Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 01.07.2014р. між ним та відповідачкою був укладений договір позики грошових коштів, згідно умов якого передав [PERSON] грошові кошти у сумі 3000 гривень, які відповідачка зобов'язалася повернути в строк до 31.12.2014 року. Умовами розписки передбачено також обов'язок відповідачки сплачувати 5% щомісяця від суми боргу (150 грн.). В зазначений строк борг з нарахованими відсотками так і не повернутий, тому позивач змушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, та просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 300,00грн., відсотки за користування грошима в сумі 1050,00грн., а також стягнути судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти обставин, викладених позивачем. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно письмової розписки відповідача від 01.07.2014 року позивач передав відповідачу в позику 3000,00 гривень зі сплатою 5 % від суми боргу щомісячно в строк до 31.12.2014 р.(а.с. 6). Згідно з ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК). За змістом ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Оскільки відповідачка не повернула позивачу суму отриманих в позику коштів в обумовлений строк та на момент вирішення справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 3000,00 гривень та відсотків за користування коштами в сумі 1050,00 гривень за розпискою від 01.07.2014 року, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved