Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги вона не надає взагалі. Дитина проживає з позивачем і він здійснює всі витрати на її утримання. Враховуючи, що згоди про розмір аліментів сторонами не досягнуто, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач, будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляу справи повідомленим не з'явився за невідомих причин. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили задоволити. Відповідач в судовому засіданні показала, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 800 /вісімсот/ гривень, адже є непрацездатною, важко хворіє, є інвалідом ІІ групи, та й сама перебуває на частковому забезпеченні своїх батьків. Окрім того, якщо позивач не має можливості самостійно утримувати дитину, готова забрати сина на своє забезпечення. Тому, просила суд задоволити позовні вимоги частково, шляхом стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 200 гривень. Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст..10 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі , мають рівні права подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості . Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом . Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених ст.61 цього Кодексу . Судом встановлено, що з березня 2003 року сторони проживали разом. За період спільного проживання, [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], про що зроблено актовий запис №10 (а.с.4). На даний час дитина проживає з батьком /позивачем/ та знаходиться на його утриманні. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати та виховувати дитину, матеріальну допомогу не надає, що відповідачем не заперечувалось. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В заперечення позовних вимог [PERSON] було надано суду виписку із амбулаторної картки стаціонарного хворого про стаціонарне лікування в ВОКЛ ім.. Пирогова та витяг на МСЕК /а. с. 27, 36/. При цьому, зазначені докази не містять будь-яких даних про те, що відповідач за станом здоров'я не може працювати аби належним чином утримувати свого малолітнього сина. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 27 Конвенції передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому із врахуванням вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014р.», яким встановлено, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 1286 грн., та те, що відповідач по справі не має постійного доходу, відповідач працездатна, інших утриманців не має, крім того не надає належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, дитина знаходиться на повному забезпеченні батька, виходячи із засад розумності та справедливості, рівного обов'язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 11.03.2014 року - дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання до суду позову про стягнення аліментів, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved