Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) про визнання права власності на рухоме майно. В обґрунтування позову зазначив, що з 23.09.2005 року він перебував у шлюбі з відповідачкою Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано. У 2008 році під час шлюбу на отримані від ПАТ КБ «Надра» грошові кошти придбали автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS TF69, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Після розірвання шлюбу добровільно вирішили питання щодо поділу набутого за час шлюбу майна, в тому числі стосовно зазначеного автомобіля, він сплачує відповідачу 2000 доларів США в рахунок компенсації вартості його частки у спільній сумісній власності, продовжує погашати суму кредиту до повної її виплати, а відповідач у свою чергу не претендує на автомобіль та не заперечує проти його переоформлення на його ім'я. 22.02.2012 року на виконання взятих на себе зобов'язань щодо угоди про поділ рухомого майна передав відповідачеві 2000 доларів США, кредит погасив у повному обсязі. З вересня 2011 року даний автомобіль знаходиться у користуванні позивача. У зв'язку із неможливістю вирішення питання щодо визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль в позасудовому порядку, просив визнати за ним право власності на автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS TF69, 2008 року випуску, сірого кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася. Заява про розгляд справи за її відсутності, заперечення проти позову від неї не надходили. Представник третьої особи у судове засідання теж не з'явився, повідомлення про згоду на участь у справі від нього не надійшло. За згодою позивача і у відповідності до ч. 2 ст. 197, ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 вересня 2005 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2011 року (а.с. 11). За час перебування у шлюбі у 2008 році сторони на отримані від ПАТ КБ Надра» грошові кошти придбали автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS TF69, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.14-18)), який зареєстрований на ім'я відповідача (а.с. 13). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ч. 1 ст. 70 СК при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сторони у добровільному порядку домовились про поділ придбаного під час шлюбу транспортного засобу у такій спосіб: позивач сплачує відповідачу 2000 доларів США в рахунок компенсації вартості його частки у спільній сумісній власності, одноособово виконує обов'язки по погашенню боргу за кредитним договором, а відповідач не претендує на автомобіль та не заперечує проти переоформлення реєстраційних документів на ім'я позивача, що підтверджується розпискою, складеною відповідачем 22.02.2012 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку вирішити питання щодо визнання за ним права власності на спірний автомобіль, є підстави для захисту його права у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України - визнання за ним права власності на рухоме майно.

Outcome: approved