Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Зазначав, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Бережанської державної нотаріальної контори Гетьман І.М., він є спадкоємцем майна [PERSON] , 1937 р.н., який помер [INFO] . Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 31.01.2011, виданого комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» йому на праві власності належить квартира, за адресою: [ADDRESS] . На даний час, разом з ним в квартирі зареєстровані: його колишня дружина [PERSON] , його старша донька [PERSON] , його молодша донька [PERSON] . 29.11.2016 шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу його колишня дружина [PERSON] переїхала проживати в інший район. З серпня 2016 [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає, не сплачує комунальні послуги, жодні відносини з ним не підтримує. Його старша донька [PERSON] вийшла заміж у листопаді 2015 та переїхала проживати в інший район міста. З того часу [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, жодні відносини з ним не підтримує. Його молодша донька [PERSON] вийшла заміж у вересні 2016 та не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з серпня 2016, не сплачує комунальні послуги, жодні відносини з ним не підтримує. Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача вказала на те, що з кінця 2016 - 2017 років відповідачів за адресою: [ADDRESS] не бачила. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який перебуває у дружніх стосунках з позивачем, вказав на те, що з 2016 року відповідачів за місцем проживання позивача не бачив. Зі слів позивача останні в квартирі позивача не проживають. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій останній вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин; не подали відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8-9). Зареєстрованим місцем проживання відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56-58). Обгрунтовуючи позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , позивач посилався на те, що він є власником зазначеної квартири, у якій, крім нього, зареєстровані його колишня дружина та діти. Оскільки відповідачі з 2016 року не проживають у квартирі, просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеною квартирою. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.11.2016, виданого Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 24.11.2016 (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як установлено, відповідачі у квартирі зареєстровані, однак не проживають з 2016 року, що підтверджується показами свідків: [PERSON] , [PERSON] , суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved