Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між ним та [PERSON] укладений договір позики від 12 січня 2010 року, на підставі якого він передав відповідачу 16000,00 доларів США. Пунктом 4 цього договору сторони передбачили обовязок позичальника виплатити пеню в розмірі 0,4% від суми неповерненого боргу за кожен день прострочки, п. 5 цього договору сторони передбачили, що платежі по поверненню боргу повинні бути у доларах США та у м. Котовську Одеської області. Відповідач не виконав своїх зобовязань по договору позики. Саме це і змусило його, позивача, в 2013 р. та 2015 р. звернутися з позовними заявами до суду, про стягнення з відповідача процентів за користування взятими в позику грошовими коштами, 3-х процентів річних від несвоєчасно повернутої суми основного зобовязання (тіла позики), та неустойки в вигляді пені, в результаті розгляду яких Апеляційний суд Одеської області, 28.10 2014р. /провадження 22-ц/785/8670/14, справа 505/2670/13-ц/, та Котовський міськрайсуд 11.03.2015р. /справа 505/5579/14-ц/ задовольнив його позовні вимоги на період по 18.02.2015 р. Відповідачем до цього часу борг по договору позики від 12.01.10 р. та по рішенням суду, йому не повернутий і це знову змусило його звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача процентів за користування, взятими в позику, грошовими коштами, 3-х процентів річних від несвоєчасно повернутої суми основного зобовязання (тіла позики), та неустойки, в вигляді пені, за період з 19.02.2015 р. до написання позовної заяви. Позивач, уточнивши позовні вимоги від 27.03.2017 року, просить стягнути з відповідача пеню, 3-х процентів річних в сумі 50292,00 доларів США та процентів за користування заборгованими коштами в сумі 178185,00 грн. Позивач в ході судового розгляду підтримав заявлені вимоги, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], у судове засідання не зявився. Сповіщався адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклики до суду повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи, справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 12 січня 2010 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] 16000,00 доларів США, що було еквівалентно 127840,00 грн., на строк до 12 січня 2012 року. Пунктом 4 цього договору сторони передбачили обовязок позичальника виплатити пеню в розмірі 0,4% від суми неповерненого боргу за кожен день прострочки. Як свідчить з пояснень позивача та матеріалів справи до цього часу відповідачем борг за договором позики від 12 січня 2010 року перед позивачем не погашено. Згідно\~ ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та\~ інших\~ актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, оскільки зобовязання відповідача по погашенню боргу згідно умов договору позики до цього часу не виконано, у позивача є підстава вимагати його виконання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором позики. Ця сума за період\~ з 19.02.2015 року по 23.09.2016 року, за сумою основного боргу за цим договором позики у розмірі 16000 дол. США відповідно складає - 766 дол.США з розрахунку: 16000х3:365х583=766. За період з 23.09.2016 року по 30.03.2017 року за сумою основного боргу за цим договором позики у розмірі 16000 дол. США відповідно складає - 1012 дол.США з розрахунку: 16000х3:365х187=2012. Таким чином, сума трьох процентів річних складає: 766 дол.США + 1012 дол.США = 1778 дол США. Крім цього згідно вимог ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вищезазначеним договором позики не встановлений розмір процентів за користування чужими коштами, тому розмір цих процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно цьому розрахунок процентів складає: З 19.02.15р. по 27.08.15р. - 16000дол. х 27.35 = 437600 грн. х30% :365х190 = 68337 грн. З 28.08.15р. по 24.09.15р. - 16000 дол. х 21.31 = 340960 грн.х27% :365х28 = 7062 грн. З 25.09.15р. по 21.04.16р. - 16000 дол. х 21.46 = 343360 грн. х22%:365х 210 =43460 грн. З 22.04.16р. по 26.05.16р. - 16000 дол. х 25.37 = 405920 грн. х 19% : 365 х 35 = 7395 грн. З 27.05.16р. по 23.06.16р. - 16000 дол. х 25.1 = 401600 грн. х 18% : 365 х 28 = 5545 грн. З 24.06.16р. по 28.07.16р. - 16000 дол. х 24.88 = 398080 грн. х 16.5% : 365 х 35 = 6298 грн. З 29.07.16р. по 15.09.16р. - 16000 дол. х 24.79 = 396640 грн. х 15.5% : 365 х 49 = 8253 грн. З 16.09.16р. по 23.09.16р. - 16000 дол. х 26.2 =419200 грн. х 15% : 365 х 8 = 1378 грн. З 24.09.16р. по 26.10.16р. - 16000 дол. х 26.2 =419200 грн. х 15% : 365 х 34 = 5857 грн. З 27.10.16р. по 30.03.17р. - 16000 дол. х 26.2 =419200 грн. х 14% : 365 х 153 = 24600 грн. Загальна сума процентів складає : 178185 грн. Де, з 19.02.2015р. по 27.08.15 р. і т. д - періоди користування відповідача грошовими коштами; 16000 дол. і т. д. - сума коштів переданих в борг відповідачу; 27.35 і т. д. - курс гривні до долару по офіційному курсу Нацбанку України; 437600 грн. і т. д - та ж сума коштів в гривні; 30% і т.д. облікова ставка Нацбанку України; 365 - кількість днів в році; 190 і т.д - кількість днів у періодах. Згідно положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до умов догорів позики відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати позивачу пеню\~ у розмірі 0,4% від суми боргу за кожний день прострочки. Відповідно цьому ця пеня складає 49280 дол.США (16000х0,4%х770= 49280). \~\~\~\~ \~ Щодо валюти його виконання, суд бере до уваги наступне.\~ Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна\~ валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України\~ від\~ 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.\~ Аналіз зазначених норм\~ права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-79цс14. Відповідно борг відповідача підлягає до стягненню у гривні з розрахунку курсу\~ НБУ до дол.США на день ухвалення рішення суду, який відповідно становить 27,04 грн. за 1 дол.США. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача\~\~три проценти річних від простроченої суми та пеню 50292 дол.США, що за курсом НБУ (1 дол.США=27,04) станом день ухвалення рішення відповідно складає 1 357 884, 00 грн. (50292х27,04), а також\~ проценти за користування чужими коштами в сумі 178 185 грн. В іншому відмовити. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати у справі в частині задоволеного позову у вигляді судового збору у розмірі 8000,00 грн. (1600х5) на користь держави.

Outcome: partial