Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , орган опіки та піклування Прилуцької райдержадміністрації, про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником вказаного вище будинку на підставі договору дарування від 18.08.1990 року. Разом з позивачем за вказаною адресою також зареєстрована його дочка - [PERSON] , [INFO] , та її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак фактично ні сама відповідачка [PERSON] , ані її діти не проживають у даному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що було складено акт обстеження факту проживання за місцем реєстрації №565 від 24.09.2019 року, крім того, вона не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, а також не приймає участі в спільному побуті. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач не чинив. На даний час відповідачка фактично проживає в м.Прилуки Чернігівської області. Оскільки на сьогоднішній день факт реєстрації відповідачки [PERSON] в будинку позивача порушує його право на вільне користування майном, а у позасудовому порядку зняти її з реєстрації він не має можливості, що обмежує позивача у вільному розпорядженні своєю власністю - нерухомим майном, то він і змушений був звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, проте завчасно подав заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.26). Відповідачка в судове засідання не з`явилася також, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно (а.с.42,47,50). Треті особи також не з`явилися до суду, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та вчасно (а.с.39,46), проте від представника органу опіки та піклування Прилуцької райдержадміністрації Симоненко С.А. до суду надійшла зава про розгляд справи без її участі, в якій при вирішенні спору вона поклалася на розсуд суду (а.с.48). У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії договору дарування від 18.08.1990 року (а.с.12-14), [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №1089 від 24.09.2019 року, виданої виконкомом Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , він має наступний склад сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , та онука - [PERSON] , [INFO] (а.с.8), що також підтверджується копією домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] (а.с.9-11). Згідно з актом обстеження факту проживання за місцем реєстрації №565, складеним 24.09.2019 року комісією Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , та її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані у будинку за адресою: [ADDRESS] , проте фактично за даною адресою не проживають. На даний час вказані громадяни проживають в м.Прилуки Чернігівської області, але точна адреса проживання невідома (а.с.7). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 150 Житлового кодексу України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою. У судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідачка хоч і значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , але фактично більше року не проживає за вказаною адресою, чим створює перешкоди позивачу у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, тому суд беззаперечно вважає відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним вище житловим будинком з надвірними будівлями. На підставі ст.150 ЖК України, ст.316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401,

Outcome: approved