Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], 3-я особа служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 28 квітня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але на даний час проживають окремо. Від спільного шлюбу сторони мають 4 малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. [PERSON] проживає разом з дітьми та різними способами перешкоджає спілкуванню позивача з дітьми. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов у повному обсязі, просив його задовольнити та усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначити спосіб участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] подала до суду заперечення проти позову, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 29-36), заперечує проти задоволення позову, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими. Представник 3-ї особи служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області Косова М.С. пояснила, що відповідно до розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області № 103 від 17 квітня 2015 року [PERSON] призначені дні та години побачень з його малолітніми дітьми. В даний час, з урахуванням інтересів дітей та батьків можливо встановити інші дні та години побачень батька з його малолітніми дітьми. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 28 квітня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 11). На даний час подружжя [PERSON] проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 12), [PERSON], [INFO] (а.с. 13), [PERSON], [INFO] (а.с. 14), [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Діти проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] спиртними напоями не зловживає, не палить, є пенсіонером за віком (а.с. 16). З пояснень сторін встановлено, що між сторонами склалися недружні стосунки, в результаті чого між ними виник спір з приводу визначення порядку спілкування та приймання участі у вихованні дітей позивачем. Згідно висновку служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 27 березня 2014 року № 01-31/259 [PERSON] доцільно призначити дні та години побачень з його малолітніми дітьми (а.с. 19). Відповідно до розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 17 квітня 2015 року № 103 [PERSON] призначенні дні та години побачень з його малолітніми дітьми, а саме: кожний вівторок та четвер місяця з 14-00 до 17-00 години та на час канікул кожний вівторок та четвер місяця з 10-00 до 17-00 години за місцем проживання дітей з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). В даний час такий режим спілкування [PERSON] з його малолітніми дітьми не дотримується, сторони не можуть дійти згоди з цього питання. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитинине впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У позовній заяві [PERSON] просить суд зобов'язати [PERSON] віддавати йому відповідну частину сплачених ним аліментів і відповідну частину допомоги, яку держава сплачує дітям щомісяця з розрахунку у відсотковому відношенні до часу, який діти були з ним, за даний місяць, а також в порядку компенсації часу спілкування [PERSON] з його дітьми (рахуючи із травня 2014 року по серпень 2015 року - 15 місяців) просить відібрати дітей у [PERSON] і передати йому для виховання. Крім того, просить в рахунок компенсації часу спілкування з дітьми дати йому можливість забрати їх до себе на період з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2016 року. Враховуючи, що позивач не надав доказів, що стверджують позов в цій частині, суд вважає, що дані позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] в частині визначення днів та годин спілкування з його малолітніми дітьми. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що знають сім'ю [PERSON] тривалий час. Сім'я є багатодітною. В даний час [PERSON] і [PERSON] мешкають окремо, малолітні діти проживають разом з матір'ю. Діти охайні, доглянуті, забезпечені всім необхідним. Батько дітей [PERSON] спілкується з дітьми, відвідує їх за місцем проживання, а також декілька разів забирав дітей до себе додому. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, здійсненню прав осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідачка, як на підставу своїх заперечень, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, приймаючи до уваги думку представника 3-ої особи служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial