Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що на підставі свідоцтва №676 про право приватної особистої власності на будівлі, виданого 23.06.1989 року виконкомом Староміської районної ради народних депутатів м. Вінниця на підставі рішення виконкому №163 від 14.06.1989 року, позивач є власником цілого житлового будинку під №70 по бульвару В. Грабовської в м. Вінниці. В належному позивачу будинку за його згодою 05.06.2001 року була тимчасово зареєстрована і деякий час проживала відповідачка по справі [PERSON] [PERSON], яка на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі з його сином [PERSON]. В 2002 році відповідачка разом з своїм чоловіком сином позивача, виїхали з будинку позивача, забравши всі свої речі. Вони відразу виїхали за межі України, де і живуть з того часу. При цьому син позивача знявся з реєстрації в будинку, а дружина останнього цього не зробила. Однак спільне життя сина позивача та відповідачкою не склалося, вони припинили подружні відносини. Адреса перебування відповідача не відома. Відповідач по справі більше 13 років в спірному будинку не проживає, речей в цьому приміщенні не зберігає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних платежів не приймає. Факт відсутності відповідача в будинку на протязі понад рік, а саме з 2002 року підтверджується письмовими поясненнями сусідів. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати відповідача по справі громадянку [PERSON], [PERSON] [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням. До судового засідання позивач не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач\~ не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, з свідоцтва про право власності №676 від 23.06.1989 року, вбачається, що 100 % домоволодіння, що знаходиться в м. Вінниці по вул. В. Грабовської за № 70 дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.5). Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником житлового будинку, за адресою: м. Вінниця, вулиця Грабовської В., буд. 70 є [PERSON] (а.с. 6). Згідно із домової книги буд. № 70 по вул. В. Грабовської, [PERSON] [PERSON] прописана з 19.05.2001 року (а.с.10). З письмового пояснення від 27.07.2015 року [PERSON], вбачається, що [PERSON] [PERSON] [INFO] за адресою: вул. В. Грабовської 70 не проживає з 2002 року по даний час (а.с. 11). З письмового пояснення від 13.07.2015 року [PERSON], вбачається, що [PERSON] [PERSON] [INFO] за адресою: вул. В. Грабовської 70 не проживає з 2002 року по даний час. (а.с.12). З письмового пояснення від 13.07.2015 року [PERSON], вбачається, що [PERSON] [PERSON] [INFO] за адресою: вул. В. Грабовської 70 не проживає з 2002 року по даний час (а.с.13). Відповідно до довідки № 836 від 27.07.2015 року квартального комітету «Зоряний», за адресою вул. В. Грабовської № 70 зареєстрований та проживає [PERSON], а також в його помешкані зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON] Марі-Мадлен-1969 р.н., [PERSON] [INFO] (а.с. 14). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю;\~\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у квартирі за адресою: м. Вінниця, вул. В. Грабовської, 70 понад один рік, а саме з 2002 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] [PERSON] такою, що втратили право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved