Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, який у подальшому неодноразово уточнював, останній раз 26.06.2017 року звернувся з уточненою позовною заявою про поділ майна та стягнення компенсації зі сплати комунальних послуг, у якій позовні вимоги окрім [PERSON], пред'явив також до [PERSON] в частині стягнення компенсації зі сплати комунальних послуг, та в обґрунтування вказав, що з [PERSON] у період з 10.04.1981 року по 03.12.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час діти мешкають окремо та мають свої сім`ї. У період шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю. Також ними було придбано дачу у садовому товаристві «Калина», яку [PERSON] продала самовільно без його згоди, тому вважає, що вказана спірна квартира має бути поділена між ними у рівних частках, тому у зв'язку з наведеним просить розподілити спільно нажите майно, виділивши їм по 1 / 2 частині квартири, що знаходиться у [ADDRESS]. У спірній квартирі за період з 01.01.2014 року по 01.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] участі у сплаті комунальних послуги не приймали. 03 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, вказавши що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач вже тривалий час створює для неї перешкоди у доступі до вказаного належного їй житлового приміщення. Відповідачем відносно неї було здійснено фізичне насилля, у зв'язку з чим вона змушена була покинути квартиру та тимчасово переїхати до рідних, оскільки в неї виникали побоювання за власне здоров`я. В квартирі залишилися її речі, майно, частина документів. Користуючись її відсутністю, відповідач змінив замки на вхідних дверях з метою створення їй перешкод у потраплянні до житла. В наслідок протиправних дій з боку відповідача, вона вимушена проживати за іншою адресою, у родичів. Маючи у власності трикімнатну квартиру та будучи зареєстрованою у ній, вона фактично позбавлена можливості там проживати, що вкрай обурює її, оскільки має намір і бажання вселитися до власного житла та проживати у ньому, тим більше, що має на це беззаперечне право. 13.01.2017 року вона відповідачу направила письмову вимогу про усунення перешкоди у користуванні приватною власністю - квартирою [ADDRESS], та просила надати дублікат ключів від замків та утриматись від дій, які порушують її право. Згодом вона отримала лист відповідача від 02.02.2017 року, де він вказав, що начебто не створює їй жодних перешкод у вселенні. 15.02.2017 року вона разом з сином, своїм представником та головою ЖБК «Восток-7» Трюхановою Л.В. прийшли до спірної квартири з метою вселення, де вона переконалася, що відповідач не збирається надавати їй доступ до її житла. Так за виходом на адресу було встановлено, що квартира має двоє вхідних дверей. Перші двері обладнані двома замками, другий з яких знято. Шляхом практичної перевірки, вона спробувала відчинити наявний замок своїм екземпляром ключів, але ключ не підійшов, оскільки замок був змінений. Другі двері були також обладнані двома справними замками, ключі від яких у неї відсутні. На її прохання надати дублікат від всіх замків та звільнити одну з кімнат для її проживання, відповідач категорично відмовився. Даний факт свідчить про грубе порушення її прав як власниці квартири, у зв'язку з чим 16.02.2017 року звернулася до Довгинцівського ВП з відповідним листом для вжиття заходів впливу на порушника її конституційних прав. Відповідач зловживаючи своїм правом та порушуючи її інтереси, фактично позбавив її житлової площі, у зв'язку з чим змушена звертатися до суду за захистом своїх прав, просить усунути перешкоди у користуванні квартирою та вселити її у квартиру [ADDRESS]. Зобов`язати відповідача [PERSON] надати їй дублікати всіх ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 03 березня 2017 рок зустрічну позовну заяву відповідача по первісному позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] про поділ майна та стягнення компенсації зі сплати комунальних послуг. 23.01.2018 року в ході розгляду справи представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] надала клопотання, в якому просила ухвалити часткове рішення, у зв`язку з визнанням [PERSON] позовних вимог в частині поділу майна подружжя з виділенням [PERSON] та [PERSON] по 1 /2 частині квартири за адресою: [ADDRESS] та відсутності з її боку заперечень в даній частині позовних вимог; продовжити провадження в частині невирішених вимог. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом позивача) [PERSON] - [PERSON] надав заяву в якій також просить ухвалити часткове рішення про задоволення зустрічного позову [PERSON], до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення у зв`язку з визнанням [PERSON] цих позовних вимог; продовжити провадження в частині невирішених позовних вимог за первісним позовом . У своїй заяві [PERSON] також просив своє клопотання та клопотання представника [PERSON] про ухвалення часткового рішення розглянути за його відсутності та [PERSON], проти задоволення клопотання представника [PERSON] про ухвалення часткового рішення не заперечує . Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] надала заяву у якій просить клопотання про ухвалення часткового рішення розглянути без її участі. Проти задоволення заяви представника [PERSON] про ухвалення часткового рішення не заперечує . Відповідно до частини 3статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний позов в частині вимог про поділ майна та зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині позовних вимог, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10.04.1981 року уклали шлюб який було зареєстровано у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 218 (а.с. 13 - копія свідоцтва про шлюб ). Розірвання шлюбу було зареєстровано 03.12.2013 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 130 (а.с. 14 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу ). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.11.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав КП ДОР «Криворізькеи БТІ» (а.с. 8-9) квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], яка була набута на підставі рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради «Про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 17.10.2012 року № [NUMBER], тобто ще за час перебування сторін у шлюбі між собою. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно п. 23 Постанову Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Після розірвання шлюбу між сторонами виникли суперечки щодо користування житловою площею спірної квартири. Згідно ч. 1 ст. ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України , обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, судом достовірно встановлено, що спільним майном подружжя, яке підлягає поділу є квартира [ADDRESS], на дане нерухоме майно сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Тож щодо способу поділу спільного майна подружжя, суд зважає на бажання кожної із сторін щодо його розподілу за рівними частками, враховує, визнання [PERSON] позову в цій частині , та вважає за необхідне провести поділ спільного сумісного майна [PERSON] та [PERSON] з виділенням їм по 1 / 2 частині квартири [ADDRESS]. Зустрічними позовними вимогами [PERSON] є усунення перешкод в користуванні житлом (вказаною квартирою), вселення. Дана позовна вимога також визнається [PERSON] в повному обсязі. В силу того, що дані обставини визнаються [PERSON] повністю, вони не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 383 Цивільного кодексу України та стаття 150 Житлового кодексу України передбачають право власника квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як вбачається з акту про відсутність доступу до житлового приміщення та створення перешкод у проживанні в житловому приміщенні від 15.02.2017 року, складеного головою ЖБК «Восток -7» Терюхановою Л.В., [PERSON], [PERSON] в присутності [PERSON], [PERSON] ( а.с. 33), спірна квартира [ADDRESS], має двоє вхідних дверей. Перші двері обладнані двома замками, другий з яких знято. Шляхом практичної перевірки, встановлено, що ключі [PERSON] не підходять до наявного замку. Замок змінено [PERSON] Два замка у других дверях справні, у [PERSON] ключі від них відсутні. На прохання [PERSON], [PERSON] надати всі ключі для виготовлення дублікатів відмовився. Доступ у [PERSON] до квартири відсутній. [PERSON] створює перешкоди у вільному доступі до житла для [PERSON] В категоричній формі відмовився надавати [PERSON] запасні ключі та ключі від зміненого замку. На прохання [PERSON] відмовився звільнити кімнату для її вселення та проживання. Через те, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні [PERSON] житловою квартирою, безпідставно не допускає її до спірного житла яке належить їй на праві власності, вона позбавлена охоронюваного законом права користування житловим приміщенням, і вимоги [PERSON] визнані [PERSON], тому суд задовольняє цю вимогу в повному обсязі. Відповідно до частини 4статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що визнання позову [PERSON] первісного позову в частині вимог про поділ спільного майна подружжя з виділом по 1 /2 частині квартири за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] та визнання [PERSON] зустрічного позову про усунення перешкод у користуванні вказаною квартирою та вселення у повному об'ємі, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а за таких підстав суд приходить до висновку про задоволення даних вимог та ухвалення часткового рішення. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судом встановлено, що при зверненні [PERSON] до суду з первісною позовною заявою, ним було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., також при зверненні [PERSON] до суду з зустрічною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. Так як первісний позов [PERSON] в частині поділу майна подружжя задоволений повністю, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений [PERSON] при подачі первісного позову до суду, в розмірі 551,20 грн. Так як зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі, з [PERSON] підлягає стягненню сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved