Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень, просить суд припинити право спільної часткової власності на 1/3 частину нежитлового приміщення офісу № 101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, його - [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, стягнути з [PERSON] на його користь вартість повної грошової компенсації 1/6 частини нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, у розмірі 16 356,50 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент постановлення рішення, стягнути з [PERSON] на його користь вартість повної грошової компенсації вартості 1/6 частини нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, у розмірі 16 356,50 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент постановлення рішення. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що йому та відповідачам в рівних частках кожному (по 1/3 частині) на праві спільної часткової власності належить нежитлове приміщення офісу №101, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З. Об'єкт нежитлового приміщення офісу № 101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, загальною площею 79,4 кв.м., основною площею 22,8 кв.м., в цілому складається з приміщень літ. «А»: «1»- коридору площею 3,0 кв.м., «2» - підсобне площею 6,9 кв.м., «3» - підсобне площею 13,0 кв.м, «4» - гардеробної 24,4 кв.м., «5» - гардеробної 24,4 кв.м., «6» - санвузла площею 3,4 кв.м., «7» - офісу 22,8 кв.м., відображених у технічному паспорті від 20.12.2011р., виготовленому КП «ОМБТІ та РОН». Позивач вказує, що вищезазначене нежитлове приміщення використовувалося в якості офісу ТОВ «Екс-Промт», засновниками якого був він - [PERSON] та відповідачі - [PERSON], [PERSON] Позивач зазначає, що у 2015році він вийшов зі складу засновників ТОВ «Екс-Промт», та не підтримує ділових та партнерських стосунків із відповідачами. З моменту виходу його зі складу засновників ТОВ «Екс-Промт», він не користується спірним нежитловим приміщенням, компенсацій вартості набутого для обладнання офісу знаряддя, меблів та ін. ним від відповідачів не отримано, відповідачі також не є засновниками ТОВ «Екс-Промт». Позивач вказує, що нежитлове приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, передано в оренду відповідачами - ТОВ «Екс-Промт-Н» без його згоди, як співвласника нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, чим порушуються його права як власника майна, передбачені ст.ст. 317, 319 ЦК України. Позивач зазначає, що 05.10.2015року він звернувся до відповідачів з письмовою заявою щодо компенсації вартості належної йому на праві власності 1/3 частки нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, та виплати йому частини прибутку у відповідності до частки у загальній частковій власності, отриманої від надання спірного приміщення в оренду з лютого 2015 року ТОВ «Екс-Промт-Н», однак відповіді на його звернення отримано не було. Крім того, позивач вказує, що відповідно до висновку № 10-12/15 будівельно-технічного дослідження щодо можливості виділу 1/3 частки нежилих приміщень офісу № 101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, від 10.12.2015 року, виділ в натурі 1/3 частини офісу № 101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, технічно не можливий з підстав, викладених у описовій частині висновку, також відповідно до наведеного висновку оціночна вартість 1/3 частини нежитлового офісного приміщення становить 32 713 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 783 411 гривень, за курсом НБУ на дату проведення дослідження 23,984 грн. за 1 долар США. З урахуванням викладеного, вважаючи, що його право власності на частку у спільній частковій власності можливо бути припиненою, а йому має бути сплачена компенсація вартості 1/3 частини нежитлового приміщення офісу № 101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, за відповідачами визнано право власності по 1/6 частини нежитлового приміщення офісу № 101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, зі стягненням з кожного на його користь вартості 1/6 частини у спірному майні, тобто 32 713 доларів США, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент постановлення рішення, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання 13.09.2016року позивач не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його та позивача відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується присутністю його представника у судовому засіданні 18.08.2016року, у судове засідання 13.09.2016року не зявився, надав до канцелярії суду заяву про оголошення перерви у судовому засіданні, у звязку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи. Судом було відмовлено у задоволенні заяви про оголошення перерви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито ще 03.12.2015року, тобто справа перебуває в провадженні суду вже більше ніж 9 місяців. Неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача або його представника розцінюється судом як намір затягування розгляду справи. При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Крім того, суд вказує, що представник відповідача - [PERSON] вже надсилав на адресу суду заяву про оголошення перерви у судовому засіданні у звязку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, яка була задоволена судом, у судовому засіданні оголошено перерву та 01.08.2016року представник відповідача ознайомився з матеріалами справи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача або його представника, з урахуванням положень ч. 1 ст. 157 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про оголошення перерви у судовому засіданні. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному (тобто по 1/3), на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення офісу №101 від 02 серпня 2012року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, належить обєкт, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-З. Обєкт в цілому складається з приміщень літ. «А», загальною площею 79,4кв.м., основною площею 22,8кв.м., відображених у технічному паспорті від 20.12.2011року. Згідно висновку №10-12/15 будівельно-технічного дослідження про можливість виділення 1/3 частини нежитлових приміщень офісу №101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, складеного 10.12.2015року ПП «Проект», ринкова вартість 1/3 нежитлових приміщень офісу №101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, складає 32\~713,00доларів США, ринкова вартість нежитлових приміщень офісу №101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, складає 98\~138,00доларів США. Виділення у натурі 1/3 частини офісу №101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, технічно не вбачається можливим. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.ч. 1, 2 та 3 \~ст. \~358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній власності може бути виділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України, у випадку поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Однак, згідно висновку №10-12/15 будівельно-технічного дослідження про можливість виділення 1/3 частини нежитлових приміщень офісу №101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, складеного 10.12.2015року ПП «Проект», виділення у натурі 1/3 частини офісу №101 по вул. Ак. Вільямса, 59-З, технічно не вбачається можливим. Крім того, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однак, інші співвласники нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-З, [PERSON] та [PERSON], до суду із відповідним позовом не зверталися. Таким чином, суд зазначає, що підстави для припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частину нежитлового приміщення офісу № 101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, відсутні, у звязку з чим, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо вимог [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, та визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд зазначає, що [PERSON] та [PERSON] мають повну цивільну дієздатність та самостійно можуть звернутися до суду із відповідною позовною заявою, у разі порушення їх права власності. Крім того, суд вказує на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту в розумінні ст. 15 ЦПК України. З урахуванням викладеного, у задоволенні вимоги [PERSON] про визнання за відповідачами права власності слід відмовити. У звязку з відмовою у задоволенні вимог про припинення права на частку у спільній частковій власності та визнання за відповідачами права власності, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] повної грошової компенсації вартості 1/3 частини (по 1/6 частині з кожного) нежитлового приміщення офісу №101, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-З, задоволенню також не підлягають. З огляду на вищевикладене, позов [PERSON] є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у позові, витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed