Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 07 липня 2016 року зареєстрував шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис №59. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння та психологічна несумісність, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. З листопада 2017 року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній. 25 квітня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187\~ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, 05 червня 2019 року особисто надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, 24 червня 2019 року особисто надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07 липня 2016 року у Виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №59, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області /а.с.13/. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області /а.с.6/. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 ЦПК України. Згідно зі ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] стверджує, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а спільне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, між ними відсутні почуття любові та поваги один до одного. Судовим розглядом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами у справі припинені, їх сім`я існує формально, оскільки подружжя спільно не проживає, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить його інтересам, волевиявлення якого спрямоване на розірвання шлюбу. За змістом ч.1 ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. З огляду на наведене, та ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (ст.51 Конституції України), суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141\~ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved