Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], про відшкодування витрат, пов'язаних з виконанням доручення, мотивуючи його тим, що 16 травня 2013 року для виконання договору доручення, укладеного між [PERSON] та [PERSON], приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено довіреність, якою [PERSON] надав [PERSON] право представляти його інтереси в будь-яких підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу - FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER], його переобладнанням (зміна типу і моделі транспортного засобу, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей); ремонтом, проходженням державного технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки транспортного засобу; за необхідності зняти транспортний засіб з обліку; поставити на облік; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, заяви, дублікат реєстраційного документа та дублікат цієї довіреності у разі їх втрати, номерні знаки; підписувати правочини цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, визнаючи при цьому ціну та умови на свій розсуд, одержувати належні за результатами згаданих правочинів грошові суми; укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу; у випадку спричинення автомобілю, власником якого є відповідач, пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди від його імені укладати договори про відшкодування завданої шкоди, отримувати належне йому відшкодування за завдану шкоду; сплачувати від його імені належні з нього платежі; керувати згаданим транспортним засобом, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. Згодом, [PERSON], який діяв від імені [PERSON], на підставі укладеного усного договору доручення, уповноважив [PERSON] та [PERSON], при тому, що кожен вправі діяти самостійно і незалежно один від одного, користуватися, з правом тимчасового використання за межами України, за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку, а також розпоряджатися від імені власника (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним власнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданий Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області 27.04.2011 року транспортним засобом FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованим Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 27.04.2011 року. Для цього [PERSON] було надано позивачу та [PERSON] права, аналогічні довіреності від 16.05.2013 року. Відповідна довіреність 22.11.2014 року була посвідчена приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] 07 лютого 2016 року на 503 км. дороги Київ-Чоп під час керування транспортним засобом FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER], вищевказаний транспортний засіб було оглянуто та тимчасово затримано, передано на тимчасове зберігання, що підтверджується відповідним Актом. Підставою для затримання транспортного засобу, як згодом з'ясувалося, була постанова про розшук майна боржника від 29.12.2015 року, винесена начальником ВДВС Мурованокуриловецького РУЮ на підставі виконавчого листа № 139/603/15-ц від 03.11.2015 року про стягнення з боржника - [PERSON] 17931,86 грн. та судових витрат 243,60 грн. В зв'язку з неможливістю надалі користуватись та розпоряджатись транспортним засобом FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER], на виконання наданої йому 22.11.2014 року довіреності [PERSON] змушений був понести витрати, що підлягають відшкодуванню Довірителем. Зокрема, 31.03.2016 року [PERSON] оплатив борг [PERSON] по виконавчому провадженню - отримувач відділ ДВС Мурованокуриловецького РУЮ у розмірі 20063,91 грн., при цьому оплативши комісійний збір з платника 200,64 грн. На підставі надходження на депозитний рахунок відділу ДВС коштів в сумі 20063,91 грн. від [PERSON] на погашення заборгованості по виконавчому листу, оплаченому позивачем 01.04.2016 року постановою начальника відділу ДВС Мурованокуриловецького РУЮ припинено розшук автомобіля FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Окрім оплати боргу відповідача, [PERSON] змушений був понести витрати на зберігання автомобіля на арештмайданчику у розмірі 2278,56 грн. (у тому числі комісія 22,56 грн.). Відтак, позивач стверджує, що за рахунками відповідача він сплатив з власних коштів суму у розмірі 22543,11 грн. Дані витрати пов'язані з виконанням доручення від 22.11.2014 року. Просить стягнути з відповідача на його користь зазначені кошти. В судове засідання позивач не з'явився, натомість подав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Треті особи [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з'явилися, надіслали суду заяви в яких просили справу розглянути у їх відсутності, позов позивача підтримують (а.с. 25, 34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Судові повістки, що направлялися за адресою вказаною позивачем: [ADDRESS] повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 27-28, 38-39). 17.08.2016 року телефонограмою відповідача було повідомлено про дату та місце попереднього судового засідання. В телефонному режимі останній просив всю кореспонденцію по справі направляти за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Судова повістка та матеріали позовної заяви направлені за вказаною адресою повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання (а.с. 40-41). Суд, враховуючи заяву позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 16 травня 2013 року для виконання договору доручення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в усній формі, приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено довіреність, якою відповідач [PERSON] уповноважив третю особу [PERSON] користуватися з правом тимчасового використання за межами України, за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку, а також розпоряджатися від імені власника (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним власнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданий Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області 27.04.2011 року транспортним засобом FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованим Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 27.04.2011 року. Для чого надав право: представляти його інтереси в органах нотаріату, перед страховиками, у відповідних органах Державтоінспекції або будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу, його переобладнанням (зміна типу і моделі транспортного засобу, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей); ремонтом, проходженням державного технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки транспортного засобу; за необхідності зняти транспортний засіб з обліку; поставити на облік; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, заяви, дублікат реєстраційного документа та дублікат цієї довіреності у разі їх втрати, номерні знаки; підписувати правочини цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, визнаючи при цьому ціну та умови на свій розсуд, одержувати належні за результатами згаданих правочинів грошові суми; укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу; у випадку спричинення автомобілю, власником якого є відповідач, пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди від його імені укладати договори про відшкодування завданої шкоди, отримувати належне йому відшкодування за завдану шкоду; сплачувати від його імені належні з нього платежі; керувати згаданим транспортним засобом, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю (а.с. 9). 22 листопада 2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено довіреність якою третя особа [PERSON], що діяв від імені відповідача [PERSON] за його довіреністю від 16 травня 2013 року на підставі укладеного між ними усного договору доручення уповноважив позивача [PERSON] та третю особу [PERSON], кожен в праві діяти самостійно і незалежно один від одного, користуватися з правом тимчасового використання за межами України, за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку, а також розпоряджатися від імені власника (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним власнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданий Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС у Вінницькій області 27.04.2011 року транспортним засобом FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованим Могилів-Подільським ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 27.04.2011 року. Для чого надав право: представляти інтереси власника в органах нотаріату, перед страховиками, у відповідних органах Державтоінспекції або будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу, його переобладнанням (зміна типу і моделі транспортного засобу, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей); ремонтом, проходженням державного технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки транспортного засобу; за необхідності зняти транспортний засіб з обліку; поставити на облік; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, заяви, дублікат реєстраційного документа та дублікат цієї довіреності у разі їх втрати, номерні знаки; підписувати правочини цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, визнаючи при цьому ціну та умови на свій розсуд, одержувати належні за результатами згаданих правочинів грошові суми; укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу; у випадку спричинення автомобілю, пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди від імені власника укладати договори про відшкодування завданої шкоди, отримувати належне власнику відшкодування за завдану шкоду; сплачувати від імені власника належні з нього платежі; керувати згаданим транспортним засобом, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю (а.с.10). 29 грудня 2015 року начальником ВДВС Мурованокуриловецького РУЮ на підставі виконавчого листа № 139/603/15-ц від 03.11.2015 року про стягнення з боржника - [PERSON] 17931,86 грн. та судових витрат 243,60 грн. було винесено постанову про розшук майна боржника, якою в тому числі оголошено в розшук транспортний засіб FIAT 223L, свідоцтво [NUMBER], 2005 року випуску, білий, реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON] (а.с. 12). 07.02.2016 року вищевказаний транспортний засіб FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER] було затримано та передано для тимчасового зберігання на спецмайданчик (а.с. 11). Згідно квитанції № 8/К3 від 31 березня 2016 року [PERSON] ІДН [NUMBER] Філії ЛОУ № 10013 АТ «Ощадбанк» сплачено комісійний збір на суму 200 грн. 64 коп. (а.с. 13). Згідно квитанції № 8 від 31 березня 2016 року [PERSON] ІДН [NUMBER] відділу ДВС Мурованокуриловецького РУЮ сплачено 20063 грн. 91. коп. В графі «призначення платежу» зазначено: [PERSON] + оплачув; [PERSON] ІДН [NUMBER]; борг по в/п №183/4 (а.с. 13). 01 квітня 2016 року постановою начальника відділу ВДВС Мурованокуриловецького РУЮ припинено розшук автомобіля: [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 2005 року випуску, білий, що зареєстрований за [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Згідно квитанції № 0.0.531388382.1 від 04 квітня 2016 року [PERSON] ДП МВСУ Львів-Інформ-Ресурси за зберігання а/м сплачено 2256 грн. (а.с. 14). Таким чином, аналізуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, суд виходить з того, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі усного договору доручення та довіреності виданої відповідачем [PERSON] третій особі [PERSON], та довіреності виданої третьою особою [PERSON] позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] в усній формі було укладено договір доручення, предметом якого є належний [PERSON] транспортний засіб засіб FIAT, модель 223L, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип - пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Спеціальних норм стосовно форми договору доручення ЦК не встановлює, тому застосовуються загальні положення щодо форми правочину. В даному випадку, суд виходить з того, що з положень ст.ст. 205-210, 639 ЦК України вбачається, що укладення договору доручення в усній формі не суперечить нормам цивільного законодавства. Факт укладення такого договору підтверджується нотаріально посвідченими довіреностями, які, містяться в матеріалах справи і у яких зазначено, що вони видані для виконання договору доручення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в усній формі. Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. З наведеного слідує, що договір доручення є універсальною підставою виникнення відносин договірного представництва. Відповідно до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити право чин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст. 244 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1007 ЦК України, довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Отже, на підставі договору доручення довіритель видає повіреному довіреність, у якій зазначається обсяг повноважень повіреного, і тим самим повірений легалізується як представник перед третіми особами. Згідно положень ст.ст. 240, 1005 ЦК України, повірений (представник) має право виконувати надані йому повноваження (обов'язки) особисто або передати їх виконання іншим особам в порядку та на підставах передбачених договором та законом. Відповідно до ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими. Наведене становить зміст доручення. А з даних положень випливає те, що воля довірителя щодо змісту правочину відображається в договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності. Тобто, в довіреності мають бути вказані такі ж самі юридичні дії, як і ті, що містяться в договорі доручення. При цьому, ці дії повинні бути правомірними, а також не пов'язаними з діями суто особистого характеру. Доручені дії можуть бути як разовими одночасними, так і періодичними. З довіреностей, які містяться в матеріалах справи вбачається, що змістом договору доручення та виданих на його підставі довіреностей є право користування та розпорядження автомобілем [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 2005 року випуску, що належить [PERSON], [INFO]. До прав представників віднесено в тому числі право сплачувати від імені власника належні з нього платежі. Тобто, сплата платежів в даному випадку нерозривно пов'язана із вказаним вище транспортним засобом, належним [PERSON], а не з його особою. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1007 ЦК України, довіритель зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором, відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення. Тому, вимога позивача стягнути з відповідача 2256 гривень за перебування автомобіля на арешт майданчику є підставною та такою, що підлягає до задоволення, оскільки зазначені кошти сплачені [PERSON] саме на виконання договору доручення в межах наданих йому повноважень згідно довіреності від 22.11.2014 року. Разом з тим, вимоги позивача стягнути з відповідача 200,64 грн. сплаченого комісійного збору та 20063,91 грн., які були сплачені як борг по виконавчому провадженню №183/4, не можуть бути задоволені з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані з виконанням доручення. Разом з тим, суд звертає увагу, що у квитанціях № 8 та № 8/К3 від 31 березня 2016 року, як платник, зазначений саме відповідач [PERSON] (а.с.13). В мотивувальній частині постанови начальника відділу ДВС Мурованокуриловецького районного управління юстиції від 01.04.2016 року зазначено, що 31.03.2016 року на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли кошти в сумі 20063,91 грн від [PERSON] на погашення заборгованості по виконавчому листу (а.с. 15). Будь-яких же доказів того, що саме позивачем було сплачено зазначені кошти, [PERSON] не надано. Крім того, суд вважає, що сплата коштів для виконання виконавчого провадження, яке знаходилося на примусовому виконанні у відділі ДВС Мурованокуриловецького районного управління юстиції не відносилося до повноважень позивача по даній справі [PERSON], з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Дійсно, в силу положень ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто. Разом з тим, повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону (ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»). Як встановлено в судовому засіданні, і стверджувалося самим позивачем, видана на його ім'я довіреність на підставі якої той просить стягнути з відповідача кошти, стосується виключно повноважень розпоряджатися та користуватися належним відповідачу транспортним засобом, автомобілем FIAT 223L, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON] уповноважував позивача [PERSON] чи інших осіб бути його представником у відкритому виконавчому провадженню у якому він є боржником, суду надано не було. Отже, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах в частині стягнення з [PERSON] 20264,55 гривень та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 55 гривень 16 копійок сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial