Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачки з будинку №9 розташованого по вул.Латвійський спуск в м.Одесі. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що на підставі договору дарування він є власником вказаного будинку, з відповідачкою він фактично припинив шлюбні відносини з липня 2007 р., а 14 серпня 2009 р. шлюб розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Одеси. 05 вересня 2009 року позивач уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу є неповнолітній син [INFO]. Позивач разом з сімєю вимушений орендувати житло оскільки відповідач відмовляється переїхати з будинку та привела співмешканця. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач та її представник в засідання не зявилися, сповіщені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися і про причини неявки суд не повідомляли. Раніше в засіданні представник відповідача [PERSON] просив надати строк для ознайомлення з матеріалами справи та для подання зустрічного позову, однак письмових заперечень також не подавали. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У ході судового розгляду встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником ? частини будинку №9 по вулиці Латвійський спуск в м.Одесі на підставі договору дарування від 10 грудня 2002 року. Позивач знаходився з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду було розірвано про що 14 серпня 2009 року Другим Суворовським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції було було здійснено актовий запис. 05 вересня 2009 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], актовий запис №249, в них є син [PERSON],[INFO]. Із домової книги вбачається, що відповідачка [PERSON] була зареєстрована в будинку 13 січня 2005 року, а знята з реєстрації 29 травня 2009 року. Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно з вимогами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормами ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач вже не є членом сімї позивача знялася з реєстрації у вказаній будівлі ще в 2009 році, з власником частини будинку договору найму не укладала, тому підстав для користування житловим приміщенням в будинку не має. Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було представлено доказів для спростування обставин вказаних позивачем, що також підтверджує проживання [PERSON] в будинку і як наслідок перешкоджання в користуванні позивачу майном.. Приймаючи до уваги встановлені обставини та вказані норми суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, так як відповідач перешкоджає позивачу у користуванні частиною будинку, чим порушує його права. Разом з тим враховуючи наявність у позивача права власності лише на 1/2 частину будинку, тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом виселення [PERSON] з 1/2 частини будинку№9.

Outcome: partial