSON] пояснила, що спірний будинок придбаний за спільні кошти сторін, що [PERSON] не пускала [PERSON] в спірний будинок, у зв'язку з чим [PERSON] змушений жити в квартирі. Вислухавши пояснення, перевіривши докази, суд встановив юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні й проти чого не заперечують сторони, вони перебували у шлюбі з 19.6.1982 року по 26.5.2001 року (т.2 а.с.24). Під час перебування у шлюбі сторонами за договором купівлі-продажу від 13.12.1983 року придбана 1/2 частина будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі, зареєстрована ЗМБТІ 20.12.1983 року за [PERSON] в реєстровій книзі № 100 за № 15130 (т.2 а.с.25-26). За змістом ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Після розірвання шлюбу сторони зверталися до суду з позовами за розглядом яких Заводським районним судом міста Запоріжжя прийняті наступні рішення: 20.1.2004 року за позовом [PERSON] до [PERSON], зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, в задоволенні позову про поділ в натурі 1/2 частини будинку № 148 по вул. Чудовій в м.Запоріжжі відмовлено. В цьому ж рішенні суду зазначено, що під час розгляду справи питання про виділення спірного приміщення одній стороні з наступною грошовою компенсацією іншій стороні не ставилося (т.1 а.с.7-8, т.2 а.с.6-7,27-28). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.4.2004 року рішення суду від 20.1.2005 року змінено в частині позовних вимог, сама суть рішення залишилася не змінною. В тієї ж ухвалі суду зазначено, що власником спірної частини будинку є [PERSON]О.(т.1 а.с.9-10); 3.11.2004 року за позовом [PERSON] до [PERSON] з позовом про усунення перешкод в реалізації права власності [PERSON] зобов'язано видати [PERSON] ключі від вхідної двері будинку № 148 по вул.Чудовій в м.Запоріжжі (т.1 а.с.6); 3.12.2004 року за позовом [PERSON] до [PERSON], зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, розділене майно, нажити за період шлюбу (т.2 а.с.4-5,29-30); 02.08.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в реалізації права власності, [PERSON] знято з реєстраційного обліку по вул. Чудовій, 148 в м.Запоріжжі (т.2 а.с.8). Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами розірвано 26.5.2001 року. Рішенням суду від 3.12.2004 року спільне рухоме майно сторін (речі) розділене (т.2 а.с.4-5,29-30). Рішенням суду від 20.1.2004 року в розділі спірної 1/2 частини будинку відмовлено з підстав неможливості поділу 1/2 частини спірного будинку на дві рівні частини (т.1 а.с.7-8, т.2 а.с.6-7,27-28). З 19.4.2004 року по 19.9.2017 року [PERSON] про розподіл спірного майна подружжя іншим способом, про який судом було зазначено в самому рішенні, ніж виділення частки в натурі, в чому рішенням суду від 20.1.2004 року було відмовлено у зв'язку неможливістю до суду не звертався. Згідно ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про пропущення свого права власності. Суд виходить з того, що строк позовної давності звернення [PERSON] до суду про розподіл спірного будинку необхідно відраховувати з 20.4.2004 року з дня набуття законної сили рішенням суду про відмову в розподілі спірного будинку в натурі. Тобто саме цей день суд вважає як день коли [PERSON] дізнався про порушення свого права власності. Звернення [PERSON] до суду відбулося 19.9.2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч.2 ст.75 СК України. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні [PERSON] в заявлених позовних вимогах. Щодо позовних вимог [PERSON] суд вважає наступне. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.4.2004 року власником 1/2 частини спірного будинку № 148 по вулиці Чудовій в м.Запоріжжі є [PERSON]О.(т.1 а.с.10). За [PERSON] й зареєстроване право власності на 1/2 частини спірного будинку № 148 по вулиці Чудовій в м. Запоріжжі ЗМБТІ 20.12.1983 року в реєстровій книзі № 100 за № 15130 (т.2 а.с.25-26). Відповідно до ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв'язку з тим, що рішенням суду від 19.4.2004 року встановлено, що власником 1/2 частини спірного будинку № 148 по вулиці Чудовій в м.Запоріжжі є [PERSON], то повторне визнання даного факту в судовому засіданні непотрібно, таким чином позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: dismissed