Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], є її діти [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. На підставі зазначених заяв 13 липня 2013 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Рибаченко Г.Д. заведено спадкову справу № 313/2013. Заповітом на випадок своєї смерті від 08 січня 2008 року, посвідченого Круцюк Р.О. секретарем Гавришівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №3, [PERSON], ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], заповіла своєму сину [PERSON]. [PERSON] звернувся до Вінницької районної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку [ADDRESS], що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння [NUMBER] від 13червня 1989 року як голові колгоспного двору, однак нотаріусом надано роз'яснення, де зазначено, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, так як встановити з даного документа яка частка зазначеного будинку належала спадкодавиці не представляється можливим. Згідно записів погосподарської книги №3 Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в домогосподарстві по [ADDRESS] постійно мешкала [PERSON] - голова двору. Згідно записів погосподарської книги №3 Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в домогосподарстві по [ADDRESS] постійно мешкали: [PERSON] (померла [INFO]) - голова двору; [PERSON] - внук; [PERSON] - внучка; [PERSON] - правнук; [PERSON] - правнучка. Спадщину, а саме ? частину житлового будинку по [ADDRESS] після смерті [PERSON] як голови колгоспного двору прийняв та оформив [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №2-3468 від 22 липня 1996 року виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Селезньовою Г.В. Домогосподарство відносилось до суспільної групи господарств - колгоспний двір, існування колгоспного двору припинено 15.04.1991 року на підставі набуття чинності Закону України «Про власність». На день припинення існування колгоспного двору був 1 члени колгоспного двору - [PERSON] - голова колгоспного двору. Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В зв'язку з викладеним вище, позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначене будинковолодіння в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задоволити. Відповідач по справі, представник Гавришівської сільської ради, в особі голови Бахнівського О.Ф. - при вирішенні справи покладаються на розсуд суду, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла спадкодавиця [PERSON] в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2013 року, актовий запис № 06 від 03 квітня 2013 року (а.с. 7). Заповітом на випадок своєї смерті від 08 січня 2008 року, посвідченого Круцюк Р.О. секретарем Гавришівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №3, [PERSON], ? частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 14). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], є її діти [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.8) та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.9). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. На підставі зазначених заяв 13 липня 2013 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Рибаченко Г.Д. заведено спадкову справу № 313/2013 (а.с.23). Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України [PERSON] є працездатною особою та не являється особою пенсійного віку тому не має права на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] [PERSON] звернувся до Вінницької районної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку [ADDRESS] що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння [NUMBER] від 13червня 1989 року як голові колгоспного двору, однак нотаріусом надано роз'яснення, де зазначено що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, так як встановити з даного документа яка частка зазначеного будинку належала спадкодавиці не представляється можливим (а.с.24). Той факт, що [PERSON] володіла ? частиною житлового будинку [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на будинковолодіння [NUMBER] від 13 червня 1989 року (а.с.15) та технічним паспортом виданим КП «ВООБТІ» №362 від 07 лютого 2007 року (а.с.16-19). Згідно записів погосподарської книги №3 Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в домогосподарстві по [ADDRESS] постійно мешкала [PERSON] - голова двору (а.с.10). Згідно записів погосподарської книги №3 Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в домогосподарстві по [ADDRESS] постійно мешкали: [PERSON] (померла [INFO]) - голова двору; [PERSON] - внук; [PERSON] - внучка; [PERSON] - правнук; [PERSON] - правнучка (а.с. 11-13). Спадщину, а саме ? частину житлового будинку по [ADDRESS] після смерті [PERSON] як голови колгоспного двору прийняв та оформив [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №2-3468 від 22 липня 1996 року виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Селезньовою Г.В. (а.с. 25). Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Виходячи з вищезазначеного [PERSON] згідно записів погосподарської книги вона була головою колгоспного двору за адресою [ADDRESS]. Тому була власником ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР 1963 року, чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved