Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь курсову різницю у розмірі 98464 грн. 06 коп., відсотки за користування коштами в розмірі 281812 грн. 50 коп., 3% річних в розмірі 14090 грн. 63 коп., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а всього стягнути 444067 грн. 19 коп. Стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 4440 грн. 67 коп. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 19 липня 2011 року він позичив відповідачеві 6250 доларів США, про що склали договір-розписку, яку відповідач власноручно підписав. Згідно з цією розпискою-договором відповідач зобовязався повернути борг у вищезазначеній сумі до 19.07.2012 року та сплачувати відсотки за користування позикою в сумі 312,5 доларів США щомісяця. Відповідач взяті на себе зобовязання порушив. 12 жовтня 2012 року рішенням Богодухівського районного суду по справі №2004/1291/2012 р. позов [PERSON] задоволено. З [PERSON] стягнуто на користь позивача борг в сумі 58398 грн. 44 коп., а також судовий збір в сумі 583 грн. 99 коп. 22 жовтня 2012 року рішення набрало чинності і 02.11. 2012 року Богодухівським райсудом був виданий виконавчий лист, який був предявлений на виконання до відділу державної виконавчої служби Богодухівського РУЮ. На теперішній час рішення суду відділом ДВС Богодухівського РУЮ не виконане. Позивач зазначив, що за час, який минув від ухвалення судом рішення минуло багато часу, курс гривні до іноземної валюти - долару США значно змінився. Зміна курсу долара США до української гривні вплинула на суму боргу та значної втрати коштів. Так, на 58398,44 грн., які стягнуті за рішенням суду від 12.10.2012 року [PERSON] не зможе придбати 6250 доларів США, які позичив у нього відповідач. Станом на день звернення до суду 6250 доларів США еквівалентні 156562 грн. 50 коп. Це підтверджується довідкою виданою Приватбанком № U5LM-QUOQ-DU6D від 03.06.2016 року. Курсова різниця згідно договору позики від 19.07.2011 року становить 98164 грн.06 коп.: на момент звернення до суду сума боргу згідно з офіційним курсом НБУ буде становити у гривневому еквіваленті: 6250x25.05=156562,50 коп. Крім того, [PERSON] вказує, що розпискою-договором від 19 липня 2011 року передбачено, що відповідач щомісяця за користування коштами повинен сплачувати 5 відсотків від суми боргу або 312,5 доларів США. В межах трьохрічного строку позовної давності за період від 19.10.2012 року по 18 10.2015 року, термін прострочення становить 36 місяців. Сума нарахованих відсотків за користування коштами становить 11250,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ складає 11250x25,05=281812 грн. 50 коп. Позивач вважає, що, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобовязальних правовідносин між позивачем та відповідачем й не звільняє відповідача (боржника) від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє позивача (кредитора) права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України. Згідно якої передбачено право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, а також 3% річних від простроченої суми (за умови, що інший розмір процентів не встановлений договором або законом), а отже він має право стягнути з відповідача [PERSON]С 14090 грн. 63 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду, мотивуючи тим, що неповернення йому коштів відповідачем стало для нього несподіванкою, він тривалий час перебував у стресовому стані, аж до ухвалення судового рішення. Та як виявилося, ще більші страждання, муки та поневіряння стали після того, як виконавчий лист передався на виконання до виконавчої служби. Зазначив, що його здоровя різко погіршилося через переживання, що кошти не повертаються, що виконавча служба і не збирається виконувати рішення суду. В його сімї виникали постійні конфлікти з дружиною, він втратив сон та потрапив до лікарні. [PERSON] оцінює розмір моральної шкоди в 50000 грн. так як вважає, що моральної шкоди завдано йому та всій його родині. У звязку з чим він змушений був звернутися до суду з даним позовом для вирішення спірного питання. Позивач [PERSON] та його представники в судове засідання не зявилися. Надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої суду причини. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2012 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 58398 грн. 44 коп., а також судовий збір, сплачений позивачем в сумі 583 грн. 99 коп., а всього 58982 грн. 43 коп. 22 жовтня 2012 року рішення набрало чинності. Богодухівським районним судом Харківської області був виданий виконавчий лист від 02.11.2012 року справа № 2004/1291/12, провадження № 2/2004/383/12, який знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Богодухівського РУЮ Харківської області. На даний час рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2012 року, не виконано. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Розглядаючи позовні вимог в частині стягнення з відповідача курсової різниці, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Перелік захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2\~ст. 16 ЦК України. До таких способів віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказана норма\~Цивільного кодексу України\~носить імперативний характер, що передбачає виключний перелік способів захисту права, визначений законом на даний час. Однак, ані наведеною нормою, ані жодним іншим законом, ані умовами укладеного між сторонами договору позики не встановлена можливість позикодавця захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про Національний банк України»\~офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України, як уповноваженим органом держави. Частиною 1 статті 36 Закону передбачено, що Національний банк України встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Отже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобовязанні, спір щодо якого вже вирішений судом, предявляти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині немає, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування коштами суд приходить до слідуючого. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Розпискою-договором від 19 липня 2011 року передбачено, що відповідач щомісяця за користування коштами повинен сплачувати 5 відсотків від суми боргу або 312,5 доларів США. В межах трьохрічного строку позовної давності за період від 19.10.2012 року по 18 10.2015 року, термін прострочення становить 36 місяців. Сума нарахованих відсотків за користування коштами становить 11250,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ складає 11250x25,05=281812 грн. 50 коп. Задовольняючи позов у частині стягнення відсотків за користування позиченими грошима за зазначеною розпискою-договором, суд виходить із обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача процентів від суми позики, оскільки сплата таких відповідачем передбачена укладеною сторонами розпискою-договором позики, а добровільно взятих на себе зобовязань за договором відповідач не виконав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, а також 3% річних від простроченої суми (за умови, що інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Так як, розпискою-договором від 19 липня 2011 року передбачено, що відповідач щомісяця за користування коштами повинен сплачувати 5 % від суми боргу, (тобто встановлений договором інший розмір процентів) тому в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми позики, суд вважає необхідним відмовити. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду врегульовано\~статтею 1167 ЦК України, якою визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проте між сторонами склалися не відносини у звязку з заподіянням шкоди, а договірні відносини, відповідальність за порушення яких врегульовано іншими статтями\~ЦК України, зокрема,\~статтею 625 ЦК України, на підставі якої заявлено позовні вимоги, у звязку з чим позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з [PERSON] відсотки за користування коштами в розмірі 281812 грн. 50 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial