Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що за життя його бабка була власником майна колгоспного двору. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне останній майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що в [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму онуку, тобто позивачу. Після смерті своєї бабки, [PERSON] своєчасно прийняв спадщину, тому що до смерті [PERSON] проживав разом з нею і після смерті продовжував проживати у спадковому будинку по [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю відмітки про реєстрацію у спадковому будинку, він звертався до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з померлою на день її смерті. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку у Тростянецькій державній нотаріальній конторі позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 1/3 частину спірного житлового будинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав, за обставин, викладених в позові, просив суд їх задовольнити (а.с.50). Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позов визнала та просила справу розглянути без її участі (а.с.48,49). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що кожний із них скористався своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №784 від 17.08.2016 року, житловий будинок [ADDRESS] згідно з даними погосподарських книг відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору [PERSON], яка померла [INFO], та члени двору - чоловік [PERSON], який помер [INFO], син - [PERSON] Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її онук [PERSON], відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Гордіївської сільської ради за реєстровим номером №97. (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.08.2013 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно та 1/3 частини спірного житлового будинку. При житті, 01.12.2009 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на момент смерті і на що матиме право, заповіла [PERSON] Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований (а.с.8). 24.02.2015 року [PERSON], чоловік померлої [PERSON], до Тростянецької державної нотаріальної контори подав заяву про відмову від отримання обов'язкової частки у спадщині після смерті дружини. Йому відомо, що все своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с.25). Як вбачається з повідомлення завідуючої Тростянецькою ДНК від 11.10.2016 року №498/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], в Тростянецькій державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.38). Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї бабки в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, тому що до смерті [PERSON] проживав разом з нею і після смерті продовжував проживати у спадковому будинку по [ADDRESS]. Факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] в.Гордіївка Тростянецького району Вінницької області на час відкриття спадщини встановлено рішенням суду від 01.04.2016 року (а.с.10,11) Таким чином, спадкоємець після смерті [PERSON], який успадкував 1/3 частини спірного житлового будинку є [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку, що в с. Гордіївка, не отримав. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] позивачу [PERSON] у Тростянецькій державній нотаріальній конторі відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок (а.с.13). Згідно інформації в.о. начальника КП «Тульчинське МБТІ» від 01.11.2016 року №814, станом на 29.12.2012 року, інвентаризація на об'єкт нерухомого майна, а саме: житлового будинку, який розташований за адресою; [ADDRESS], не проводилася (а.с.47). Факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку «А», загальною площею 115,5 кв.м., житловою площею 74,2 кв.м., допоміжною площею 41,3 кв.м., що складається з: прибудова - літера «а», прибудова - літера «а1», ганок - літера «а2», літня кухня - літера «Б», погріб - літера «Бп», сарай - літера «В», гараж - літера «Г», огорожа - «1-2» , підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння (а.с.14-19), довідкою виконавчого комітету Гордіївської сільської ради Тростянецького району №784 від 17.08.2016 року, згідно якої померла [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою. Зазначений будинок відноситься до суспільної групи колгоспників, станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору [PERSON], яка померла [INFO], та члени двору - чоловік [PERSON], який помер [INFO], син - [PERSON] (а.с.9). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, житловий будинок в [ADDRESS] побудований у 1972 року належав кожному члену колгоспному двору в рівних частках, а саме: [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина та [PERSON] - 1/3 частина. Даний факт підтверджується реєстрацією даних будівель у погосподарській книзі Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 20-24). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, був наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме: 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Таким чином, за викладених обставин, враховуючи, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] була власником майна колгоспного двору (ст.120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року), позивач [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом до майна померлої, фактично прийняла спадщину - 1/3 частину спірного житлового будинку, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а тому його вимоги про визнання за ним права власності на 1/3 частину даного житлового будинку підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved