Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на майнові права та обов`язки (100 відсотків майнових та немайнових корпоративних прав) засновника (власника) селянського (фермерського) господарства «Мрія». В обґрунтування заявленого позову зазначає, що [INFO] оку помер його батько [PERSON] , який був засновником (власником) селянського (фермерського) господарства «Мрія». Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 14.04.2008 року секретарем виконкому Клюківської сільської ради, та спадщину прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Однак при зверненні позивача до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом намайнові права та обов`язки засновника (власника) селянського (фермерського) господарства «Мрія», йому нотаріусом було відмовлено, оскільки у статуті СФГ «Мрія» не вказано яким чином розподіляється складений капітал господарства між засновником та його членами, відсутні частки членів господарства як передбачено ЗУ «Про фермерське господарство». Позивач зазначає, що він не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, складений капітал СФГ «Мрія» не встановлений. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Порхун О.П. в підготовче засідання не прибули. Представник позивача до суду надала клопотання про слухання справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не прибули, до судунадали клопотання про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] оку помер батько позивача [PERSON] , який був засновником та власником селянського (фермерського) господарства «Мрія», що знаходиться в с. Клюки, по вул. Піонерській Тетіївського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с. 9), копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 10) та копією статуту СФГ «Мрія» (а.с. 14- 17). Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 14.04.2008 року секретарем виконкому Клюківської сільської ради Непом`ящою Т.П., зареєстрованим в реєстрі за № 181 (а.с. 11), та спадщину прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, за його заявою заведена спадкова справа № 32/2012. Спадкоємець за законом [PERSON] своєю заявою до нотаріальної контори № 83 від 17.02.2012 року від своєї частини спадкового майна після смерті [PERSON] відмовилася. Однак при зверненні позивача до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом намайнові права та обов`язки (100 відсотків майнових та немайнових корпоративних прав) засновника (власника) селянського (фермерського) господарства «Мрія», йому нотаріусом було відмовлено, оскільки у статуті СФГ «Мрія» не вказано яким чином розподіляється складений капітал господарства між засновником та його членами, відсутні частки членів господарства як передбачено ЗУ «Про фермерське господарство» (копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 270/02-31 від 28.05.2021 року - а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 327510 селянське (фермерське) господарство «Мрія» як юридична особа було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 21.02.1996 року за № 1 349 120 0000 000343, ідентифікаційний код юридичної особи 20628077 (а.с. 18). Згідно статуту, зареєстрованого в новій редакції 25.06.2009 року за № 13491050003000343, засновником і власником СФГ «Мрія» є [PERSON] та членами [PERSON] - син (позивач у справі), [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук (відповідачі у справі) та [PERSON] - внук, який помер [INFO] , згідно інформації Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області № 618/01-16 від 30.10.2021 року спадкова справа до його майна не заводилася. В зв`язку зі смертю спадкодавця (його засновника) господарство не припинилося, виконуючою обов`язки до вступу в права спадкоємця за заповітом призначено [PERSON] . Частиною 1 статті 177 ЦК України передбачено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Отже, СФГ «Мрія» є об`єктом цивільних прав та предметом цивільного обороту, вказане господарство є власністю засновника та входить до складу спадкового майна після його смерті. Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, нерозподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. Успадкування фермерського господарства як цілісного майнового комплексу або його частини полягає не в спадкуванні права на участь, а в спадкуванні права на частку в статутному (складеному) капіталі, оскільки право на участь нерозривно пов`язане з особою спадкодавця і належить до прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини, залежить від кола учасників фермерського господарства (пункт 2 частини першої статті 1219 Цивільного кодексу України). Тобто саме господарство як предмет цивільного обороту є об`єктом спадкування. Згідно ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну, сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Разом з тим, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» щодо спадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) містить загальну відсилочну норму, а саме: успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Так, згідно норм статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, успадковуватись можуть лише права та обов`язки фізичної особи, а не юридичної, якою є фермерське господарство. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В той же час ст. 1219 ЦК України містить перелік прав та обов`язків, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами. Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що майнові права засновника фермерського господарства у відповідності до ст. 1218 ЦК України входять до складу спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц зроблено правовий висновок, згідно якого у випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що згідно із загальнодозвільним принципом правового регулювання, який поширюється на сферу правомірних приватних відносин (зокрема, на відносини спадкування), дозволено те, що не заборонено законом. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу. Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. За змістом вказаних приписів саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства. Тому саме права та обов`язки засновника господарства можуть бути успадковані. У постанові від 21 січня 2020 року у справі № 908/2606/18 Велика Палата Верховного Суду вже висловила можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або законом «Про фермерське господарство». Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що 17 червня 2018 року набрав чинності Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 6 лютого 2018 року. Згідно зі статтею 23 цього Закону у разі смерті учасника товариства його частка переходить до спадкоємця без згоди учасників товариства. Отже, за наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» діяльність такого господарства припиняється у разі, якщо не залишилося жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, висловив бажання продовжити діяльність фермерського господарства, то визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті його батька прав і обов`язків засновника СФГ «Мрія» є ефективним способом захисту його прав як спадкоємця засновника і до позивача повинні перейти права та обов`язки саме засновника (влансика) зазначеного господарства. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, чітко вбачається, що вказана нотаріусом обставина для відмови - не вказано яким чином розподіляється складений капітал господарства між засновником та його членами, відсутні частки членів господарства як передбачено ЗУ «Про фермерське господарство» не може бути перешкодою в реалізації права особи на отримання спадщини. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що наявні всі законні підстави для задоволення позову [PERSON] та визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права на майнові права та обов`язки засновника (власника) селянського (фермерського) господарства «Мрія».

Outcome: approved