Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 02.05.20187 про стягнення з нього аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 03.04.2018року і до досягнення нею повноліття. Свої вимоги заявник мотивує тим, що нововиявленими обставинами є те, що дитина проживає з заявником та боржником за однією адресою та він регулярно надає необхідні кошти для витрат на необхідні речі та належним чином виконує своїх обовязки, як батько, тому просить скасувати судовий наказ від 02.05.2018. Представник заявника до судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки заяву підтримує у повному обсязі, просив її задовольнити та скасувати судовий наказ. Стягувач до судового засідання не з'явилася про дату, місце та час повідомлялася належним чином про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріалами справи, вважає, що в задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 02.05.2018, з [PERSON] віктора Андрійовича стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 03.04.2018 і до досягнення ним повноліття. Даний розмір аліментів відповідає вимогам ч.3 ст.184 СК України, де вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обовязків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обовязок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Варто зазначити, що отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів. Виконання батьками обовязку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч.2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матірю) свого обовязку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом Надання заявником [PERSON] допомоги в грошовій формі, суд розцінює, як виконання своїх батьківських обовязків, щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України (нова редакція) у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першоїстатті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою3 розділуVцьогоКодексу. Відповідно до ч.4 ст. 423 ЦПК Українине є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Зважаючи на вищезазначені положення законодавства, доводи заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, матеріали справи, суд вважає, що заявником не приведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати судове рішення, а вимоги заявника, на які він посилається, як на нововиявлені обставини, не відноситься до таких у розумінніст. 423 ЦПК України. За таких обставин суд не вбачає підстав для перегляду судового наказу. Згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексуборжник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.4 ст.429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Outcome: dismissed