overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на навчання. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що є сином [PERSON] , навчається на 3 курсі у Приватному вищому навчальному закладі «Інститут екранних мистецтв» за спеціальністю «Сценічне мистецтво» на денній формі навчання, на контрактній формі навчання та сплачує 19 900 грн. за навчальний рік, проживає в гуртожитку та потребує додаткових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 2000 грн., починаючи стягувати з 17 грудня 2019 року і до закінчення дитиною навчання - до [INFO] 2021 року. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Позивач навчається на 3 курсі у Приватному вищому навчальному закладі «Інститут екранних мистецтв» за спеціальністю «Сценічне мистецтво» на денній формі навчання, на контрактній формі навчання та сплачує 19 900 грн. за навчальний рік (а.с.7). [PERSON] проживає в гуртожитку (а.с.8) Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин при визначенні розміру аліментів. Врахувавши обставини, передбачені ст. 182 СК України, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, строк навчання, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 2000 грн., починаючи стягувати з 17 грудня 2019 року і до закінчення дитиною навчання - до [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 184 000 грн. та судові витрати в розмірі 1840 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що ним 01 червня 2013 року передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 184 000 грн., до 01.08.2013 року, що підтверджується розпискою. [PERSON] у встановлений строк коштів не повернув. В судове засідання позивач не з'явився, до початку розгляду справи надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Також долучив до заяви вимогу від 14.04.2014 про повернення коштів в розмірі 184 000 грн., яку він надіслав [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, згідно розписки від 01 червня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] 184 000 грн., які зобов'язувався повернути 01 червня 2014 року Однак у встановлений термін коштів не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На час розгляду справи в добровільному порядку [PERSON] наявний борг не погасив, відсутність своєї вини у невиконанні зобов'язання не довів. За наведених обставин, підстави для стягнення з [PERSON] вищевказаної суми заборгованості наявні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати,які підлягають до стягнення з [PERSON] На підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.05.2013 року було укладено договір позики у формі розписки у відповідності до якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 10\~988 грн., а відповідач зобов»язався повернути надані їй кошти у строк до кінця 31.12.2013 року. А тому, [PERSON] змушений звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти, отримані відповідачем за договором позики в сумі 17\~154,61 грн., що складається з суми боргу 10\~998 грн., інфляційних - 3160,88 грн, 3% річних 374,23 грн., процентів - 2\~621,50 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. В судове засідання\~\~позивач не з'явився, оскільки\~до початку розгляду надав заяву від 01.04.2015, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у відповідності до ст.ст.\~182, 203, 215, 216, 220, 570, 635, 657 Цивільного кодексу України, оскільки підтверджені письмовими матеріалами справи. Відповідно до розписки від 23 травня 2012 року [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 10\~998 грн., які зобовязался повернути до 31 грудня 2013 року. Проте до цього часу кошти не повернуті. Відповідно до ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином відповідач повинен був повернути борг до 31.12.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. А тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 17\~154,61 грн., яка складається з суми боргу 10\~998 грн., інфляційні - 3160,88 грн, 3% річних 374,23 грн., загальна сума процентів - 2\~621,50 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає, до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.11, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] сільської ради Кам'янець-Подільського району, третя особа: Відділ держгеокадастру по Кам'янець-Подільському району про визнання права на земельну частку (пай). На обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 1988 року являвся членом колгоспу ХХІІ зїзду КПРС с. Сокіл, який в подальшому був реорганізований з 12.02.1992 року у спілку селян «Мрія» з подальшою реорганізацією в ТОВ «Виробнича фірма «Мрія». Під час складання списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) по спілці селян «Мрія», його помилково не включили в зазначені списки. Тому, позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай). Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав.\~\~ Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.04.1988 року був прийнятий\~\~в члени колгоспу ХХІІ зїзду КПРС с. Сокіл, що підтверджується витягом з протоколів засідань правління колгоспу від 04.05.1988 року №6, трудовою книжкою колгоспника від 26.03.1985р. Як вбачається із листа Камянець-Подільської райдержадміністрації №С-235/01-17 від 10.03.2016р. під час складання списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) в с. Сокіл, позивача помилково не включили в зазначені списки. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради за № 284 від 12.05.2016 року вбачається, що гр. [PERSON] може бути виділена земельна ділянка (пай) за номером 585, орієнтовною площею 1,68 га. Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Враховуючи вищенаведене, приходить до висновку, що [PERSON] на час розпаювання земель був членом спілки селян «Мрія», але помилково не був включений в зазначені списки, тому у відповідності до вищезгаданого Указу має право на виділення земельної ділянки на підставі рішення суду. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В позові вказано, що в належному позивачеві на праві власності житловому будинку зареєстровані відповідачі колишній власник будинку [PERSON] та її чоловік [PERSON] Фактично відповідачі в належному позивачеві будинку не проживають, їх особисті речі в будинку відсутні та їх місцезнаходження позивачеві не відоме. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним йому на праві власності житловим будинком та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить задовольнити позов та розгляд справи провести за її відсутністю. Також зазначила, що в разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання. Відповідно до положень ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинської районного нотаріального округу [PERSON] від 01.08.2015р. та зареєстрованого в реєстрі за № 456, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Херсонська область, Олешківський район, с. Раденськ, вул. Першотравнева, 51. До теперішнього часу у вищевказаному будинку зареєстровані колишній власник будинку [PERSON] та її чоловік [PERSON], які фактично в ньому не проживають, їх особисті речі в будинку відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі не є власниками або членами сімї власника житла, тому у них немає правових підстав для користування будинком, що належить позивачеві на праві власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] та [PERSON] про зменшення та зміну розміру стягнення аліментів в якому просить змінити розмір аліментів і стягнути з нього на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] по 1/6 частині заробітної плати (доходу) щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], а тому повинен утримувати їх матеріально до повноліття, але на даний час не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, так як в даний час утримувані з нього аліменти загалом становлять ? частину його заробітку, що перевищує встановлену законом частку. Позивач не має змоги платити аліменти в такому розмірі, оскільки не залишається коштів на проживання, що стверджується довідкою з місця роботи. Відповідно до ст..190 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено у разі зміни матеріального або сімейного стану. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2007 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.01.2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частині заробітної плати (доходу) щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій просить справу заслухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому Законом порядку. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу заслухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, згодна на зменшення аліментів. Вивчивши матеріали справи, даючи оцінку обставинам по справі, враховуючи матеріальний стан позивача , та те що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст..190 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено у разі зміни матеріального або сімейного стану. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дітей, , згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON], у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який він успадкував після смерті матері, оскільки спадкодавець не виготовив правовстановлюючих документів на будинок, що унеможливило оформлення ним спадщини у нотаріальному порядку. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. [PERSON] в судовому засіданні обставини та вимоги позову визнала. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] в с. Форголань Виноградівського району померла [PERSON], рідна мати сторін (а.с.5,6,14,15). Заповіту за життя не складала. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Встановлено, що за життя померла [PERSON] набула право власності на житловий будинок, зведений на відведеній для цієї мети земельній ділянці площею 0,25 га, будівництво якого завершене у 1989 році (а.с.7,38). Після завершення будівництва житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] у Погосподарській книзі села Форголань Виноградівського району. А саме, за даними запису в Погосподарській книзі № 1 дворогосподарство в [ADDRESS] (об'єкт 1266-1 погосподарського обліку) рахується за [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та є таким, що постійно проживав разом зі спадкодавцем аж до дня його смерті (а.с.19). В свою чергу відповідач [PERSON], як спадкоємець першої черги, спадщину не прийняла, і на таку не претендує. За ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Про відмову від спадщини спадкоємець може заявити протягом строку, встановленого для її прийняття. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом Бочаницької сільської ради Гощанського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON], свідоцтво про смерть [NUMBER], видане виконкомом Бочаницької сільської ради, Гощанського району, Рівненської області, актовий запис №13. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №230307, яка знаходиться на території Бочаницької сільської ради Гощанського району. 18 листопада 2013 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Бочаницької сільської ради, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] Після смерті заповідачки позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав, що дану заяву потрібно подати до нотаріальної контори протягом шести місяців після смерті спадкодавця, а дізнався про це лише від нотаріуса. До цього ніхто йому даного питання не роз'яснював і з подібною ситуацією він не стикався. Окрім цього, з квітня по червень 2014 року перебував на роботі в Російській Федерації та фізично не міг подати заяву до сплину 6-місячного терміну. В даний час необхідно вирішити питання про продовження строків на подання заяви про прийняття спадщини за законом, а це можна зробити тільки за рішенням суду. Позивач просить суд визнати причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини поважними та надати йому додатковий термін для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю, просив його задовольнити В судове засідання представник відповідача не з'явився, однак подав заяву про визнання позову і просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, оскільки перебував на заробітках за межами країни. За таких обставин суд вважає причини пропуску строку звернення в нотаріальну контору поважними, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом визнати за ним право власності на спадкове майно: ж итловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] Березнівського району Рівненської області. В заяві вказує, що будинок належав його батьку [PERSON]. Батько помер [INFO] року. 15 січня 2003 року батько склав заповіт, що все належне майно заповів позивачу. У видачі свідоцтва про право наспадщину йому відмовлено через відсутність будь-яких правовстановлюючих документів у батька.. У судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглядати без їх участі. Відповідач у судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матерiали справи, суд вважає, що заява пiдлягає задоволенню. Як встановлено судом і відповідно до виписки з погосподарської книги виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області згідно запису погосподарської книги № 10 особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] Березнівського району Рівненської області рахується за [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть. Як видно із свідоцтва про народження позивача спадкодавець є його батьком. З довідки Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області № 2463 від 18 листопада 2014 року видно, що на день смерті [PERSON] в будинку спадкодавця була зареєстрована дружина спадкодавця [PERSON], позивач [PERSON] Як вбачається з довідки державного нотаріуса Березнівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернувся позивач. [PERSON].від прийняття спадщини відмовилась. Із заповіту від 15 січня 2003 року видно, що [PERSON] все своє майно заповів позивачу [PERSON]. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України права власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. За ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місячного строку він не заявив про відмову від неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved