Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту приналежності особи до національності. Заявник зазначав, що він є уродженцем м. Донецька, громадянином України. Бабуся заявника, [PERSON] , народилась [INFO] в селі Гукк АРСР (сьогодні с. Сплавнуха Красноармійського району Саратовської області, німецька колонія в Правобережжі Волги на річці Елховка) НП (німці Поволж`я), що підтверджується довідкою про народження №124 від 10.10.2018 р. У 1941 році вся її сім`я була виселена у зв`язку із приналежністю до німецької національності. Оскільки бабусі заявника на момент виселення вже виповнилось 16 років, вона була виселена окремо від свого батька [PERSON] і своїх сестер та братів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] . На момент виселення мати бабусі, [PERSON], вже померла. Бабуся заявника, [PERSON] , була виселена 1941 році до Красноярського краю РФ. В подальшому німців, що досягли повноліття, відправляли в трудову армію. У 1942 році бабуся заявника була переведена на спецпоселення в м. Ішимбай Башкирської АРСР , що підтверджується довідкою про реабілітацію [PERSON] від 19.07.1994 р. [INFO] в спецпоселенні народилася мати заявника [PERSON] , що підтверджується довідкою про народження №1168 від 13.10.2018 р., свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.09.2000 р., архівною довідкою Міністерства внутрішніх справ по Республіці Башкортостан від 30.08.2018 р. №3/185206223900 та довідкою про реабілітацію від 28.08.2018 р. №3/185206223900. Оскільки дідусь заявника був німець з сусіднього поселення м. Салават - шлюб не був зареєстрований, надалі він був переведений в м. Молотов (Пермь) Усольлаг, Кушмангорт , тому в свідоцтві про народження матері заявника відсутній запис про батька. У 1951 році бабуся заявника вийшла заміж за [PERSON] , в зв`язку з чим їй було змінено прізвище на прізвище чоловіка - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.1951 р. У 1968 році в м. Ішимбай мати заявника, [PERSON] , вийшла заміж за [PERSON] [INFO] народився старший брат заявника, [PERSON] , в свідоцтві про народження якого вказано матір`ю - [PERSON] , національність - німка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.12.1984 р. В роду матері заявника всі предки були за національністю німцями. У 1973 році мати заявника з його старшим братом переїжджає з м. Ішимбай в м. Донецьк УРСР, для навчання і подальшої роботи. У 1974 році у м. Донецьку, мати заявника розлучається з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про розлучення серії [NUMBER] від 21.05.1974 р., а так само і загальний електронний реєстр (де національність матері заявника зазначено «німка»). У 1974 році в м. Донецьку мати заявника другий раз виходить заміж за батька заявника - [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00024078071 від 27.09.2019 р. У 2017 році заявником було прийнято рішення про переселення на історичну батьківщину предків, до Німеччини, в зв`язку з чим ним було відправлено заяву до Німеччини про виїзд на постійне місце проживання. Після вивчення федеральним відомством Німеччини документів стосовно походження заявника, він був викликаний до посольства Німеччини у м. Києві для проходження співбесіди та мовного тесту, по результату яких заявнику було повідомлено про необхідність надання ним додаткових документів на підтвердження того, що він по національності є німцем, що підтверджується відповіддю Федерального адміністративного відомства від 19.02.2019 р. №822/17. Для отримання документів на підтвердження факту того, що заявник є німцем, останній звернувся до Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі - заінтересована особа) із запитом про виправлення помилки в документах заявника - внести зміни у такі документи стосовно національності заявника, вказавши, що він є «німець», на що було надано Висновок від 28.09.2019 р. про відмову внесення змін до актового запису цивільного стану, який мотивований неможливістю в актовому записі про шлюб №43 від 28.09.2019 р., поновленим Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області змінити національність заявника з «росіянин» на «німець», так як національність заявника вказана за національністю одного з батьків «росіянин». Крім того, повідомлено, що неможливо вносити зараз зміни в паперові носії (першоджерела), які на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території міста Донецьк. Заявнику також роз`яснено його право на звернення до суду для підтвердження юридичного факту приналежності особи до національності. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Донецька, громадянин України, за національністю є «німцем». В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання представник заінтересованої особи Приморського районного у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, у вирішення даного питання покладаються на розсуд суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є уродженцем м. Донецька, громадянином України. Бабуся заявника, [PERSON] , народилась [INFO] в селі Гукк АРСР (сьогодні с. Сплавнуха Красноармійського району Саратовської області, німецька колонія в Правобережжі Волги на річці Елховка) НП (німці Поволж`я), що підтверджується довідкою про народження №124 від 10.10.2018 р. У 1941 році вся її сім`я була виселена у зв`язку із приналежністю до німецької національності. Оскільки бабусі заявника на момент виселення вже виповнилось 16 років, вона була виселена окремо від свого батька [PERSON] і своїх сестер та братів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] . На момент виселення мати бабусі, [PERSON], вже померла. Бабуся заявника, [PERSON] , була виселена 1941 році до Красноярського краю РФ. В подальшому німців, що досягли повноліття, відправляли в трудову армію. У 1942 році бабуся заявника була переведена на спецпоселення в м. Ішимбай Башкирської АРСР , що підтверджується довідкою про реабілітацію [PERSON] від 19.07.1994 р. [INFO] в спецпоселенні народилася мати заявника [PERSON] , що підтверджується довідкою про народження №1168 від 13.10.2018 р., свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.09.2000 р., архівною довідкою Міністерства внутрішніх справ по Республіці Башкортостан від 30.08.2018 р. №3/185206223900 та довідкою про реабілітацію від 28.08.2018 р. №3/185206223900. Оскільки дідусь заявника був німець з сусіднього поселення м. Салават - шлюб не був зареєстрований, надалі він був переведений в м. Молотов (Пермь) Усольлаг, Кушмангорт , тому в свідоцтві про народження матері заявника відсутній запис про батька. У 1951 році бабуся заявника вийшла заміж за [PERSON] , в зв`язку з чим їй було змінено прізвище на прізвище чоловіка - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.1951 р. У 1968 році в м. Ішимбай мати заявника, [PERSON] , вийшла заміж за [PERSON] [INFO] народився старший брат заявника, [PERSON] , в свідоцтві про народження якого вказано матір`ю - [PERSON] , національність - німка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.12.1984 р. В роду матері заявника всі предки були за національністю німцями. У 1973 році мати заявника з його старшим братом переїжджає з м. Ішимбай в м. Донецьк УРСР, для навчання і подальшої роботи. У 1974 році у м. Донецьку, мати заявника розлучається з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про розлучення серії [NUMBER] від 21.05.1974 р., а так само і загальний електронний реєстр (де національність матері заявника зазначено «німка»). У 1974 році в м. Донецьку мати заявника другий раз виходить заміж за батька заявника - [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00024078071 від 27.09.2019 р. У 2017 році заявником було прийнято рішення про переселення на історичну батьківщину предків, до Німеччини, в зв`язку з чим ним було відправлено заяву до Німеччини про виїзд на постійне місце проживання. Після вивчення федеральним відомством Німеччини документів стосовно походження заявника, він був викликаний до посольства Німеччини у м. Києві для проходження співбесіди та мовного тесту, по результату яких заявнику було повідомлено про необхідність надання ним додаткових документів на підтвердження того, що він по національності є німцем, що підтверджується відповіддю Федерального адміністративного відомства від 19.02.2019 р. №822/17. Для отримання документів на підтвердження факту того, що заявник є німцем, останній звернувся до Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі - заінтересована особа) із запитом про виправлення помилки в документах заявника - внести зміни у такі документи стосовно національності заявника, вказавши, що він є «німець», на що було надано Висновок від 28.09.2019 р. про відмову внесення змін до актового запису цивільного стану, який мотивований неможливістю в актовому записі про шлюб №43 від 28.09.2019 р., поновленим Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області змінити національність заявника з «росіянин» на «німець», так як національність заявника вказана за національністю одного з батьків «росіянин». Крім того, повідомлено, що неможливо вносити зараз зміни в паперові носії (першоджерела), які на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території міста Донецьк. Заявнику також роз`яснено його право на звернення до суду для підтвердження юридичного факту приналежності особи до національності. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Законом України «Про національні меншини в Україні» громадянам республіки незалежно від їх національного походження гарантовано рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Заявник [PERSON] прагне відновити та зберегти своє етнічне німецьке походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні» та встановлення факту німецького походження необхідне йому для збереження етнічного походження свого роду. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України, особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки внесення змін у актовий запис - в паперовий носій (першоджерело) стосовно національності заявника є неможливим, оскільки такий носій знаходиться на тимчасово окупованій території міста Донецька, то, з урахуванням викладених обставин та наданих документів, підлягає встановленню в судовому порядку факт того, що заявник [PERSON] за національністю є німцем. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обстави суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved