Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 березня 2013 року відповідачка [PERSON] взяла у позивача в борг 12596 грн., написавши при цьому боргову розписку. Згідно даної розписки вона зобов'язалась повернути борг до 21 травня 2014 року, але до цього часу вона гроші позивачу не повернула. На його неодноразові вимоги повернути суму боргу, відповідачка відмовлялась повертати борг мотивуючи тим, що вільних коштів зараз нема. Просить, стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 12596 грн., крім цього у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання сплатити йому 3 % річних від простроченої суми у розмірі 377, 88 грн., а також індекс інфляції за період прострочки сплати боргу у сумі 1184,88 коп. а також судові витрати в сумі 244,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги, а саме просить стягнути з відповідачки 16 тисяч 336 гривень, з яких · 12 тисяч 596 гривень основного боргу; · 3 тисячі 363 гривні індекс інфляції; - 377 гривень процент від простроченої суми, наполягає на задоволенні позовних вимог, просить суд позов задовольнити, та стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 16 тисяч 336 гривень. А також судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнала, пояснивши, що не сплачувала борг оскільки не мала коштів. Обіцяє у березні 2015 року влаштуватись на роботу та частково сплачувати борг. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено усний договір позики. Згідно вказаного договору позивач передав [PERSON], грошові кошти в розмірі 12596 (дванадцять тисяч п'ятьсот дев'яносто шість) грн., остання зобов'язалась не пізніше 21 травня 2014 року повернути вказані кошти. В підтвердження укладення угоди відповідачкою власноручно було написано розписку, та поставлено свій підпис із зазначенням дати, яким остання засвідчила свій обов'язок перед позивачем повернути у визначений термін грошові кошти (а.с.3). Однак в супереч домовленостей, відповідачка станом на 21 травня 2014 року свої зобов'язання за договором позики не виконала, та виникла заборгованість зі сплати грошових коштів за зобов'язанням в розмірі 12596 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми індексу інфляції та 3 % річних за користування чужими коштами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи все вищевикладене суд приходить до правового висновку про те, що відповідачка не виконала своїх зобов'язань перед позивачем, що є підставою для задоволення позову. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачкою судових витрат підлягає задоволенню, оскільки підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного та

Outcome: approved