Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 724414,90 грн., з яких 683922,15 грн. - сума основного боргу, 40492,75 грн. - 3% річних, та судові витрати у справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.12.2016 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, за яким відповідач взяв у борг у нього грошову суму еквівалентну 26000 доларів США та зобов`язався повернути до 01.06.2017 року. Відповідач не виконав свої зобов`язання, заборгувавши йому 26000 доларів США. Станом на 23.05.2019 року, на дату звернення до суду з позовом, курс національної валюти відносно долару США згідно інформації НБУ за 100 доларів США склав 2630,4698. Таким чином, сума заборгованості за договором позики від 18.12.2016 року становить 683922,15 грн. Сума 3 % річних в порядку ст.625 ЦК України становить 40492,75 грн. Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від відповідача не надходило, причини поважності неявки не повідомляв, відзив на позовну заяву не подавав, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 18.12.2016 року [PERSON] надав позивачу розписку, якою засвідчив те, що він отримав еквівалент 26000 доларів США грн. з терміном повернення 01.06.2017 року. Наведені обставини підтверджуються оригіналом розписки, що міститься в матеріалах справи. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позичені кошти до 01.06.2017 року. Приписами ч.3 ст.12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Будь-яких заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку боргу та встановлених судом обставин справи відповідач не надав. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявна заборгованість на загальну суму 724414,90 грн., з яких 683922,15 грн. - сума основного боргу, 40492,75 грн. - 3% річних. Таким чином, суд дійшов висновку за необхідне задовольнити позов в межах заявлений позивачем вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 7244,15 грн.

Outcome: approved