Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в остаточних позовних вимогах стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 13 листопада 2012 року та три проценти річних в розмірі 90120,50 грн. та заборгованість за договором позики від 08 серпня 2014 року та три проценти річних в розмірі 64500,30 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 13 листопада 2012 року він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 липня 2015 року становить 84000,00 грн., 08 серпня 2014 року він додатково надав відповідачу ще 3000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 жовтня 2015 року становить 63646,80 грн. Дані факти підтверджуються відповідними розписками. Відповідно до розписки від 13 листопада 2012 року відповідач зобовязався повернути борг в наступному порядку 1000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 липня 2015 року становить 21000,00 грн. до 14 січня 2013 року, 3000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 липня 2015 року становить 63000,00 грн. до 05 лютого 2013 року. А грошові кошти надані позивачем відповідачу за розпискою від 08 серпня 2014 року зобовязався повернути в наступному порядку 1000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 жовтня 2015 року становить 21215,60 грн. до 25 вересня 2014 року, а строк повернення 2000 доларів США в розписці не зазначений. Проте відповідач умови договорів не виконав у передбачений договорами термін, позику не повернув. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 13 листопада 2012 року, які станом на 06 липня 2015 року становлять 6120,50 грн. та три проценти річних простроченої суми за договором позики від 08 серпня 2014 року, які станом на 06 липня 2015 року становлять 853,50 грн. В судове засідання позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у газеті Слобідський край, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 13 листопада 2012 року укладено договір позики на суму 4000 доларів США, зі строком повернення в наступному порядку 1000 доларів США до 14 січня 2013 року та 3000 доларів США до 05 лютого 2013 року, що підтверджується розпискою про отримання вищезазначених грошових коштів /а.с. 80/. Крім того 08 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено ще один договір позики на суму 3000 доларів США, зі строком повернення в наступному порядку 1000 доларів США до 25 вересня 2014 року, а строк повернення 2000 доларів США в розписці не зазначений /а.с. 81/. Однак, у визначений договорами строк [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, тобто борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлено розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязком для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2015 року позивачем надіслана вимога повернути йому суму боргу за договором позики від 08 серпня 2014 року у розмірі 3000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 65910,00 грн., на яку відповідач ні як не відреагував /а.с. 49, 50/. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять безспірних та допустимих доказів виконання відповідачем зобовязань за договорами позики від 13 листопада 2012 року та 08 серпня 2014 року. Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів відповідно до зазначеної домовленості між сторонами, про що свідчить наявність боргових документів у позивача. Сума боргу за вказаними договорами позики становить 147646,80 грн., з яких 4000 доларів США що в еквіваленті станом на 06 липня 2015 року складає 84000,00 грн. та 3000 доларів США, що в еквіваленті станом на 06 жовтня 2015 року складає 63646,80 грн. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики від 13 листопада 2012 року у розмірі 84000,00 грн. та за договором позики від 08 серпня 2014 року у сумі 63646,80 грн. підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] трьох процентів річних за договором позики від 13 листопада 2012 року за період з 14 січня 2013 року по 06 липня 2015 року у розмірі 1558,60 грн. та за період з 05 лютого 2013 року по 06 липня 2015 року у розмірі 4561,90 грн., а всього 6120,50 грн. підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] трьох процентів річних за договором позики від 08 серпня 2014 року, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Кінцевий термін повернення боргу у сумі 1000 доларів США відповідно за договором позики від 08 серпня 2014 року 25 вересня 2014 року. Станом на 06 липня 2015 року борг не сплачений. Рахуємо кількість прострочених днів виконання зобовязання починаючи з 25 вересня 2014 року та закінчуючи 06 липня 2015 року, відповідно до позовних вимог, таких календарних днів 285. Вираховуємо розмір 3%річних. (3% х суму боргу х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році) (3% х 21215,60 х 285) / 365 = 496,97 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних від суми боргу 2000 доларів США за договором позики від 08 серпня 2014 року, то враховуючи докази про предявлення позикодавцем вимоги про повернення позики від 09 липня 2015 року, яка міститься в матеріалах справи, суд вважає, що підстави стягнення з [PERSON] трьох процентів річних станом на 06 липня 2015 року відсутні, оскільки таке право у [PERSON] станом на 06 липня 2015 року, ще не виникло. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] трьох процентів річних від простроченої суми підлягають частково задоволенню та підлягають стягненню в розмірі 6617,47 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В звязку з чим суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати з судового збору та витрати, повязані з розглядом справи в розмірі 2334,92 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial