overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою згідно з якою просив встановити факт, що його батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України помер в м. Свердловськ Луганської області. Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані йому на підтвердження факту смерті його батька [PERSON] , не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає йому отримати свідоцтво про смерть. Провадження відкрито на підставі ухвали суду від 05.08.2020 року. Заявник в судове засідання не з`явився, просив розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно зі свідоцтвом про смерть виданим органом ЛНР [PERSON] , помер в м. Свердловськ [INFO] , актовий запис про смерть №446. Проте, Святошинський районний у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) відмовив заявнику в проведенні державної реєстрації смерті, пославшись на те, що вказані документи не підтверджують факт смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в свідоцтві про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлого, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, факт рідства померлого із заявником підтверджено належними документами, то суд знаходить доведеним, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, помер [INFO] в м. Свердловськ Луганської області. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON] , як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою згідно з якою просив встановити факт, що його дружина [PERSON] , [INFO] , громадянка України померла в м. Донецьк. Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані йому на підтвердження факту смерті його дружини [PERSON] , не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає йому отримати свідоцтво про смерть. Провадження відкрито на підставі ухвали суду від 30.10.2020 року. Заявник в судове засідання не з`явився, просив розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника. [PERSON] та [PERSON] є подружжям, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Згідно зі свідоцтвом про смерть виданим органом ДНР [PERSON] , померла в м. Донецьк [INFO] , актовий запис про смерть №1012. Проте, Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) відмовив заявнику в проведенні державної реєстрації смерті, пославшись на те, що вказані документи не підтверджують факт смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в свідоцтві про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлої, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, то суд знаходить доведеним, що [PERSON] , [INFO] , громадянинка України, померла [INFO] в м. Донецьк. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON] , як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою згідно з якою просив встановити факт, що його мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України померла [INFO] у с. Плодове Нижньогірського району Автономної Республіки Крим. Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані йому на підтвердження факту смерті матері, не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає вступити у спадщину, що залишилась після неї. Заявник, подав заяву відповідно до якої підтримав заявлені вимоги та просив розгляд справи провести у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з медичним свідоцтвом про смерть, що видана лікарем Нижньогірської районної лікарні, [PERSON] , яка народилась [INFO] , громадянка України, померла в [INFO] у с. Плодове Нижньогірського району Республіки Крим. Проте, Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовив сину померлої [PERSON] в проведенні державної реєстрації смерті, пославшись на те, що вказані документи не підтверджують факт смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в довідці про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлого, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, факт рідства померлого із заявником підтверджено належними документами, то суд знаходить доведеним, що [PERSON] , яка народилась [INFO] , громадянка України, померла в [INFO] у с. Плодове Нижньогірського району Республіки Крим. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON] , як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою згідно з якою просив встановити факт, що його матір [PERSON] , [INFO] , громадянка України померла у м.Горлівка Донецької області Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані йому на підтвердження факту смерті його матері [PERSON] , не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає йому отримати свідоцтво про смерть. Провадження відкрито на підставі ухвали суду від 28.01.2021 року. Заявник в судове засідання не з`явився, просив розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно зі свідоцтвом про смерть виданим органом ДНР [PERSON] , померла в м. Горлівка Донецької області [INFO], актовий запис про смерть №174. Проте, Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відмовив заявнику в проведенні державної реєстрації смерті, пославшись на те, що вказані документи не підтверджують факт смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в свідоцтві про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлої, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, факт рідства померлої із заявником підтверджено належними документами, то суд знаходить доведеним, що [PERSON] , [INFO] , померла в м. Горлівка Донецької області. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON] , як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою згідно з якою просив встановити факт, що його матір [PERSON] , [INFO] , громадянка України померла у м.Донецьк. Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані йому на підтвердження факту смерті його матері [PERSON] , не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає йому отримати свідоцтво про смерть. Провадження відкрито на підставі ухвали суду від 21.09.2021 року. Заявник в судове засідання не з`явився, просив розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно зі свідоцтвом про смерть виданим органом ДНР [PERSON] , померла в м. м. Донецьк [INFO] , актовий запис про смерть №1101. Проте, Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відмовив заявнику в проведенні державної реєстрації смерті, пославшись на те, що вказані документи не підтверджують факт смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в свідоцтві про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлої, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, факт рідства померлої із заявником підтверджено належними документами, то суд знаходить доведеним, що [PERSON] , [INFO] , померла в м. Донецьк. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON] , як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, згідно якої просить визнати його матір [PERSON], [INFO] недієздатною та встановити над нею опіку. Заявлені вимоги мотивує тим, що мати проживає разом з ним з 1995 року, а з 01.10.2014 року мати є інвалідом 1А групи внаслідок психічного захворювання. Двічі перебувала на лікування в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні. Внаслідок захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ухвалою суду від 24.12.2014 року у даній справі призначено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану [PERSON] (а.с.23) 04.02.2015 року до суду надійшов висновок судово-психіатричної експертизи № 42 від 22.01.2015 року (а.с.36-39). До початку розгляду справи по суті [PERSON] звернувся до суду з заявою, згідно якої просив визнати недієздатною [PERSON], вимоги про призначення його опікуном [PERSON] не підтримує. В судовому засіданні заявник зменшені вимоги заяви підтримав, зазначив, що мати проживає разом з ним, ходити без сторонньої допомоги вона не може. Він постійно опікується нею. Представник зацікавленої особи - Новозаводської районної у місті Чернігові ради (як органу опіки та піклування) в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою про розгляд справи у відсутності їх представника. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи: паспорт [PERSON] (а.с.4-5), паспорт [PERSON] (а.с.6), висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу №1234 від 03.10.2014 року (а.с.7), довідку МСЕК від 01.10.2014 року, довідку УПФУ в м.Чернігові №421/07 від 12.12.2014 року (а.с.8), довідки КП «Новозаводське» № 5177 від 08.11.2014 року і № 119 (а.с.9), заяву [PERSON] від 01.12.2014 року (а.с.10), лист-відповідь Новозаводської районної у місті Чернігові ради №К-588 від 10.12.2014 року (а.с.11), виписки-епікризи з історії хвороби [PERSON] (а.с.19,20), висновок судово-психіатричної експертизи №42 від 22.01.2015 року (а.с.36-39), суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №42 від 22.01.2015 року у [PERSON] мають місце клінічні ознаки судинної деменції (F01.8 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду. [PERSON] у зв»язку з вищезазначеним важким (тобто хронічним та стійким) психічним розладом, позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.36-39). Ч.1 статті 39 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, суд прийшов висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою з тих підстав, що [PERSON] є його дружиною, зареєстрована та проживає з ним в [ADDRESS]. [PERSON] є інвалідом 1-ї групи, має розумову відсталість тяжкого ступеню, тому не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки. В зв'язку з цим [PERSON] просив визнати недієздатною [PERSON], встановити опіку та призначити його опікуном над дружиною. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав. Орган опіки та піклування Косівщинської сільської ради в письмовій заяві заяву [PERSON] визнав повністю і просив провести судовий розгляд справи без участі його представника. В поданні просив призначити заявника опікуном над [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON] (а.с. 5) і проживає разом з ним в домоволодінні, розташованому в [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] є інвалідом 1-ї групи, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи страждає психічним захворюванням у вигляді судинної деменції F01.0 і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а.с.18-21). За поданням Косівщинської сільської ради Сумського району від 11 лютого 2014 року вони вважають необхідним призначити заявника опікуном над недієздатною [PERSON] Таким чином необхідно визнати недієздатною [PERSON], [INFO], встановивши над нею опіку і призначити її опікуном її чоловіка [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, з урахування її уточнень, в якій просить визнати недієздатним його рідного брата [PERSON], [INFO] . В обгрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням з дитинства , є інвалідом ІІ групи, потребує опіки , так як не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. У судовому засіданні представник заявника доводи заяви підтримала. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з,явився. Суд, заслухавши пояснення представника заявника ,перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій( або) керувати ними. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження , в яких їх матір,ю вказана: [PERSON]. Згідно з довідкою КП «Жилкомсервіс» дільниця №24 від 19.08.2014 року за № 2102 заявник [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки серії Д-71 №341791 , [PERSON] ,1962 року народження, є інвалідом другої групи з дитинства. Відповідно до акту судово - психіатричного експерта № 1171 від 19.12.2014 року [PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості та на теперішній час за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

