Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, посвідченого 23.04.2019 р. приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним С.М., належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована і фактично проживає відповідач по справі [PERSON] . Позивач та відповідач не перебувають у родинних відносинах. З моменту отримання у власність будинку позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями та вимогами не перешкоджати в користуванні власним майном, знятися з реєстрації за даною адресою, однак добровільно [PERSON] не бажає знятися з реєстраційного обліку, тим самим перешкоджає позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому житлом, на підставі чого позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отриманими неї особисто (а.с. 19, 22, 24), причини неявки суду відповідач не повідомила. Відзивів на позов надано не було. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. 16 жовтня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, посвідченого 23.04.2019 р. приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним С.М. за № 785, позивачу [PERSON] належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). З копії довідки № 2/72 від 12.02.2020 р., виданої виконкомом Підгорівської сільської ради (а.с. 9) за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та проживає відповідач по справі [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved