Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: 72240, Запорізька область, Веселівський район, с. Запоріжжя, вул. Центральна (Леніна), буд. 50. У своїй позовній заяві позивач посилався на те, що він є власником житлового будинку F50, який розташований за адресою: 72240, Запорізька область, Веселівський район, с. Запоріжжя, вул. Центральна (Леніна). В належному позивачу будинку зареєстрована його дружина F [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилось невдалим, у звFязку з чим, починаючи з 04 серпня 2014 року вони проживають окремо один від одного та ведуть окремо господарство. З серпня 2014 року відповідач переїхала до іншого місця проживання і з вказаного часу не проживає за місцем своєї реєстрації та не зFявляється там без поважних причин, але залишається зареєстрованою. На сьогоднішній день фактичне місце проживання відповідача йому невідоме. Позивач неодноразово намагався знайти відповідача та запропонувати їй в добровільному порядку змінити реєстрацію свого постійного місця проживання, проте позитивного результату це не принесло. В добровільному порядку та за власним бажанням відповідач реєстрацію зміни місяця проживання не проводить, що і стало підставою звернення позивача до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'яви­лася, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Новоуспенівська сільська рада Веселівського району Запорізької області, в особі сільського голови - [PERSON], у судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. За таких обставин зі згоди позивача, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку F50, який розташований за адресою: 72240, Запорізька область, Веселівський район, с. Запоріжжя, вул. Центральна (Леніна). Право власності на вищевказане нерухоме майно підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.09.2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.10.2005 року. В належному позивачу будинку він проживає разом з повнолітніми дітьми. У звFязку із припиненням шлюбних відносин з відповідачем, з 04 серпня 2014 року остання переїхала до іншого місця проживання і з вказаного часу не проживає у будинку позивача, не зFявляється без поважних причин, але залишається зареєстрованою. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] пояснив, що він є власником вказаного будинку, де проживає з повнолітніми дітьми, є інвалідом ІІІ групи та має вкрай тяжке матеріальне положення, у звFязку з чим він змушений звернутися до відповідних органів з метою оформлення субсидії на сплату коштів за комунальні послуги, але факт реєстрації в будинку відповідача є вагомою перешкодою для цього. Згідно з довідкою F155 від 10.08.2018 року, виданою Новоуспенівською сільською радою Веселівського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою на території Запорізького старостинського округу за адресою: с. Запоріжжя Веселівського району Запорізької області, вул. Центральна, буд.50, але з 04.08.2014 року за адресою реєстрації не проживає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], підтвердив той факт, що з серпня 2014 року [PERSON] не мешкає у вказаному будинку та не зFявляється там без поважних причин вже понад чотири роки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться у судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімFї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімFї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімFї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, заслухавши позивача, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved