Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Крім позивача в даній квартирі зареєстровані [PERSON] (син), [PERSON] та [PERSON], 2006 р.н. (онук). [PERSON] в 2012 році виїхала з квартири, її місце знаходження на даний час не відоме та родинні стосунки з сім'єю вона не підтримує. Перебування відповідача на реєстраційному обліку спричиняє позивачеві додаткові витрати на утримання житла, а також ускладнює реалізацію його права власності на квартиру. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, свідоцтво про право власності на нерухоме майно). Крім позивача в даній квартирі зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - невістка та [PERSON] - онук (довідка ЖЕК № 83 від 21.11.2014 року). 20.04.2012 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 04.10.2013 року місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], визначено з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дійсно відповідач з 2012 року не проживає в квартирі позивача, в ній не з'являється та особистих речей не має. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19.03.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було залишено без задоволення, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що позов є передчасним, та доказів того, що відповідач більше року не проживала у спірній квартирі позивача не було надано. З цими висновками погодився і суд апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Таким чином, враховуючи висновки судів у справі № 668/13924/13-ц, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не проживає у квартирі позивача більше року, сторони не спілкуються, а відтак [PERSON] втратила право користування зазначеною квартирою. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн. та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 90 грн.

Outcome: approved