Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом приведення квартири у попередній стан, зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є власником квартири №16 в м. Одесі по вул. Розумовського, 9, на підставі договору купівлі продажу № 1125/98 від 24.06.1998 року. [PERSON] є власницею суміжної квартири №15 в м. Одесі, вул. Розумовського, 9, на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2006 року без його дозволу та згоди самовільно провела реконструкцію несучої стіни, шляхом улаштування двох ніш, розмірами 1*1*0,5 м та 2,5*1,2*0,5 м, чим було порушено цілісність конструкцій несучих стін будинку, шумоізоляцію квартири в якій він проживає, оскільки стіну, яка розділяє їх квартири було забито дошками. У зазначених нішах підсобному приміщенні відповідач обладнала полиці та стелажі, в які вмонтовано бойлер, холодильник та пральну машину. Його звернення до відповідача, в ЖЕО, до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, не дали ніяких результатів для усунення вищевказаних порушень його прав. Просить суд зобовязати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою №16 в м. Одесі, по вул. Розумовського, 9, а саме, відновити стіни квартири в попередній стан, шляхом закладення двох ніш, розмірами 1*1*0,5 м., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири №16 в м. Одесі по вул. Розумовського, 9, на підставі договору купівлі-продажу № 1125/98 від 24.06.1998 року (а.с.7-8). Відповідач [PERSON] є власником квартири №15 в м. Одесі по вул. Розумовського, 9, на підставі договору купівлі-продажу реєстровий номер 8-460 (а.с. 13). Позивач в судовому засіданні наполягав, що у звязку із самовільною реконструкцією відповідачем несучої стіни, шляхом улаштування двох ніш, було порушено цілісність конструкцій несучих стін будинку, шумоізоляцію квартири, в якій він проживає, оскільки стіну, яка розділяє їх квартири, було забито дошками. Згідно із ст.321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пп. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. За змістом 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Разом із тим, суд враховує положення ч.4 ст.8 ЦПК України, у відповідності до яких у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Згідно п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року №76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства, також, згідно п. 1.4.5. для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Відповідно до п. 1.4.2 вищезазначених Правил, переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 1327, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, зі змінами та доповненнями згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 01 червня 2010 року № 167; в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 09 серпня 2012 року № 404 не належать до самочинного будівництва, зокрема: засклення балконів, лоджій, веранд, терас, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, заміна матеріалу стін будинків, господарських будівель без збільшення розміру фундаменту та поверховості. З урахуванням положень ст.8 ЦПК України, суд застосовує Правила та Інструкцію в частині, що не суперечить Житловому кодексу. Аналізуючи вищенаведені положення, суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягає доказуванню: факт перепланування жилого приміщення приватного житлового фонду, який передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, факт зміни площі приміщення, а також факт погіршення умов експлуатації та проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі. Відповідно до акту від 14.02.2013 року складеного начальника КП ЖКС «Хмельницький» [PERSON], майстром ділянки №3 [PERSON], ст. майстром ділянки №3 [PERSON] вбачається, що за адресою [ADDRESS], колишніми жильцями зазначеної квартири були вибиті ніши в несучих стінах, в які було встановлено: холодильник, пральну машину, бойлер (а.с.20). За клопотанням позивача було проведено судову будівельно-технічну експертизу та згідно дослідженого в судовому засіданні висновку № 82/2016 року експертом було надано відповіді щодо наявності та розмірів ніш між квартирами №15 та №16 по вул. Розумовського в м. Одесі. Згідно довідки КП «БТІ» Одеської міської ради № 8103-10/502-П від 22.01.2015 року вбачається, що з матеріалів архівної справи, за даними первинної інвентаризації від 18.09.1935 року у будинку №9 по вул. Розумовській (кол. вул. Орджонікідзе) встановлено, що в спільній стіні між приміщеннями 2-житлова, площею 6,5 кв.м. та 3-кухні, площею 8,0 кв.м., окремих квартир 16 та 15 (кол. самостійна кв.17) був дверний прохід та двері. За даними поточної інвентаризації від 01.10.1973 року в спільній стіні кВ.16 (кол.кв.13а) дверний прохід частково закладено, а в кВ.15 (кол.кв.13) у дверному проході залишалась ніша, що підтверджується копією технічної документації (а.с.27-29), що також підтверджується довідкою № 460085,93 від 03.08.2015 року (а.с.65). Як вбачається з довідки начальника Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] № 31/21 вх. 10023 від 19.01.2015 року, при відвідуванні вищезазначеної квартири було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], яка належить їй на праві приватної власності. В зазначеній квартирі проживає гр. [PERSON], [INFO], разом зі своєю родиною в період з 2006 року по теперішній час. Зі слів останнього було встановлено, що за період проживання ніяких робіт по реконструкції квартири вони не проводили, ніша, яка знаходиться на кухні була при купівлі квартири, яка є в плані згідно технічного паспорту від 21.12.2001 року, реєстраційний номер 181 пр-199-313 (а.с.21). Як вбачається з відповіді Державної архітектурно будівельної інспекції України в Одеській області №01/11-1678 від 10.12.2014 року, в ході перевірки квартири [ADDRESS] встановлено, що виконання будівельних робіт виявлено не було, також згідно технічного паспорту від 14.03.2006 року за реєстраційним номером 419пр-190-313, на момент перевірки, добудов чи інших відхилень не виявлено, відмітки про самочинно прибудовані, добудовані, збільшені геометричні розміри відсутні, також згідно технічного паспорту від 21.12.2001 року за реєстраційним номером 181пр-199-313 відхилень теж не виявлено та відмітки відсутні (а.с.30-31). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] 24.06.1998 році вже з наявними у суміжній квартирі № 15 нішами, що підтверджується технічною документацією на цю квартиру ще з 1973 року. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідно до матеріалів справи позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а його доводи ґрунтуються на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд, всебічно з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, приходить до висновку, що позов [PERSON] необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed