Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 30.10.2003 відділом реєстрації шлюбів по місту Іркутську управління РАЦС Іркутської області, актовий запис № 2698. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що від шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років подружжя не може знайти взагалі спільної мови, відповідач не приймає участі у вихованні та догляді за їх спільними дітьми, абстрагувалася від позивача та повністю живе лише власним життям. Склалася ситуація, як зазначає позивач, що хоча сторони і проживають в одному будинку, але протягом останніх півтора років не ведуть ні спільного господарства, не мають ні спільних прав, ні обов'язків, шлюб існує лише формально. Спільне життя з відповідачем не склалося оскільки протягом останнього часу подружнього життя сторони живуть як чужі люди, немає взаєморозуміння, поваги, постійні конфліктні ситуації, сварки, що і призвели до фактичного припинення шлюбних відносин майже півтора року тому. [PERSON] вказує, що на примирення не згоден , оскільки наміру зберігати шлюб в нього більше немає, шлюб існує лише формально, відсутність взаємності щодо зацікавленості у спільному майбутньому подружжя, в свою чергу, призвело лише до втрати почуття любові, поваги, довіри та бажання взагалі налагоджувати стосунки з відповідачем. Позивач намагався врятувати шлюб і вживав усі можливі для цього засоби та внутрішні сили. Однак, це виявилося марним. [PERSON] зазначає, що в результаті розмов з відповідачем він дійшов висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їхніх спільних дітей. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дітей наразі немає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що можливо зберегти родину. Суд, вислухавши позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення відповідача, дійшов наступних висновків. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Вислухавши сторони, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім'я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Ні відповідачем, ані представником відповідача не надано суду жодних доказів щодо можливості та необхідності зберегти шлюб. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виходячи з викладеного вище, суд вважав за недоцільне надавати сторонам строк на примирення та прийшов до висновку про наявність підстав щодо розірвання шлюбу між сторонами. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 30.10.2003 Відділом реєстрації шлюбів по м. Іркутськ управління ЗАЦС Іркутської області, вбачається, що при одружені відповідач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 6). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач просить залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище відповідача - «[PERSON]».

Outcome: approved