Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є опікуном та бабусею [PERSON], [INFO], батько якої помер, а мати відповідачка по справі позбавлена батьківських прав. [PERSON] належить житловий будинок № 30 по вулиці Новій в селі Придніпровське Нікопольського району. У зазначеному будинку зареєстрована [PERSON], але з квітня 2012 року вона мешкає у с. Лошкарівка Нікопольського району. Відповідачка не приймає участі в утриманні житла, порушує майнові права малолітньої [PERSON], однак добровільно знятися з реєстрації не бажає, у звязку з чим [PERSON] вимушена звертатися до суду. [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає (а.с.22). Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с.21). Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. [PERSON] ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як було встановлено судом, малолітній [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] 03.05.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-308, після смерті батька [PERSON], з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовилася мати спадкодавця [PERSON], належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Нікопольський район, с. Придніпровське, вул. Нова, 30 (а.с.10). За вказаною адресою, крім [PERSON] та [PERSON], зареєстрована [PERSON] (а.с.14). [PERSON] про підтвердження факту не проживання з місцем реєстрації від 13.06.2017 року, складеного за участі сусідів позивачки та затвердженого секретарем Придніпровської сільської ради, [PERSON], [INFO], дійсно не проживає за адресою: [INFO], з 26.04.2012 року (а.с.16). Таким чином, суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку, що відповідачка створює [PERSON], яка діє як опікун [PERSON], перешкоди у користуванні будинком, змушує її нести додаткові витрати на утримання житла і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі. Враховуючи, що [PERSON] тривалий час не проживає у [INFO], не несе жодних витрат по його утриманню, її особистих речей там немає, зважаючи на те, що вона протиправно створює [PERSON] як опікуну та відповідальній особі за збереження житла [PERSON] перешкоди у користуванні майном, суд вважає, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком за зазначеною адресою. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved