Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої на користь позивача аліментів на його утримання, як непрацездатного батька, в розмірі 1/3\~частини від заробітку відповідача. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 05 вересня 1976 року по 22\~січня 2010 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO]. 21 січня 2010 року позивач, з його слів, змінив прізвище з «Писарук» на «Войтович». Як вказує позивач у своїй заяві, все своє життя він працював задля своєї сімї і зокрема утримував свою доньку [PERSON], навіть після досягнення нею повноліття. [PERSON] вказує, що наразі він досяг пенсійного віку і є непрацездатним, розмір його пенсії є незначним, а тому він потребує матеріальної допомоги, оскільки доходів позивача недостатньо для забезпечення його права на достатній життєвий рівень. Як зазначено в позові, донька позивача- Банзула Н.В., яка проживає у [INFO], перешкоджає і створює умови, які унеможливлюють проживання позивача у цій квартирі, не допомагає позивачу та відноситься до нього як до сторонньої людини. Позивач вказує, що відповідач добровільно утримувати його не бажає, хоча зобовязана і може його утримувати, інших утриманців не має. Вона забезпечена роботою, отримує заробітну плату, а тому, як вважає позивач, мінімальний розмір аліментів на його місячне утримання повинен становити 1/3 частки від заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав, зазначивши, що відповідач веде аморальний спосіб життя, з чого має також додатковий заробіток, тому кошти на утримання батька у неї є. Пояснив, що відповідач створює йому перешкоди у проживанні в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вказав, що проживає час від часу у свого брата, має власний автомобіль «Деу Сенс», 2004 року випуску, отримує пенсію в мінімальному розмірі, зазначив, що хворіє. Просив позов задовольнити. Відповідач в суді проти позову заперечила, зазначивши, що її заробітна плата є незначною, матір відповідача є інвалідом 2 групи та потребує допомоги, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] (на момент укладення шлюбу «Писарук») та [PERSON] з 05 вересня 1976 року по 22 січня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії 1-БВ № 059843 та свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БВ № 048057. Від даного шлюбу 11 квітня 1978 року народилась донька [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про її народження серії 1-БВ № 424925 (згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №\~047506, дошлюбне прізвище «Писарук»). Також від шлюбу є повнолітній син [PERSON], [INFO], з позовом про стягнення аліментів з якого позивач не звертався. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії 1-БВ № 004278 від 21 січня 2010 року, [PERSON], [INFO], змінив імя на [PERSON]. Станом на дату звернення позивача до суду йому виповнилось 65 років, отже він є непрацездатною особою. Згідно з довідкою управління ПФУ № 1755 від 13 грудня 2017 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Хмельницькому обєднаному УПФУ та отримує пенсію за віком, розмір якої станом на листопад 2017 року складає 1373 грн. 00 коп. Згідно з довідкою ЖЕК № 5807 від 29 листопада 2017 року, до складу сімї (зареєстрованих) за адресою: [ADDRESS], входять: [PERSON], [INFO] (уповноважений власник/співвласник, наймач), [PERSON], [INFO] (колишня дружина), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (внучка). Відповідно до довідки Волочиської центральної районної лікарні від 09 грудня 2017 року про заробітну плату медсестри Волочиської ЦРЛ [PERSON], за 2017 рік їй було нараховано заробітну плату в такому розмірі: червень 2017 року 4305 грн. 49 коп., липень 2017 року 5806 грн. 78 коп., серпень 2017 року 5770 грн. 36 коп., вересень 2017 року 5633\~грн. 58 коп., жовтень 2017 року 4879 грн., листопад 2017 року 3996 грн. 43 коп. Згідно з даними пенсійного посвідчення матері відповідача- Писарук Л.В. серії ААІ №\~909353, виданого 07 грудня 2016 року, [PERSON] отримує пенсію за віком та є інвалідом 2 групи загального захворювання. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як вбачається з розяснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Таким чином, при вирішення питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обовязок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Статтею 201 СК України визначено обовязкові умови та підстави покладення на дітей обовязку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоровя; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обовязку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обовязку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обовязку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання батьками доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Судом встановлено, що позивач станом на момент видачі довідки управління ПФУ №\~1755 від 13\~грудня 2017 року, отримував пенсію в розмірі 1373 грн. 00 коп.- не меншому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Щодо понесення позивачем витрат на лікування, комунальні послуги та інше, слід зазначити, що позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про понесення таких витрат чи про необхідність понесення таких витрат, не надано суду відповідної медичної документації на підтвердження стану здоровя позивача, чеків, квитанцій про понесення власних витрат на лікування та на інші потреби тощо. Клопотань про витребування таких доказів позивачем заявлено не було. Враховуючи те, що у даній справі доказуванню підлягають: факт непрацездатності батька та факт потреби у матеріальній допомозі, суд не дає оцінку долученим до матеріалів справи та поданим позивачем через канцелярію суду копіям: витягу з кримінального провадження № 12017240110000666 та постанови про призначення судово-медичної експертизи від 16 грудня 2017 року у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], оскільки вказані документи не мають відношення до предмету доказування у цивільній справі про стягнення аліментів. З цієї ж підстави судом було відмовлено позивачу у задоволенні його клопотання про витребування з Волочиської ЦРЛ відомостей про час перебування [PERSON] на робочому місці, оскільки вказане не має відношення до предмету доказування. Зазначені документи, що стосуються кримінального провадження, а також факт нанесення тілесних ушкоджень є предметом дослідження у рамках кримінального провадження, та обставини, на які в судовому засіданні посилався позивач з цього приводу, підлягають встановленню саме в ході розслідування кримінального провадження. Зважаючи на те, що інших клопотань про надання чи витребування доказів заявлено не було, позивачем в судовому засіданні не був доведений факт наявності у нього потреби у матеріальній допомозі з боку працездатних дітей, зокрема [PERSON] Посилання позивача на те, що він все життя матеріально забезпечував сімю, та наявність на даний час тривалих особистих неприязних відносин з [PERSON] не звільняє його від обовязку доказування потреби у матеріальній допомозі, адже у відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, в позові [PERSON] слід відмовити. На підставі ст. ст. 201-202 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року,

Outcome: dismissed