Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сімєю не менш як пять років та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті його вітчима [PERSON], який помер 21 серпня 2009 року, з яким мати заявника - [PERSON], що померла 24 грудня 2006 року, проживала в зареєстрованому шлюбі з 1989 року відкрилася спадщина. Він разом з померлими проживав однією сімєю з моменту реєстрації їхнього шлюбу, вів спільне господарство. Після смерті матері [PERSON] продовжував проживати разом з [PERSON], надавав йому матеріальну допомогу та підтримував морально. Свого часу [PERSON] отримав два державні акти на право власності на земельну ділянку, а саме: серії ЯБ №204366 від 27 грудня 2007 року на земельну ділянку площею 5,3388 га та серії ЯД №201925 від 27 грудня 2007 року на земельну ділянку площею 0,4338 га. [PERSON] просив суд встановити факт проживання з померлим [PERSON]однією сімєю не менш як пять років та визнати за ним право власності на земельні ділянки, як за спадкоємцем за законом четвертої черги. Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області у судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії ЯГ № 717166, виданого Іванівською сільською радою Купянського району Харківської області, [PERSON] народився 26 липня 1952 року, мати [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ №282841 від 29 липня 1989 року, виданого Рідкодубівською сільською радою Дворічанського району Харківської області [PERSON] та [PERSON] 29 липня 1989 року уклали шлюб, після чого мати позивача змінила прізвище на «Воропай». Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №204366 від 27 грудня 2007 року, виданого на підставі рішення Дворічанської райдержадміністрації від 27 березня 2006 року №72 [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3388 га, розташованої на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, КСП ім. Чкалова. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №201925 від 27 грудня 2007 року, виданого на підставі рішення Дворічанської райдержадміністрації від 27 березня 2006 року №72 [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4338 га, розташованої на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, КСП ім. Чкалова. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ №097268 від 25 грудня 2006 року, виданого Рідкодубівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] померла 24 грудня 2006 року, про що складено відповідний актовий запис №12. Згідно з свідоцтвом про смерть, серії І-ВЛ №236730 від 22 серпня 2009 року, виданого Рідкодубівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] помер 21 серпня 2009 року, про що складено відповідний актовий запис №05. Відповідно до довідки Рідкодубівської сільської рада Дворічанського району Харківської області №15 від 17 лютого 2017 року, [PERSON], який помер 21 серпня 2009 року, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], б. 6, Дворічанського району Харківської області, спадкоємців за заповітом і за законом немає. Згідно з довідкою №208\\01-16 від 23 лютого 2017 року, виданою державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON], який помер 21 серпня 2009 року, з заявами про прийняття та відмову від спадщини до Дворічанської держнотконтори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] не менше пяти років проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Цей же факт підтверджується письмовими матеріалами справи. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є зокрема, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 3 СК України визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 3 СК України, ст. 16, 25, 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України,

Outcome: approved