Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що йому згідно договору дарування житлового будинку від 29 жовтня 2010 року належить на праві приватної власності житловий будинок по вул. Комсомольській, 32 в с. Леськи Черкаського району Черкаської області. У даному будинку зареєстрована колишня дружина [PERSON] яка не проживає в даному будинку та в добровільному порядку не знялася з реєстрації у будинку. Відповідачка не проживає в будинку, житлом не користується, не сплачує рахунки за комунальні послуги, її особистих речей у будинку не має. Оскільки [PERSON] не користується житлом, будинок їй не належить, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом по вул. Комсомольській, 32 в с. Леськи Черкаського району Черкаської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити їх з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач [PERSON] звернувся до суду вважаючи, що його право власності та житлові права порушені, оскільки у звязку з реєстрацією відповідачки [PERSON] у належному йому будинку, він позбавлений можливості належним чином реалізувати свої права, тому його порушене право підлягає судовому захисту. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Згідно договору дарування жилого будинку від 29.10.2010 року, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 32 по вул. Комсомольській в с. Леськи Черкаського району Черкаської області. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. З акту обстеження умов проживання від 09.11.2015 року, складеного комісією Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області вбачається, що колишня дружина власника [PERSON] зареєстрована в [INFO], але не проживає з 16 грудня 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в належному позивачеві житловому будинку, і він як власник у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, правам та інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved