Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 червня 1984 року вони зареєстрували шлюб у Вільшанському райвідділі ЗАГС Кіровоградської області, актовий запис №27. Від спільного проживання мають повнолітніх дітей. Позивач вказує на те, що спільно з відповідачкою не проживає з 2004 року. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, між ними склалися стійкі неприязні відносини та конфлікти. Причиною розпаду сім'ї вважає те, що вони не зійшлися характерами. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. Вважає, що сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити, зазначив, що з відповідачкою не проживає разом з 2004 року. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 23 червня 1984 року сторони зареєстрували шлюб у Вільшанському райвідділі РАЦС Кіровоградської області, актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Вільшанським райвідділом РАЦС Кіровоградської області 23 червня 1984 року (а.с. 5). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, з 2004 року разом не проживають. Згідно наданих позивачем заяв збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб за таких умов носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачкою є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім»ї є неможливим. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved