Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи це тим, що 07 червня 2014 року близько 01 години 20 хвилин на 94 км автодороги Корець Славута Антоніни неповнолітній [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння та керуючи в темну пору доби гужовим транспортом не обладнаним світловідбивачами білого та червоного кольору, залишив на смузі відведення дороги тварину без нагляду, внаслідок чого тварина здійснила раптовий вихід на проїжджу частину дороги, де спричинила зіткнення з автомобілем PEUGEOT 307 HDІ 2.0, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобіль отримав механічні пошкодження, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07 червня 2014 року. Постановою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказана постанова залишена без змін постановою судді апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2014 року. Позивач посилається на те, що автомобіль PEUGEOT 307 HDІ 2.0, державний номерний знак [NUMBER], належить [PERSON], а він правомірно володів вказаним автомобілем на момент його пошкодження. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 20000 грн. завданої матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, яка полягає у тому, що через пошкодження автомобіля [PERSON] був позбавлений можливості ним користуватись, змушений витрачати час і кошти на проведення ремонтних робіт, внаслідок чого відчував значні незручності, відчував стрес, що призвело до зміни усталеного способу життя, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало додаткових зусиль для організації життя. Крім того позивач просить в разі відсутності у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, стягнути суму матеріальної та моральної шкоди з батьків неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON], а в разі відсутності у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, - з батьків неповнолітнього [PERSON] та [PERSON], 23\~892, 50 коп. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,60 грн., витрат на правову допомогу в сумі 3250 грн., витрат на оплату експертизи в сумі 2952 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені вимоги підтримав, в останнє судове засідання не зявився. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, матеріали адміністративної справи № 675/1847/14-п (провадження № 3/675/439/2014), суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1179 Цивільного Кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Постановою Ізяславського районного суду від 15 серпня 2014 року в адміністративній справі № 675/1847/14-п (провадження № 3/675/439/2014) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил дорожнього руху особами, які керують гужовим транспортом, та застосовано до нього заходи виховного впливу у вигляді попередження за те, що 07 червня 2014 року приблизно о 01 годині 20 хвилин на 94 км + 400 м неповнолітній [PERSON] керував гужовим транспортом в темну пору доби не обладнаним світловідбивачами білого та червоного кольору, залишив на смузі відведення дороги тварину без нагляду, внаслідок чого тварина здійснила раптовий вихід на проїжджу частину дороги, де спричинила зіткнення з автомобілем, що рухався назустріч, внаслідок чого транспортний засіб «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження; при цьому водій гужової повозки знаходився в стані алкогольного спяніння. Потерпілим у вказаній адміністративній справі являється [PERSON], котрий керував автомобілем «Пежо», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2014 року постанова Ізяславського районного суду від 15 серпня 2014 року залишена без змін. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин суд вважає такими, що не підлягають доказуванню обставини, викладені у постанові Ізяславського районного суду від 15 серпня 2014 року в адміністративній справі № 675/1847/14-п (провадження № 3/675/439/2014), зокрема факт пошкодження автомобіля PEUGEOT 307 HDІ 2.0, державний номерний знак [NUMBER], наявність вини у зіткненні, внаслідок чого був пошкоджений вказаний автомобіль, [PERSON] Відповідно до висновку експерта № 5306/14-26 від 06 лютого 2015 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи вартість завданої автомобілю PEUGEOT 307 HDІ 2.0, державний номерний знак [NUMBER], шкоди (матеріального збитку) в результаті його пошкодження станом на 07 червня 2014 року становить 21\~642 грн. 46 коп. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 478388, копія якого додана до матеріалів справи, власником автомобіля PEUGEOT 307 HDІ 2.0, державний номерний знак [NUMBER], являється [PERSON], котра надала право представляти її інтереси та право розпоряджатись зазначеним транспортним засобом [PERSON], що підтверджується відповідною довіреністю, копія якої додана до матеріалів справи. [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти інтереси власника транспортного засобу, користуватись та розпоряджатись вказаним транспортним засобом, зокрема [PERSON] було надане право одержувати належні власнику грошові суми у випадку спричинення автомобілю пошкодження. Вказане доручення діяло на момент спричинення згадуваному автомобілю пошкоджень 07 червня 2014 року, а відтак [PERSON] був наділений правом вимоги відшкодування завданої шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач посилається на те, що своїми неправомірними діями [PERSON] завдав йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, оскільки позивач тривалий час не мав змоги користуватись автомобілем, змушений був витрачати час і кошти на проведення ремонтних робіт, що призвело до необхідності зміни усталеного способу життя, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної незаконними діями [PERSON], суд бере до уваги характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних страждань, їх тривалість, тяжкість завданої моральної травми, її наслідки та істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вимоги розумності і справедливості, а також думку самого позивача щодо розміру завданої йому моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 30 та ч. 1 ст. 34 Цивільного Кодексу України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). [PERSON], батьками якого являються [PERSON] та [PERSON], досяг повноліття 19 травня 2015 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією запису акту про народження № 5 від 05 червня 1997 року. Зазначене свідчить про наявність підстав для стягнення завданої пошкодженням автомобіля PEUGEOT 307 HDІ 2.0, державний номерний знак [NUMBER], матеріальної шкоди та моральної шкоди саме з [PERSON] на користь [PERSON], тому позовні вимоги, предявлені до [PERSON], визнаються правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 79 Цивільного процесуального Кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. При подачі позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією № k4/7/13, доданою до матеріалів справи. На правову допомогу [PERSON] витратив 3250 грн., що підтверджується ордером адвоката [PERSON] АА № 061315, копія якого додана до матеріалів справи, та квитанцією від 01 вересня 2014 року, яка додана до матеріалів справи. [PERSON] оплатив вартість судової автотоварознавчої експертизи в сумі 2952 грн., що підтверджується актом № 5306/14-26 та квитанцією № 17, які додані до матеріалів справи. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені [PERSON] судові витрати.

Outcome: partial