Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.07.2009 року помер його дід [PERSON] Іполіт Євгенович, який постійно проживав і був зареєстрований [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами в с. Нижні Станівці, вул. Винниченка, 5, Кіцманського району Чернівецької області. За життя 06.03.2007 року [PERSON] вчинив на його користь заповіт. Спадкоємцями за законом є сини померлого: [PERSON] та [PERSON], який помер 09.08.2010 року. На момент смерті діда він був неповнолітнім і, відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Постановою державного нотаріуса від 20.10.2015 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Належність житлового будинку померлому [PERSON] підтверджується записами у погосподарських книгах Нижньостановецької сільської ради, тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі з наведених підстав. Представник відповідача [PERSON] позову не визнав, заперечуючи тим, що відповідач [PERSON] проживав із померлим батьком, про заповіт йому не було відомо, батько завжди запевняв його, що все залишиться йому, про дублікат заповіту також дізнався лише тепер, але це не підтверджує наявність заповіту, до спадкового реєстру відомості про заповіт не внесені. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України \~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов?язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов?язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~ Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. \~ Спадкоємець, який постійно проживав разом [PERSON] спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. \~ Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчих комітетів сільських рад, які видавалися на підставі записів у погосподарських книгах, тобто виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність 13.12.1995 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформленням права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення у встановленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Судом встановлено, що 02.07.2009 року в с. Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області помер [PERSON] Іполіт Євгенович, який постійно з 1970 року проживав і був зареєстрований [INFO], що підтверджується змістом копії повторного свідоцтва про смерть від 30.1.2015 року та виданої виконкомом Нижньостановецької сільської ради довідки № 310 від 29.10.2015 року. 06.03.2007 року [PERSON] Іполіт Євгенович вчинив на користь позивача - [PERSON] заповіт. Позивачем надано копію дублікату заповіту, виданого 20.10.2015 року. В судовому засіданні оглянуто оригінал заповіту від 06.03.2007 року та оригінал дублікату заповіту від 20.10.2015 року. Позивач [PERSON] на час смерті [PERSON] Іполіта Євгеновича являвся неповнолітнім. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] Іполіта Євгеновича являються: син [PERSON] та [PERSON], який помер 09.08.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13.08.2010 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 479/2015 до майна померлого 02.07.2009 року [PERSON] Іполіта Євгеновича 05.11.2015 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини, а 20.11.2015 року - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Заповіт від 06.03.2007 року та дублікат заповіту від 20.10.2015 року зареєстровані у Спадковому реєстрі. Постановою державного нотаріуса від 20.10.2015 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будівлі. Житловий будинок № 5 по вул. Винниченка в с. Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області 1970 року збудування, розташований на земельній ділянці за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,25 га, яка була виділена [PERSON] Єлізаветі Іванівні в 1967 році рішенням зборів колгоспників, що вбачається із змісту довідки-характеристики Кіцманського РБТІ від 19.11.2015 року та інформації Нижньостановецької сільської ради від 22.01.2016 року. Належність вказаного будинку померлому [PERSON] підтверджується змістом виданої виконкомом Нижньостановецької сільської ради довідки № 310 від 29.10.2015 року та змістом копій погосподарських книг. Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Заповіт не оспорений відповідачем з підстав, передбачених ст. 1257 ЦК України. За наведених підстав позовні вимоги слід задовольнити. Враховуючи наведене, ст.ст. 368, 1218, 1220, 1222, 1225, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270, 1275, 1278 ЦК України,

Outcome: approved