Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами №26-г по вул.Шевченка у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області у порядку спадкування після смерті баби [PERSON], померлої 24.03.2005. Свої вимоги мотивував тим, що 24.03.2005 померла його баба [PERSON] З 1998 року він разом з нею та дідом [PERSON], який також помер 23.02.2002, до її смерті проживав у [INFO]. Після смерті баби він звернувся до нотаріальної контори та прийняв спадщину у вигляді двох земельних ділянок, про що отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2015, які зареєстровані в реєстрі за №856 та №859. Проте, нотаріально оформити спадщину на вказаний будинок він не має можливості, оскільки за життя баба не виготовила технічний паспорт на будинок та не отримала свідоцтва про право власності на нього. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії 23.03.2017 нотаріусом винесено постанову. Зазначені обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу розглядати у його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження позивача, 19.01.1983 народився [PERSON], його батьком записаний [PERSON] (а.с.9). Батьками [PERSON], у свідоцтві про його народження, записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Батько позивача [PERSON], згідно зі свідоцтвом про смерть, помер 05.10.1983 (а.с.8). Після його смерті заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що спадщину після смерті чоловіка, а саме грошовий вклад з належними відсотками, отримала його дружина [PERSON], про що свідчить заява про прийняття спадщини та свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.73-74). Дід позивача [PERSON], згідно зі свідоцтвом про смерть, помер 23.02.2002 (а.с.7). Після його смерті заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що спадщину після смерті чоловіка, а саме житловий будинок з надвірними будівлями №26-г по вул.Шевченка у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області та земельну ділянку №290 розміром 3,52 га, отримала його дружина [PERSON], якій 14.03.2003 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,52 га, що зареєстроване в реєстрі за №212. Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок не видавалося (а.с.73-84). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру встановлено, що після смерті [PERSON] видано одне свідоцтво про право на спадщину, яке зареєстроване в реєстрі за №212 (а.с.56). Згідно зі свідоцтвом про смерть, баба позивача [PERSON] померла 24.03.2005 (а.с.6). Після її смерті заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що спадщину після смерті баби за заповітом від 10.03.2005 №44 отримав позивач [PERSON], якому 26.10.2015 на дві земельні ділянки видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які зареєстровані в реєстрі за №856 та №859. Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №26-г по вул.Шевченка у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області не видавалося (а.с.47-53). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру встановлено, що після смерті [PERSON] видано два свідоцтва про право на спадщину, які зареєстровані в реєстрі за №856 та №859 (а.с.55). У довідках від 11.08.2015 №420, від 03.08.2016 №1467 та від 03.08.2016 №1468 зазначено, що [PERSON], [INFO], з 1955 року до дня своєї смерті 24.03.2005 була зареєстрована та проживала [INFO]. Разом з нею з 1998 року проживав та вів спільне господарство її онук [PERSON], [INFO], який здійснив поховання та проживає за даною адресою без реєстрації по теперішній час. Від імені [PERSON] посвідчений заповіт від 10.03.2005 №44, який не змінений та не скасований (а.с.16, 18, 50). Виписка з погосподарської книги від 26.10.2016 №2312 свідчить про те, що [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Шевченка,26-г у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області та власноручно здійснила забудову господарським способом, завершивши будівництво у 1955 році (а.с.15). У листі Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 17.01.2016 №15 вказано, що станом на 01.01.2013 житловий будинок №26-г по вул.Шевченка у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області належить [PERSON], право власності на нього не зареєстровано (а.с.70). З листа Знамянського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 15.02.2017 №20 вбачається, що на житловий будинок №26-г по вул.Шевченка у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області технічна документація не виготовлялася та реєстрація права власності не проводилася (а.с.89). Приватним підприємством «Юридичне бюро технічної інвентаризації «Атріум» проведено технічну інвентаризацію житлового будинку №26-г по вул.Шевченка у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області, за наслідками якої 10.08.2016 виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого, інвентаризаційна вартість даного будинку становить 28426 грн. Будинок побудований у 1955 році (а.с.11-14, 17, 63-69). У довідці від 15.08.2016 №1544 вказано, що відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 01.02.1988 №10, будинку присвоєний номер будинку 26-г по вул.Шевченка у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.86). Таким чином, будинок збудований у 1955 році, але правовстановлюючі документи на зазначене домоволодіння відсутні, оскільки будинок не прийнято в експлуатацію. Державним нотаріусом Знамянської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул.Шевченка,26-г у с.Суботці Знам'янського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON], померлої 24.03.2005, на імя [PERSON], відмовлено у звязку з відсутністю документів, які могли б підтвердити право власності та належність майна спадкодавцеві, та у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкодавцем [PERSON] (а.с.93). З розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 №6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти. ([PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. ([PERSON] Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудуви зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З правової позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, вбачається, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1692/5), листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1245 ЦК України встановлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що спадкодавець, спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов обґрунтований і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування після смерті \~[PERSON] На підставі викладеного, ст.58 Конституції України ,ст.ст.5, 328, 331, 1216, 1218, 1245, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 та

Outcome: approved