overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та вилучення запису про батьківства з актового запису про народження дитини. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання відповідачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та просила справу слухати в її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 14 жовтня 1995 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Приморської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, актовий запис №12. З 2010 року відповідача постійно виїзджала на заробітки до м.Іллічівськ, з того часу шлюб між сторонами фактично був припинений та спільне господарство не велось, відповідачка [PERSON] проживала окремо в с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області. Офіційно сторони розірвали шлюб лише 21 жовтня 2013 року, що підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2013 року. [INFO] відповідачка [PERSON] народила дитину [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №507, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Батьком дитини відповідачка записала позивача «[PERSON]», оскільки сторони на той час перебували в шлюбних відносинах, згідно ч.1 ст.122 СК України. Позивач з вказаним не згоден, в зв'язку з чим звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства в якому пояснив, що на час зачаття дитини він проживав окремо з відповідачкою, крім того, відповідачка в заяві підтвердила факт, що позивач не є рідним батьком її неповнолітньої дитини. Згідно ст.133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження. Згідно ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.6 ст.136 СК України, до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання свого батьківства щодо [PERSON]. На обґрунтування позову вказав, що знаходиться з відповідачкою у шлюбі з 19.02.2012 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 21.06.2012 року у відповідачки народилась дочка [PERSON]. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області був здійснений актовий запис № 257 від 26.06.2012 року про народження дитини і батьком був записаний позивач. Позивач оспорює батьківство щодо названої дитини. На заперечення батьківства посилається на повідомлення відповідачки про те, що він не є батьком дитини. Просить виключити з актового запису № 257, зробленого 26.08.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області про народження 21.06.2012 року [PERSON] відомості про те, що він є її батьком та встановити, що він не є батьком вказаної дитини. Позивач в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з обставин, вказаних у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та підтвердила, що [PERSON] не є батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачем прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: З досліджених у справі доказів встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб (а.с.5) встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.02.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управляння юстиції, актовий запис № 35. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області був здійснений актовий запис № 257 від 26.06.2012 року про народження дитини [PERSON], [INFO], батьками були записані відповідно позивачка та відповідач. Позивач не є батьком дитини. Цю обставину суд на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України визнає звільненою від доказування як таку, що визнана сторонами. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.1 ст.136 Сімейного кодексу України 1. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Тому суд приймає визнання позову відповідачкою і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про перерахунок заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач не виконує рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2014 року щодо стягнення з нього на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 439615 грн.. Зважаючи, що за цей час змінився курс валют, просить стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 55000 доларів США, в перерахунок на національну валюту по курсу Національного банку України на день ухвалення рішення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2014 року, ухваленого по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, стягнуто з [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO], ідентифікаційний № [NUMBER], на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 30.10.2012 року в сумі 439 615 (чотириста тридцять девять тисяч шістсот пятнадцять) гривень 00 копійок. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 55000 доларів США в перерахунок на національну валюту станом на день ухвалення рішення, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2014 року відповідачем не виконується тривалий час, і на сьогодні не виконано, тому грошові кошти, які він би мав отримати по даному рішенню у 2014 році на сьогодні значно знецінилися внаслідок інфляції. Суд звертає увагу, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. В даному випадку в суду відсутні підстави стверджувати про припинення зобовязань. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, також не припиняє правовідносин сторін договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Однак, ні положення договорів, ні норми ЦК України, в тому числі ст.599 ЦК України не передбачають такого виду відповідальності боржника як зміна курсу валют, а про отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України за вказаний позивачем період, останній не звертався, а тому позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, позивач не позбавлений права захистити своє порушене право внаслідок тривалого не виконання боржником рішення суду щодо стягнення суми боргу, звернувшись до суду,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення боргу в розмірі 2750 доларів США, що еквівалентно 43378,23 грн. В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги уточнив та просив стягнути з [PERSON] борг з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на день ухвалення рішення в сумі 64652,50 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач отримав від позивача кошти в сумі 2750 доларів США та зобов'язався їх повернути до 31.12.2011 року про що власноручно написав розписку. Проте відповідач до теперішнього часу грошові кошти не повернув, на усні вимоги позивача щодо повернення коштів відповідач не реагує, тому просить в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 2750 доларів США, що станом на 30.03.2015 року згідно службового розпорядження НБУ в еквіваленті у національній валюті дорівнює 64652,50 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, але він був викликаний до суду в порядку, визначеному ч. 9 ст.74 ЦПК України, у зв'язку з чим суд у відповідності до ч. 9 ст. 76 ЦПК України вважає відповідача повідомленим та розглядає справу за його відсутністю, і ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2750,00 доларів США та зобов'язався їх повернути в строк до 31.12.2011р., про що 20.11.2011р. власноруч написав розписку. До теперішнього часу [PERSON] грошові кошти не повернув. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦПК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконав обов'язку щодо повернення отриманих у позику грошових коштів позов слід задовольнити стягнувши суму боргу в еквіваленті в національній валюті станом на дату розгляду судом справи. Судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення боргу. Позов мотивовано тим, що 04 червня 2014 року відповідач [PERSON] позичила у нього 11000 гривень строком на дев'ять місяців, про що відповідач написала власноручно розписку. Згідно розписки відповідач зобов'язалась повернути йому гроші через дев'ять місяців, тобто 01.04.2015 р. Пройшло більше 20 днів з того часу, як відповідач була зобов'язана повністю повернути отримані в борг гроші, але вона до цього часу їх не повернула. На його неодноразові прохання повернути борг, відповідач посилається на відсутність у неї грошей, або взагалі уникає зустрічі з ним, не відповідає на телефонні дзвінки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає грошові кошти, або інші речі, у власність другій стороні (позичальнику), а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Оскільки відповідачка всіляко ухиляється та не повертає йому борг в сумі 11000 гривень, він змушений звертатись до суду з цією заявою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному об'ємі та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, погоджується сплатити борг. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що позивач 04 червня 2014 року передав відповідачці 11000 гривень, що посвідчується письмовою розпискою. Строк повернення позики до 1 квітня 2015 року (а.с. 4). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором, який згідно ст.1047 ЦК України був укладений представленою позивачем розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів в сумі 2000 грн., які отримав відповідач за надання юридичних послуг щодо приватизації гуртожитку. Однак, останнім з цього приводу ніяких дій виконано не було. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 14 березня 2011 року та 22 березня 2011 року [PERSON] отримав від позивача грошові кошти на загальну суму 2000 грн. за надання юридичних послуг щодо приватизації гуртожитку. Однак, останнім з цього приводу ніяких дій виконано не було. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів внесених за виконані роботи по виготовленю бетонної огорожі, стовпів та плит. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ в рівних частках майна подружжя, а саме: квартири №105, що по вул. П.Мирного, 31/3 в м. Хмельницькому, яка була придбана відповідачем за час шлюбу та за спільні кошти подружжя. Однак, в добровільному порядку провести поділ майна подружжя остання відмовляється. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що на квартирному обліку перебували, окрім сторін, ще двоє їх дітей. Крім того, половина вартості спірної квартири була сплачена Хмельницьким пологовим будинком. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 5 вересня 1987 року по 18 серпня 2015 року. За час шлюбу відповідач за спільні кошти подружжя придбала квартиру №105, що по вул. П.Мирного, 31/3 в м. Хмельницькому. Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що, оскільки квартира була придбана відповідачем за час шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому вона є їхньою спільною сумісною власністю. За таких обставин суд вважає можливим провести поділ майна подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на ? частини квартири №105, що по вул. П.Мирного, 31/3 в м. Хмельницькому, залишивши за [PERSON] право власності на ? частини цієї ж квартири. В звязку з цим вжиті на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 25 листопада 2016 року заходи забезпечення позову у вигляді арешту на спірну квартиру підлягають скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ домоволодіння, що по вул. Короленка, 132 в м. Хмельницькому, шляхом виділення зі складу спільної часткової власності часток співвласників в натурі відповідно до висновку спеціаліста №18/15 від 22 червня 2015 року, посилаючись на те, що йому на праві власності належить ? частки, а [PERSON] ? частки спірного домоволодіння. Однак, домовитись в позасудовому порядку провести поділ майна в натурі сторони не в змозі. Крім того, позивач просить суд припинити його право спільної часткової власності на дане домоволодіння. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 356 ч. 1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 367 ч. ч. 1 та 2 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить ? частки, а [PERSON] ? частки домоволодіння, що по вул. Короленка, 132 в м. Хмельницькому. Відповідно до висновку спеціаліста №18/15 від 22 червня 2015 року ? частки даного домоволодіння, яке складається з коридору 2-1 площею 5,2 кв.м., кладової 2-2 площею 3,2 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 19,4 кв.м., коридору 2-4 площею 7,3 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 13,5 кв.м., цегляного хліва Д, деревяного хліва Г, цегляного погреба г, загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., може бути виділено в натурі як окремий самостійний обєкт. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна і визначення порядку користування земельною ділянкою. Враховуючи, що виготовлення повного тексту рішення вимагає значного часу, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошує лише його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про поділ майна подружжя.

Outcome: partial