Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі є рідними братами і співвласниками жилого домоволодіння за [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 05.10.1978 року за реєстровим № 4-1325 та договору про порядок користування жилим будинком, посвідченого 17.09.2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. за реєстровим № 2348, у ВООБТІ за позивачем, відповідачем та їхньою матір'ю [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння -, за позивачем на 1/6 частину, за відповідачем - на 1/6 частину і за їхньою матір'ю на 2/3 частини. Свою 1/6 частину домоволодіння позивач згодом подарував братові відповідно до договору дарування частини будинку від 21.10.2002 року. Земельна ділянка площею 0,0441 га, кадастровий номер [NUMBER], на якій розташоване домоволодіння, була зареєстрована на праві спільної сумісної власності за відповідачем та [PERSON] [INFO] мати сторін - [PERSON] померла та після своєї смерті заповіла все належне їй майно позивачу по справі, про що залишила заповіт, посвідчений Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 21.10.2002 року за реєстровим № 3-1544. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і на належну їй частину спірної земельної ділянки. Позивач, як єдиний спадкоємець за її заповітом прийняв спадщину у встановленому законом порядку та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну померлій 2/3 частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], і зареєстрував це майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, згадане домоволодіння на даний час є об'єктом спільної часткової власності позивача (2/3 частки) та відповідача (1/3 частки). Крім цього, до складу спадщини після смерті матері входить і належна їй частка земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння. Хоча дана земельна ділянка була об'єктом спільної сумісної власності матері та відповідача, проте кожен з них користувався своєю часткою і їх частки були рівними, однак їх домовленість не була закріплена документально. При зверненні позивача до нотаріальної контори йому було повідомлено, що на належну спадкодавцеві частину земельної ділянки Свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений. З огляду на викладене вище позивач просив суд визначити розмір часток співвласників [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на вищевказану земельну ділянку по 1/2 ідеальній частці за кожним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на вказані у позовній заяві обставини. Відповідач позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати сторін у справі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 14.04.2011 року. Згідно з заповітом [PERSON], посвідченого 21.10.2002 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1544, остання заповіла все своє майно своєму синові - позивачу [PERSON] 27.09.2011 року у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу № 51757199 за померлою [PERSON], що підтверджується відповідним витягом. На підставі зазначеного вище заповіту позивач [PERSON] отримав у спадщину 2/3 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 07.05.2012 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 7-545. Право власності на вказану частку у домоволодінні зареєстровано у КП «ВМБТІ» 16.05.2012 року за реєстраційним № 36524927. Власником іншої 1/3 частки зазначеного домоволодіння є відповідач [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 05.10.1978 року за реєстровим № 4-1325, договором про порядок користування жилим будинком, посвідченим 17.09.2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. за реєстровим № 2348, договором дарування частини будинку, посвідченого 21.10.2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. Вказане вище домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0441 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належала на праві спільної сумісної власності померлій [PERSON] та відповідачу [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі рішення 48 сесії 5 скликання Вінницької міської ради від 21.05.2010 року за № 2829, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011006800680. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вищезазначеної земельної ділянки позивач [PERSON] звернувся до Першої Вінницької державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв'язку з тим, що оскільки один із співвласників вищезазначеного нерухомого майна помер, то визначити його частку у праві спільної сумісної власності неможливо, тому що немає можливості з'ясувати домовленості між співвласниками про поділ даного майна. У п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з чч. 1,2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, що інших домовленостей між померлою [PERSON] та відповідачем [PERSON] не було, тому частки кожного з них у спільній власності на земельну ділянку бузи рівними - кожному з них належало по 1/2 ідеальній частці ділянки. З огляду на викладене вище, та враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved