Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому свідоцтва про право особистої власності на житло №444 від 23.06.1997 року, посилюючись на те, що у вказаному правовстановлюючому документі помилково вказано його імя та по-батькові «Валентина Степанівна», а в паспорті громадянина Україна серії КМ №053724, виданому 09.07.2002 року Ізмаїльським МВ УМВС в Одеській області, свідоцтві про народження серії ЯД №006513, виданому відділом реєстрації актів громадянського стану від 08.03.1954 року, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтві про інвалідність від 25.07.2000 року вказано імя та по-батькові заявника «Валентин Степанович». У звязку з тим, що у вказаних документах виявлено розбіжності, заявник не має можливості реалізувати свої права як власника майна. Заявник та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи КП «Ізмаїльське МБТІ» в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що при видачі свідоцтва про право особистої власності на житло №444 від 23.06.1997 року на квартиру [ADDRESS] було здійснено описку в імені та по-батькові заявника замість «Валентин Степанович» було вказано «Валентина Степанівна», не заперечував щодо задоволення заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтву про право особистої власності на житло №444 від 23.06.1997 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтву про народження серії ЯД №006513, виданому відділом реєстрації актів громадянського стану від 08.03.1954 року, імя та по-батькові заявника «Валентин Степанович», батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до паспорту громадянина Україна серії КМ №053724, виданого 09.07.2002 року Ізмаїльським МВ УМВС в Одеській області, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтва про інвалідність від 25.07.2000 року, технічного паспорту на квартиру від 22.06.2015 року імя та по-батькові заявника «Валентин Степанович». У свідоцтві про право на спадщину за законом від 19.11.2015 року, виданого після смерті батька [PERSON], [INFO], померлого 22.05.2007 року, імя та по заявника вказано правильно «Валентин Степанович». Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК - з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я , по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право особистої власності за №444 від 23.06.1997 року.

Outcome: approved