Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та державного виконавця Знам'янського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії і просить винести рішення, яким: Визнати дії державного виконавця ВДВС Знам'янського міськрайонного управління юстиції під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам за період з вересня 2009 року по 16 жовтня 2014 року у боржника [PERSON] у виконавчому провадженні ВП №38450497 такими, що не відповідають вимогам ст. 195 СК України, тобто, неправомірними; Зобов'язати державного виконавця ВДВС Знам'янського міськрайонного управління юстиції здійснити розрахунок заборгованості по аліментам боржника [PERSON] в виконавчому провадженні ВП №38450497 у відповідності до вимог ст. 195 СК України; Визначити заборгованість [PERSON] за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) на користь [PERSON] на утримання дитини, відсутньою; Скасувати постанову про накладення арешту на майно боржника - [PERSON] та оголошення заборони його відчуження від 11.02.2014 року у виконавчому провадженні ВП №38450497, як незаконну. Вимоги вмотивовані тим, що за виконавчим листом виданим Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області « 2-349 від 09.12.1998 року з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку щомісяця, до досягнення донькою повноліття. Державним виконавцем видана довідка щодо розміру заборгованості по аліментам, яка станом з вересня 2009 року по 16 жовтня 2014 року становить 19442,63 грн. Із вказаною сумою заборгованості позивач не згоден, так як постійно та своєчасно сплачував аліменти на утримання дитини. Аліменти деякий час сплачував в добровільному порядку, про що надавав до ВДВС копії квитанцій, коли мав роботу, аліменти та накопичена заборгованість по ним стягувалися із його заробітної плати. Вважає, що державний виконавець не врахував багато виплат при розрахунку заборгованості по аліментам, яка відсутня. Крім того, в зв'язку з виниклою заборгованістю, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.02.2014. Вважає вказану постанову незаконною, так як заборгованість по сплаті аліментів в нього відсутня, та такою, що підлягає скасуванню. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але надала письмову заяву, де вказала, що вимоги позову підтримує. Разом з тим, в заяві визнала існуючу заборгованість позивача по аліментам за чотири місяці березень-червень 2012 року в повному розмірі та з липня по грудень 2012 року, за весь 2013 рік та з січня по жовтень 2014 року в розмірі різниці між фактично сплаченими сумами та мінімальним розміром аліментів. Позивач визнав борг в розмірі 4272,30 гривень, які виплатив стягувачеві та просить провадження у справі закрити. Державний виконавець в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без його участі, вирішення спору залишив на розсуд суду. [PERSON] в судове засідання також не зявилася, надала письмову заяву, відповідно до якої згодна із сумою боргу по сплаті аліментів в розмірі 4273,80 гривень, яку отримала від боржника та претензій до нього щодо аліментів не має, не заперечує проти закриття виконавчого провадження та просить суд розглядати справу без її участі та участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, так як згідно п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Представник позивача просив закрити провадження у справі, разом з тим підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі, хоча і визнав, що заборгованість по сплаті аліментів в нього існує, але в меншому розмірі, ніж вказано в довідці розрахунку. Також, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. В судовому засіданні встановлено, що за виконавчим листом виданим Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області №2-349 від 09.12.1998 року з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку щомісяця, до досягнення донькою повноліття. За вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП № 38450497. Державним виконавцем видана довідка щодо розміру заборгованості по аліментам, яка станом з вересня 2009 року по 16 жовтня 2014 року становить 19442,63 грн. Відповідно до перерахунку, заборгованість становить 12205,28 гривень. Сторони в процесі розгляду справи визначилися із загальним розміром заборгованості 4272,30 гривні, яку боржник визнав та виплатив в повному обсягу стягувачеві, а стягувач в свою чергу визнав розмір заборгованості та не заперечує щодо закриття виконавчого провадження. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що [PERSON] не в повному обсязі сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі цього, державним виконавцем винесена постанова від 11.02.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження для забезпечення виконання рішення суду відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, постанова винесена законно та не може бути скасована в судовому порядку на підставі відсутності заборгованості по аліментам. Також, суд вважає визначення та погодження боржником та стягувачем розміру заборгованості є правом кожного з них, тому суд приймає до уваги вирішення ними питання в добровільному порядку, однак в даному випадку заява стягувача про закриття виконавчого провадження не підвідомча суду та повинна подаватися до ВДВС Знам'янського МРУЮ за місцем відкриття виконавчого провадження. В зв'язку з тим, що визначення боржником та стягувачем суми заборгованості не спростовує нарахування державним виконавцем суми заборгованості, суд вважає відмовити в задоволення вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця ВДВС Знам'янського міськрайонного управління юстиції під час здійснення розрахунку такої заборгованості. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що державний виконавець діяв відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 14 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», на підставі судового рішення, наявного виконавчого провадження, у спосіб та порядок, визначених Конституцією та законами України, таким чином твердження позивача про порушення його прав не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тож суд вважає необхідним відмовити і в задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: dismissed