Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 12.05.2003 року померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності САПТ ЗТ ім. Ватутіна. За життя [PERSON] склала заповіт на його імя, а тому він вважав, що оскільки має заповіт, то він успадкував майно померлої, так як фактично прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Та коли звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини йому було відмовлено з тих причин, що за відмітками про реєстрацію місця проживання у його паспорті нотаріусу не вдалося встановити факт прийняття ним спадщини. Натомість, на час відкриття спадщини спадкодавець була зареєстрована та постійно проживала в м. Суми разом зі своєю донькою [PERSON], а тому остання фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері. Крім того, були виявлені розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах. Вказані обставини створили перешкоди в оформленні його спадкових прав. У звязку із цим, позивач просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка належала останній на підставі сертифікату серії СМ №0061736. Позивач та його представник у судове засідання зявились, позов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідачка у судове засідання зявилась, позов визнала. Треті особи у судове засідання зявились, позов підтримали. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.05.2003 померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 БП №169761 від 13.05.2003. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності САПТ ЗТ ім. Ватутіна та яка належала останній на підставі сертифікату серії СМ №0061736. (а.с.10) За життя [PERSON] склала заповіт від 26.11.1667, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON]М.(а.с.11) Позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено у цьому у звязку із відсутністю відомостей про прийняття ним спадщини. Крім того, були виявлені розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах, а саме у свідоцтві про смерть її прізвище було зазначено як «Резнік», у заповіті «Величковська», а у сертифікаті за земельну частку (пай) прізвище «Величковська» виправлено на «Резнік». Розглядаючи заявлену позивачем вимогу про визнання права на земельну частку (пай), у порядку спадкування після смерті [PERSON], суд виходить із наступного. Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (що діяв на час відкриття спадщини)\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.\~Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР\~кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і\~тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ч. 1, 3 ст. 548 ЦК УРСР\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.\~Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:\~1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;\~2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.\~Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, діючі на час спірних правовідносин норми допускали фактичне прийняття спадкоємцем спадщини шляхом\~фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] дійсно на час смерті була зареєстрована та постійно проживала в м. Суми разом зі своєю донькою [PERSON].(а.с.14) Разом із тим, позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки заволодів правовстановлюючим документом на спадкове майно, а саме сертифікатом серії СМ №0061736 на земельну частку (пай). Ще за життя спадкодавець передала йому оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) та заповіт, складений на його користь. За таких обставин, позивача слід визнати спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] щодо всього належного їй майна. Також, судом у ході розгляду справи встановлено, відсутність розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця, які б перешкоджали позивачу в оформленні його спадкових прав. Зокрема, судом встановлено, що зміна прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах мала місце внаслідок зміни її прізвища після укладення шлюбу з [PERSON], що підтверджується довідкою ВРАЦС Тростянецького районного управління юстиції № 51 від 05.10.2000.(а.с.16) Згідно позиції викладеної у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відтак за позивачем слід визнати в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,25 умовних кадастрових гектарів, яка належала останній на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ №0061736, виданого на підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації № 307 від 26.05.1996. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved