Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником квартири за вищевказаною адресою на підставі договору дарування, але нещодавно дізнався що відповідач [PERSON] також зареєстрований в його квартирі, проте там не проживає та не веде з позивачем спільного господарства, а оскільки самостійно відповідач знятися з реєстраційного обліку в житловій квартирі [PERSON] не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] 25.11.2019 р. та повторно 11.12.2019 р. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, останній раз - шляхом розміщення на веб-сайті Зачепилівського районного суду Харківської області оголошення про його виклик в якості відповідача. Заяв від нього не надходило. Приймаючи до уваги предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 21.01.2003 року, зареєстрованим в реєстрі за № 58. Згідно довідки № 901 від 22.10.2019 р. виданої Зачепилівською селищною радою Харківської області про те, що [PERSON] , 1977 р.н., дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: [PERSON] , 1983 р.н., [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2011 р.н. Факт реєстрації місця проживання позивача та його сім`ї за вищевказаною адресою підтверджується і записами у Будинкових книгах для прописки по Леб`язькій сільській раді Зачепилівського району Харківської області. Судом також встановлено, що згідно запису № 73 Будинкової книги №8 для прописки по Леб`язькій сільській раді Зачепилівського району Харківської області початої 22.08.2014 р. та закінченої 22.06.2016 р. громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Приозерне, Ленінського району, Крим, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.12.1997 року, відмітка про його зняття з реєстрації за вищевказаною адресою в будинковій книзі відсутня. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі позивача, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, власних речей там не має, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved