Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про позбавлення права користування житловим приміщенням по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода Черкаського району. Свої позовні вимоги мотивував тим, що йому на праві особистої власності належить житловий будинок по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода Черкаського району, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 30 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] При купівлі вказаного будинку він перебував у шлюбі з [PERSON], яка попросила зареєструвати у домоволодінні по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с.Червона Слобода, її сестру [PERSON], яка є відповідачем по справі. Ним було надано згоду на реєстрацію [PERSON] в домоволодіння, як члена сімї, а саме сестри його на той час дружини. 25 листопада 2015 року між ним та його дружиною [PERSON] шлюб було розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року. В 2015 році його бувша дружина [PERSON], представником якої була її сестра [PERSON] , наразі відповідач по справі, зверталася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою про визнання домоволодіння по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області спільним майном подружжя, він в свою чергу подав зустрічний позов та просив визнати вказане домоволодіння особистою приватною власністю. 04 грудня 2015 року було винесено рішення Черкаського районного суду Черкаської області, відповідно до якого задоволено його позовні вимоги, а саме визнано домоволодіння № 8 по вул. П. Калнишевського (Ватутіна) в с.Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, особистою приватною власністю [PERSON]. Після проголошення вищевказаного рішення [PERSON] в грудні 2015 року зібрала свої речі і переїхала проживати за іншою адресою, (йому невідомо за якою), аргументуючи переїзд тим, що якщо її сестра [PERSON] не є співвласницею домоволодіння по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с.Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, то вона проживати в даному будинку не буде. На його прохання знятися з реєстраційного обліку, [PERSON] відповіла, що зніматися з реєстрації не буде, щоб у нього було більше проблем та матеріальних витрат, викликаних з подачею позову до суду. Отож, на даний час згідно довідки Червонослобідської сільської ради № 6087 від 17.11.2016 року в домоволодінні по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с.Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, зареєстровано 2 особи, а саме, він - позивач по справі, та [PERSON] - відповідач по справі. [PERSON] не являється членом його сім'ї, вона була членом сім'ї бувшої його дружини. [PERSON] не проживає фактично в будинку з грудня 2015 року, а саме після винесення рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2015 року. Зв'язку з вищевказаним домоволодінням у [PERSON] немає, він не є її місцем проживання та перебування, в домоволодінні немає її речей. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 26 листопада 2016 року, [PERSON] в домоволодінні по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с.Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, з грудня 2015 року не проживає. Вважає, що реєстрація відповідача у належному йому на праві приватної власності домоволодінні порушує його права та призводить до нарахування комунальних платежів, які він вимушений оплачувати . Позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням в домоволодінні по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області.. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]О в судове засідання не зявилася. Місце проживання її не відоме, тому про дату, час і місце проведення судового засідання була дана обява в газеті «Черкаський Край», в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи. А тому суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів юридичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагання усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Позивачу [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода Черкаського району, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 30 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] При купівлі вказаного будинку він перебував у шлюбі з [PERSON], яка попросила зареєструвати у домоволодінні по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода, її сестру [PERSON], яка є відповідачем по справі. Позивачем було надано згоду на реєстрацію [PERSON] в домоволодіння, як члена сімї, а саме сестри його на той час дружини. 25 листопада 2015 року між ним та його дружиною [PERSON] шлюб було розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року. В 2015 році його бувша дружина [PERSON], представником якої була її сестра [PERSON], наразі відповідач по справі, зверталася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою про визнання домоволодіння по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області спільним майном подружжя, він в свою чергу подав зустрічний позов та просив визнати вказане домоволодіння особистою приватною власністю. 04 грудня 2015 року було винесено рішення Черкаського районного суду Черкаської області, відповідно до якого задоволено його позовні вимоги, а саме визнано домоволодіння № 8 по вул. П. Калнишевського (Ватутіна) в с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, особистою приватною власністю [PERSON]. Після проголошення вищевказаного рішення [PERSON] в грудні 2015 року зібрала свої речі і переїхала проживати за іншою адресою. На його прохання знятися з реєстраційного обліку, [PERSON] відмовила. На даний час, згідно довідки Червонослобідської сільської ради № 6087 від 17.11.2016 року, в домоволодінні по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, зареєстровано 2 особи, а саме, позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] [PERSON] не являється членом його сім'ї, вона була членом сім'ї бувшої його дружини. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 26 листопада 2016 року, [PERSON] в домоволодінні по вул. П. Калнишевського (Ватутіна), 8, в с.Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, з грудня 2015 року не проживає. Згідно ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те. що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Тому виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а від так - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Такої ж правової позиції притримується і Верховний Суд України, яку висловив у постанові по справі № 6-158цс 14 від 05 листопада 2014 року, де посилається на ст. 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України та зазначає, що аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок у особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається її право користування жилим приміщенням у членів його сімї. У зв'язку з прийняттям рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2015 року було фактично припинено право власності [PERSON], тобто і припинилося право користування житловим приміщенням у членів її сімї, а саме у відповідача [PERSON]. Реєстрація відповідача у належному позивачеві на праві приватної власності домоволодінні порушує його права та призводить до нарахування комунальних платежів, які він вимушений оплачувати . Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таку ж позицію щодо аналогічних правовідносин висловив Верховний суд України в постанові по справі № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року, де чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сімї власника або ж наймача. Зокрема зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом достовірно встановлено, що відповідач у вказаному будинку фактично не проживає з грудня 2015 року, не є членом сімї позивача, тому [PERSON] втратила право на користування ним. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved