Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Широківська сільська рада Станично-Луганського району, Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказував що у зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які з 2005 року не проживають у вказаному будинку, так як виїхали для постійного проживання до Російської Федерації, та не можуть приїхати для того, щоб провести процедуру зняття з реєстрації у добровільному порядку. У зв`язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просив суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце його проведення були повідомлені у встановленому порядку. Причини неявки в судове засідання не повідомили, до суду з заявою про проведення судового розгляду справи без їх участі не зверталися, клопотань про відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавали. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлені наступні обставини. З копії свідоцтва на право приватної власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Станично-Луганської районної ради народних депутатів, виданого на підставі рішення виконкому Станично-Луганської районної ради народних депутатів від 26 лютого 1989 року та копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виданого Станично-Луганським бюро технічної інвентаризації (реєстровий номер 1/68) вбачається, що позивач [PERSON] є співвласником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 06 липня 2018 № 64, виданої Широківською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області в будинку [ADDRESS] за вказаною адресою зареєстровані та проживають позивач [PERSON] , [INFO] , та члени його родини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Актом обстеження житлово-побутових умов підтверджується, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ., зареєстровані, але фактично не проживають. Даний факт підтверджується підписами сусідів [PERSON] та депутата Широківської сільської ради Бєлянського В.М. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В силу вимог ст. 391 ЦК України,ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають в будинку, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинили. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту, шляхом визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved