Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON],в якому просить усунути йому перешкоди у спілкуванні з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зобов'язавши відповідача надавати можливість спілкуватися з дітьми. Визначити йому час спілкування з доньками шляхом встановлення побачень з ними двічі на рік: середина квітня кожного року та кінець липня до середини серпня кожного року за місцем проживання [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у шлюбі із [PERSON]. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2014 року шлюб між ними розірваний. Від спільного життя мають двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти народилися в Росії в місті Москва, де проживала родина. В 2013 році відповідачка разом із дітьми поїхала до своєї матері на Україну та не повернулася. З 2013 року по 2016 рік позивач періодично приїздив до дітей та спілкувався з ними. Однак, з 2016 року відповідач чинить перешкоди батькові дітей у спілкуванні з ними, не дозволяє бачити їх, не відповідає на телефонні дзвінки. Повертатися проживати до Росії [PERSON] не має наміру, тим паче, що вже одружилася з іншим чоловіком. Позивач бажає бачитися із своїми доньками, займатися їх вихованням, сплачує на їх утримання аліменти. Звернувся до органу опіки та піклування із заявою усунення перешкод в спілкуванні з дітьми, однак висновок не мав змоги чекати в зв'язку з терміновим поверненням до Росії. Крім того, в зв'язку з тим, що рішення органу опіки та піклування не є обов'язковим, звернувся до суду із вказаним позовом. Представник відповідача надав зустрічну позовну вимогу, яка прийнята до провадження із первісною, та просить визнати місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також позбавити його права спілкування з доньками. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 19.02.2005. Шлюб між ними розірвано за рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області. Від спільного життя мають двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання відповідач неодноразово ображав її, психологічно давив на позивача та принижував її, що відображалося на дітях, які були свідками сварок. Причиною її з дітьми переїзду до батьків на Україну стали постійні сварки в родині. Позивач дозволяла відповідачеві спілкуватися із доньками, але після цього вони ставали дратівливими, без настрою, пригнічені. З 2015 року позивач проживає у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], якого діти називають батьком. Родина має всі умови для повноцінного розвитку, виховання та утримання дітей, проживають всі у просторому будинку, який належить матері позивача. [PERSON] заочно навчається, має змогу відводити дітей до школи та дитячого садка, займатися з ними вечорами та іншим чином піклуватися про них. Для дітей у повному обсязі створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей. Позивач задовольняє гармонійний розвиток особистості дітей в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідач не має достатньої можливості для забезпечення умов проживання дітей, негативно впливає на їх психологічний стан та розвиток. Крім стягнутих аліментів відповідач ніякої іншої допомоги дітям не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Вважає, що за викладених обставин задоволення позову буде відповідати інтересам дітей. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явився. Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити вимоги позивача та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з'явився. Представник в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні вимог по первісному позову та задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Раніше надавав заяву, відповідно до якої просив задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Пояснював, що діти називають його татом, він намагається дати дітям все найкраще та виховати їх гідними людьми. Після спілкування із біологічним батьком діти були роздратовані, часто плакали, йому разом із дружиною було важко їх заспокоїти. Представник третьої особи Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської областів судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, встановив наступне. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] після розірвання шлюбу із [PERSON] та одруженням із [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю в с. Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області. Відповідно до акту обстеження умов проживання родини, умови проживання хороші родина складається з батька, матері та трьох дітей. Між членами родини панують доброзичливі, теплі стосунки, між дітьми та батьками - взаєморозуміння та підтримка. Батько дітей проживає та працює в місті Москва Росія водієм автомобіля «швидка медична допомога», за місцем проживання характеризується позитивно. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання двох доньок [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до наданих квитанції [PERSON] сплачував аліменти на утримання дітей з 2014 по 2015 роки. З 2015 року не сплачує аліменти та відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам борг складає 37074,00 гривень. З встановлених пояснень сторін батько дітей фактично не їнтересується їхнім життям .. Тривалий час з моменту переїзду [PERSON] до України батько дітей [PERSON] взагалі не цікавився життям дітей , не приїздив до дітей , ухилявся від їхнього виховання лише рік сплачував аліменти на ктримання дітей. Відповідно до характеристик на [PERSON] та [PERSON] з місця навчання встановлено, що їх вихованням займається мати та вітчим. При бесіді психолога про біологічного батька [PERSON] встановлено, що вона навіть не згадує свого біологічного батька. Тільки після запитання про нього, почала говорити, але слова не були теплі та доброзичливі. Має образу на батька за те, що ображав маму, за те, що не виконує обіцянок, не говорить правду, надмірно вживає алкоголь, називає його «Дядя [PERSON]». Батьком називає вітчима. Не бажає спілкуватися та бачитися із біологічним батьком. Знам'янська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини прийшла до висновку, що питання про позбавлення батьківських прав та права спілкування батька [PERSON] відносно його доньок [PERSON] та [PERSON], а також питання про визначення місця проживання дітей залишити на розгляд суду, в зв'язку з недостатньою доказовою базою. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та визначення [PERSON] часу у спілкування з дітьми [PERSON] та [PERSON] судом взято до уваги ставлення сторін по справі, як батьків, до виконання своїх обов'язків, малолітній вік дітей, та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, а також те, що позивач за первісним позовом не надав достатніх доказів того, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, окрім заяви до Знам'янської районної державної адміністрації, суд вважає відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог за первісним позовом. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім'ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Твердження представника [PERSON] про те , що останній сплачував аліменти та фінансово допомагав дітям не може бути доказом піклування про дітей, так як утрммання неповнолітніх дітей до їх повноліття є обов'язком батьків , а не як доказом виконання своїх батьківських обов'язків. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи негативне ставлення дітей до біологічного батька, їх небажання спілкуватися та бачитися із батьком, міцний зв'язок дітей із вітчимом, вважає, що встановлені судом обставини свідчать про необхідність задоволення зустрічного позову в частині позбавлення батька батьківських прав відносного його доньок та визначення місця проживання дітей із матір'ю. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: partial