Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до військової частини [NUMBER] , в якому просив визнати протиправним та скасувати протокольне рішення житлової комісії в частині зняття позивача разом із членами його сім`ї з квартирного обліку військовослужбовцівта зобов`язати житлову комісію відповідача поновити позивача разом із членами його сім`ї на квартирному обліку з моменту постановки на квартирний облік - 21.04.2008. В обґрунтування позовних вимог зазначив що позивач проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом, є учасником бойових дій, з 21.04.2008 перебував на квартирному обліку для отримання постійного житла як особа, що потребує поліпшення житлових умов. 26.01.2018 його знято з квартирного обліку в зв`язку з відбуттям до нового місця служби в інший гарнізон. Позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для зняття його з квартирного обліку, а таким рішенням відповідач порушив гарантовані законодавством права позивача та він вимушений звернутися до суду. Представником відповідача за довіреністю [PERSON] поданий відзив на позов, в якому зазначив, що [PERSON] при отриманні витягу з наказу про виключення зі списків особового складу в/ч [NUMBER] (пп [NUMBER] ) № 60 від 16.03.2015, та знаючи, що він перебуває на квартирному обліку та утримує службову житлову площу за адресою: [ADDRESS] (на підставі ордеру № 015307 від 06.08.2009), згідно Заяви-зобов`язання, підписаної при отриманні службового житлового приміщення особисто [PERSON] , та на підставі «Інструкції….», затвердженою Наказом МОУ № 737 від 30.11.2011, повинен був здати службове житло в термін два місяці та для отримання довідки про перебування на квартирному обліку, яка надається під особистий підпис, особисто звернутися до житлової комісії. [PERSON] не звернувся до житлової комісії з приводу здачі службового житлового приміщення. Військова частина [NUMBER] була та є бойовою частиною, у зв`язку з чим на час переводу [PERSON] 85 % особового складу частини виконували бойове завдання в зоні АТО, тому відстежувати, хто звільнився, або перевівся в іншу військову частину не було змоги. Незаконність перебування [PERSON] на квартирному обліку, тобто що він вже не є військовослужбовцем частини [NUMBER] , була виявлена при проведенні щорічної перевіркки квартирних справ у листопаді-грудні місяці 2016 року. Про те, що він не законно перебуває на квартирному обліку та утримує службове житлове приміщення та що його буде знято з квартирного обліку по в/ч [NUMBER] , [PERSON] було повідомлено у грудні 2016 року по телефону, так як він на той час не перебував в місці дислокації військової частини [NUMBER] , і йому було запропоновано: - перевести чергу на його дружину, тобто на чергу зараховується вона, а він зараховується членом її родини; - або якщо подружжя військовослужбовців проходить службу в різних гарнізонах, кожен з них має паво на зарахування на квартирний облік за місцем проходження служби (ст. 2.10 Наказу МОУ № 737 від 30.11.2011), тобто розділити квартирну справу та зарахувати його дружину - ст. солдата [PERSON] на квартирний облік по в/ч [NUMBER] разом с дітьми, так як вона є військовослужбовцем цієї частини. Також було роз`яснено, які потрібно зібрати та надати разом з рапортом до житлової комісії документи, на що [PERSON] погодився та запропонував деякий час не знімати його з черги та дати час для вирішення порушеного питання щодо розділу квартирної справи. Протягом 2017 року він не одноразово телефонував та уточнював деякі питання, але до кінця року його дружина не звернулась до житлової комісії частини з цього питання. Під час чергової щорічної перевірки квартирних справ у кінці 2017 року знову постало питання про зняття [PERSON] з квартирного обліку по в/ч [NUMBER] , та було знято (Протокол ЖК № 1 від 26.01.2018), про що знову було його повідомлено по телефону, та знову запропоновано зарахувати його дружину на облік. Старший солдат [PERSON] звернулась до житлової комісії в/ч [NUMBER] з вищевказаного питання, лише у кінці червня 2019 року, і їй було надано перелік необхідних документів, які потрібно зібрати та надати разом з рапортом, також серед переліку цих документів були потрібні довідки з нового місця служби чоловіка. Документи, які відповідають вимогам чинного законодавства, були надані нею разом з рапортом тільки в жовтні місяці 2019 року. Одночасно у жовтні 2019 року [PERSON] в телефонному режимі звернувся до члена житлової комісії в/ч [NUMBER] ст.солдата [PERSON] з питанням надання йому довідок (додаток 17, додаток 22 до Наказу № 380 від 31.07.2018), та з питанням переоформлення особового рахунку на службове житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на його дружину. На що йому було роз`яснено, що згідно ст. 3.15, якщо при вибутті військовослужбовця до нового місця служби в службовій квартирі залишається проживати дружина, яка також є військовослужбовцем, у гарнізоні, де розташоване службове житло, дозволяється подавати на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла у Збройних Силах України (м. Київ) документи на оформлення ордера на ім`я дружини відповідно до вимог, передбачених «Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженою Наказом МОУ № 737 від 30.11.2011, тобто провести перерозподіл вищезазначеного житла на ст.солдата [PERSON] та звернутися до КЕВ м.Харкова для отримання довідок (додаток 17, додаток 22 до Наказу № 380 від 31.07.2018). Представник відповідача зазначає, що вищезазначене свідчить про те, що [PERSON] знав про зняття його з квартирного обліку по в/ч [NUMBER] не з дати, вказаної в його позовної заяви, а набагато раніше від члена житлової комісії ст.солдата [PERSON] , тому поновити на квартирний облік по в/ч [NUMBER] його немає законних підстав, так як він ні є військовослужбовцем частини [NUMBER] . Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, в якій позовні вимоги підтримав. Представник відповідача на судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. З наданих доказів вбачається, що [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України і 16.03.2015 вибув з військової частини польової пошти [NUMBER] до нового місця служби у м. Кіровоград, що підтверджується копією витягу з наказу № 60 від 16.03.2015 (а.с. 11), де його зараховано до складу військової частини польова пошта [NUMBER] , що підтверджується копією витягу з наказу № 12 від 18.03.2015 (а.с. 12), а в подальшому вибув до місця навчання (наказ № 134 від 27.08.2015 а.с. 13) і після закінчення навчання вибув до нового місця служби у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області (наказ № 195 від 15.09.2016 а.с. 14). Згідно з копією витягу з протоколу № 6 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 21.04.2008 [PERSON] зараховано на квартирний облік у в/ч [NUMBER] з дати засідання ЖПК в/ч [NUMBER] з 21.04.2008 (а.с. 8). Згідно з копією витягу з протоколу № 1 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 26.01.2018, [PERSON] зі складом родини 4 особи знято з квартирного обліку в зв`язку з вибуттям до нового місця служби в іншій гарнізон (а.с. 9). Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 ЖК Української РСР, згідно з якою громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Відповідно до частини першої статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (стаття 33 ЖК Української РСР). Згідно зі статтею 34 ЖК Української РСР, такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством. Облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання (стаття 37 ЖК Української РСР). Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок № 1081). Відповідно до п. 2.14 Наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» № 737 від 30.11.2011 (редакція станом на 06.03.2015 року), військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення. У разі якщо військовослужбовець не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців. При цьому перший примірник облікової справи (додаток 7) разом з першим примірником Картки обліку (додаток 8) направляються командиром військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі звільнення військовослужбовця з військової служби та розформування військової частини - до військового комісаріату. Другий примірник облікової справи (додаток 7) та другий примірник Картки обліку видаються військовослужбовцю під час отримання ним довідки (додаток 3) про перебування на квартирному обліку за попереднім (останнім) місцем проходження служби та зняття з обліку, виданої командиром військової частини та відповідної КЕВ (КЕЧ) району, яка скріплюється печаткою КЕВ (КЕЧ) району, та довідки (додаток 4) про здачу жилого приміщення. У разі переведення військовослужбовця, який перебуває на обліку, до нового місця проходження військової служби або звільнення його з військової служби командир військової частини зобов`язаний надати до КЕВ (КЕЧ) району витяг з наказу про переміщення або звільнення військовослужбовця протягом 10 днів з дня видачі цього наказу. Як вбачається із доказів, які були надані позивачем, відповідач не здійснив жодних заходів, які передбачені вимогами Наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» № 737 від 30.11.2011, а лише у зв`язку з вибуттям до нового місця служби майже через три роки після вибуття позивача до нового місця служби, його було знято з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до п. 10.9 Наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції то організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» № 737 від 30.11.2011, яка діяла на момент засідання житлової комісії про зняття позивача з квартирного обліку. Робота житлової комісії проводиться на засадах гласності, демократичності та прозорості. На засіданні житлової комісії можуть бути присутні військовослужбовці, особи, звільнені з військової служби, та члени їх сімей, особи, питання стосовно яких розглядаються на засіданні житлової комісії, та інші особи. Рішення приймається житловою комісією відкритим голосуванням. Голосування проводиться за наявності на засіданні житлової комісії не менше двох третин членів затвердженого складу житлової комісії. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше двох третин присутніх членів житлової комісії. Рішення житлової комісії оформлюється у вигляді протоколу, який підписується головою і членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та затверджується командиром військової частини не пізніше ніж через 10 днів з дня проведення засідання житлової комісії. Підпис командира військової частини засвідчується гербовою печаткою військової частини. Засідання житлових комісій проводяться не рідше одного разу на місяць. Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. На підставі викладеного суд встановив, що відповідач порушив порядок щодо зняття позивача з квартирного обліку, передбачений наказом Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» № 737 від 30.11.2011, яка діяла на момент засідання житлової комісії про зняття позивача з квартирного обліку, та, враховуючи, перебування позивача на військовій службі на день зняття його на обліку та на день розгляду справи, він має право на отримання житлового приміщення для постійного проживання. Вказане право згідно з діючим законодавством реалізується шляхом перебування позивача на квартирному обліку, законних підстав для виключення з якого у відповідача в особі житлової комісії не було. Таким чином, суд встановив, що рішення житлової комісії відповідача про зняття позивача з обліку є неправомірним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. До того ж слід зазначити, що будь яких доказів, на які представник відповідача посилається у відзиві на позов щодо повідомлення позивача про необхідність поновлення квартирного обліку чи зняття його з квартирного обліку чи переведення черги на його дружину суду не надано. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує або\~скасовує цивільну\~відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з ч.\~ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України, судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір у разі задоволення позову підлягає поверненню позивачу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, судовий збір підлягає стягнення з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового розміру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (2102,00 грн.*0,4 = 840,00 грн.). Дана позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1816,00 грн. (840,80 грн.*2). На підставі викладеного,

Outcome: approved