Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 17 березня 2016 року помер його дід [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння №124, яке знаходиться по вул. Шевченка в с. Санжариха Смілянського району Черкаської області. Позивач є спадкоємцем на це нерухоме майно за заповітом після смерті спадкодавця. В нотаріальному оформленні права на спадщину йому було відмовлено, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував право власності на належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за вказаною вище адресою. Посилаючись на ці обставини позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, але від них надійшли до суду заяви, в яких вони позовні вимоги підтримують повністю і просять справу розглядати без їх участі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, з якої вбачається, що він проти задоволення позову не заперечує, а справу просить розглядати без його участі. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 березня 2016 року серії І-СР № 279552, виданим виконавчим комітетом Санжариської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на будинковолодіння №124, яке знаходиться по вул. Шевченка в с. Санжариха Смілянського району Черкаської області. Як вбачається із заповіту від 03 березня 2016 року, посвідченого секретарем Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 73, [PERSON] заповів будинковолодіння №124, що по вул. Шевченка в с. Санжариха Смілянського району Черкаської області, своєму онуку [PERSON] позивачу по справі. Спадкове майно, право на яке позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], належить спадкодавцю згідно відомостей, які містяться у погосподарській книзі №3 за №0266-3, ведення якої здійснює Санжариська сільська рада Смілянського району Черкаської області. Дана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Санжариської сільської ради Смілянського району від 07 жовтня 2016 року № 321, яка знаходиться в матеріалах справи. З постанови державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 15 березня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що після смерті 17 березня 2016 року [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON], на підстави поданої ним заяви була заведена спадкова справа № 534/2016. Крім того, до Смілянської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом також звернувся [PERSON], а із заявою про прийняття спадщини за законом син спадкодавця [PERSON] В той же час, донька спадкодавця [PERSON], шляхом подачі заяви відповідного змісту, від прийняття спадщини відмовилась. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. А 15 березня 2017 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Санжариха, вул. Шевченка, 124, Смілянського району Черкаської області до Смілянської держнотконтори звернувся представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] Разом з тим, нотаріус в задоволенні заяви представника позивача вказаною постановою відмовив, посилаючись на те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. А оскільки за спадкодавцем на день його смерті не зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на будинковолодіння №124, яке знаходиться по вул. Шевченка в с. Санжариха Смілянського району Черкаської області, нотаріус відмовив позивачу в отриманні на це спадкове майно свідоцтва про право власності за заповітом. Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом . Оскільки позивач, являючись спадкоємцем за заповітом на будинковолодіння №124, яке знаходиться по вул. Шевченка в с. Санжариха Смілянського району Черкаської області, прийняв спадщину після смерті свого діда [PERSON] шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса, інші спадкоємці на вказане нерухоме майно відсутні та з метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове будинковолодіння в порядку спадкування по заповіту. На підставі ст.ст. 328, 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved