Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 4328 гривень 68 копійок, вказавши, що 22 квітня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики на суму 3500 гривень, без вказаного строку повернення коштів, що підтверджується власноручно складеною відповідачем розпискою. Усно відповідач пообіцяв повернути кошти через один місяць. Строк повернення взятих у борг коштів минув. Проте відповідач позичені кошти не повертає. 01.05.2014 року він зустрів відповідача та заявив вимогу про повернення коштів. Крім того 25.12.2014 року ним було направлено відповідачу вимогу про повернення коштів. На даний час відповідач уникає спілкування з ним, не відповідає на телефонні дзвінки, що свідчить про ухилення відповідача від добровільного повернення позичених коштів за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У тексті розписки не вказано розмір відсотків, а тому він просить стягнути проценти за період з 24 липня 2014 року по 29 січня 2014 року з врахуванням розміру облікової ставки НБУ в сумі 324 гривень 78 копійок. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, яки прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України, та враховуючи те, що відповідач отримав вимогу про повернення боргу 01.05.2014 року, то період прострочення потрібно рахувати з 01.06.2014 року (30 днів) та сума інфляційного знецінення коштів становить 434 гривні та 3% від простроченої суми боргу становить 69 гривень 90 копійок. Представник позивача направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позову та не заперечує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 22 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 3500 гривень, без вказаного строку повернення коштів, що підтверджується власноручно складеною відповідачем розпискою. 01.05.2014 року позивач заявив відповідачу вимогу про повернення коштів Однак відповідач позичені кошти не повертає. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав та кошти не повернув позивачу, що визнається сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 2 ст.530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, яки прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Також відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що [PERSON] не виконано зобов'язань перед [PERSON] викладених у розписці від 22.04.2014 року, у які не зазначено розмір процентів, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 4328 гривень 68 копійок, з яких 3500 гривень сума боргу, 324 гривні 78 копійок (проценти за користування коштами за період з 24 липня 2014 року по 29 січня 2014 року), 434 гривні (сума інфляційного знецінення коштів за період з 01.06.2014 року по 29.01.2014 року) та 69 гривень 90 копійок (3% річних за період з 01.06.2014 року по 29.01.2014 року)

Outcome: approved