Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Більської сільської ради Котелевського району Полтавської про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Зелена, 7, с. Більськ Котелевського району Полтавської області, що підтверджується рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року по справі №535/323/16-ц та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно №63564793 від 15.07.2016 року. При оформленні спадщини йому стало відомо, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: с. Більськ Котелевського району Полтавської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №041422, виданий Більською сільською радою Котелевського району Полтавської області 12.01.1998 року, на підставі рішення виконавчого комітету Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 02.03.1995 року. Розташований на земельній ділянці житловий будинок перебуває у спільній частковій власності двох осіб, що в свою чергу не відповідає вимогам ст. 120 Земельного кодексу України щодо визначення права власності на земельну ділянку, у звязку з чим приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. А тому, рішення виконавчого комітету Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 02.03.1995 року в частині приватизації [PERSON] земельної ділянки площею 0,60 га, та державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №041422 від 12.01.1998 року порушують його права щодо вільного володіння, користування, розпорядження належним йому нерухомим майном. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.38-41, 44, 45, 47). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 29). Відповідач Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області 21.09.2016 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 46). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved