Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання частково недійними свідоцтв про право власності на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що 10 грудня 2014 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння № 19 по вул. Партизанській в с. Березняки Смілянського району та на земельну ділянку площею 3,0462 га в адмінмежах Березняківської сільської ради. Спадщину після матері прийняла за заповітом [PERSON], яка є онукою померлої. Позивач та його рідна сестра [PERSON] подали до нотаріуса заяви про відмову від обовязком частки у спадковому майні. Чоловік померлої [PERSON]Н, що також є спадкоємцем першої черги, в свою чергу написав до Смілянської ДНК заяву про відмову від прийняття спадщини виключно за законом. 19 травня 2017 року\~ [PERSON] помер. Після смерті батька із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач. [PERSON] стверджує, що його батько на момент смерті матері проживав разом з нею, а відтак він є таким, що прийняв спадщину після [PERSON] Крім того, на час її смерті він був непрацездатним, а відтак мав право на обовязкову частку. Оскільки заяви про відмову від обовязкової частки після [PERSON] він не подавав, тому є таким, що прийняв обовязкову частку незалежно від змісту заповіту, а позивач, як єдиний спадкоємець після його смерті прийняв спадщину на це майно. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу правовстановлюючих документів на спадкове майно, [PERSON] дізнався, що державним нотаріусом 16 жовтня 2015 року уже видано свідоцтва про право власності на це спадкове майно спадкодавцю за заповітом [PERSON] В звязку з цим, просив визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме в 1/6 частині, видані на імя [PERSON], а також визнати за ним в порядку спадкування після [PERSON] право власності на 1/6 частину будинковолодіння № 19 по вул. Лісовій в с. Березняки та на 1/6 частину земельної ділянки площею 3,0462 га в адміннмежах Березняківської сільської ради. Під час розгляду справи суд залучив до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю та просив його задоволити з наведених в ньому підстав. Відповідач та її представник позов не визнали та пояснили, що під час оформлення спадщини після [PERSON] нотаріусом не було порушено прав ні позивача, ні його батька. [PERSON] не претендував на належну йому частку у спадковому майні після дружини, в звязку з чим написав заяву про відмову від спадщини за законом. А тому, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Третя особа в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові належить відмовити з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СР № 247971 [PERSON] померла 10 грудня 2014 року в м. Черкаси. В судовому засіданні досліджено спадкову справу після [PERSON] та встановлено наступне. У відповідності з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 708902 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 червня 2015 року [PERSON] була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0462 га в адмінмежах Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер 7123781000:02:001:0049. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16 жовтня 2010 року [PERSON] належав також будинок № 19 по вул. Партизанській (після перейменування Лісова) в с. Березняки Смілянського району Черкаської області.\~\~ Заповітом, посвідченим 5 жовтня 2010 року секретарем Березняківської сільської ради Смілянського району та зареєстрованим в реєстрі за № 136, померла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] 28 травня 2015 року до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] звернулись [PERSON] за заповітом та [PERSON], яка є донькою померлої, за законом. Цього ж дня чоловік померлої [PERSON] подав заяву, якою відмовився від прийняття спадщини за законом після [PERSON] При цьому зазначив, що йому було розяснено його право на обовязкову частку у спадковому майні. 12 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON], який є сином померлої та відповідно до довідки Березняківської сільської ради від 28 травня 2015 року прийняв спадщину шляхом спільного проживання, подали нотаріусу заяви, що їх було ознайомлено із змістом заповіту. Вони також зазначили, що вони не мають права на обовязкову часку, оскільки не є непрацездатними ні за віком, ні за станом здоровя. 16 жовтня 2015 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну [PERSON] земельну ділянку, яке було зареєстроване в реєстрі за № 1626. 14 лютого 2018 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний [PERSON] будинок, яке було зареєстроване в реєстрі за № 321. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-СР № 306818 та свідоцтвом про народження серії І-СР № 254851 [PERSON] помер 19 травня 2017 року в с. Березняки Смілянського району. Померлий доводився позивачу батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 254851. Як встановлено з повідомлення державного нотаріуса від 13 листопада 2018 року із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернувся його син [PERSON] З заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернулась [PERSON] У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як встановлено ч. 1, 2 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. У відповідності з п. 3.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі в тексті Порядок) право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Згідно з п. 5.5. Глави 10 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обовязково зясувати наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Право на обовязкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обовязкової частки. Нотаріус має пояснити спадкоємцю, який має право на обовязкову частку у спадщині, його право на одержання належної частки спадщини. Спадкоємець може відмовитися від права на обовязкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 Цивільного кодексу України йому розяснено і він не претендує на одержання обовязкової частки у спадщині. (п. 5.9 Глави 10 Порядку). Визначивши розмір обовязкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обовязкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом свідоцтво про право на спадщину за заповітом (п. 5.15 Глави 10 Порядку). Таким чином, аналізуючи наведені норми суд приходить до наступного. Спадкування після [PERSON] здійснювалось за заповітом. Іншим видом спадкування є спадкування за законом. Оскільки чинним законодавством передбачено лише два види спадкування,\~ право особи на обовязкову частку відноситься до спадкування за законом. Це ж підтверджується і тим, що у разі спадкування обовязкової частки видається свідоцтво про право на спадщину за законом. \~ Враховуючи, що [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини за законом, в цій заяві зазначив, що його було розяснено зміст ст. 1241 ЦК України, згідно якої він має право на обовязкову частку у спадковому майні, не вчиняв дій щодо оформлення спадкового майна враховуючи, що заповітом [PERSON] було охоплено все спадкове майно, що виключає спадкування за законом, окрім обовязкової частки, суд приходить до висновку, що [PERSON] відмовився від визначеної йому законом обовязкової частки у спадковому майні. Крім того, суд зазначає, що пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року «Про\~ судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що\~ у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Позивачем не зазначено, які перешкоди існують у нього для оформлення права власності на спадкове майно у визначений законом спосіб, а саме шляхом отримання відповідного свідоцтва у нотаріуса. Матеріали справи також не містять постанови нотаріуса про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача належить стягнути 2000 грн. витрат на правничу допомогу, сплачених відповідачем відповідно квитанцією від 14 листопада 2018 року. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1223, 1235, 1241 ЦК України,

Outcome: approved