Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, змінивши під час розгляду справи предмет позову, просить зняти арешт з усього належного йому майна; виключити записи щодо реєстрації обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №7999570 та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.02.1990 він придбав житловий будинок [ADDRESS]. Державним виконавцем 03.01.2003 винесено постанову про арешт належного йому майна та заборону відчуження на підставі виконавчого листа від 18.10.1991 №2-347, виданого Знам'янським міським судом Кіровоградської області про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання його дочки [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Вважаючи дії державного виконавця незаконними, оскільки він сплачував аліменти в добровільному порядку, він звернувся до Знам'янського міського суду Кіровоградської області зі скаргою на дії державного виконавця. Рішенням Знам'янського міського суду Кіровоградської області від 30.07.2003 у справі №2-595/2003 його скаргу задоволено, а саме дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Знам'янського міського управління юстиції [PERSON] щодо опису та арешту належного йому майна визнано неправомірними. Цим же рішенням суду акт опису та арешту майна від 25.02.2002, яким описано та накладено арешт на вказаний будинок, скасовано. Проте, арешт до цього часу не знято. Його дочка [PERSON], на утримання якої стягувались аліменти, 23.03.2007 досягла повноліття, а стягувач [PERSON] померла [INFO]. Боргу по аліментам у нього немає, будь-які інші виконавчі провадження щодо нього також відсутні. Незважаючи на викладене, накладений арешт не знято, відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не виключено, що порушує його право розпорядження належним йому майном. За клопотанням представника позивача від 22.01.2018 ухвалою суду від 24.01.2018 у даній справі замінено неналежного відповідача - Знам'янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на належного - [PERSON]. За клопотанням представника позивача від 19.02.2018 ухвалою суду від 21.02.2018 прийнято до провадження заяву про зміну предмету позову. Позивач у судове засідання не з'явився, але його представник подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу за його та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, визнавши позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.57). [PERSON] після реєстрації 19.09.2008 шлюбу змінила прізвище на [PERSON], на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с.58). Рішенням Знам'янського міського народного суду Кіровоградської області від 18.10.1991 у справі №2-347/1991 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а.с.29-30). Додатковим рішенням від 31.10.1991 у справі №2-347/1991 з [PERSON] стягнуто аліменти до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку (а.с.23-24). З договору купівлі-продажу від 02.02.1990 та листа Знам'янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 20.11.2017 №470 вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.7-8, 12). З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.01.2003 №86 встановлено, що для забезпечення виконання рішення суду в примусовому порядку на все майно, що належить [PERSON], накладено арешт, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить (а.с.11). Рішенням Знам'янського міського суду Кіровоградської області від 30.07.2003 у справі №2-595/2003 задоволено скаргу [PERSON], а саме дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Знам'янського міського управління юстиції [PERSON] щодо опису та арешту належного йому майна визнано неправомірними, а також скасовано акт опису та арешту майна від 25.12.2002, яким описано та накладено арешт на будинок [ADDRESS] (а.с.9-10). В Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 18.12.2017 міститься запис про арешт всього майна [PERSON], проживаючого [ADDRESS], з реєстраційним номером обтяження 7999570, про що свідчать відомості з вказаного реєстру. Водночас, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо майна [PERSON], проживаючого [ADDRESS], відсутні, проте міститься запис про обтяження №936760 про арешт нерухомого майна [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], проживаючого [ADDRESS] (а.с.37-38). Картка платника податків позивача свідчить про те, що РНОКПП [PERSON] - [NUMBER] (а.с.6). Тобто, відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме запис про обтяження №936760, позивача [PERSON] не стосуються. У листах Знам'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 27.11.2017 №11620 та №11621 вказано, що по боржнику [PERSON] не виявлено жодних виконавчих проваджень. Архівні справи знищені включно до жовтня 2014 року, тому надання будь-якої інформації щодо наявності чи відсутності заборгованості в [PERSON] за виконавчим листом №2-347 від 18.10.1991, є неможливим (а.с.13, 14). Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що на примусовому виконанні у Знам'янському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області по боржнику [PERSON] не виявлено жодних виконавчих проваджень, те, що заборгованість по аліментам у нього відсутня, суд приходить до висновку про те, що на даний час відсутні законні підстави для арешту майна [PERSON] Разом з тим, в частині позовних вимог щодо виключення запису щодо реєстрації обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слід відмовити, оскільки щодо позивача [PERSON] відомості в даному реєстрі відсутні. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити частково. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: partial