Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], по якій просить зобов»язати [PERSON], [INFO] не чинити йому перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою дитиною [PERSON]; зобов»язати [PERSON], [INFO] в разі зміни обставин, що унеможливлюють зустрічі доньки та батька, повідомляти його про такі обставини за добу; зобов»язати [PERSON], [INFO] повідомляти позивача в разі зміни місця проживання не пізніше ніж через три дні після настання такої події; визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON], [INFO] з його малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]: щосуботи та щонеділі з 11:00 до 12:00 години за попередньою домовленістю з матір»ю дитини та у її присутності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони у справі з 27 листопада 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, разом не проживають. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки та дружини. Згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 18 грудня 2015 року №652 визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], а саме: щосуботи та щонеділі з 11:00 до 12:00 за попередньою домовленістю з матір»ю дитини та у її присутності. Проте, відповідач чинить перешкоди в участі у вихованні дитини, призначаючи день та час зустрічі не з»являється, не відповідає на телефонні дзвінки, не повідомляє про місцезнаходження дитини. За вказаного, вважає, що відповідач не виконує рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 18 грудня 2015 року №652, тому змушений звернутись до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Службу у справах дітей Кіровоградської міської ради. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 18 грудня 2015 року №652. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають з 27 листопада 2013 року у зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції шлюбі, актовий запис № 910 /а.с. 4/. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №185566 виданого повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 27 жовтня 2015 року /а.с. 5/. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до 10 липня 2033 року; стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до 10 липня 2018 року /а.с. 10-13/. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 18 грудня 2015 року за № 652 «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною» було визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні гр. [PERSON] з його малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], а саме: щосуботи та щонеділі з 11:00 до 12:00 год. За попередньою домовленістю з матір»ю дитини та у її присутності /а.с. 9/. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. ст.153, 155 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Правило ч.2 ст.157 СК України додатково підкреслює обов'язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь в її вихованні, хоча збереження у нього цього обов'язку прямо випливає зі ст.141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Нормою ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Стаття 159 СК України визначає, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частина 6 ст.19 СК України передбачає, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем в порушення приписів ст.ст. 57-60 ЦПК України, не подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин перешкоджання йому, зі сторони відповідача, брати участь у виховані та вільному спілкуванні з його донькою, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed