Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості дійсним та визнання права власності на нього. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 листопада 2016 року між позивачем, [PERSON] та відповідачкою, [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, згідно якого відповідачка передала позивачу у власність нежитлове приміщення (магазин), а позивач сплатив відповідачці за це приміщення грошові кошти у сумі 90 000,00 гривень. При укладенні договору сторони досягли згоди, що нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу буде здійснено пізніше, оскільки на території м. Луганська проводиться АТО. Пізніше позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідачки з пропозицією нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нежитлового приміщення, але отримував відговорки. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу нежитлового приміщення № 4 (магазину), укладеного 08 листопада 2016 року № 08.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення (магазин) [ADDRESS] Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явивсь. Надав клопотання, у якому просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підпримав. Відповідач про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, надала до суду заяву, в якій позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу нежитлового приміщення (магазин) № 4 відповідачка по справі [PERSON] передала, а позивач по справі [PERSON] прийняв нежитлове приміщення (магазин) [ADDRESS]. Продаж вчинено за погоджену між сторонами вартість - 90 000,00 гривень. Сторони гарантують протягом одного місяця з моменту підписання договору, але не пізніше 12 листопада 2016 року укласти нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу (а.с.12). Згідно акту приймання - передачі нежитлового приміщення (магазину) № 4 відповідачка передала, а позивач прийняв вищевказане приміщення магазину, претензій сторони одна до одної не мають (а.с.13). Згідно розписки відповідачка по справі [PERSON] отримала від [PERSON] за проданий нею магазин грошові кошти у сумі 90 000,00 гривень (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачці [PERSON] належить на праві власності нежитлове приміщення магазину [ADDRESS] (а.с.15-16). Згідно копії технічного паспорту на громадський будинок [PERSON] належить на праві власності нежитлове приміщення (магазин) [ADDRESS] Відповідно до вимог ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. ст. 201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Судом встановлено, що сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу, претензій одна до одної не мають, що підтверджується розпискою відповідачки (а.с.14) та її заявою про визнання позовних вимог. Умови договору було фактично виконано - позивач сплатив кошти та отримав товар, відповідачка отримала кошти та передала товар, що підтверджується актом приймання - передачі (а.с.13). Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved