Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Посилався на те, що 22.02.2014 року [PERSON] під розписку позичив у нього гроші в розмірі 12000 доларів США строком до кінця жовтня 2015 року, однак по даний час ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір в добровільному порядку, з підстав, передбачених ст.ст.525, 526, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в розмірі 12000 доларів США грн., що станом на 08.12.2016 року по курсу НБУ, становить 312241 грн. 20 коп. та сплачену суму судового збору в розмірі 3122 грн. 41 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив розглянути справу за його відсутності, не заперечивши проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, в установленому законом порядку про причини своєї неявки суд не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22.02.2014 року відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 12000 доларів США, які зобов'язався повернути до кінця жовтня 2015 року, на підтвердження чого надав позивачу письмову розписку, що підтверджується наявним у справі її оригіналом. Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження укладення у письмовій формі відповідно до вимог ст.1047 ЦК України між сторонами договору позики грошей. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] борг за вказаним вище договором позики в розмірі 12000 доларів США у визначений ним строк позивачу [PERSON] не повернув. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України). Враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені по справі обставини, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] борг за вказаним вище договором позики від 22.02.2014 року в розмірі 12000 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України станом на 08.12.2016 року, складає 312241 грн. 20 коп. Крім цього, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 3122 грн. 41 коп.

Outcome: approved