Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини за адресою, [ADDRESS] , спадкоємця [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . В заяві зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ј часту квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка їй належала в порядку спадкування після смерті сина (брата позивача) [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину [PERSON] , [PERSON] . За час життя [PERSON] не оформила своє право власності у встановленому законом порядку. Крім того, зазначає, що інших спадкоємців за законом у [PERSON] немає, оскільки [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] . У встановленим законом 6-ти місячний термін позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживав сумісно зі спадкодавцем, тому вважав що прийняв спадщину. Після звернення до нотаріуса для оформлення права на спадщину у встановленому законом порядку, позивачу роз`яснили, оскільки його місце проживання та місце проживання його матері за час її життя не було зареєстроване за однією адресою, то для підтвердження цього факту йому потрібну звернутись до суду. Крім того, позивач зазначає що з червня 2014 року його мати [PERSON] , постійно проживала із позивачем, оскільки внаслідок перенесеного ішемічного інсульту 10.06.2014 року, не могли самостійно пересуватися (правосторонній геміпарез) потребувала стороннього догляду. Після стаціонарного лікування, яке не призвело до значного поліпшення стану здоров`я, батьки переїхали жити до позивача, за адресою, [ADDRESS] . У 2018 році був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (в якій було зареєстровано місце проживання його матері), якій позивач укладав особисто та в інтересах його матері, як представник за довіреністю. У зв`язку із тим, що мати себе погано почувала та не могли пересуватися, вона не змінила реєстрацію місяця свого проживання в установленому законом порядку. На підставі вище наведеного просить встановити факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою, [ADDRESS] , спадкоємця [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . До судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заявника підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти розгляду справи без фіксації технічними засобами. Заінтересована особа подала заяву про розгляд справи без участі представника. Просить суд прийняти рішення на наявних в матеріалах справи доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 04.10.2019 року), у зв`язку із чим відкрилася спадщина , спадкоємцем є [PERSON] . У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено ст.1296 ч.1 ЦК України,спадкоємець,який прийняв спадщину,може одержати свідоцтво про право на спадщину,тобто документально оформити право власності на спадкове майно. Для того,щоб спадкоємець вважався таким,що прийняв спадщину,необхідно встановити факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини,що розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.4.10 п.4 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям,які прийняли спадщину,строком не обмежена,тобто спадкоємець,який прийняв спадщину,може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку,встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Заявник зазначав, що з 2014 року на день смерті [PERSON] він проживав разом із нею за адресою, [ADDRESS] , де здійснював за нею догляд, оскільки внаслідок перенесеного ішмемічного інсульту (через смерть старшого сина [PERSON] [INFO] ), вона потребувала догляду. Дані доводи підтверджується наданими доказами, зокрема, випісним епікризом № 2141; відомостями про смерть [PERSON] ; викладеними в акті обстеження квартири, що підписана сусідями заявинка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відомостями про те, що батько та мати [PERSON] з червня 2014 року по день своєї смерті проживали разом з ним та його родиною в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] по день її смерті [INFO] , що було обумовлено, в тому числі, і необхідністю здійснення за нею постійного догляду, встановлення цього факту необхідне заявнику для оформлення спадкових прав. Відповідно до ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи,якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки заявник не може документально підтвердити факт постійного проживання із померлою [PERSON] від якого залежить реалізація її права на отримання спадщини, як він про це зазначив у заяві, [PERSON] обґрунтовано звернувся до суду із вказаною заявою окремого провадження,оскільки спору про право на час розгляду заяви не встановлено. На підставі ст.ст. 265, 293, 315, 319, 353 ЦПК України, суд

Outcome: approved