Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заборону вчинити дію, визнання недійсними та скасування державних актів в якій вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 0,34 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідач [PERSON] має на праві приватної власності земельну ділянку розміром 0,30 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. На теперішній час між ними виник спір стосовно межі між їх ділянками. [PERSON] просив суд: відновити межу між земельною ділянкою, яка знаходяться за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності і земельною ділянкою, по [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] у відповідності з даними земельно-кадастрової документації та заборонити [PERSON] вчиняти дії щодо перенесення межі належної йому земельної ділянки. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області про усунення перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, в якому вказував, що він є власником земельної ділянки площею 0,30 га, яка розташована на землях Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області за адресою: [ADDRESS]. Право приватної власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2006 р., цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Власниками суміжних земельних ділянок є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту погодження меж землекористування землекористувачі суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] претензій до фактично існуючих меж земельної ділянки по [ADDRESS], не мають. Однак, 10.12.2015 року дружина відповідача земельної ділянки по [ADDRESS], [PERSON] знищила межові знаки земельної ділянки позивача відповідно до лінії від А до Б державного акту на право власності на земельну ділянку. Внаслідок протиправних дій відповідача знищено межові знаки земельної ділянки по [ADDRESS], які мають бути відновлені. [PERSON] вважає, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та проведена робота зі встановлення меж земельної ділянки була здійснена з порушенням вимог законодавства, внаслідок чого не має юридичних наслідків та є недійсною. У зустрічному позові [PERSON] просив суд: усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться на землях Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського Запорізької області за адресою: [ADDRESS] та належить йому на праві приватної власності; зобов'язати [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], відновити порушену, позначену у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2006 р., межу землекористування відповідно до лінії А-Б та межові знаки за цією лінією, які встановлені між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS]; Визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства. В судове засідання позивач [PERSON] та його представниця [PERSON] не з'явилися про час і місце судових засідань повідомлялися належним чином. Представниця позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просиkf їх задовольнити із підстав викладених у позовній заяві, також уточнила позовні вимоги та просила суд додатково до заявлених вимог: визнати недійсним державний акт на ім'я [PERSON] від 19.02.1996 р., а також, визнати недійсним державний акт про право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] Позовні вимоги за зустрічним позовом просила залишити без задоволення. [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити із підстав викладених у позовній заяві. У задоволенні первісного позову просили відмовити. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] має на праві приватної власності земельну ділянку розміром 0,30 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Право приватної власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2006 р., цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: [NUMBER]). Товариством з обмеженням відповідальності «Козацькі землі ЛТД» було складено акт встановлення межових знаків на границях суміжних ділянок від 18.06.2015 р. яким проведено погодження визначених в натурі меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. що доводиться Актом погодження між земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Згідно відповіді Виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області від 04.03.2016 року № 02-01-32/86 згідно земельнокадастрової книги по с. Водяне за особовим рахунком [NUMBER] до проведення інвентаризації у 1993 року за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] числився розмір земельної ділянки 0,36 га згідно рішення виконкому Водянської сільської ради № 10-5 від 22.10.1991 р.; згідно земельнокадастрової книги по с. Водяне за особовим рахунком до проведення інвентаризації у 1993 року за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] числився розмір земельної ділянки 0,31 га, а згідно рішення сесії сільської ради № 8-8 від 23.01.1996 року [PERSON] передавалася земельна ділянка розміром 0,25 га по [ADDRESS], що доводиться листом Виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області від 04.03.2016 року № 02-01-32/86. Тобто, фактичні розміри земельної ділянки позивача [PERSON] не співпадають з розмірами, що вказані в державному акті. Власниками суміжних земельних ділянок є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до договору від 30.05.2014 р., укладеного між позивачем та ТОВ «Аспект», була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.06.2014 р., який складено у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проведено в натурі на місцевості встановлення та передача на зберігання межових знаків у кількості 13 шт. щодо встановлення меж земельної ділянки позивача за адресою: [ADDRESS], Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, кадастровий номер: [NUMBER]. Відповідно до акту погодження меж землекористування землекористувачі суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] претензій до фактично існуючих меж земельної ділянки по [ADDRESS], не мають. 10.12.2015 року дружина [PERSON] власника земельної ділянки по вул. [ADDRESS], [PERSON] знищила межові знаки земельної ділянки позивача відповідно до лінії від А до Б державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2006 року, що підтверджується заявою [PERSON] до органів поліції ЖЕО № 631 від 11.12.2015 р. Внаслідок протиправних дій відповідача знищено межові знаки земельної ділянки по [ADDRESS]. Чинним законодавством України закріплена можливість усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та обов'язок відновлення межових знаків особою, яка їх порушила. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, користувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Зідно з п. «г» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок землекористувачів. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних земельні ділянки здійснюється шляхом: ... б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. За положеннями ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Статтею 107 ЗК України закріплено, що основою для відновлення меж земельної ділянки є дані земельно-кадастрової документації, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Пунктом 4.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 р., встановлено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Пунктом 4.2 Інструкції визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Також, п. 4.3 Інструкції визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. Правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Частина 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки мас право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч. ч. 2, 4 ст. 373 ЦК України). Право власності на землю гарантується (ч. 2 ст. 1 ЗК України). Власник, який мас підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). Земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч. 1 ст. 2 ЗК України). Стаття 14 ЗК України зазначає, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю надувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меліс, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або сіпали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів (ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЗК України). Стаття 158 ЗК України регламентує, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Органами місцевого самоврядування вирішуються земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Частина 1 ст.107 ЗК України закріплює, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року при співставленні меж земельних ділянок в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки [ADDRESS], виявлено, що порушено межі земельної ділянки [ADDRESS] зі сторони земельної ділянки [ADDRESS] (т.2, а.с.3). Під час дослідження право встановлювальної та технічної документації із землеустрою, на земельні ділянки [ADDRESS], було встановлено, що при співставленні меж земельних ділянок вказаних в технічній документації із землеустрою на земельні ділянки, порушені межі земельної ділянки [ADDRESS] зі сторони земельної ділянки [ADDRESS] (т. 2, а.с. 4). Згідно із ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, а судом не встановлено обставин, які б підтверджували наявність порушення встановленого законом порядку видачі державних актів на землю [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано доказів, які б підтверджували порушення його прав [PERSON], а отже первісний позов не підлягає задоволенню. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню в частині усунення перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться на землях Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області за адресою: [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], відновити порушену, позначену у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2006 р., виданого на ім'я [PERSON], межу землекористування відповідно до лінії А-Б та межові знаки за цією лінією, які встановлені між земельними ділянками за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS]. В частині позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства слід виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тобто, вибираючи спосіб захисту своїх прав, позивач мав керуватися вимогами ст. 16 ЦК України. На підставі зазначеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, щодо визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства не підлягають задоволенню, оскільки позивач обрав спосіб захисту не передбачений приписам ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 316, 321, 373, 386, 393 ЦК України, ст.ст. 2, 14, 106, 107, 158 ЗК України,

Outcome: partial