Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів посилаючись на те, що він є батьком відповідача [PERSON] . Відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Шлюб між відповідачами розірвано. На утримання малолітніх дітей з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] . Однак відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Фактично з літа 2018 року діти знаходяться на утриманні та вихованні бабусі та дідуся, які піклуються про них. Відповідач [PERSON] з 2016 року участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, його місце перебування не відоме. Його син [PERSON] ставиться до батька з острахом, донька [PERSON] батька не пам`ятає. Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, про дітей не піклується. Батьки проявляють повну безвідповідальність стосовно дітей, життям дітей не цікавляться. Позивач працює, отримує стабільну заробітну плату, має добре здоров`я. Він з дружиною створили гарні умови для проживання та розвитку онуків, з якими склались доброзичливі стосунки. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей; відібрати дітей без позбавлення батьківських прав у [PERSON] ; встановити опіку над дітьми, призначивши його опікуном. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені в позові обставини. Пояснив, що з 2014 року [PERSON] не працює, вживає наркотичні речовини. Відповідач [PERSON] працювала до 2018 року, потім у важкому стані потрапила до лікарні, після чого не працює. Доходів не має. З 2020 року мати з дітьми спілкується лише по телефону, їх навідує рідко приблизно 1 раз на 2 місяці, вихованням не займається, хоча дітей не ображає, діти її люблять, тому він не просить позбавити її батьківських прав. Він не може довірити дітей батькам. Доглядом за малолітніми онуками займається він та його дружина, купують дітям все необхідне. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В судовому засіданні 03 березня 2021 року представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утримання своїх малолітніх дітей. Позивач отримує достойну заробітну плату та має змогу забезпечувати онуків всім необхідним. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Судом ухвалено про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з чоловіком [PERSON] жили добре, під час другої вагітності вона дізналась, що чоловік вживає наркотичні речовини, останній лікувався від наркотичної залежності. Зберегти сім`ю не вдалося, шлюб між ними розірвано. У 2018 році вона перенесла операцію, тривалий час перебувала на лікуванні. З травня 2020 року вона з [PERSON] не спілкується. Стабільної роботи не має. Зараз вона проживає з чоловіком, який її утримує, разом роблять ремонт в його квартирі. Також матеріальну допомогу надає двоюрідний дідусь колишнього чоловіка. Дітей вона навідує рідко, оскільки з батьками у неї складні стосунки. Вона на даний час не може проживати з дітьми та матеріально забезпечувати їх. Дітей вона любить, розуміє що винна перед ними та перед своїми батьками. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечує. Пояснила, що виконавчим комітетом 20 січня 2021 року прийняті рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, та доцільність відібрання дітей у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, оскільки відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача та бабусею малолітніх дітей відповідачів. Спочатку відповідачі жили нормально, з часом [PERSON] став захоплюватися гральними автоматами, проводив час з друзями, дома почалися сварки. Потім дізнались що він вживає наркотики. [PERSON] привезла дітей до них. Майже рік [PERSON] перебувала в лікарнях, [PERSON] вони не бачили. Батько дітьми не цікавиться, не спілкується з ними, не приймає участі у їх вихованні. Донька - [PERSON] перебуває в стані депресії. Психолог повідомляв, що відновлення стану може тривати кілька років. Донька не працює, дітей навідує рідко мабуть тому, що не має коштів та не хоче приїздити до дітей з порожніми руками. Між ними та донькою зараз напружені стосунки через дітей. Вона не може довірити онуків відповідачам. Позивач працює, його заробіток складає приблизно 16-17 тис грн, він може бути опікуном. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є братом відповідача [PERSON] . В 2017 році він допомагав сестрі з чоловіком робити ремонт в квартирі, був свідком їх сварок та забирав дітей до дідуся. З літа 2018 року малолітні [PERSON] і [PERSON] проживають у позивача, батьки віддалились від дітей. З сестрою він зараз не спілкується, оскільки не розділяє її ставлення до виховання дітей. Діти рідко згадують батьків. В січні 2021 року він бачив [PERSON] , який передав подарунки для дітей, спілкуватися з ними не хотів. [PERSON] обіцяє частіше бачитися з дітьми, однак нічого не змінюється. Вона переклала обов`язки по вихованню та утриманню дітей на діда і бабу. Із пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона знає [PERSON] як ученицю школи та знає сім`ю [PERSON] , які брали активну участь у житті школи. Їх діти були спокійні, відповідальні. [PERSON] вона знала також ще до одруження та була здивована, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . [PERSON] після лікування зверталась до неї за консультацією, потім мати [PERSON] попросила її позайматися з онуком [PERSON] . Хлопчик був наляканий. [PERSON] їздив до матері та повертався хворий. Після повернення із строкової служби [PERSON] малолітній [PERSON] тягнеться до нього, стосунки у них гарні. Вважає, що для малолітніх дітей буде краще проживати у дідуся з бабусею. Свідок [PERSON] суду показала, що перебуває в дружніх стосунках з [PERSON] , та з 2014 року знайома з відповідачами, була у них в гостях. [PERSON] не працював, вживав алкогольні напої, після чого вів себе неадекватно, все ламав дома, бив дружину. Діти іноді бути свідками таких сварок. В її присутності [PERSON] зламав дитяче ліжко. З січня 2019 року діти відповідачів проживають у дідуся і бабусі в с. Зелене м. Кривого Рогу. З [PERSON] вона зараз не спілкується, про її життя знає зі слів [PERSON] , яка говорила, що [PERSON] бажає спілкуватися з дітьми, але не хоче брати відповідальність за їх виховання і утримання. Позивач з дружиною добре доглядають за онуками, роблять ремонт в другій кімнаті. [PERSON] відвідує школу, [PERSON] готується до вступу в перший клас. Позивач матеріально забезпечує дітей. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року витребувані докази за клопотанням представника позивача, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Вислухавши позивача, його представника, відповідача [PERSON] , представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2019 року (а.с.7). Останні є батьками [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку на корись [PERSON] (а.с. 8-9). Позивач, відповідач [PERSON] та малолітній [PERSON] мають зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] (а.с.12). [PERSON] працює головним енергетиком управління в ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД», отримує заробітну плату, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання - скарг не надходило. (а.с.13-15). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1996 (а.с.16). Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] видно, що останній проживає по [ADDRESS] разом з дідусем, бабусею, дядьком [PERSON] та сестрою [PERSON] , 2015 року народження. Дитина має окрему кімнату, де є ліжко, місце для відпочинку та заняття. Дитина забезпечена їжею, одягом та взуттям, необхідними для навчання канцелярським приладдям. Також встановлено, що батьки з дітьми не проживають, участі у їх вихованні та утриманні не приймають. Мати навідується до дітей 1 раз на місяць (а.с.17). Відповідно до характеристики на учня [PERSON] , [INFO] , останній завдяки старанням і постійній увазі бабусі і дідуся, з якими він проживає, став опановувати програму навчання, домашні завданні виконує систематично, пропусків без поважних причин не має. Третій клас закінчив із середнім рівнем знань. Хлопчик активний, товариський, має друзів не тільки серед однокласників. Відвідує заняття в музичній школі та шкільний вокальний ансамбль. Дитина охайно одягнута. Має все необхідне для навчання та розвитку. Класний керівник спілкується з усіх питань з бабусею, так як мати не виявляє належної уваги до навчання дитини (а.с.10). Із психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , вихованку КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №141 комбінованого типу» КМР видно, що дівчинка виховується у родині бабусі і дідуся, які піклуються про неї, створюють належні умови для її навчання, виховання та всебічного розвитку. Батьки дитини дитячий садок не відвідують, у вихованні та освітній діяльності доньки участі не приймають. Дівчинка програмовий матеріал засвоює на високому рівні. В своїй особистості та навколишньому середовищі орієнтується добре. З однолітками стосунки дружні, шанобливі, поважає старших. За характером спокійна, добра, турбується про однолітків (а.с.11). Згідно з довідкою-розрахунком Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 29.07.2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання двох малолітніх дітей на користь [PERSON] становить 120929,75 грн (а.с.50). [PERSON] отримував медичну допомогу лікаря-нарколога з листопада 2016 року по квітень 2020 року з приводу вживання каннабіноїдів зі шкідливими насідками. Знятий з нагляду у зв`язку з відсутністю повторних звернень. За медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, стаціонарну допомогу в умовах лікарні не отримував - лист КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР від 14.01.2021 (а.с.70). Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 20 січня 2021 року № 14 визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.73). Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 20 січня 2021 року № 13 визнано доцільним відібрання від громадянки [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Підставою для прийняття даного рішення слугувало те, що [PERSON] не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально не утримує їх, проживає окремо від дітей, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, переклала їх на діда та бабу (а.с.74). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що врегульовані Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , який є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] з дітьми не проживає, їх життям, здоров`ям та навчанням не цікавиться, матеріально їх не утримує, має заборгованість із сплати аліментів, не дбає про фізичний та духовний розвиток дітей, демонструє байдуже ставлення, веде аморальний спосіб життя. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Встановлено, що виконкомом Інгулецької районної у місті ради від 20.01.2021 прийнято рішення №14 про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . З огляду на те, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження винна поведінка відповідача [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування ними, позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач [PERSON] має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України. Стосовно позовної вимоги про відібрання дітей у матері [PERSON] суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Таким чином, підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; здійснення будь-яких видів експлуатації дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; а також небезпека для життя дитини, її здоров`я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відібрання дитини від батьків необхідно розглядати як винятковий захід, застосування якого дозволяється лише з метою захисту інтересів дитини. Суд враховує, що рішенням виконкому Інгулецької районної в місті ради №13 від 20.01.2021 визнано доцільним відібрання малолітніх дітей від відповідача [PERSON] . Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати з батьками. Суд не може погодитися з висновком виконавчого комітету Інгулецької районної в місті ради м. Кривий Ріг №13 від 20 січня 2021 року про доцільність відібрання від громадянки [PERSON] малолітніх дітей, вважає його недостатньо обґрунтованим та таким, що не містить мотивованих висновків. Стороною позивача не наведено будь-яких виключних обставин, які б викликали крайню необхідність розлучення дітей з матір`ю. Судом встановлено, що малолітні [PERSON] і [PERSON] фактично проживають у діда з бабою, мати дітей- відповідач [PERSON] іноді спілкується з дітьми по телефону, навідує їх приблизно 1 раз на два місяці. [PERSON] позовні вимоги визнає. Суд зазначає, що визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відібрання дитини від батьків необхідно розглядати як винятковий захід, застосування якого дозволяється лише з метою захисту інтересів дитини. В інтересах дитини є збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною. Із пояснень свідка [PERSON] та відповідача [PERSON] встановлено, що остання любить своїх дітей, однак навідує їх рідко через складні стосунки зі своїми батьками та відсутність коштів. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом не встановлено виключних обставин, які б виправдовували відібрання дитини від матері. З огляду на викладене, з урахуванням інтересів малолітніх дітей, позовні вимоги в частині відібрання дітей у матері [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що во на позбавле на батьківського піклування, і приз начає опіку на за поданням органу опіки та піклування. З урахуванням викладеного вище, оскільки малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не позбавлені батьківського піклування, в задоволенні вимоги про встановлення опіки над вказаними дітьми та призначення позивача опікуном також слід відмовити. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору у розмірі 840,80 грн. У стягненні решти сплаченого позивачем судового збору слід відмовити.

Outcome: partial