Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орджонікідзевський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою. В позовній заяві вказує, що йому належить право власності на квартиру [ADDRESS]/[PERSON] в м. Запоріжжі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.08.1995 року, який зареєстрований в ЗМБТІ в реєстровій книзі № 188 за реєстровим номером 34371 10.09.1995 року, що також підтверджується технічним паспортом на спірну квартиру інвентарний номер 1073, реєстраційний номер 188/34371, складеним 11.08.1992 року. У спірній квартирі зареєстровані: позивача, його цивільна дружина, [PERSON], син [PERSON], відповідач [PERSON] З вересня 2014 року відповідач не проживає в спірній квартирі, особистих речей, приналежних йому в квартирі не має, де він фактично проживає не відомо. Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом зняття з реєстрації [PERSON] за адресою м.Запоріжжя, пр.Леніна/ вул.Я.,[PERSON], 143/7 квартира 83. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявилася, про день та час судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, заперечень не надала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про слухання справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], належить право власності на квартиру [ADDRESS]/[PERSON] в м. Запоріжжі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.08.1995 року, який зареєстрований в ЗМБТІ в реєстровій книзі № 188 за реєстровим номером 34371 10.09.1995 року, що також підтверджується технічним паспортом на спірну квартиру інвентарний номер 1073, реєстраційний номер 188/34371 складеним 11.08.1992 року. Згідно довідки Центру обслуговування абонентів № 18940 від 26.11.2015 року в спірній квартири зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно акту Центру обслуговування абонентів від 26.11.2015 року [PERSON]І не мешкає в квартирі № 83 по пр. Леніна/[PERSON], 143/7 у м.Запоріжжя з вересня 2014 року по теперішній час. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до норм ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до норм ст.319 ЦК України встановлено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 ЦПК України . Оскільки судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна/[ADDRESS] в якій зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON], що перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: approved