Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], та просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 5\~942, 25 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 1\~278, 11 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязань у розмірі 130, 40 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 1\~251, 45 грн., а також витрати на правову допомогу, посилаючись на те, що 14 грудня 2013 року о 03:45 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Середньофонтанській Італійський б-р. в м. Одесі, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до нанесення механічних пошкоджень останньому автомобілю. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2014 року. Також позивач вказує, що оскільки автомобіль [NUMBER] був застрахований ПАТ «УСК «Гарант-Авто», він 26 березня 2014 року звернувся до відповідача з заявою про виплату йому страхових витрат у розмірі 5\~942, 25 грн. згідно аварійного сертифікату №1177-12/14 від 24 грудня 2014 року. Однак, до цього часу відповідачем не було перераховано вищевказаної суми, у звязку з чим позивач просить також стягнути інфляційні витрати за період з 24 червня 2014 року по 18 березня 2015 року у розмірі 1\~278, 11 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязань у розмірі 130, 40 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 1\~251, 45 грн. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за його місцезнаходженням згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 14 грудня 2013 року о 03:45 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Середньофонтанській Італійський б-р. в м. Одесі, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті зіткнення автомобіль [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №957138, зазнав механічних ушкоджень у вигляді деформації переднього бамперу з лівого боку, переднього правого крила та капоту, про що свідчить відповідна довідка видана ДАІ [PERSON] 14 грудня 2013 року. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2014 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля [NUMBER] була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу №АС/5319683. Згідно аварійного сертифікату №1177-12/14 від 24 грудня 2014 року сума страхового відшкодування складає 5\~942, 25 грн. 26 березня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про страхове відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем на користь [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Оскільки відповідно до статті 3\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194\~ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, а сам [PERSON] не надавав згоди на самостійне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування саме до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» є обґрунтованими. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 5\~942, 25 грн. Враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повинно було в термін не пізніше 90 днів від 26 березня 2014 року (з дня звернення [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування), тобто до 24 червня 2014 року, сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 5\~942, 25 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях; якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що\~ затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим. Тобто відповідно до ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується при\~ обчисленні\~ суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у грошовій одиниці України, тобто в гривні. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що заборгованість відповідача нарахована за період з 25 червня 2014 року по 18 березня 2015 року, тобто до дня звернення позивача до суду з дійсним позовом.

Outcome: approved