Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в уточненому варіанті якого зазначив, що на підставі рішення суду йому належить на праві власності ? будинку [ADDRESS] (надалі спірний будинок), [PERSON] ? частина спірного будинку. [PERSON] фактично користується будинком повністю, оскільки змінила замки вхідних дверей, не надавши [PERSON] ключів та вселила в будинок квартирантів. Такі дії [PERSON] стають перешкодою для [PERSON] в реалізації ним права власності на належну йому частку будинку. Оскільки жодні спроби врегулювати дане питання не досягли результату він змушений звернутися до суду, просить зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому у реалізації права власності на ? спірного будинку, усунути перешкоди в реалізації ним права власності, визначивши порядок користування вищезазначеним житловим будинком виділивши йому квартиру [ADDRESS], яка складається з коридору 1-1, площею 3,8 м2; прихожої 1-2, площею 8,9 м2; кімнати 1-3, площею 6,3 м2; кімнати 1-4, площею 7,5 м2; кімнати 1-5, площею 12,4 м2; загальною площею 38,9 м2, жилою 26,2 м2, вселивши його у вищезазначену квартиру. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом в якому зазначила, що з 12.10.2003 року до 27.11.2012 року - дня винесення судом рішення про визнання за [PERSON] права власності на ? спірного будинку, вона була одноособовим власником спірного будинку, який придбала на підставі договору купівлі продажу. Після придбання будинку нею разом з чоловіком за власні кошти був зроблений ремонт цього будинку, загальна вартість якого склала 99958,80 грн. У зв'язку з тим, що на теперішній час [PERSON] є власником ? спірного будинку, просить суд стягнути з нього на свою користь ? від суми, витраченої на ремонт будинку, що становить 74969,10 грн. Ухвалою суду від 4 серпня 2014 року обидва позови об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, з посиланням на викладені в позові доводи і обґрунтування, просили позов задовольнити, щодо зустрічних позовних вимог, їх не визнали, просили в задоволенні відмовити як безпідставно заявлених. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявлені ними позовні вимоги підтримали, з посиланням на викладені в позові доводи і обґрунтування просять задовольнити, щодо позовних вимог [PERSON], просять відмовити, як недоведені. Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі, суд встановив певні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні й проти чого не заперечують сторони на час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS], [PERSON] - ? будинку, [PERSON] - ? будинку. Даний факт встановлений рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27.11.2012 року, яке набуло чинності (а.с.5-6). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто розмір частко в праві власності на спірний будинок [PERSON] - ? частки та [PERSON] - ? частки не підлягають доказуванню. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З пояснень [PERSON] та її представника, які з приводу позовних вимог зазначили, що [PERSON] не доведені докази технічної можливості визначення порядку користування спірним будинком, суд робить висновок про фактичне визнання [PERSON] самого факту перешкоджання [PERSON] в користуванні належною йому власністю, тобто позовних вимог в частині створення перешкод в реалізації [PERSON] права власності, в даному випадку, користування належною йому часткою будинку. Також з пояснень [PERSON] та її представника суд зробив висновок, що перешкодою виділення [PERSON] певної частини будинку в користування, на їх думку є лише технічна сторона. З даного приводу суд вважає наступне. Згідно наданого технічного паспорту на будинок [ADDRESS], станом на 14.12.2009 року спірний будинок складався з двох самостійних квартир, з окремими виходами (а.с.26-30). Жодних доказів перепланування будинку суду сторонами не надано, з чого суд робить висновок про відповідність плану - будинок складається з двох самостійних квартир. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], обґрунтовані й підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки, щодо усунення перешкод в реалізації права власності на належне йому майно з підстав фактичного визнання вимог в цій частині [PERSON] Щодо визначення [PERSON] в користування квартири [ADDRESS], яка складається з коридору 1-1, площею 3,8 м2; прихожої 1-2, площею 8,9 м2; кімнати 1-3, площею 6,3 м2; кімнати 1-4, площею 7,5 м2; кімнати 1-5, площею 12,4 м2; загальною площею 38.9 м2, жилою 26,2 м2, з наступного. [PERSON] є власником ? спірного будинку. Згідно технічного паспорту загальна площа будинку становить 75,2 м2 (а.с.29), за розміром часток [PERSON] власник ? частин, тобто формально йму належить 50,1 м2. [PERSON] просить виділити йому в користування квартиру загальною площею 38,9 м2, що менше ніж належна йому площа квартири в частковому розрахунку. Дані вимоги [PERSON] не порушують прав та законних інтересів іншого співвласника квартири, тобто також підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] суд вважає наступне. За договором купівлі-продажу № 106 від 28.10.2010 року [PERSON] придбала у [PERSON] будинок [ADDRESS] (а.с.47). Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27.11.2012 року за [PERSON] визнано право власності на ? будинку [ADDRESS]. Рішення суду набуло чинності і, у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягають доведенню вставлені ним факти. В рішенні суду зазначено, що на час укладання договору купівлі продажу 28.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON], останній на підставі рішення суду від 5.6.2009 року, набув право власності на спірний будинок, яке було зареєстроване в ОП ЗМБТІ, тобто на час укладання договору купівлі-продажу 28.10.2010 року він був власником будинку і, на законних підставах розпорядився спадковим майном, продавши будинок 28.10.2010 року [PERSON] Рішення про визнання права власності за [PERSON] на спірний будинок було скасоване лише 23.11.2011 року і, цим же ж рішенням суду було встановлено, що [PERSON] прийняв за правом представництва спадщину, тобто після прийняття спадщини [PERSON] Згідно ч.4 ст.390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Як зазначає [PERSON] під час, коли вона була одноособовим власником будинку, тобто добросовісним набувачем, нею здійснено реконструкцію та капітальний ремонт будинку, вартістю в 99958,90 грн. Судом не ставиться під сумнів загальний розмір понесених витрат. В даному випадку [PERSON] не доведена неможливість відокремлення поліпшення без завдання шкоди майну, окрім того, не конкретизовані позовні вимоги в частини конкретики (розміру) понесених витрат в контексті витрат по кожній квартирі будинку. Оскільки за позивачем визнано право користування квартирою площею, яка значно менше, ніж його частка у власності, а [PERSON] заявлені вимоги в частковому вираженні ? від понесених витрат взагалі, разом з тим, їй в користування залишилася квартира площею більш ніж її частка в праві власності, суд позбавлений можливості самостійного проведення як розрахунку, так і досліджень щодо неможливості відокремлення поліпшеного майна. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: approved