Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 24\~жовтня 2012\~року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Їх сімейне життя не склалося та з лютого 2015 року їх шлюбні відносини фактично припинені, з того ж часу вони проживали окремо. У липні 2016 року позивач познайомився із [PERSON], вони почали проживати однією сімєю та вели спільний побут. 10 квітня 2017 року у позивача та [PERSON] народилася дитина. Актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] внесено 23 листопада 2016\~року, у відомостях про батька актового запису про народження дитини зазначений [PERSON], що не відповідає дійсності, оскільки біологічним батьком дитини є [PERSON] Позивач визнає батьківство щодо дитини, вважає, що порушені його права як батька, та посилаючись на положення ст. ст. 128, 130 СК\~України просить суд задовольнити його позовну заяву, визнати його батьком малолітньої дитини [PERSON], визнати актовий запис від 28\~квітня 2017 року № 616 про народження недійсним та зобовязати орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження відомості про батька [PERSON] Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа надала суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, справу просила розглянути за її відсутності. Від заінтересованих осіб Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради до суду надійшли письмові заяви із проханням розглянути справу у відсутність їх представників, при вирішенні питання за заявленими вимогами покладаються на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Балахчі) І.О. 24\~жовтня 2012\~року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 292800, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 24 жовтня 2012 року, актовий запис № 855. 23 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 291426, виданим Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 23 листопада 2016 року, актовий запис № 207. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно з ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 741599, виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27 квітня 2017 року, актовий запис № 616, батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору, оскільки у такому випадку саме на суд покладається обовязок застосувати правильну норму матеріального права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 129 CK України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладені норми та те, що обставини, на які посилається позивач у своїй заяві знайшли повне підтвердження в матеріалах справи, визнані відповідачем та не заперечуються третьою особою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] батьком малолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. За змістом п. 2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є рішення суду про визнання батьківства (материнства), в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Пунктом 2.22 Правил передбачено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп «Повторно». Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку. Отже, з огляду на зміст указаних норм права слід дійти висновку, що визнання судом батьківства є підставою для виникнення особистих прав фізичних осіб, які у цій справі полягають у державній реєстрації акту цивільного стану, а рішення суду про таке визнання є підставою для внесення змін до актового запису, повторної видачі свідоцтва про народження та анулювання попереднього свідоцтва. Питання про порушення матеріального права позивача зі сторони Центрального районного у м.\~Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не вирішується, оскільки предметом розгляду є визнання батьківства, у звязку з чим відсутні підстави для зобовязання Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести відповідні зміни щодо батька до актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 гривень. На підставі ст. ст. 122, 129, 134 СК України,

Outcome: partial