Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області, третя особа: [PERSON], про зняття арешту з житлового будинку та автомобілів, накладеного постановами державного виконавця від 02.12.2013 року та 05.03.2014 року в порядку виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON]. В обґрунтування позову пояснив, що згідно виконавчого документу № 2-3844 виданого 01.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, він зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2010 року. В зв'язку з тим, що позивач останні декілька років був безробітним, перебиваючись мінливими заробітками та мав на утриманні ще одну дитину, а також батьків пенсіонерів які отримують мінімальні пенсії, сплачувати в повному обсязі аліменти він не мав змоги, бо також мав обов'язок по сплаті аліментів на утримання [PERSON] в сумі 200,00 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Сплачував аліменти постійно, але не в повній мірі, тому виник борг і його сума поступово збільшувалась. 31 березня 2014 року [PERSON] сплатив усю суму заборгованості разом з періодичним платежем в сумі 5779,00 грн., звернувся до ВДВС Чугуївського МРУЮ в Харківській області з квитанцією про сплату боргу та написав заяву, у якій зобов' язався щомісячно сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив що на теперішній час заборгованості у нього не має, у зв'язку з чим просить позов задовольнити та зняти арешт з будинку та транспортних засобів. Представник відповідача державний виконавець Зозуля Р.В. в судовому засіданні підтвердив, що згідно матеріалів виконавчого провадження № 26921363 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів дійсно відсутня, однак проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що таким чином забезпечується реальне виконання рішення суду у майбутньому. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність третьої особи за наявними доказами справи. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належать: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], згідно довідки КП «Чугуївське МБТІ»; автомобіль ЗАЗ ТF698K 3НГ, легковий, бежевий, держ. номерний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER]; автомобіль CHERY KIMO, легковий синій, держ. номерний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER]; автомобіль HAFEI ZHONGYI HF J6371B, легковий, сірий, держ. номерний знак [NUMBER], № двигуна [NUMBER]; та автомобіль ЗАЗ 110206 легковий синій, держ. номерний знак [NUMBER], згідно довідки ВРЕР № 14 ГУМВСУ в Харківській області. Відповідно до виконавчого листа № 2-3844 виданого 01.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, він зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2010 року. Виконавчий документ знаходиться на виконанні у ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області, виконавче провадження відкрито 06.06.2011 року. Постановами державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області від 02.12.2013 року та від 05.03.2014 року у виконавчому провадженні № 26921363 накладено арешт на житловий будинок та автомобілі яка належать на праві приватної власності [PERSON]. Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 26921363, заборгованість на 01.04.2014 року - відсутня, проти чого не заперечує державний виконавець, також у травні позивачем сплачений щомісячний платіж по аліментам за квітень місяць, що підтверджується квитанцією оглянутою судом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності відповідно до норм ЦК України є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До заперечень відповідача, в яких він посилається на необхідність арешту майна для забезпечення реального виконання рішення у майбутньому, суд відноситься критично, оскільки на теперішній час права стягувача за виконавчим документом не порушені, отже такий захід забезпечення виконання рішення як арешт є передчасним, при цьому на час вирішення справи він суттєво порушує права позивача, як власника, які визначені чинним законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Підставами проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; рішення суду, що набрало законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved