Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] в с. Попівка Смілянського району помер його батько [PERSON], який мав право на земельну частку (пай) розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Попівської сільської ради. Спадщину після нього прийняв позивач та дружина померлого і мати позивача [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після неї прийняла [PERSON] Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за законом першої черги після батька, спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв'язку з цим, постановою нотаріуса від 14 вересня 2018 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, просив суд встановити факт, що він дійсно проживав та доглядав за батьками в с. Попівка, після смерті вступив в управління та володіння спадковим майном. В судове засідання позивач та його представник не з'явились. В направленій до суду заяві представник позивача просила розглядати справу у її відсутності та відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлена про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Попівка Смілянського району Черкаської області. У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] померлий доводився позивачу батьком. Як встановлено з повідомлення міськрайонного управління у Смілянському районі та м. Смілі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 20 квітня 2018 року на ім'я [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства «Пам'ять Леніна» в адміністративних межах Попівської сільської ради розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах, відомості про що було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, за № 425 від 27 червня 1997 року. У відповідності з повідомленням Смілянської держнотконтори від 12 жовтня 2018 року спадщину після нього прийняла [PERSON] шляхом звернення до нотконтори із відповідною заявою. Свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після [PERSON] вона не отримувала. [INFO] [PERSON] померла в с. Попівка Смілянського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Заповітом, посвідченим 4 вересня 1998 року секретарем виконавчого комітету Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області та зареєстрованим в реєстрі за № 39, [PERSON] все своє майно движиме і не движиме та земельний сертифікат, яке належатиме мені після її смерті і яке знаходиться в [ADDRESS], заповіла [PERSON] Згідно з повідомленням Смілянської держнотконтори встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON] Свідоцтва про право власності на спадкове майно були видані на ім'я [PERSON] Враховуючи, що [PERSON]. помер в 1996 році, застосуванню до цих правовідносин підлягають норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року. Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкуванню здійснюється за законом. У відповідності з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги як син спадкодавця. Статтею 549 ЦК України визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, згідно з ч. 1 цієї статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину,якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з довідкою виконавчого комітету Попівської сільської ради від 14 березня 2018 року позивач проживав разом із своїми батьками в с. Попівці до дня їх смерті, здійснював за ними догляд та поховав їх. Після їх смерті забрав з домоволодіння належні померлим речі, чим саме прийняв спадщину. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт вступу [PERSON] в управління і володіння спадковим майном після смерті батька. В той же час суд зазначає, що згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, законодавець розмежовує поняття права на земельну частку (пай) і право власності на земельну ділянку. До виділення земельної ділянки в натурі особи набувають лише право на неї і розмір такої ділянки встановлюється в умовних кадастрових гектарах. Після встановлення її меж особа набуває право власності на земельну ділянку. Оскільки на день своєї смерті [PERSON] не набув права власності на конкретно визначену земельну ділянку, спадкуванню підлягає право на земельну частку (пай). На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що на даний час у позивача відсутні передбачені чинним законодавством правовстановлюючі документи на спадкове майно, він позбавлений можливості оформити право власності на це майно у визначений законом спосіб. Однак, суд враховує, що після смерті [PERSON] наявні два спадкоємці, які прийняли спадщину - син [PERSON], який фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, та дружина померлого [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Враховуючи, що частки спадкоємців у разі здійснення спадкування за законом є рівними, за позивачем належить визнати право на 1/2 частину спадкового майна. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок.

Outcome: partial