Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~ у якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою у розмірі 150000 грн., відсотки за користування коштами в сумі 10674 грн. 63 коп., втрати від інфляції в сумі 6150 коп., 3 % річних в сумі 1812 грн. 32 коп., а всього 168636 грн. 95 коп. Позовна заява мотивована тим, що позивач 28 листопада 2018 року позичив під розписку відповідачу грошові кошти у сумі 150000 грн. з кінцевою датою повернення боргу до 30 січня 2019 року. Позивач свої зобов`язання виконав, однак відповідач порушує вз`яті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів та жодної суми не повернув. Позивач в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовільнити, з`явитись в судове засідання не має змоги, тому просив суд провести судове засідання у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду прчин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матріалами поштової кореспонденції та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб порталі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Суд, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому главою 11 розділом III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.128, 130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, як і заяв про відкладення розгляду справи, а чи повідомлення\~ поважності причин неявки в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 28 листопада 2018 року позивач уклав договір позики з відповідачем [PERSON] шляхом надання останньому грошових коштів під розписку у розмірі 150000 грн. з кінцевим терміном повернення боргу до 30 січня 2019 року. Даний факт підтверджується копією заяви, затвердженої приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М. (а.с.5). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України вказує на те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання, що вказано в ч. 1 ст. 625 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що\~ договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач вз`яв на себе зобов`язання повернути позичені у позивача кошти\~ у термін до 30 січня 2019 року. Як вбачається з заяви від 28 листопада 2018 року відповідач жодного разу позивачу кошти не повертав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано до суду заяву відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 150000 грн. на власні потреби та зобов`язався їх повернути до 30 січня 2019 року, яка посвідчена нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за № 5494, а також розрахунок суми боргу, інфляційних витрат, 3 % річних та відсотків за користування коштами. Відповідачем же заперечень щодо отриманої суми позики та нарахованих відсотків, а чи складення самої заяви (розписки) під тиском, жодних доказів на підтвердження цих фактів до суду не надав. Всупереч вище викладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення грошових коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договорами позики, яка складає 150000 грн. Окрім того позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з 31 січня 2019 року по 26 червня 2019 року в сумі 6150 грн., 3 % річних за кожен місяць від простроченої суми за цей же період в сумі 1812 грн. 32 коп. та 10674 грн. 63 коп. процентів на рівні ставки НБУ. Ч. 2 ст. 625 ЦК вказує на те, що\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказує на те, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач в обумовлений термін, а саме до 30 січня 2019 року суму боргу не повернув, а тому відповідно до ст. 625, 1048,1049 ЦК України повинен сплатити позивачу інфляційні втрати, 3 % річних та проценти за користування коштами. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком (а.с.6-7). Відповідач всупереч положенням статті 77, 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем, а чи її наявність у меншому розмірі. Позивач відповідно до квитанції № 0.0.1394405880.1 від 27 червня 2019 року сплатив судовий збір за подання позову до суду в сумі 1686 грн. 36 коп. (а.с.1). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч. 2 цієї ж статті вказує на те, що інші судові витрати, повязанні з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Позивач просив суд стягнути з відповідача понесні ним витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. На підтвердження понесених витрат ним було надано договір про надання правничої допомоги від 25 червня 2019 року, акт виконаних робіт від цієї ж дати, квитанцію № 23-19 датовану цим же числом та попередній розрахунок суми судових витрат. Оскільки позов підлягає до задоволення то відповідно з відповідача на коисть позивача підлягають до стягнення судовий збір в сумі 1686 грн. 36 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Outcome: approved