Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 12.06.2004 року. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Через відсутність кохання, взаємоповаги та байдужості до життя та проблем один одного сімейне життя погіршилось, в результаті чого шлюбні стосунки остаточно припинені; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 24.07.2019 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явився; надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і задовольнити позов. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій повністю визнала позов; з наслідками визнання позову ознайомлена; просила розглянути справу в її відсутність. Після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що 12.06.2004 року відділом ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 125. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачем про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved