Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадщину за законом. Зокрема, позивач просить суд встановити факт його постійного проживання, як спадкоємця першої черги за законом, разом із спадкодавцем - його батьком [PERSON] , який помер [INFO] у селі Свободне Волноваського району Донецької області, на час відкриття спадщини. Визнати за позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом, в порядку спадкування право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 32,3 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м., разом із господарськими будівлями та спорудами та на присадибну земельну ділянку за цією ж адресою, загальною площею 0,3698 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га і ведення особистого господарства - 0,1198 га, які належали на праві власності спадкодавцю - [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що він позбавлений можливості оформити свої права на спадкове майно, оскільки спадщину прийняв на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, оригінали правовстановлюючих документів не збереглись. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги та обставини справи визнає у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку: Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому стаття 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В даному випадку суд не має сумніву щодо достовірності обставин та добровільності визнання позову відповідачкою [PERSON] . Оскільки відповідачка визнала позов та обставини справи у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved