Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до приватного підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошової суми. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.01.2018 року він уклав із Приватним підприємцем [PERSON] Договір, згідно умов якого відповідач зобов`язався організувати роботи по виготовленню і передачі йому у власність ПВХ конструкцій (металопластикове вікно). Вартість конструкції складає 5650грн. 00 коп. Завдаток складає 3600 грн. 00 коп. В той же день, 22 січня 2019 року, він передав відповідачу вказану суму. Згідно умов Договору, борг до передачі у власність 2050грн. 00 коп. повинен бути погашений Замовником не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку. Решту суми вартості Виробів у розмірі 2050грн. 00 коп. він віддав відповідачу приблизно через місяць, про що він зазначив у Договорі «боргу немає». Отже, в Договорі із відповідачем вони обумовили ціну, строки та порядок виконання зобов`язань обох сторін. Згідно Договору він виконав свої зобов`язання за його умовами, а відповідач - ні. Він отримав від нього грошові кошти в розмірі 5650грн. 00 коп., а свої зобов`язання не виконав в повному обсязі. Договором передбачено, що у разі його невиконання Виконавець зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості цього Договору за кожний робочий день прострочення. Отже, грошова сума, що підлягає стягненню за вказаним Договором складає 5650грн. 00 коп., розмір неустойки 344грн. 65 коп. Крім того він вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, як полягає в наступному. Він є особою похилого віку, пенсіонером за віком та інвалідом II групи загального захворювання. В нього є дружина - [PERSON] , яка є інвалідом І групи «А» з 29 жовтня 2012 року і потребує постійного стороннього догляду. З їх пенсій вони відклали гроші на це вікно. Їм з дружиною кожного місяця потрібно купувати ліки, але вони все одно відкладали невелику суму на вікно. В лютому місяці він ще сподівався, що їм відповідач поставить вікно. Але протягом березня-травня 2019 року він ці надії втратив. Він постійно телефонував відповідачу, але він то брав трубку, то не брав. На теперішній час він взагалі знаходиться «поза зоною». Його дружина дуже засмучується з цього приводу, що їх обдурили та взяли кошти. Він також дуже сильно хвилюється з цього приводу, нервується за здоров`я дружини, що приносить йому сильні хвилювання та душевні страждання. Вважаю, що протиправними діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 5000 грн. 00 коп. Тому він просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошову суму в розмірі 5650 грн. 00 коп., неустойку в розмірі 344 грн. 65 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп. та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідача не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштовим повідомленням. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» та повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.1, 3, 4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 22.01.2018 року позивач [PERSON] уклав із відповідачем Приватним підприємцем [PERSON] Договір, згідно п.1.1 умов якого відповідач (Виконавець) зобов`язався організувати роботи по виготовленню і передачі позивачу (Замовник) у власність ПВХ конструкцій (металопластикове вікно) за розцінками Виконавця (а.с.12-13). Згідно ч.1,3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 2.1 Договору, вартість конструкції складає 5650,00грн. Відповідно до п. 2.2 Договору, завдаток складає 3600,00грн., який був сплачений позивачем 22.01.2019 року, та підтверджується копією розписки (а.с.11). Відповідно до п. 2.3 Договору, борг до передачі у власність складає 2050,00грн. Також згідно умов договору встановлено, що відповідно до п.3.1.1. борг повинен бути погашений Замовником не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку, а тому у договорі у п.3.1 зазначено, що «боргу немає» у зв`язку і погашенням замовником боргу. Таким чином позивач (Замовник) [PERSON] виконав свої зобов`язання за умовами договору. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1,2, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п.3.2 Договору після виконання п.3.1 Виконавець зобов`язуєтьсяся передати у власність Замовника виготовлені Вироби протягом 28 робочих днів з моменту укладення Договору. Судом згідно матеріалів справи встановлено, що до теперішнього часу відповідачем ПП [PERSON] умови договору не виконано, роботи по виготовленню і передачі позивачу (Замовнику) [PERSON] у власність ПВХ конструкцій (металопластикове вікно) не проведено, грошові кошти в сумі 5650,00грн. не повернуто. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Так п.4.2 Договору передбачено, що у разі невиконання п. 3.2 Виконавець зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості цього Договору за кожний робочий день прострочення. Згідно надано позивачем розрахунку, вартість договору складає 5650,00грн. Таким чином розрахунок пені складається з: за один день прострочення неустойка в розмірі 0,1% складає 05 грн. 65 коп. (5650,00грн. х 0,1% : 100%), в березні 2019 року - 19 робочих днів, в квітні 2019 року - 21 робочий день, в травні 2019 року - 21 робочий день, а всього разом - 61 робочий день. 61 р.д. х 05 грн. 65 коп. = 344 грн. 65 коп. Враховуючи вищевикладене, стягненню підлягає сума за договором в розмірі 5650,00грн. та пеня в сумі 344,65грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1,2,3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За положеннями п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проаналізувавши доводи позивача щодо моральної шкоди, суд враховує те, що позивач [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонером за віком та інвалідом II групи загального захворювання, мешкає разом із дружиною [PERSON] , яка є інвалідом І групи «А» з 29 жовтня 2012 року і потребує постійного стороннього догляду, не працюють, отримують лише пенсію. Враховуючи викладене,

Outcome: approved