Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.05.2016 року та 23.07.2016 року між ним та відповідачем, були укладені договори позики. Відповідно до яких [PERSON] отримав від позивача кошти на загальну суму 71 140,00 грн. Факт отримання коштів та кінцевий термін повернення боргу було посвідчено розписками [PERSON] Згідно письмової розписки [PERSON] від 13.05.2016 року позивач позичив останньому кошти в сумі 19\~850,00 грн., з умовою повернути позичені кошти в строк з 13.05.2016 року по 20.05.2016 року. Згідно письмової розписки [PERSON] від 23.07.2016 року позивач позичив відповідачу кошти в сумі 51\~290,00 грн., з умовою повернути позичені кошти в строк з 23.07.2016 року по 08.08.2016 року. Відповідач свої зобовязання в установлений строк не виконав, тому позивач просить стягнути з останнього на його користь суму боргу в розмірі 71\~140,00 грн. та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив суд за обставин, викладених у позові, його задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином - судовими повістками направленими за адресою його місця реєстрації (а.с.21,26). Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України [PERSON] вважається повідомлений належним чином про дату та час слухання справи. Суд за згодою позивача, вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13.05.2016 року та 23.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики грошових коштів. Згідно яких [PERSON] отримав у власність грошові кошти на загальну суму 71\~140,00 грн. На підтвердження укладення вказаних договорів [PERSON] були складені письмові розписки. Як вбачається із письмових розписок, а саме від: 13.05.2016 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 19\~850,00 грн., з умовою повернути позичені кошти в строк з 13.05.2016 року по 20.05.2016 року (а.с.25); 23.07.2016 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 51\~290,00 грн., з умовою повернути позичені кошти в строк з 23.07.2016 року по 08.08.2016 року (а.с.26). Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] 13.05.2016 року та 23.07.20116 року були написані розписки про отримання ним позики на загальну суму 71\~140,00 грн., що свідчить про факт укладення договорів позики. Термін повернення позики 20.05.2016 року, 08.08.2016 року. На час розгляду справи відповідач позики не повернув. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору щодо його предмету і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. В установлений строк відповідач [PERSON] не виконав своє зобовязання, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення суми боргу за договорами позики підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі судового збору в сумі 711,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved