Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником жилого будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, пров. Першотравневий, 12, що підтверджується, зокрема, генеральним планом (схемою) від 03.04.1958 року, рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящихся про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки від 29.10.1955 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності із кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 19.03.1956 року, актом про закінчення будівництва та вводу у експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.02.1958 року. В збудованому ним будинку, на теперішній час проживає та зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету № 26 м. Токмак від 21.05.2015 року та адресною карткою. Вказана особа не має жодного відношення до його будинку. Відповідач, був колишнім співмешканцем його доньки [PERSON], але 06.08.2014 року остання померла. До смерті своєї доньки, він проживав разом з ними, хоча і був зареєстрований у своєї онуки за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Л.Толстого, 34, але згодом, проживання в одному будинку із відповідачем, виявилося неможливим, внаслідок його поведінки та ставлення до нього. Позивач неодноразово просив [PERSON] звільнити належний йому жилий будинок та знятися з реєстрації, але відповідач категорично відмовляється вчиняти такі дії. Перебування відповідача у його будинку, робить неможливим проживання в ньому, оскільки у сторін виникають постійні сварки та непорозуміння, так як останній зловживає спиртними напоями, окрім того, [PERSON] неодноразово застосовував до нього фізичне насилля, хватав за горло, бив по голові тощо..., він постійно провокує його на сварки та виражається нецензурною лайкою. Враховуючи вищевикладене, він був змушений переїхати до онуки, тобто за місцем реєстрації, де знаходиться і по теперішній час, чим завдає не аби які незручності, як онуці так і собі, адже не може розпоряджатися будинком, як власник. Звернення позивача до правоохоронних органів, з приводу посприяти виселенню [PERSON], не дали ніяких результатів, що підтверджується, зокрема, Висновком по його повідомленню ст. ДІМ СДІМ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 13.04.2015 року. Постійні сварки між ним та відповідачем негативно впливають на його фізичний та психічний стан здоров'я, адже він людина похилого віку, [INFO]. Проживання відповідача у його будинку, значно порушує його права, що встановлені ст. 316 ЦК України, де зазначено - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тому, позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача та зняття з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний в якості свідка, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що хоче продати належний йому житловий будинок по пров. Першотравневому, 12 в м. Токмак. Після того, як померла його донька, він дозволив відповідачу пожити в будинку до 40 днів, однак [PERSON] його обманув та живе по цей час. І взагалі він дозволу на реєстрацію в своєму будинку відповідача не давав. За комунальні послуги в будинку сплачує відповідач, однак з весни 2015 року має заборгованість за надані послуги з газопостачання. Між ними постійно виникають сварки, оскільки [PERSON] не хоче виселятися. Після того, як відповідач зійшовся з його донькою, він трохи пожив з ними та пішов жити до онуки. Відповідач пє, на сорок днів після смерті доньки [PERSON] пив, а потім лізе до нього, хоче вдарити, одного разу схопив за горло. Відповідач не перешкоджає йому жити в хаті, але жити він з ним не хоче, бо має намір продати будинок, а якщо там буде зареєстрована стороння особа, ніхто не захоче купувати будинок. Погріб біля будинку вже валиться, однак йому не відомо чи відповідач його розвалює, чи ні. Представник позивача адвокат [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги позивача з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що в 1988 році він зійшовся з донькою позивача [PERSON] і з того часу він проживає в будинку позивача. Разом з [PERSON] вони прожили 27 років. У 2004 році він зареєструвався у будинку № 12 по пров. Першотравневому з дозволу позивача [PERSON], інакше б його ніхто не зареєстрував за вказаною адресою. У [PERSON] було 2 інфаркти і тільки він за нею доглядав до самої смерті. В будинку він самостійно поставив паркан, доглядав за будинком, прибирав. На даний час іншого житла в нього немає і йти йому нікуди. Раніше йому на праві власності належало півхати, однак він її продав ще за життя [PERSON], щоб вивчити онуку позивача. Житло він не псує, а навпаки ремонтує, ніяких дідових речей не краде і не продає. За 27 років дід прожив з ними лише кілька днів. Жити в будинку він позивачу не перешкоджає, навпаки, якби дід переїхав у хату, він би за ним доглядав. Підвал він також не руйнував, просто той осів з часом та потріскався. Алкогольними напоями не зловживає, може випити лише на свята. Представник третьої особи [PERSON] районного відділу УДМС України в Запорізькій області до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не мають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідом відповідача вже 27 років, вона підтримувала дружні стосунки з [PERSON] та мала дружні стосунки з його покійною жінкою [PERSON], донькою позивача. Їй відомо, що 27 років назад відповідач зійшовся з донькою позивача [PERSON]. Відповідач працював, допомагав дітям померлої. Позивача [PERSON] ніколи не ображав, а навпаки, коли той лежав в лікарні носив [PERSON] їсти. Відповідач дуже ввічливий, нікого не ображає, не краде, усім допомагає, він дуже добра людина. [PERSON] позивача ніколи не бив. Алкоголем відповідач не зловживає, може випити лише коли отримує пенсію. Коли захворіла донька позивача, [PERSON] її доглядав, лікував, а позивач дав своїй доньці на ліки лише 10 грн. Покійна [PERSON] ще за життя їй розповідала, що позивач [PERSON] з власної волі зареєстрував у своєму будинку [PERSON] Відповідач будинок не псує, не руйнує, підтримує в дворі порядок, а позивач лише приходить та чине сварки. Свідок [PERSON] суду показала, що вона була сусідкою позивача, зараз є сусідкою відповідача, з яким підтримує дружні стосунки. Їй відомо, що з 80-х років відповідач жив разом з [PERSON] та її донькою [PERSON] в будинку позивача по пров. Першотравневому, 12 в м. Токмак. Також їй відомо, що в [PERSON] була своя половина хати, однак він її продав, щоб вивчити онуку позивача [PERSON], з якою зараз живе [PERSON] Відповідач доглядав [PERSON], коли та захворіла, 2 роки з нею мучився. Відповідач дуже спокійний, будинок він не руйнує, не псує, прибирає там, позивачу не перешкоджає жити у будинку, навпаки, вона особисто бачила, як позивач хотів вдарити [PERSON] ціпком. Відповідач алкоголем не зловживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача з 70-х років, підтримує нормальні стосунки, з відповідачем раніше працювали. Вона проживає неподалік від відповідача. Їй відомо, що з 1988 року відповідач оселився в будинку [PERSON] разом з його донькою [PERSON]. Відповідач ніколи не бив позивача, [PERSON]М дуже порядна людина. Відповідач будинок не псує, не руйнує, позивачу ніяким чином не перешкоджає приходити у будинок і жити там. А позивач приходить і чинить сварки, розбив совком вікна у будинку. Свідок [PERSON] суду показав, що позивач його дядько, рідний брат його матері. Зі сторонами в нього нормальні стосунки. Свідок суду пояснив, що нічого хорошого так само, як і нічого поганого не може сказати про відповідача. Він в тому дворі не був, пяним відповідача не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є двоюрідним братом дружини позивача. З відповідачем також нормальні стосунки, бо той жив з його племінницею [PERSON]. Особисто йому не відомо, чи псує відповідач житло, але дід йому казав, що пропала розкладушка, полілка. Також йому не відомо чи вживає відповідач алкоголь. Але його особиста думка така, що будинок належить позивачу, тому відповідач повинен його звільнити. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач є її дідом, він проживає разом з нею в м. Токмак по вул. Л.Толстого,34. Відповідач її вітчим, з ним вона не підтримує ніяких стосунків. Відповідач прожив у спірному будинку по пров. Першотравневому, 12 близько 30 років. До 2006 року дід проживав з нею, але у 2006 році вітчим разом з її матірю переманили діда перейти жити до них, однак [PERSON] пожив там лише 9 місяців, а потім знову повернувся до неї. За цей час дід в будинку провів газ, воду, а відповідач в будинку нічого не робить, газ йому опломбували, бо з весни той має заборгованість, лічильник води також розмерзся, його також опломбували. Свідок зазначила, що вона особисто бачила, як відповідач не пускав діда, навіть, на поріг будинку, коли вони приходили до хворої матері, коли та ще була жива. Зараз будинок вже руйнується, а відповідач нічого не робить. В будинку все розтягнуто. Також коли дід пішов жити до матері з вітчимом, вона забрала собі домову книгу, однак вони вмовили діда і коли її не було вдома, забрали домову книгу, ключі від її будинку були лише в діда, тому там не обійшлося без його допомоги. Вона не хотіла, щоб дід його там реєстрував. Відповідач все життя зловживав алкогольними напоями. В будинку необхідно робити капітальний ремонт, але відповідач ремонт не робив. І ніхто їй грошей на навчання не давав, оскільки вона навчалась безкоштовно. Спільне проживання сторін неможливе, позивач є власником будинку, тому відповідач повинен піти. Позивач сам себе може обслуговувати, і він зможе сам жити в спірному будинку, але не з відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, пров. Першотравневий, 12, що підтверджується, зокрема, генеральним планом (схемою) від 03.04.1958 року, рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящихся про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки від 29.10.1955 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності із кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 19.03.1956 року, актом про закінчення будівництва та вводу у експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.02.1958 року. Згідно довідки КП «Абрис» [PERSON] міської ради №295 від 04.06.2015 року, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи, що зберігається в архіві КП «Абрис», станом на 01.01.2013 року, нерухоме майно, житловий будинок за адресою: Запорізька область м. Токмак, пров. Першотравневий, б.12 (раніше 6а) обліковується за [PERSON] ціла частка, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі приватної власності від 23.03.1956 року № 832, посвідченого нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, зареєстрованого [PERSON] міським комунгоспом у 1956 році. В зазначеному будинку згідно адресної картки зареєстровані [PERSON], яка померла 06.08.2014 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу [PERSON] районного відділу УДМС України в Запорізькій області [PERSON] зареєстрований у [INFO] з 2004 року. Згідно довідки №32, виданої квартальним комітетом № 27 від 20 травня 2015 року, за адресою: м. Токмак, вул. Л.Толстого, 34 зареєстровані та проживають дід [PERSON], онука [PERSON], правнук [PERSON]. Виселення колишнього члена сім'ї власника з жилого приміщення може проводитись лише на підставі норм житлового законодавства. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доводи позивача про те, що відповідач був зареєстрований у будинку з 2004 року без його згоди не підтверджено будь-якими доказами. Як і не підтверджено доказами, що між ними склалися правовідносини, які регулюються ст.116 ЖК України, на яку позивач послався у позовній заяві. Установлено, що [PERSON] проживав однією сімєю з донькою позивача [PERSON], з якою вони вели спільне господарство. [PERSON] померла 07.08.2014 року. Відповідач [PERSON] вселився до спірного будинку в установленому законом порядку у 1988 році, за згодою власника [PERSON], чого не заперечує і сам власник [PERSON], відповідач має постійну реєстрацію в будинку з 2004 року, а тому набув прав і обовязків, передбачених статтею 156 ЖК України. Доказів того, що реєстрація відповідача в спірному будинку відбулась без згоди [PERSON] суду не надано. Навпаки, згідно показань свідка [PERSON] відповідач та її мати [PERSON] вмовили [PERSON] зареєструвати відповідача у будинку. Тому, реєстрація відповідача у спірному будинку відповідала на той час волі позивача [PERSON] і була проведена за його згодою, інакше б реєстрація не відбулась. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однак, частиною першої статті 156 ЖК України члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Факт смерті доньки позивача, на який позивач посилався в позовній заяві, не впливає на житлові права [PERSON] За згодою власника будинку(квартири) члени його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сімї права користування займаним приміщенням. Отже, виходячи з положень ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сімї права користування займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення згідно із частиною першою статті 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Безспірних доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] порушує правила ч.1\~ст. 116 ЖК України, суду не надано. [PERSON] неодноразово звертався до міліції із заявами про вжиття заходів щодо [PERSON], зазначав, що той його бє, зазначав, що з будинку пропадають речі, однак в діях [PERSON] не було встановлено ознак будь-якого з кримінальних правопорушень. Висновки за повідомленнями [PERSON] таких даних не містять. Крім того, жоден зі свідків, крім свідка [PERSON], допитаних в судовому засіданні, як з боку позивача, так і з боку відповідача не вказував про те, що [PERSON] руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або порушує правила співжиття чим робить неможливим для [PERSON] проживання з ними в одному будинку. До показань свідка [PERSON] суд ставиться критично, оскільки вона зазначала, що особисто бачила, як відповідач не пускав [PERSON] в спірний будинок, це було ще за життя її матері, однак сам позивач [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснив, що відповідач не перешкоджає йому заходити в будинок і жити там, бо це його власність. Крім того, свідок [PERSON] зазначила, що відповідач псує будинок, не робить в ньому ремонт, однак конкретних фактів того, що відповідач систематично руйнує та псує житловий будинок суду наведено не було. Крім того, суд критично ставиться до довідки, виданої 21 травня 2015 року квартальною квартального комітету №26, де зазначено, що [PERSON] систематично порушує правила співжиття, шляхом зловживання спиртними напоями, оскільки зазначена довідка видана квартальною за місцем реєстрації та проживання позивача [PERSON] в м. Токмак вул. Л.Толстого,34. І надання характеристик особам, які зареєстровані та проживають поза межами кварталу № 26 виходить за межі її компетенції. До того ж, факт наявності заборгованості за надані послуги з газопостачання та водопостачання, відсутність ремонту в будинку та наявність конфлікту між сторонами, не є підставою відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, для виселення особи без надання іншого житлового приміщення. В позовній заяві [PERSON] вимоги щодо виселення відповідача з наданням іншого житлового приміщення відсутні. Згідно довідки № 151/2015, виданої 16 червня 2015 року головою квартального комітету № 16 «Ріжок», [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає в [INFO], проживає один, дружина [PERSON] померла. Згідно ж характеристики, наданої керівником комітету мікрорайону «Ріжок» [PERSON] проживає [INFO] з 1988 року, скарг та зауважень з боку сусідів кварталу та мешканців мікрорайону «Ріжок» не надходило, вказано, що зазначене можуть підтвердити жителі мікрорайону. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Передбачені ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності. Таким чином, позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, сплачений [PERSON] судовий збір не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed