Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 043337, що виданий на підставі рішення Семенівської сільської ради від 22.03.2001 року № 33, належить земельна ділянка площею 15,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Семенівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Державний акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30.03.2001 року за № 1859. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2007 року позивачем було передано належну йому землю на умовах платного строкового використання ТОВ «Семенівське». Кінцевий строк орендних відносин 31.12.2013 року. У 2012 році позивач отримав від підприємства екземпляр додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки № 040827600183 від 26.03.2008 року (номер і дата вказані за реєстраційними даними), у якому змінено п.6 основного договору та продовжено термін орендних відносин до 31.12.2019 року. Додаткова угода підписана від імені позивача, однак не позивачем. Істотні умови додаткової угоди з ним не узгоджувалися, його волевиявлення на її укладення не запитувалося. У звязку з цим листом від 01.09.2012 року він повідомив підприємство про підробку його підпису в додатковій угоді, про відсутність його згоди на продовження терміну орендних відносин та прохав повернути землю після сплину строку основного договору, тобто після 31.12.2013 року. ТОВ «Семенівське» до зясування обставин по справі звернулося до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому прохає спонукати [PERSON] до виконання умов додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки № 040827600183 від 26.03.2008 року, укладеної 01.12.2009 року, номер запису у Державному реєстрі земель 041027600406 від 09.08.2010 року та визнати за ТОВ «Семенівське» право оренди на умовах, викладених у Додатковій угоді № 1 до договору оренди земельної ділянки № 040827600183 від 26.03.2008 року, укладеної 01.12.2009 року, номер запису у Державному реєстрі земель 041027600406 від 09.08.2010 року. В судовому засіданні сторони, заперечуючи проти задоволення позовних вимог опонента, кожна окремо, підтримали свої позовні вимоги та прохають суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник третьої особи - відділу Державного агентства земельних ресурсів України в Пологівському районі Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та давши оцінку доказам, суд дійшов до наступного. Встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 15,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Семенівської сільської ради Пологівського району Запорізької області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 043337, що виданий на підставі рішення Семенівської сільської ради від 22.03.2001 року № 33 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30.03.2001 року за № 1859. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2007 року позивачем [PERSON] було передано належну йому землю на умовах платного строкового використання ТОВ «Семенівське». Кінцевий строк орендних відносин 31.12.2013 року. У 2012 році [PERSON] отримав від підприємства екземпляр додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки № 040827600183 від 26.03.2008 року (номер і дата вказані за реєстраційними даними), у якому змінено п.6 основного договору та продовжено термін орендних відносин до 31.12.2019 року. Позивач [PERSON] стверджує, що істотні умови додаткової угоди з ним не узгоджувалися, його волевиявлення на її укладення не враховувалися, а сама додаткова угода підписана не ним, а іншою особою, тому вона має бути визнана недійсною, а земельна ділянка має бути повернута йому як власнику. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановленні ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Як вбачається з матеріалів справи, спірна додаткова угода до договору оренди земельної ділянки підписана сторонами, відповідно до вимог, передбачених ст. 207, 208 ЦК України. Позивач [PERSON] заперечує факт підписання вказаної додаткової угоди ним особисто. Згідно до ст. 143 ЦК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, висновок якої відповідно до ст. 57 ЦПК України є доказом у справі. Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 28.10.2014 року за клопотанням представників сторін у даній справі було призначено судову-почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз. 14 січня 2015 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшов висновок судової-почеркознавчої експертизи № 183-14 від 30.12.2014 року, вивчення якого у судовому засіданні показало, що експертом досліджені підписи в оригіналах трьох екземплярів договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.04.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Семенівське» Пологівського району, а не додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеної між цими ж сторонами 01.12.2009 року, на що сторони обґрунтовано звернули увагу суду. У звязку з цим, Пологівським районним судом Запорізької області за клопотанням сторін до вищезазначеної експертної установи було направлено лист, щодо розяснення вказаних розбіжностей. Згідно відповіді експертної установи № 01/01-05/31 від 02.03.2015 року, судовим експертом досліджувались три екземпляри додаткової угоди № 1 від 01.12.2009 року по яким зроблені відповідні висновки, які проілюстровані на фото № 1-6 в додатку до висновку судової експертизи, а судовим експертом зроблено механічну помилку. Відповідно до висновку № 183-14 судової-почеркознавчої експертизи від 30.12.2014 року вирішити питання чи виконані підписи в оригіналах договору оренди земельної ділянки від 01.04.2007 року, додатковій угоді № 1 до вказаного договору та відомостях про отримання орендної плати за 2008-2012 роки однією особою не виявилось за можливе в звязку з відсутністю науково-обґрунтованою методикою по проведенню почеркознавчого дослідження на предмет встановлення кількості передбачуваних виконавців досліджувальних підписів. Крім цього, у висновку зазначено, що підписи, виконані від імені [PERSON] та розміщені в графі орендодавець оригіналів трьох екземплярів додаткової угоди № до договору оренди земельної ділянки (з урахуванням розяснення висновків експертизи та посилання на механічну помилку судового експерта) виконані не [PERSON], а іншою особою. Підписи, виконані від імені [PERSON] та розміщені в графі орендодавець оригіналів трьох екземплярів додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки (з урахуванням розяснення висновків експертизи та посилання на механічну помилку судового експерта), ймовірно, виконані не [PERSON], а іншою особою, в той час, як правильне імя дружини позивача [PERSON]. Згідно до п.10 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року розяснено, що додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи в разі неповноти або неясності висновку експерта. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. Відповідно до ч.4 ст. 143 ЦПК України, особи які беруть участь у справі мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу, однак сторонами у судовому засіданні не було заявлено відповідних клопотань. За змістом ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про те що позивачем [PERSON] не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження обставин викладених в позові, якими він обґрунтовує свої вимоги, а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Також безпідставною, суд вважає позовну вимогу ТОВ «Семенівське», щодо спонукання [PERSON] до виконання додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2009 року, оскільки відмовивши [PERSON] у задоволені позову про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною, фактично визнає за ТОВ «Семенівське» Пологівського району право оренди земельної ділянки на умовах, викладених у додатковій угоді № 1 від 01.12.2009 року. На підставі викладеного, ст. ст. 203, 204, 215 ЦК України,

Outcome: partial