Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь 30000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, що була завдана внаслідок грубого поводження [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON] 05 липня 2016 року на території дитячого садку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що 05 липня 2016 року він прибув до дитячого садка щоб забрати свого сина то побачив, що той побитий. Він запитав свого сина хто це зробив, на, що той відповів, що це зробив [PERSON]. Він позвав до себе [PERSON] і запитав у нього чому той побив його сина, але [PERSON] нічого йому не сказав і пішов. При цьому він не торкався [PERSON] і не кричав на нього. Потім він запитав у вихователя чому його син побитий, але вона нічого не пояснила. Третя особа в судовому засіданні з позовом погодилась та пояснила, що її син [PERSON] був у стресовому стані та боявся йти до дитячого садку, після того, як з ним поговорив [PERSON] 05 липня 2016 року в дитячому садку. Заслухавши позивача, його представника, відповідача, третю особу, свідків [PERSON], [PERSON], та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який відвідує дитячий садок «Зірниця», що розташований за адресою: м. Суми, пр-т. М. Лушпи, 18 (а.с. 5). 05 липня 2016 року близько 17 год. 20 хв. відповідач [PERSON] прибув до вищевказаного дитячого садка щоб забрати звідти свого сина [PERSON]. Побачивши у свого сина подряпину на щоці, [PERSON] не вияснивши у вихователя, що сталося з його дитиною, покликав до себе [PERSON]. Коли малолітній [PERSON] підійшов, [PERSON] почав словесно ображати малолітнього, принизливо висловлюватись в його адресу, та хапати за руку. [PERSON] від [PERSON] забрали матері інших дітей, що прийшли до дитячого садку, [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що 05 липня 2016 року вона забирала свою дитину з дитячого садка і побачила, як [PERSON] розмовляв з [PERSON]. Вона спостерігала за цим близько 3 хвилин. [PERSON] грубим тоном розмовляв з [PERSON] і нецензурно виражався на нього. Потім [PERSON] схопив за руку [PERSON], вона вихопила дитину і намагалася закрити [PERSON] собою та почала розмовляти з [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що 05 липня 2016 року вона прийшла в дитячий садок забрати свою дитину та стала свідком того, як [PERSON] розмовляв з [PERSON]. [PERSON] агресивно себе вів з [PERSON], кричав на нього, сіпав його за руку та нецензурно висловлювався. Вона з [PERSON] забрали від [PERSON] дитину і потім він пішов. Внаслідок дій [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], останньому була заподіяна моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях та приниженні честі і гідності. До пояснень відповідача [PERSON] суд відноситься критично, так як вони не узгоджуються з поясненням інших учасників процесу, і тому розцінює їх як спосіб уникнення цивільної відповідальності. Відповідно до ст. 288 ЦК України фізична особа має право на свободу. Забороняються будь-які форми фізичного чи психічного тиску на фізичну особу, втягування її до вживання спиртних напоїв, наркотичних та психотропних засобів, вчинення інших дій, що порушують право на свободу. Статтею 289 ЦК України фізичній особі гарантується право на особисту недоторканність. Фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до ст. 272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Статтею 23 ЦК України передбачено: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, з урахуванням характеру порушення прав, глибини душевних страждань малолітньої дитини, ступеня вини відповідача, суд вважає, що виходячи з вимоги розумності і справедливості, з відповідача на користь позивача необхідним та достатнім буде стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 гривень. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial