Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачки грошові кошти у розмірі 5800 доларів США, з яких 1800 доларів США сума основного боргу, 4000 доларів США штрафних санкцій, а також три відсотки річних у розмірі 53,77 доларів США. При цьому позивач посилається на те, що він мав намір купувати у відповідачки квартиру [ADDRESS] , в зв`язку з чим [PERSON] 13 жовтня 2020 року передав [PERSON] задаток у розмірі 2500 доларів США та 26 листопада 2020 року 1500 доларів США, однак укладення правочину не відбулося, відповідачка повернула лише 2200 доларів США, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача - адвокат Чубаров С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Серебрій Г.Г. надала до суду відзив в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 1800 доларів США, також у судовому засіданні пояснила, що угода купівлі-продажу яка мала буди укладена між сторонами, не була вчинена, не з вини [PERSON] 3-я особа: представник ТОВ «Агентство нерухомості «Атланта» до судового засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13 жовтня 2020 року між [PERSON] - замовник та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство Нерухомості «Атланта» - виконавець, було укладено Договір № 171/2 «Про надання послуг покупцю». Відповідно до п.1 Договору 1 Виконавець взяв на себе зобов`язання надати Замовнику інформаційно-посередницькі послуги, пов`язанні з придбанням замовником об`єкта нерухомості трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , а замовник взяв на себе зобов`язання оплатити наданні послуги у розмірі, у строки та в порядку встановленим цим договором. Також, 13 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство Нерухомості «Атланта», [PERSON] - власником та позивачем (набувач по Договору) було укладено Договір № 171/2 «Про намір укласти угоду». Згідно п. 1 Договору 2, власник (відповідач) і набувач (позивач) взяли на себе зобов`язання в майбутньому (в термін зазначений в п. 2.5 Договору) укласти і нотаріально посвідчити договір відчуження, згідно якого відповідач передає, а позивач набуває у власність трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Договір відчуження повинен бути укладеним до 15 грудня 2020 року (п. 2.5 Договору 2). Відповідно до п.4.4 Договору 2, набувач (позивач), з метою підтвердження дійсних намірів покупця, взяв на себе зобов`язання сплатити власнику (відповідачеві) забезпечувальний платіж у розмірі 2 500 доларів США. 13 жовтня 2020 року позивачем було передано відповідачеві грошові кошти у розмірі 2500 доларів США. 26 листопада 2020 року між сторонами було укладено додаткову угоду, згідно якої сторони внесли зміни до п.4.4 Договору та до п. 3.1.7. За вказаною додатковою угодою позивачем відповідачеві додатково було надано 1 500 доларів США. Загальна сума забезпечувального платежу по договору склала 4000 доларів США. 15 грудня 2020 року договір купівлі-продажу сторонами укладений не був, будь-яких доказів з причини не укладання договору сторонами не надано. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. За змістом вказаної норми завдаток може забезпечувати тільки дійсне зобов`язання, тому правила ст.570 ЦК України про залишення у кредитора завдатку застосовуються у випадках, коли було укладено основне зобов`язання, але кредитор ухиляється від його виконання. Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як встановлено судом, між сторонами не відбулось дійсного зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна, а тому передана позивачем сума в розмірі 4000 доларів, вважається авансом, як підтвердження наміру в майбутньому придбати нерухоме майно, та по виниклим між сторонами правовідносинам підлягає обов`язковому поверненню позивачу за винятком повернутих [PERSON] коштів у розмірі 2200 доларів США, що підтверджується розписками та визнається сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимоги кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При таких обставинах суд вважає, вимоги [PERSON] про стягнення 3%\~річних у\~розмірі 53,77доларів США, підлягають частковому задоволенню, оскільки 3% від 1800 доларів США на день проголошення рішення складає 51,92 доларів США. Доводи позивача про те, що відповідачка повинна сплатити [PERSON] штраф у розмірі 4000 доларів США, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як у судовому засіданні позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на 15 грудня 2020 року саме [PERSON] не виконала або неналежно виконала свої зобов`язання за договором Договором № 171/2 «Про намір укласти угоду». При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 4000 доларів США, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial