Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДКС України, ГУМВС України у Донецькій області, прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю попереднього слідства, прокуратури та суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та показав, що у квітні 2013 року під час розслідування кримінального провадження №12013050980000370, внесеного до ЄРДР 05.02.2013 року за ознаками ст.185 ч.1 КК України за фактом крадіжки 35 метрів кабелю ТПП 20х2х0,4 ПАТ «Укртелеком», слідчий СВ Центрально-Міського РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання [PERSON] за адресою: м.Макіївка, вул.Айвазовського, б.1 та б.1а, який нібито займається крадіжками. 03.05.2013 року на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського райсуду м.Макіївки від 23.04.2013 року у вищевказаних домоволодіннях був проведений обшук, під час якого вилучено 11621 кг лому меді, 26 кг лому алюмінію, 2180 кг лому чорного металу, ваги у кількості 3-х штук, а також гроші та дві золоті обручки. Ніякого майна, належного ПАТ «Укртелеком» виявлено та вилучено не було. Незважаючи на проведення обшуку та допитів [PERSON], підозри останньому у вказаному кримінальному провадженні предявлено не було. Однак у звязку з вилученням за місцем мешкання [PERSON] зазначеного майна, 03.05.2013 року слідчим СВ Центрально-Міського РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області були внесені відомості до ЄРДР за №12013050980001244 про виявлення нібито незаконно діючого пункту прийому металобрухту з кваліфікацією кримінального правопорушення за ст.213 ч.1 КК України. Вказаним слідчим органом про підозру у вчиненні злочину [PERSON] не повідомлялося, а з часом в порушення норм КПК України кримінальне провадження відносно позивача опинилося у провадженні СВ Гірницького РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області. 29.08.2013 року [PERSON] було доставлено з приміщення суду до відділення міліції, де слідчий СВ Гірницького РВ [PERSON] за погодженням з прокурором прокуратури Гірницького району м.Макіївки [PERSON] повідомив його про підозру у скоєнні злочину за ст.213 ч.2 КК України. Повідомлення про підозру складено 13.08.2013 року. 30.08.2013 року вказаний прокурор узгодив обвинувальний акт відносно [PERSON] та його матері [PERSON] та направив його для розгляду до Гірницького райсуду м.Макіївки. Незважаючи на чисельні порушення норм КПК України головуюча у справі судді Гірницького районного суду м.Макіївки Коцюбинська Ю.Д. не повернула прокурору обвинувальний акт, а призначила справу до розгляду, під час судового розгляду поводила себе упереджено та 15.04.2014 року ухвалила обвинувальний вирок, за яким суд визнав [PERSON] винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.213 ч.2 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн. Речові докази у справі: лом чорних та кольорових металів, ваги суд звернув на користь держави. Не погодившись з вироком суду, [PERSON] подав апеляцію до Апеляційного суду Донецької області. 19.08.2014 року Апеляційний суд Донецької області розглянув апеляцію позивача та його матері та постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпаністю можливості їх отримати. У завязку з прийняттям судом рішення про закриття кримінального провадження, [PERSON] на підставі ст.1, ст.2 ч.1 п.2, ст.3 ч.1 п.5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.1176 ЦК України просить суд відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в розмірі 500\~000 грн., яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав під час усього часу розслідування кримінального провадження, слухання справи у суді протягом року, у душевних стражданнях, заданою протиправною поведінкою щодо нього та членів його сімї, приниженням честі та гідності, неможливістю залишити зону АТО у звязку зі здійсненням заходів по кримінальному провадженню. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] позов не визнала та показала, що досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно [PERSON] проводилося у відповідності з положеннями КПК України, Закону України «Про міліцію» та під процесуальним керівництвом органів прокуратури. Остаточну оцінку діям правоохоронних органів під час проведення досудового слідства, а також сукупності зібраних доказів, законності джерел та способів їх отримання, у кримінальній справі було надано судом, який ухвалив обвинувальний вирок відносно [PERSON] В апеляційній інстанції вирок було скасовано, але рішення, яке за положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» надає особі право на відшкодування шкоди, не прийнято. У звязку з чим в позові просить відмовити. У судовому засіданні представник відповідача прокуратури Донецької області [PERSON] позов не визнав та показав, що порушень законодавства під час досудового розслідування у кримінальному провадженні прокуратурою не виявлено. Відносно [PERSON] Гірницьким районним судом м.Макіївки 15.04.2014 року ухвалено обвинувальний вирок. В апеляційній інстанції вирок скасовано. Зазначене рішення апеляційної інстанції є єдиною підставою, за якою позивач вимагає відшкодування шкоди. Як вбачається, ухвалою від 19.08.2014 року Апеляційний суд Донецької області вирок скасував та закрив апеляційне провадження відносно [PERSON] за не встановленням достатніх доказів для доведення їх винуватості і вичерпаністю можливості їх отримати. Таким чином суд не приймав рішення про закриття кримінального провадження, у звязку з чим у [PERSON] відсутнє право на відшкодування шкоди. Вважати це звичайною опискою, як наполягає представник позивача, підстав немає, оскільки це його субєктивна думка, рішення щодо усунення описки судом не приймалося. Крім того, прокуратура має обґрунтовані сумніви в законності вищевказаної ухвали апеляційної інстанції, оскільки рішення прийнято без участі прокурора у судовому засіданні; рішення прийнято після захоплення незаконними озброєними формуваннями м.Донецька, в тому числі приміщення апеляційного суду; рішення прийнято під тиском на суддів бойовиків «Оплот», з приводу чого внесені відомості до ЄРДР; рішення відсутнє в Єдиному реєстрі судових рішень. У звязку з тим, що ухвала апеляційним судом приймалася без участі прокурора у судовому засіданні, то прокуратурі не було відомо про таке рішення, отримати копії зараз немає можливості, у звязку з втратою кримінального провадження, яке залишилося на окупованій території. Лише у звязку з даним позовом стало відомо про ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2014 року та прокуратура скористалася своїм правом на касаційне оскарження, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2015 року в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження було відмовлено, а касаційну скаргу повернуто. Просить в позові відмовити. У судове засідання представник ДКС України не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення суду (а.с.62). Заяв чи письмових заперечень не надав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані в підтвердження доводів позову та заперечень матеріали копію витягу з кримінального провадження №12013050980001244 (а.с.7), копію ухвали про проведення обшуку від 23.04.2013 року (а.с.8-11), копію повідомлення про підозру від 13.08.2013 року (а.с.12-14), копію обвинувального акту (а.с.15-17), копію вироку Гірницького районного суду м.Макіївки від 15.04.2014 року (а.с.18-25, 89-92), копію ухвали Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2014 року (а.с.26-28), копію з паспорту громадянина України [PERSON] (а.с.29), копію довідки №1425021452 від 09.12.2014 року про взяття [PERSON] на облік тимчасово переміщених осіб (а.с.30), копію ухвали про повернення тимчасово вилученого майна від 29.08.2013 року (а.с.47-50, 87-88), копію касаційної скарги від 07.10.2015 року прокуратури на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2014 року із заявою про поновлення процесуального строку (а.с.54-57, 58, 59), копію постанови про призначення групи прокурорів від 03.05.2013 року (а.с.68), копію постанови про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 04.05.2013 року (а.с.69), копію постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 16.05.2013 року (а.с.70), копію повідомлення про початок досудового розслідування від 20.08.2013 року (а.с.71), копію супровідного листа до кримінального провадження (а.с.86), копію постанови про перевезення вилученого брухту від 10.07.2013 року (а.с.73), копію постанови про доручення речових доказів (а.с.74), копію вказівок прокуратури Гірніцького району м.Макіївки в порядку ст.36 КПК України (а.с.75-76), копію постанови про залучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 12.08.2013 року (а.с.77), копію довідки ТОВ «Агроекспорт плюс лтд» від 12.08.2013 року при взяття лому кольорового металу на відповідальне зберігання (а.с.78), копію листа начальника Гірницького РВ Макіївського МУ ГУМВС від 14.08.2013 року на заяву адвоката [PERSON] (а.с.79), копію запиту адвоката [PERSON] з приводу вилученого у домоволодінні [PERSON] металобрухту (а.с.80), копії протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 30.08.2013 року (а.с.81, 82), копію журналу судового засідання Апеляційного суду Донецької області за 22.07.2014 року у кримінальній справі [PERSON] (а.с.83), копію з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали ВССУ від 19.10.2015 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення прокуратурі строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2014 року та повернення касаційної скарги (а.с.84-85), копію витягу з кримінального провадження №42015050000000516 про внесення до ЄРДР 25.09.2015 року відомостей за ст.376 ч.1 КК України за фактом вручання в діяльність судових органів здійснення апеляційного провадження у кримінальній справі відносно [PERSON] та прийняття Апеляційним судом Донецької області ухвали від 19.08.2014 року під тиском бойовиків незаконного збройного формування «Оплот» так званої «ДНР» (а.с.86), вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Питання відшкодування шкоди, заподіяної органами досудового розслідування, прокуратури та суду, регулюються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Положенням про застосування вказаного Закону, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04.03.1996 року, зареєстрованим в Мінюсті України 06.03.1996 року за №106/1131, а також ст.1176 ЦК України. Відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів відшкодуванню підлягає шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Відшкодування шкоди, в тому числі моральної, проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Судом встановлено, що [PERSON] піддавався кримінальному переслідуванню державою, яке закінчилося постановленням обвинувального вироку, а саме вироком Гірницького районного суду м.Макіївки від 15.04.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.213 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн. Тим же вироком було засуджено [PERSON] Але ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2014 року за апеляцією обвинувачених вищевказаний вирок було скасовано та апеляційне провадження відносно [PERSON] та [PERSON] закрито за не встановленням достатніх доказів для доведення їх винуватості і вичерпаністю можливості їх отримати. Згідно ст.1176 ч.2 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно ст.2 ч.1 п.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» одним з випадків виникнення права особи на відшкодування шкоди, на який саме й посилається позивач [PERSON], є закриття кримінального провадження за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Однак ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2014 року було закрито лише апеляційне провадження, а ні кримінальне провадження в цілому. Апеляційне провадження є частиною судового провадження з перегляду судових рішень (розділ V КПК України). Термін «апеляційне провадження» прямо та недвозначно вживається у кримінальному процесуальному законодавстві. Зокрема, за ст.398 ч.1 КПК України отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст.396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження. Згідно з ч.1 ст.401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує питання, необхідні для апеляційного розгляду. Таким чином, апеляційне провадження виступає лише частиною судового провадження (ст.3 ч.1 п.24 КПК України), а останнє частиною кримінального провадження (ст.3 ч.1 п.10 КПК України). Закриття апеляційного провадження (процедури перегляду судового рішення в апеляційному порядку) не свідчить про закриття усього кримінального провадження. За Законом же (Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду») право на відшкодування шкоди виникає лише у випадку закриття кримінального, а не апеляційного провадження. Посилання представника позивача на те, що зазначення в ухвалі апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження, а не кримінального провадження, це є звичайною опискою, суд вважає безпідставним, оскільки це його субєктивна думка; вільному тлумаченню судові рішення згідно ст.21 ч.2 КПК України не підлягають; рішення щодо усунення описки в порядку ст.379 КПК України судом не приймалося. На підставі наведеного суд вважає, що у позивача [PERSON] не виникло право на відшкодування шкоди, у звязку з чим в задоволенні його позову слід відмовити. Згідно ст.3 ч.2 п.13 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди у даній категорії цивільних справ. Однак відповідно до ст.88 ЦПК України, у звязку з прийняттям судом рішення про відмову в задоволенні позову, який виявився необґрунтованим, судові витрати присуджуються з позивача. Таким чином з позивача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір за подання фізичною особою позову немайнового характеру в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved