Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він є власником земельної ділянки № 348 площею 8,37 га, яка розташована на території Нижньопокровської сільської ради, кадастровий номер 4425182500:06:001.0005. В березні 2013 року він надав земельну ділянку у тимчасове розпорядження [PERSON] на підставі довіреності на розпорядження земельною ділянкою, посвідченої приватним нотаріусом. Також, передав відповідачу оригінали документів на зазначену ділянку. 30 серпня 2016 року дію довіреності було припинено нотаріусом на підставі його заяви. Про факт скасування довіреності відповідач був повідомлений в телефонній розмові та, офіційно, листом приватного нотаріуса. Однак, відповідач не вжив ніяких заходів для фактичного і юридичного повернення земельної ділянки у його володіння. Через певний час [PERSON] все ж припинив фактичне користування земельною ділянкою, однак відповідач до цього часу так і не повернув виданої на його імя довіреності та інших оригіналів переданих йому документів. Ці обставини створюють йому перешкоди у реалізації його права власності щодо земельної ділянки. Просить суд зобовязати відповідача повернути йому довіреність на розпорядження земельною ділянкою та Державний акт на право власності на земельну ділянку з планом меж земельної ділянки та сертифікат на право власності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідачу стало відомо про відкликання довіреності лише після отримання копії позову [PERSON], тому вважають доцільним відповідно до вимог ч.3 ст. 248 ЦК України повернути позивачу в судовому засідання оригінал довіреності. Щодо повернення оригіналів документів на землю державного акту він не погодився, оскільки позивачем не надався оригінал акту відповідачеві, тому такі вимоги позивача є безпідставними. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював в ПП «Анте» та був присутнім при передачі позивачем [PERSON] копій договору оренди землі. Оригіналів документів він не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює бухгалтером ПП «Анте» у [PERSON] Три роки тому була присутня при передачі копій документів на землю [PERSON] в користування [PERSON] Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 065089 [PERSON] належить земельна ділянка площею 8,37 га надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Нижньопокровської сільської ради. Згідно довіреності від 13 березня 2013 року [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися, користуватися за своїм бажанням належною йому земельною ділянкою площею 8,37 га наданою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованою на території Нижньопокровської сільської ради. 13 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про недійсність довіреності, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] 13 березня 2013 року за реєстровим № 363. У звязку з цим просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру довіреностей. З наданої суду позивачем розписки вбачається, що 24 листопада 2016 року [PERSON] отримав оригінал довіреності за номером 575517. Тому, за даною вимогою позивача спір відсутній. Що стосується вимог позивача щодо зобовязання відповідача повернути Державний акт на право власності на земельну ділянку ЛГ № 065089 з планом меж земельної ділянки та Сертифікат на право власності, суд приходить до наступного. З наданих до позову позивачем документів не вбачається підтвердження передачі відповідачеві оригіналів Державного акту на право власності на земельну ділянку ЛГ № 065089 з планом меж земельної ділянки та Сертифікату на право власності. Крім того, з пояснень свідків такі обставини також не встановлені. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позову. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed