Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 14.05.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кремінського РУЮ у Луганській області (актовий запис № 42). В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що подружні стосунки між сторонами не склалися через різні погляди на життя, сімейні обов'язки, ведення спільного господарства. Спільно не проживають та збереження сім'ї не можливе. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. У зв'язку з чим, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] під час розгляду справи по суті підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та просить шлюб розірвати. Під час підготовчого засідання, не виходячи до нарадчої кімнати, судом постановлено ухвалу про розгляд справи по суті та ухвалення рішення у справі з підстав визнання відповідачем позову, і прийняття такого визнання судом. Суд, заслухавши вступне слово позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 20.03.2018 р. Кремінським РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Луганській області (а.с. 5), [PERSON] та [PERSON] 14.05.2013 р. зареєстрували шлюб, про що 14.05.2013 р. складено відповідний актовий запис № 42. З пояснень позивача [PERSON] та дослідженої у справі довідки про склад сім'ї від 19.03.2018 р. № 732, виданої виконавчим комітетом Кремінської міської ради Луганської області (а.с. 6), встановлено, що сторони спільно не проживають. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З огляду на відсутність бажання примиритися з обох сторін, строк на примирення судом не застосовано. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Як вбачається із ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, а відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції № 0.0.990605150.1 від 19.03.2018 р. Окрім того, враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, наявні підстави для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, а відтак іншу частину судового збору слід покласти на [PERSON]

Outcome: approved