Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон та виготовлення проїзного документу без згоди матері. В обґрунтування позову, позивач [PERSON] посилається на те, що він з відповідачем [PERSON] має спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Неповнолітня [PERSON] займається естрадними танцями та айкідо, приймає участь у різноманітних конкурсах з танців у різних країнах. Раніше за матеріальну винагороду відповідачка [PERSON] надавала позивачу дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі [PERSON], але дія цього дозволу закінчилась а надавати новий дозвіл безкоштовно відповідач відмовляється. Відповідачка [PERSON] не цікавиться розвитком своєї неповнолітньої доньки, ухиляється від своїх батьківських обов'язків і своєю безпідставною відмовою надавати дитині дозвіл на поїздку порушує права неповнолітньої [PERSON], [INFO], на отримання нових знань, на підставі чого позивач вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, у своєму позові просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 4). Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з'явилася, про причини неявки до суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному сайті «Судова влада Україна» (а.с. 20). За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6) батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], значаться позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що відповідач [PERSON] мати неповнолітньої [PERSON], [INFO], ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, можливо надати її батькові позивачу [PERSON] - дозвіл на вивіз дитини [PERSON] за межі України без згоди матері. Судові витрати пов'язані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved