Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій, згодом уточнивши свої вимоги, просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 39 з надвірними будівлями, а саме: будинок літ. А, сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, гараж літ. Е, погріб літ. Ж, вбиральня літ. З, огорожа літ. № 1,2 за адресою: Харківська область Купянський район с. Курилівка, вул. Фестивальна, 39, посилаючись на те, що на його імя зареєстроване вищевказане домоволодіння, згідно запису в погосподарській книзі за 2016-2020 роки, особовий рахунок № 320, як голови двору. Це будинок був куплений ним 18.03.1998 року, що підтверджується відповідними документами, але право власності не зареєстроване до теперішнього часу. При зверненні до Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно позивачу було розяснено про його право здійснити реєстрацію будинку на підставі технічного паспорту на будинок, а також документу, підтверджуючого право власності або користування землею, або витягу з Державного земельного кадастру про присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки, оскільки будинок побудований до 08.08.1992 року. У звязку з відсутністю вказаних вище документів, у позасудовому порядку позивач не має змоги зареєструвати своє право власності на будинок та оформити витяг з державного земельного кадастру, тому вимушений звернутися до суду. Відомостей про звернення позивача з аналогічним позовом у суду немає. 19.03.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 17.04.2018 року. 17.04.2018 року позивач уточнив свої вимоги, у звязку з чим судове засідання було відкладено до 14.05.2018 року. За заявою позивача 14.05.2018 року судове засідання відклалося до 06.06.2018 року. 04.06.2018 року позивачем були уточнені позовні вимоги та для направлення позову учасникам справи до відома, судове засідання відклалося до 18.06.2018 року. 18.06.2018 року позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача з заступник Курилівського сільського голови [PERSON] також надав заяву про розгляд даної справи без участі їх представника, позов підтримали у повному обсязі (а.с.38,47,56,57). Крім того, треті особи [PERSON] і [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову вони не мали та просили його задовольнити ( а.с. 36,37). Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зясувавши позиції учасників справи та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1,2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як вбачається з копії типового договору про купівлю-продаж жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями від 18.03.1988 року, укладеного між колгоспом ім. Тельмана с. Курилівка Купянського району Харківської області, діючого на підставі уставу колгоспу в особі голови Рудик, та [PERSON], а також копії виписки з протоколу №1 зборів уповноважених колгоспу ім. Тельмана від 25.01.1992 року, колгосп продав, а позивач придбав житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями в с. Курилівка, вул. Фестивальна, 39, за 6667 руб., що належав даному колгоспу. Вказана сума була внесена до каси колгоспу по прибутковим ордерам № 180, 478. Власнику також надалася земельна ділянка 0,25 га ( а.с. 10,12). Згідно довідки-характеристики, складеної 25.11.1992 року Купянським бюро технічної інвентаризації, зазначене вище домоволодіння складається з жилого будинку, зазначеному в документах під літ. А, сараїв літ. Б,В,Г,Д, гаражу літ. Е, погрібу літ. Ж, вбиральні літ. З, огорожі літ. №1,2. Рік побудови будинку 1981 (а.с.6-9). Відповідно до висновку про вартість майна станом на 02.02.2018 року ринкова вартість житлового будинку з надвірним будівлями складає 106070,00 грн. ( а.с. 4). Наданою Курилівською сільською радою Купянського району Харківської області 08.02.2018 року за № 136-02/20 довідкою підтверджується, що згідно особового рахунку № 320 в погосподарській книзі Курилівської сільської ради за 2016-2020 роки в житловому будинку за адресою: Харківська область Купянський район с. Курилівка, вул. Фестивальна, 39, станом на 01.01.2016 року були зареєстровані : голова двору [PERSON], який там зареєстрований і мешкає до теперішнього часу, його сини [PERSON] і [PERSON], а також [PERSON], з якою позивач 05.02.1998 року розірвав шлюб та вона 30.09.2016 року вибула з вищевказаного житлового будинку (а.с.3,5,13-14). Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 41 Конституції України та ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Згідно із ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно за законом не можуть їм належати. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не впливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та у зв'язку з прийняттям Закону України «Про власність» були виключені з Цивільного кодексу України (1963 року) в главі ІІ «Спільна власність» статті 120-127, що стосувалися правового положення членів колгоспного двору. Закон України набрав чинності з моменту його публікації (Відомості Верховної Ради України № 3 1994 року). Таке поняття як «колгоспний двір» втратило своє значення на момент набрання чинності вказаним законом та внесенням відповідних змін. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Законом України «Про власність» (вступив у дію 15.04.1991 р.) скасовано інститут колгоспного двору, але не скасовано правового статусу членів колишнього колгоспного двору, щодо майна колгоспного двору, яке належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи надані до суду докази, які підтверджують набуття позивачем права власності на житловий будинок з набвірними будівлями на законних підставах та позицію відповідача і третіх осіб, що не заперечували проти визнання за [PERSON] права власності на домоволодіння № 39 по вул. Фестивальній с. Курилівка Купянського району Харківської області, суд приходить до висновку, що уточнений позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved