Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Під час розгляду справи по суті позивач уточнив свої позовні вимоги (а.с. 165-167). Позов мотивує тим, що 25.07.2007 року [PERSON], на підставі договору позики, надав [PERSON] - 8\~000 000,00 (вісім мільйонів) російських рублів зі строком повернення 24.07.2008 р. Рішенням Центрального районного суду м. Омська від 15.12.2008 р. по справі № 2702/2008 з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута заборгованість у розмірі 9 255 742, 16 російських рублів та було відкрито виконавче провадження. Станом на 07.11.2013 року за боржником [PERSON], за даними Управління федеральної служби судових приставів Омської області, існує борг у розмірі 18 185 662, 73 російських рублів. 26.08.2000 р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. 06.08.2008 р. шлюб між подружжям [PERSON] був розірваний. 11.05.2010 р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КН № 899900 від 20.07.2010 р. Нотаріусом [PERSON] відкрито спадкову справу № 81 про спадок який залишився після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] Як стало йому відомо з матеріалів кримінальної справи, яка порушена у відношенні [PERSON], 24.02.2004 р. відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] був придбаний будинок, який знаходиться за адресою: Україна, Кіровоградська обл., м. Гайворон, вул. Некрасова, буд. 23. Стаття 532 ЦК України вказує, що якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У ч. 1, ст. 371 ЦК України, вказано, що кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Частиною 2 статті 371 ЦК України, передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу. Як зазначено у ч. 2 ст. 80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Позивач [PERSON] який допитаний центральним районним судом міста Омськ [PERSON] Федерації пояснив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовільнити позов (а.с. 111-112). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] який допитаний Люблінським районним судом міста Москви [PERSON] Федерації пояснив, що позовні вимоги не визнає. Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, також після смерті його жінки пройшло більше 5 років. На спірне майно не може бути звернено стягнення, оскільки це його єдине майно. (а.с. 190). Надав суду письмове заперечення в якому просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 132-135). Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановленні такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що громадяни [PERSON] Федерації [PERSON] та [PERSON] 26.08.2000 року зареєстрували шлюб ( а.с. 12). 06.08.2008 року шлюб між подружжям [PERSON] був розірваний (а.с. 15). 11.05.2010 року [PERSON] померла ( а.с. 14). 24.02.2004 року під час перебування у шлюбі [PERSON] придбав будинок в м. Гайвороні по вул.. Некрасова, 23, Кіровоградської області. Вказаний факт відповідач [PERSON] не заперечує. Рішенням Центрального районного суду м. Омська від 15.12.2008 р. по справі № 2702/2008 з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута заборгованість у розмірі 9 255 742, 16 російських рублів та було відкрито виконавче провадження. Станом на 07.11.2013 року за боржником [PERSON], за даними Управління федеральної служби судових приставів Омської області, існує борг у розмірі 18 185 662, 73 російських рублів. Згідно положень ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ч.1 ст. 70 СК України). Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч. 1, ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Суд вважає, що в судовому засіданні позивач надав належні докази, що будинок по вул.. Некрасова, 23, в м. Гайворон, Кіровоградської області належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], оскільки був набутий під час шлюбу і він підлягає розподілу для звернення стягнення на частку [PERSON]. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, що закінчився строк позовної давності і позов не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про те, що у відповідача є майно на території України у 2013 році і звернувся з позовом в Центральний районний суд м. Омськ ( а.с. 11), а з заявою до нотаріуса про заведення спадкової справи звернувся 26.07.2010 року (а.с. 13). Зазначені обставини свідчать про те, що відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України [PERSON] не пропустив строк позовної давності, оскільки про наявність майна на території України дізнався у 2013 році. Позивачем не зазначена ціна позову. Відповідач у своїх поясненнях зазначив, що купив будинок за 7 тисяч євро (а.с. 134). Половина вартості будинку буде складати 3500 євро. По курсу Національного банку України на 26.08.2015 року одне євро становить 26 гривні 03 копійки. Тобто 3500 євро буде еквівалентно 91105 гривень. Виходячи з цього суд визначає ціну позову в 91105 гривень і суму 667,40 гривень сплати мита яку необхідно достягнути з відповідача, оскільки 243,60 грн. позивач вже сплатив. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі: 243 грн. 60 коп. судового збору за подання позовної заяви, 121 грн. 80 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 121 грн. 80 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, а всього 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved