Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.01.2011 року в м. Коростені по вул.. Ольгинська, 3, біля приміщення Коростенського міськрайонного центра зайнятості населення [PERSON], який керував автомобілем марки «Мазда-3» державний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з дитячим візком, в якому знаходилась його онука [PERSON] - [PERSON], 2010 року народження,, яку він в той час віз. Намагаючись уникнути зіткнення машини з дитячим візком він накрив собою візок та був збитий автомобілем під керуванням [PERSON] В результаті зіткнення з автомобілем він отримав тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани в лівій надбрівній ділянці з переходом в ліву лобну ділянку, садна в верхній частині спинки носа, поверхневої рани в ділянці лівої носо-губної складки, двох саден в проекції лівого наколінника, садна по тильній поверхні п»ясно-фалангового суглоба першого пальця правої кісті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров»я. Крім того, 21.01.2011 року до Коростенської центральної міської лікарні в дитяче відділення була поміщена його онука, яка отримала тілесні ушкодження під час ДТП, коли перебувала в дитячому візку. За фактом ДТП була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, з мотивацією, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 10.05.2011 року постановою Коростенського міськрайонного суду справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрита в зв»язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення. Незважаючи на значний термін, який сплинув після ДТП відповідач не відшкодував йому спричинену шкоду. При цьому він не оспорює матеріальну шкоду, а бажає стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду. Так, факт ДТП з заподіянням йому тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень його онуці спричинив підвищене психічне навантаження. Від отриманих тілесних ушкоджень він відчув сильний фізичний біль; його знівечене обличчя потягло за собою додаткові страждання, так як тривалий час він не міг нормально спілкуватись з рідними, знайомими та іншими людьми, не міг вести звичайний спосіб життя. Він витрачав кошти на медикаменти. Він хвилювався, що з вини відповідача могла бути заподіяна шкода його онуці, його досі мучать спогади про ДТП та про можливі наслідки. Вказана подія викликала напруження в його сім»ї. Крім того, він був вимушений витрачати свій вільний час на відвідування правоохоронних органів та бюро СМЕ, проходити числені медичні та судово-медичні обстеження, витрачати свій особистий час для участі у слідчих діях. Також він був вимушений докладати значних зусиль для відновлення способу свого життя, для налагодження нормального ритму життєдіяльності, який був до зазначеного правопорушення. Його сильно вразило ставлення [PERSON] до наслідків ДТП. З дня ДТП і до даного часу останній він навіть не вибачився за вчинені дії, не поцікавився станом його здоров»я, не запропонував будь-якої допомоги, шкоду не відшкодував. Спричинену йому шкоду він оцінює в 10000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача та вважає, що вказана сума зможе частково компенсувати понесені страждання та відновити порушені зв»язки. В судовому засіданні позивач та його адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Також позивач зазначив, що після ДТП відповідач вибачився, пропонував йому гроші, пропонував придбати дитячий візок. Вказана обставина свідчить про його вину в ДТП. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, він не бачив позивача. Можливо він і зачепив дитячий візок. При цьому сам позивач не вжив заходів щоб уникнути зіткнення, так як був в стані алкогольного сп»яніння. Він не залишав місце ДТП. Крім того, пояснив, що з моменту ДТП минуло три роки. Після ДТП було проведено розслідування, проведено ряд експертиз. В порушенні кримінальної справи відносно нього відмовлено. Після вказаної події вони з [PERSON] дочекались своїх дружин, і він відвіз позивача до лікарні, все оплатив. Медичні працівники викликали працівників ДАІ. При цьому сам [PERSON] перебував в стані алкогольного сп»яніння середньої тяжкості. [PERSON] переховувався від працівників ДАІ, а тому з ними розмовляла його дружина. В зв»язку зі станом позивача, працівники ДАІ запропонували їм самим розібратись в тому що сталось. Дитячий візок був в центрі зайнятості, і дружина позивача його забрала. Він пропонував позивачу придбати новий дитячий візок та оплатити його лікування, про суму позивач вирішив порадитись з дружиною. Сума шкоди кожен раз збільшувалась. Він неодноразово телефонував позивачу та пропонував відшкодувати шкоду. А коли зрозумів, що той не бажає урегулювати вказане питання перестав його турбувати. Позивач був в стані алкогольного сп»яніння, він його не збивав, той сам впав під колеса автомобіля та отримав тілесні ушкодження. Також пояснив, що він працює в Центрі зайнятості і тому мав право проїзджати до місця своєї роботи на автомобілі. Просив суд звернути увагу на особу позивача, який в стані алкогольного сп»яніння гуляв з дитиною, його було також притягнуто до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача. 17.01.2011 року її чоловік пішов на вулицю гуляти з онучкою. Коли вона йому зателефонував то він пояснив, що впав під колесо автомобіля і вона відразу побігла на місце пригоди. Відповідач не хотів викликати працівників ДАІ. Вона попросила відвезти дитину додому, а чоловіка в лікарню. В лікарні чоловіку оказали першу допомогу. Працівники ДАІ запропонували все вирішити добровільно. Відповідач обіцяв придбати дитячий візок, однак цього не зробив. Після того, що сталось дитина хворіла, чоловік також був в лікарні, тривалий час відновлював здоров»я, після ставшогося погано спить, нервує, знаходиться в пригніченому стані, вони часто стали сваритись. Крім того їх донька пішла від них проживати окремо та забороняє їм бачитись з дитиною. З відповідачем вони не зустрічались, так як не хотіли його бачити. Свідок [PERSON] пояснила, що вона являється дружиною відповідача. Коли трапилась ДТП вона підійшла на місце пригоди та підійшла дружина позивача. Вони запропонували їм допомогу, останні погодились все вирішити добровільно, більше вирішувала дружина позивача. До місця пригоди працівників ДАІ не викликали. Дитину відвезли додому. Позивача відвезли до лікарні, його оглянув травматолог. До лікарні приїхали працівники ДАІ, яких викликали лікарі. Позивач в присутності працівників ДАІ погодився все вирішити добровільно. В подальшому вони неодноразово намагались відшкодувати спричинену позивачу шкоду. Однак, його дружина за кожним разом збільшувала суму шкоди. Вислухавши пояснення позивача, адвоката, який діє в його інтересах, відповідача, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.01.2011 року по вул. Ольгінській, 3 в м. Коростені, громадянин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мазда-3», державний номер [NUMBER], та здійснюючи рух заднім ходом, не переконався в безпечності свого маневру і допустив наїзд на дитячий візок, який вів у руках, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, громадянин [PERSON] Внаслідок ДТП дитячий візок зазнав механічні пошкодження. Постановою від 20.01.2011 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 286 КК України за відсутності складу злочину. В діях [PERSON] вбачався склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 10.05.2011 року постановою Коростенського міськрайонного суду справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрита в зв»язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення. Як вбачається з постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.01.2011 року та від 08.04.2011 року; та постанови Коростенського міськрайонного суду від 10.05.2011 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності [PERSON] 17.01.2011 року перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння гуляв з онукою, яка знаходилась в дитячому візку, в парку ім. Островського в м. Коростені, під нахилом впустив візок, той покатився та вдарився в автомобіль під керуванням [PERSON], який в той час здійснював маневр. В судовому засіданні сам [PERSON] не заперечував той факт, що під час пригоди, яка мала місце 17.01.2011 року, він перебував в стані алкогольного сп»яніння. Однак, стан його сп»яніння не був таким високим, як зазначено в документах. [PERSON] вибачився перед позивачем, намагався відшкодувати спричинену шкоду, про що в судовому засіданні пояснив сам [PERSON] Свідок [PERSON], яка є дружиною позивача пояснила, вони не хотіли бачити [PERSON] Враховуючи всі обставини справи, поведінку як [PERSON] так і [PERSON], суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, в розмірі 500,00 грн., так як відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується... А тому,

Outcome: partial