Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03 лютого 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №84. Від сумісного життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, відсутні почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин, позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сімї не можливе. Вказує, що намагався з відповідачем примиритися, однак ніяких результатів не досягнуто. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що шлюбних відносин не підтримують на протязі останніх двох-трьох років, спільне господарство не ведуть. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, на підставі досліджених доказів судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 03 лютого 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №84 (а.с.9). Від сумісного життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). В судовому засіданні встановлено, що спільне життя подружжя не склалося, збереження шлюбу є неможливим, оскільки сімя носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що слід розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 03 лютого 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №84. На підставі наведеного,

Outcome: approved