Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики від 06 листопада 2013 року у розмірі 12000,00 грн. та судові витрати у сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що відповідачка взяла у нього в борг грошові кошти у сумі 12000 грн., які зобов'язалася повернути 06 січня 2014 року, про що власноруч написала відповідну розписку. У строк, зазначений в розписці, гроші, обумовлені договором, повернуті не були, що свідчить, на його думку, про порушення відповідачкою взятого на неї зобов'язання внаслідок його невиконання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, від представника позивача [PERSON], який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, надав до канцелярії суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглядати за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксації. Від позовних вимог у частині стягнення з відповідачки судових витрат у розмірі 121 грн. 80 коп. відмовився (а.с. 19, 20, 21) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису (а.с. 22) Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з розписки, 06 листопада 2013 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000,00 грн., які зобов'язалася повернути 06 січня 2014 року. Однак, у вказаний термін відповідачка гроші не повернула. Наявність оригіналу письмової розписки у кредитора свідчить про невиконання зобов»язання, що відповідає приписам ч. 3 ст. 545 ЦК України (а.с. 6) Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, відповідно до умов договору позики позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем по справі, а взяті відповідачем на себе договірні зобов'язання перед позивачем не виконано. Неповернення боржником заборгованості перед позивачем за договором позики свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved