Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Продавцем квартири за договором-купівлі продажу була [PERSON], а представником продавця - відповідач [PERSON]. На момент укладення договору купівлі-продажу [PERSON] була єдиною власницею квартири та зареєстрована у вказаній квартирі, але не проживає там з 2014 року. Договір купівлі-продажу від імені продавця підписувала відповідач [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 29.09.2016 року нотаріусом міста Волжський Волгоградської області Росії Рижовим О. С. за реєстром № 30-1787. Згідно п. 6 Договору купівлі-продажу квартири [PERSON], як представник продавця [PERSON] повинна зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання у цій квартирі. У разі невиконання цієї умови позивач, як покупець має право на звернення до суду з приводу примусового зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання. [PERSON] ухиляється від виконання цієї умови договору. На підставі викладеного, позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 3-5). Продавцем квартири за договором-купівлі продажу була [PERSON], а представником продавця - відповідач [PERSON]. На момент укладення договору купівлі-продажу [PERSON] була єдиною власницею квартири та зареєстрована у вказаній квартирі, але не проживає там з 2014 року, що підтверджується актом про не проживання в житловій будівлі (а.с. 12). Договір купівлі-продажу від імені продавця підписувала відповідач [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 29.09.2016 року нотаріусом міста Волжський Волгоградської області Росії Рижовим О. С. за реєстром № 30-1787 (а.с. 11). Згідно п. 6 Договору купівлі-продажу квартири [PERSON], як представник продавця [PERSON] повинна зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання у цій квартирі. У разі невиконання цієї умови позивач, як покупець має право на звернення до суду з приводу примусового зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання. [PERSON] ухиляється від виконання цієї умови договору. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] не користується житлом за місцем реєстрації з 2014 року, не є членом родини позивача, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved