Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просив: звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 01 квітня 2019 року; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позов обґрунтований наступними обставинами. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 01 квітня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття. Позивач вказує, що з 01 вересня 2020 року [PERSON] проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS] , так як навчається у 10 класі Одеської ЗОШ №16. Вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги та не має бажання забезпечувати потреби сина, що і стало причиною переїзду дитини до батька. На даний час відповідач проживає самостійно, має змогу працювати та матеріально утримувати сина. 09 лютого 2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи щодо позову відповідач зазначила, що спільний з позивачем син - [PERSON] дійсно до 01 вересня 2020 року мешкав разом із нею, але у зв`язку із бажанням вступити на навчання до Одеського ліцею з посиленою військовою фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області, був вимушений піти до школи в м. Одеса. Зазначила, що на даний момент син проходить навчання в вказаному ліцеї, проживає в казармі, а не у позивача та харчується в ліцеї. Крім того зазначила, що на даний момент ніде не працевлаштована, ніяких видів допомоги від держави не отримує, доходів не має. Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до канцелярії суду клопотання, в якому позов підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду клопотання, в якому у задоволенні позову просила відмовити, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 01 квітня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття. Позивач вважає, що він підлягає звільненню від сплати аліментів, та аліменти підлягають стягненню з відповідача, адже син проживає разом із ним. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину та регулюються Главою 15 СК України. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , 14 квітня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області (а. с. 6). Як встановлено судом, рішенням Балтського районного суду Одеської області від 01 квітня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що [PERSON] з 20 березня 2002 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Проживання відповідача м. Балта Одеської обл., не заперечувалось останньою у відзиві на повну заяву. Разом із цим, відповідно до довідки № 172 від 13 жовтня 2020 року, виданої Одеською ЗОШ № 16 І-ІІІ степенів ОМР, вбачається що син сторін - [PERSON] навчається в 10-А класі Одеської ЗОШ № 16 (а. с. 8). Із Довідки № 9/03 від 09 березня 2021 року, виданої головою ОК «Жемчужина на Бассейной» вбачається, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та проживає з сином [PERSON] з 01 вересня 2020 року (а. с. 41). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 18 лютого 2021 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 42). Таким чином, судом встановлено, що син сторін - [PERSON] з 01 вересня 2020 року проживає разом із батьком. На підтвердження доводів відповідача стосовно навчання сина в Одеському ліцеї з посиленою військовою фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області, проживання в казармі, а не у позивача, харчування за рахунок закладу тощо, не було надано жодних належних та допустимих доказів, тому суд вважає їх безпідставними. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Таким чином, враховуючи вищевказані норми, та встановленні судом обставини суд приходить до висновку, що порядок стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина, визначений рішенням Балтського районного суду Одеської області від 01 квітня 2019 року порушує принцип рівності обох батьків щодо обов`язку утримування дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). З огляду на відсутність імперативної заборони за позовом платника аліментів звільняти останнього від сплати аліментів, враховуючи встановленні під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині звільнення [PERSON] від сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 01 квітня 2019 року підлягають задоволенню, адже син сторін, на користь якого стягуються аліменти на підставі вищевказаного рішення, з 01 вересня 2020 року проживає разом з батьком. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На думку суду, доводи відповідача стосовно відсутності у неї доходів та перебування у незадовільному матеріальному стані є необґрунтованими, адже доказів того, що відповідач є непрацездатною, або за станом здоров`я не має можливості утримувати сина не надано, в той час, як існує обов`язок по відношенню до іншого з батьків щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син сторін, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо своєї непрацездатності, то вона може платити аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 840,80 гривень. Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 840,80 гривень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved