Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з ним як з батьком дітей, посилаючись на те, що він може забезпечити належне утримання та виховання дітей, а відповідачка не створила належних умов для проживання дітей та її образ життя негативно впливає на дітей. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач подала відзив на позов та в судовому засіданні заперечувала проти вимог позивача, оскільки його доводи вважає надуманими, умови життя дітей вважає належними, а діти на її думку повинні проживати з матірю. Представник Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області в судовому засіданні вважала позов необгрунтованим та доцільним проживання дітей з матірю з урахуванням відсутності підстав для позбавлення дітей материнської опіки. Судом задоволені клопотання позивача про долучення письмових доказів. Судом задоволено клопотання відповідача про долучення письмових доказів. Судом задоволено клопотання представника третьої особи про долучення висновку органу опіки та піклування. Судом за клопотанням позивача допитані свідки та заслухана одна дитина. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 2012 року, який розірвано у лютому 2016 року та мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та відповідним рішенням суду про розірвання шлюбу. На даний час діти проживають з матірю [PERSON] відповідно до розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 534 від 01.11.2016 року, яким місце проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], визначено з матірю [PERSON]. Цим же розпорядженням визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей. Вказані обставини сторонами не заперечуються. При цьому, з пояснень відповідача вбачається, що діти спілкуються з батьком у будь-який час за їх бажанням та вона не перешкоджає цьому, що підтверджується самим позивачем. Відповідно до ст.ст. 141, 153, 157 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, в тому числі й на виховання та безперешкодне спілкування з нею. Згідно зі ст.ст. 160, 161 СК України в разі не досягнення батьками згоди, щодо місця проживання дитини, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особистої прихильності дитини до кожного із них, віку дитини, стану її здоровя та інших обставини, що мають істотне значення, при цьому дитина не може бути передана для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своє аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як вбачається з наданих суду документів сторони характеризуються позитивно, мають доходи та кожний власне житло, житлово-побутові умови за місцем їх проживання задовільні, у звязку з чим вони можуть забезпечити належні умови для проживання та виховання дітей, що підтверджується їх характеристиками, довідками про доходи та актами житлово-побутових умов. З пояснень в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] позитивно характеризуються як батько, так і матір дітей. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що любить і папу і маму та хотів би щоб вони жили разом. Згідно з висновком Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області від 02.11.2017 року доцільним є визначення місця проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON]. За таких обставин, оскільки на думку суду малолітні діти не повинні бути розлучені зі своєю матірю, крім виняткових обставин, які б перешкоджали цьому, в тому числі передбачених ч.2 ст. 161 СК України, які судом під час розгляду справи не встановлені, що також узгоджується з Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року, підстав для задоволення вимог позивача суд не знаходить. При цьому, доводи позивача про відсутність у відповідача власного житла спростовуються свідоцтвом про право власності відповідача на житло від 14.06.2017 року. Пояснення позивача про те, що відповідач не приділяє належної уваги дітям спростовується виданими у вересні 2017 року характеристиками відповідача з місця проживання та дітей зі школи, а також довідками зі школи та дитячого садка, згідно яких діти відвідують садок та школу, вдягнуті відповідно по сезону, влаштуванням дітей, їх забезпеченням та вихованням займається їх мати. Будь-яких підтверджень аморальної поведінки відповідача та такого її образа життя, який би суперечив інтересам дітей суду не надано, а дослідженими доказами такі доводи позивача спростовуються. Поряд з цим, суд бере до уваги, що за наявності стабільного доходу та заробітку позивач, згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на жовтень 2017 року виданого Білозерським районним ВДВС, має суттєву заборгованість перед відповідачем по сплаті аліментів на утримання дітей відносно яких ставить питання про визначення місця їх проживання, яка на теперішгій час зі слів відповідача зросла, що позивачем не заперечується. З урахуванням наведеного вимоги позивача на думку суду не відповідають інтересам дітей, у звязку з чим не можуть бути задоволені судом.

Outcome: dismissed