Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виконання зобов»язань і стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 04.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі було укладено договір на загальну суму 5500 доларів США, що еквівалентно 63250 грн. [PERSON] зобов'язалась повернути вищезазначену суму в строк до 04.01.2014 року, на підтвердження чого відповідач надала позивачу розписку. Однак в термін, визначений сторонами в розписці 04.01.2014 року, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, борг не повернула. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак відповідач взяте на себе зобов'язання не виконала, вчасно борг не повернула. На неодноразові звернення позивача щодо виконання зобов'язання [PERSON] не реагує, зобов»язання не виконує. Відповідно до довідки про офіційний курс валют, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 02.04.2014 року курс долара становить 11,50 грн. Тобто відповідач заборгувала [PERSON] 63250 грн., які не повертає, що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представнк позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник позов не визнали. Згідно їх заперечень проти позовних вимог зі змісту боргової розписки вбачається, що [PERSON] має на меті отримати гроші, як відшкодування завданих внаслідок ДТП пошкоджень автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номер [NUMBER]. Проте [PERSON] вказаний автомобіль не пошкоджувала. Факт пошкодження автомобіля не встановлений, суму збитків ніхто не оцінював, не встановлено з чиєї вини сталось пошкодження автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номер [NUMBER]. Син [PERSON] є повнолітньою особою, має повну цивільну дієздатність і тому мати не зобов'язана виконувати за нього будь-які зобов'язання. Грошових коштів [PERSON] від [PERSON] не отримувала, тому повертати ці кошти не зобов'язана. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. 04.11.2013 року [PERSON] видала [PERSON] письмову розписку про зобов»язання в строк до 04.11.2014 р. повернути [PERSON] гроші за пошкоджений при ДТП автомобіль ВАЗ 21121, реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 5500 доларів США. В строк, визначений сторонами в розписці 04.01.2014 року відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, борг не повернула. Зі змісту розписки встановлено. що [PERSON] вимагає від [PERSON] кошти , як відшкодування завданих внаслідок ДТП пошкоджень автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номер [NUMBER]. Проте винних дій [PERSON] в пошкодженні вказаного автомобіля не доведено, вона не була учасником ДТП. Сторонами визнано, що учасниками ДТП був [PERSON] та син відповідача [PERSON], який має повну цивільну дієздатність. Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Так, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавчтва, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Тобто до таких дій, які вона не вчиняла. Між сторонами будь-яких правовідносин, які б регулювались Цивільним кодексом або іншими актами цивільного законодавства, не виникло. На переконання суду, є помилковим посилання позивача на правову норму ст. 528 ЦК України, тому що це положення застосовується до зобов»язальних правовідносини. А првовідносини із відшкодування шкоди є деліктними і до них підлягає застосуванню положення глави 82 «Відшкодування шкоди» Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed