Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області як органу опіки та піклування, в якому просив позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; призначити його, [PERSON] , опікуном над малолітнім [PERSON] ; стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] має доньку [PERSON] , яка є матір`ю його онука, малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження записані у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України. З 2013 року відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не приділяє уваги сину, не піклується про нього, матеріально не утримує. [PERSON] покинула своє місце постійного проживання, не повідомляє місце свого перебування. Дитина [PERSON] залишилася жити разом з позивачем дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] . Вихованням та матеріальним утриманням займається позивач [PERSON] з дружиною [PERSON] . Саме вони, як бабуся та дідусь відвідують батьківські збори, цікавляться навчанням та поведінкою дитини. Дитина зареєстрована та проживає з ними, в належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] , забезпечена необхідними житловими умовами, має окрему кімнату з усіма зручностями, завжди доглянутий, охайний. Позивач працює на посаді слюсаря-ремонтника ПрАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин», отримує стабільний дохід, може забезпечити і утримувати онука. Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.02.2021 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині призначення його опікуном над неповнолітнім [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 06.05.2021 року позов підтримав, просив задовольнити з наведених в ньому підстав. Проте 09.06.2021 року не з`явився в судове засідання, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також повідомлялася шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті суду. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Третя особа змінила назву з виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування, на виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 січня 1989 року Крюківським районним відділом ЗАГС м. Кременчука, актовий запис №35. (а.с.10). Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 січня 2008 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №04). (а.с.8). Отже позивач [PERSON] є дідом малолітнього [PERSON] . Батько дитини [PERSON] - [PERSON] у свідоцтві про народження зазначений відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 16 вересня 2020 року за №00027798315. (а.с.9). Позивач [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та малолітнім [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №22533 від 04.09.2020 року, №23104 від 10.09.2020 року, №22529 від 04.09.2020 року). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2008 року №21408572, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] навчається в 7-Б класі Кременчуцької гімназії №16 Кременчуцької міської ради Полтавської області. За час навчання зарекомендував себе як дисциплінований, старанний учень. Має зразкову поведінку. У класі товаришує з більшістю дітей, доброзичливий, ввічливий. До старших відноситься з повагою. Дитина проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , які займаються його навчанням та вихованням. Постійно відвідують батьківські збори, цікавляться навчанням та поведінкою дитини, підтримують зв`язок з класним керівником у телефонному режимі. [PERSON] забезпечений всім необхідним для навчання та відпочинку, завжди охайний, доглянутий. За період навчання мати жодного разу не з`являлася у школі, не спілкувалася з класним керівником, не цікавилася навчанням дитини (довідка Кременчуцької гімназії №16 Кременчуцької міської ради Полтавської області та характеристика на дитину від 08.09.2020 року). За даними амбулаторії загальної практики - сімейної медицини №5 КНМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» м. Кременчука від 24.09.2020 року №960/10-1, дитина [PERSON] перебуває у них на обліку. На профілактичні щеплення та інші медичні заходи, в разі необхідності, приводить бабуся [PERSON] . В судовому засіданні був заслуханий малолітній [PERSON] , який повідомив, що проживає разом з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] , які займаються його утриманням, вихованням та навчанням. Більше року мати [PERSON] проживає окремо, з ним не спілкується, місце свого перебування не повідомила. Позивач [PERSON] працює в ПрАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» на посаді слюсаря-ремонтника 6-го розряду з 20 листопада 2012 року. За період з березня 2020 року по серпень 2020 року загальна сума доходу становить 92850,75 грн. Під час роботи проявив себе добросовісним, дисциплінованим, грамотним працівником. Є бригадиром слюсарів-ремонтників. Користується повагою в колективі. За високі показники в роботі неодноразово заохочувався (довідка №1263/ВК від 07.09.2020 року, довідка про доходи №52/04 від 07.09.2020 року, характеристика від 07.09.2020 року). Відповідно до характеристики з місця проживання від 17.09.2020 року, [PERSON] проживає та є власником квартири [ADDRESS] . Разом з ним проживають дружина [PERSON] та онук [PERSON] . За весь час проживання за даною адресою, [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, має добрі стосунки з сусідами, ввічливий, скромний, працює. Разом з дружиною займається вихованням онука [PERSON] . Стосунки з онуком родинні, теплі, дитина прихильна до дідуся та бабусі. Дитина завжди охайна та доглянута. Згідно з довідкою №20252441910560644882 серії ІІА №1761745, виданою Департаментом інформатизації МВС України, за обліками МВС України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Кременчука Полтавської області Україна, на території України станом на 08.09.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За даними медичної довідки ВП - обласної консультативної психоневрологічної поліклініки зі стаціонаром №2 КП «Обласний заклад з надання психоневрологічної допомоги Полтавської обласної ради» від 07.09.2020 року № 370, у [PERSON] на момент огляду 07.09.2020 року ознак психічного розладу не виявлено, на обліку не перебуває. За медичною допомогою в період з 20.12.1988 року по 07.09.2020 року не звертався. Згідно медичної довідки Амбулаторного відділення №2 Відокремленого структурного підрозділу м. Кременчука КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» від 07.09.2020 року №170, [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, на лікуванні не знаходився. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд керувався такими положеннями Закону. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58) У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В ст. 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні, навчанні, лікуванні та утриманні своєї дитини [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Згідно заяви [PERSON] , посвідченої 11 вересня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дощенко О.В., остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до своєї дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №155 від 05.02.2021 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак мати дитини від виконання цих обов`язків ухиляється, у зв`язку з чим з неї мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ст. 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Беручи до уваги, що в судовому засіданні хоча і встановлено, що дитина проживає разом з позивачем [PERSON] , однак ним на підтвердження вимоги про стягнення аліментів на його користь не надано суду доказів того, що він є суб`єктом звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, оскільки він не визнавався в установленому порядку законним представником дитини, чи особою яка здійснює над ним опіку відповідно до закону. Тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial