Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на приміщення площею 6,9 м2, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування зазначає, що він є власником квартири, що знаходиться за цією адресою, на підставі договору купівлі-продажу квартири, від 28 березня 2003 року, загальною площею 25,3 кв.м. Квартира складалася з двох жилих кімнат, а кухня та санвузол були вже розміщенні колишніми власниками квартири в приміщенні біля квартири, площею 6,9 кв.м. Починаючи з 28.03.2003 він разом із сім`єю добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє вказаним приміщенням. Коли Малоданилівською селищною радою було прийнято рішення про відключення багатоквартирних будинків від центрального опалення, він вимушений був оформлювати індивідуальне опалення. Відповідачу було відомо про користування приміщенням, оскільки представники селищної ради проводили обстеження будинку перед відключенням його будинку від центрального опалення. Оскільки згідно протипожежних норм забороняється розміщення газового котлу в жилих кімнатах, тому, з відома відповідача, котел був встановлений в займаному ним приміщенні, тобто в кухні. Підтвердженням цього є аксонометрична схема газової розводки, яка додається до матеріалів справи. [PERSON] вказує, що відповідно до проектування будинку вхід інших мешканців будинку в приміщення неможливий, доступ до цього приміщення має тільки він. Жодних зауважень та/або заперечень щодо самовільно занятого ним приміщення не було ані від селищної ради, ані від мешканців будинку. Крім того, в їхньому під`їзді лише дві квартири: його та сусіда, але вона розташована на першому поверсі будинку, проте сусід також не має претензій стосовно зайнятого ним приміщення. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати за ним право власності на приміщення площею 6,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю, вважати, що приміщення знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав вказаних у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Згідно договору купівлі продажу від 28.03.2003 [PERSON] продала, а [PERSON] придбав квартиру,що знаходить в [ADDRESS] . Квартира, що відчужується, складається з двох кімнат житловою площею 25,3 кв.м., загальною площею 25,3 кв.м. (а.с.10). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.03.2003 [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням Малоданилівської селищної ради від 30.12.2003 в зв`язку з реорганізацією ХЗВІ в ХДЗВА встановлено, що юридичною та поштовою адресою Харківської Державної зооветеринарної академії вважати: Харківська область, Дергачівський район, смт Мала Данилівка, ХДЗВА; перейменовано вул. Радянську, яка розташована на території ХДЗВА на вул. Академічну без змін нумерації жилих будинків та інших споруд (а.с.12). Рішенням Малоданилівської селищної ради від 11.03.2004 вирішено дати назву вулиці на якій розташовані житлові будинки ХДЗВА - «Академічна» (а.с. 13). З технічного паспорту на житловий будинок державного, суспільного житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів виданого на будинок [ADDRESS] від 15.06.2001, а саме експлікації до плану будинку вбачається, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 26 кв.м., складається з двох кімнат: житлової, загальною площею 16,9 кв.м. та кухні, загальною площею 9,1 кв.м. (а.с. 14-21). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 10.11.2020, загальна площа квартири - 32,2 кв.м. Вказана квартира складається з чотирьох приміщень: кухні, площею 5,9 кв.м.; сан. вузла, площею 1 кв.м.; житлової кімнати, площею 16,3 кв.м.; житлової кімнати, площею 9 кв.м. (а.с. 6-9). Як вбачається з плану технічного паспорту квартири а.с.7 кухня площею 5,9 кв.м. та сан. вузол площею 1 кв.м. є самовільно побудованими та переобладнаними приміщеннями. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цивільним кодексом. З матеріалів справи вбачається, що спірне приміщення площею 6,9 кв.м. було побудоване без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; належного проекту, а отже є самочинним будівництвом. Жодного доказу, який підтверджував би правомірність побудови вказаного приміщення суду не надано. Також, зазначене підтверджується відміткою у плані технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Таким чином, позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на самовільно збудоване приміщення. Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, не заборонених Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Абзацом 3 частини 1 статті статті 344 ЦК України визначено, що право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Враховуючи вищевикладене та положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об`єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Аналогічна позиція викладена в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed