Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03.03.2011 року між ним та відповідачем укладено договір позики, на підтвердження якого [PERSON] 03.03.2011 року було надано розписку. На виконання договору позики позивач передав, а відповідач прийняв суму позики в розмірі 56 000 грн. , яку [PERSON] зобов'язався повернути позивачеві до 01.05.2011 року. В серпні 2012 року [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення боргу за вищезазначеним договором позики. За результатами розгляду справи № 2027/12664/2012 рішенням Московського районного суду м. Харкова стягнуто з відповідача суму боргу в розмір 56 000 грн., 2189 грн. в рахунок 3% річних, 1288 грн. в рахунок інфляції, 6165 грн. в рахунок відсотків відповідно до облікової ставки НБУ. В подальшому, [PERSON] 23.09.2013 року до Жовтневого районного суду м. Харкова було подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним вище договором позики в сумі 16 376, 33 грн., в тому числі, 10 000 грн. штрафу, проценти від суми позики у розмірі 4282,08 грн., інфляційні втрати в сумі 336,00 грн., сума трьох процентів річних у розмірі 1758,25 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року по справі № 639/8220/13-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05.08.2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року змінено, стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 4282,08 грн., три процентів річних у розмірі 1758,25 грн., 336,00 грн. суми інфляційних втрат, а всього в розмірі 6 376,33 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказані судові рішення знаходяться на виконанні в Жовтневого відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , однак на час звернення позивача до суду у вересні 2014 року з даним позовом виконавче провадження № 36584840 не закінчено, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень , про що інформація розміщена на офіційному сайті Міністерства юстиції України - https://trade.informjust.uа.Таким чином, відповідач своїх грошових зобов'язань по сплаті боргу за договором позики не виконав, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом до суду та просить стягнути на його користь зі [PERSON]заборгованість за договором позики у сумі 13057 грн. 74 коп. , що складається з процентів за користування відповідачем грошовими коштами в розмірі 4381 грн. 79 коп. , з суми інфляційних витрат в розмірі 7065 грн., трьох процентів річних у розмірі 1610грн. 95 коп. та сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на вказані у позовній заяві обставини та докази, що містяться в матеріалах цивільної справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено , що 03.03.2011 року між сторонами укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем 03.03.2011 року було надано розпискупозивачеві.На виконання договору позики [PERSON] передав, а відповідач прийняв суму позики в розмірі 56 000 грн. , яку [PERSON] зобов'язався повернути позивачеві до 01.05.2011 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2012 року стягнуто з відповідача суму боргу в розмір 56 000 грн., 2189 грн. в рахунок 3% річних, 1288 грн. в рахунок інфляції, 6165 грн. в рахунок відсотків відповідно до облікової ставки НБУ. В подальшому, [PERSON] 23.09.2013 року до Жовтневого районного суду м. Харкова було подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним вище договором позики в сумі 16 376, 33 грн., в тому числі, 10 000 грн. штрафу, проценти від суми позики у розмірі 4282,08 грн., інфляційні втрати в сумі 336,00 грн., сума трьох процентів річних у розмірі 1758,25 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року по справі № 639/8220/13-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05.08.2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року змінено, стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 4282,08 грн., три процентів річних у розмірі 1758,25 грн., 336,00 грн. суми інфляційних втрат, а всього в розмірі 6 376,33 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін ( а.с. 8-14). Вказані судові рішення знаходяться на виконанні в Жовтневого відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , однак на час звернення позивача до суду у вересні 2014 року з даним позовом виконавче провадження № 36584840 не закінчено, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ( а.с. 17-21). Таким чином, відповідач своїх грошових зобов'язань по сплаті боргу за договором позики не виконав. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищуєв становлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежновідсуми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Чинне законодавство України не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави для припинення зобов'язання визначено у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Згідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, станом на 08.09.2014 року у відповідача виник обов'язок сплати, а у позивача право донарахування процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Оскільки договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики ( ч.1 ст. 1048 ЦК України). Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він відповідає вимогам закону. Формула розрахунку процентів від суми позики - (сума позики) х (облікова ставка Національного банку України %) : 365 днів х (кількість днів користування сумою позики).Сума позики складає 56 000 грн. Таким чином, розмір процентів від суми позики складає 4 381,79 грн. Формула розрахунку інфляційних втрат - (сума боргу) х (індекс інфляції, визначеної Державною службою статистики України). Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачеві 7065 грн. 00 коп. інфляційних втрат. Формула розрахунку трьох процентів річних - (сума боргу) х (3% річних) : 365 днів х (кількість днів прострочення). Загальна кількість днів прострочення виконання зобов'язання за період з 23.09.2013 року по 08.09.2014 року становить 350 днів. Таким чином, сума трьох процентів річних складає 1610, 95 грн.Отже, збільшення загальної суми боргу, яку повинен сплатити позивачу відповідач, станом на 08 вересеня 2014 року становить (4 381,79 грн. + 7065,00 грн. + 1610, 95 грн.) 13 057,74 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується матеріалами справи ( а.с.4).

Outcome: approved