\~[PERSON] звернувся до суду з заявою і просить визнати недієздатним свого брата [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], мешканця [INFO], посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи та страждає на психічне захворювання, що класифікується як олігофренія в ступені вираженої дебільності, що підтверджується довідкою № 126795 від 06.01.1983 року. [PERSON] з 1986 року лікування у спеціалізованих медичних закладах не проходив, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. З лютого 2014 року брат, після смерті батька, фактично залишився без догляду та піклування. Інших родичів чи близьких осіб не має. Внаслідок вказаного психічного захворювання брат не здатний усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати ними, потребує опіки, а тому просить призначити його опікуном відповідно до рішення № 6 від 05.02.2015 року виконкому Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і просить дану заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи довічно та є непрацездатним, що підтверджується довідкою № 126795 МСЕК, виданою 06.01.1983 року. Відповідно до висновку амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 110-ц від 08.04.2015 року, [PERSON] з раннього дитинства страждає на хронічні стійкі психічні розлади легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступеню вираженої дебільності, F-70.1, МКХ-10. За своїм психічним станом [PERSON] розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними не може. За таких обставин, заява [PERSON] про визнання його брата [PERSON] недієздатним підлягає задоволенню, оскільки в силу ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Вирішуючи заяву в частині призначення опіки над [PERSON], суд виходить із наступного. Заявник є братом [PERSON] Він фактично проживає в [INFO], здійснює догляд за братом, турбується про нього, дбає про його здоровя. Інший брат [PERSON] проживає у Республіці Білорусія. Інших членів сімї чи близьких родичів у [PERSON] не має. В силу ст.58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В матеріалах справи є рішення № 6 від 05.02.2015 року, відповідно до якого виконком Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області вважає доцільним призначити гр. [PERSON] опікуном над його братом ? інвалідом ІІ групи [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 39, 58, 60 ЦК України, згідно ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 215, 241 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою і просить встановити факт належності йому дублікату трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON] (на рос. мові «[PERSON]»), [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що він розпочав свою трудову діяльність з шахти «Булавінської» виробничого об'єднання «Орджонікідзевугілля». На даному підприємстві йому було видано дублікат трудової книжки, в якому його прізвище, ім'я та по батькові вказано на рос. мові «[PERSON]», а також невірно зазначена його дата народження «[INFO]», тоді як він народився [INFO] року. В теперішній час він звернувся до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесідля оформлення пенсії по інвалідності, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту належності йому дублікату трудової книжки у зв'язку з вищевказаними розбіжностями. У зв'язку з викладеним він звернувся до суду з даною заявою. Заявник до судового засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні заяви наполягає і просить справу розглянути у його відсутність. Представник Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесідо судового засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.1995 року заявник був прийнятий на роботу в шахту «Булавінську» виробничого об'єднання «Орджонікідзевугілля», де йому було видано дублікат трудової книжки серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] (на рос. мові «[PERSON]») (а.с.3-7). Але при заповненні трудової книжки було невірно зазначено його дата народження «[INFO]» замість вірного - «[INFO]». В теперішній час заявник звернувся до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесідля оформлення пенсії по інвалідності, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності йому трудової книжки. Той факт, що прізвище, ім'я, по батькові та дата народження заявника - [PERSON], [INFO], підтверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Єнакіївським МВ УМВД України в Донецькій області 21 липня 1995 року (а.с.9-12), та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки у дублікаті трудової книжки заявника існують розбіжності у написанні його прізвища, ім'я та по батькові при перекладі з російської на українську мову, крім того допущено помилку у його даті народження, наявні підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved