Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказавши суду, що 10.03.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області, в справі №682/215/16-ц вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 43135,71 грн. втрат інфляції та 3368, 20 грн. трьох процентів річних за період 2013-2015 роки. 09.12.2014 року головним державним виконавцем ДВС Славутського МУЮ, на підставі Виконавчого листа №682/2349/13-ц, винесено Постанову ВП №45747376 про відкриття виконавчого провадження. 31.05.2018 року державним виконавцем ДВС Славутського МУЮ, прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувану, у зв`язку з безрезультатними наслідками дій по виконанню стягнення. Позивач вказав, що ним подано заяву до Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області. Листом від 16.07.2018 року №167-П/114/01-2018 підтверджено, що [PERSON] є жителем с. Цвітоха Славутського району Хмельницької області. Позивач вказав, що індекс інфляції в Україні у 2016 році становив 112,4%, у 2017 році становив 113,7%, у 2018 році становив 109,8%. Всього за період 2016-2018 рр. індекс інфляції в Україні становив 140,32%, всього втрати від інфляції становили 21772,8 грн. (54000 грн. х 40,32%). Три проценти річних від простроченої суми за період 2016-2018 рр. становить 9%. Всього з 01.01.2016 р. по 01.01.2019 р. становить 4860,00 грн. (54000х9%). Позивач вказує, що ним не отримано проценти за позикою за позику у: 2016 р. 9598, 68 грн., 2017 р. 7132, 44 грн., 2018 грн. 9248,79 грн. Всього з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. позивачем не отримано проценти за позикою в сумі 25979,92 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача втрати від інфляції в сумі 21772,00 грн., три проценти річних від простроченої суми, що становить 4860,00 грн., та проценти за користування чужими коштами в сумі 25979,00 грн. Ухвалою суду від 20.02.2019 року відкрито провадження\~у справі\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження та\~вирішено справу\~розглядати без\~повідомлення сторін\~за наявними\~у справі\~матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Згідно поштового конверту , який повернуто до суду 02.02.2021 року відповідач відсутній за вказаною адресою його місця реєстрації. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судовий розгляд здійснюється із ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновків, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. Здійснивши аналіз ст.ст. 599,\~600,\~604607\~ЦК України\~слід дійти\~висновків,\~що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору позики та не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, де кредитор має право на отримання від боржника процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Однак, позивач, як на підставу обгрунтування своїх вимог посилається на рішення суду від 10.03.2016 р., яким з відповідача на його користь було стягнуто 43135, 71 грн. втрат від інфляції та 3368, 20 грн. трьох процентів річних за період 2013 2015 рр. Проте, вказане рішення суду не є основним (первісним) рішенням суду про задоволення вимог кредитора, яке будучи невиконаним боржником надаволо б позивачу (кредитору) право на звернення до суду про стягнення з відповідача процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання та позивачем. Тобто позивач, як на підставу задоволення своїх вимог посилається на рішення суду, яке не є основним рішенням про задоволення його вимог, як кредитора, а є лише похідним від основного рішення та не встановлює підстав для задоволення вимог позивача за вказаним позовом. Окрім цього, позивачем не надано суду доказів щодо долі основного рішення, тобто чи перебуває воно на виконанні в органах ДВС, який фактичний залишковий розмір заборгованості за цим рішення на час звернення позивача до суду. \~ \~ \~ \~Викладене позбавляє суд можливості належно застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 625 та ст. 536 ЦК України та здійснити аналіз розрахунків за вимогами позивача і з`ясувати початок та закінчення періодів для їх проведення та базову суму (тіло боргу за основним рішенням суду) на яку слід здійснити такі розрахунки за вимогами позивача. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed