Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є єдиним спадкоємцем першої черги всього нерухомого майна, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , 1928 р.н., яка померла [INFO] , оскільки на день її смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з нею за місцем її реєстрації та проживання в будинку [ADDRESS] . 06 липня 2020 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 часток житлового будинку [ADDRESS] . 2/3 частини вказаного будинку належало померлій: 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області 26 травня 1995 року по реєстру № 2-1679, та 1/3 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області 26 травня 1995 року по реєстру № 2-1681. 06 липня 2020 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] на спадкове майно, що складається з 1/3 частки цього житлового будинку, оскільки відповідно інформації наданої КП «Чугуївське МБТІ» ця частина будинку належить [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Чугуївського міського суду від 14.08.1995, справа № 2-943/1995. Однак 14.08.1995 ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області у справі № 2-943/1995 була затверджена мирова угода, якою за відповідачем [PERSON] було визнане право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] . У зв`язку з вказаною вище ухвалою суду [PERSON] у 1995 році звернулась до КП «Чугуївське МБТІ» з заявою про реєстрацію за нею 1/3 - частки вказаного житлового будинку на підставі вказаної мирової угоди і за нею було зареєстровано право власності. Але постановою Президії Харківського обласного суду від 19.04.1996 ухвала Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.1995 про затвердження мирової угоди скасована і справа в даній частині направлена на новий розгляд. В подальшому [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя і визнання права власності на вказаний житловий будинок і надвірні будівлі. Вказані справи були об`єднана в одне провадження. Чугуївський міський суд Харківської області, розглянувши цивільну справу своїм рішенням від 22.09.1997 [PERSON] у визнанні права власності на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями відмовив. Ухвалою Судової колегії в цивільних справах Харківського обласного суду від 28.10.1997 рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.09.1997 р. залишено без змін. Однак [PERSON] всупереч вимогам закону Постанову Харківського обласного суду від 19.04.1996 про скасування ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.1995, якою затверджено мирову угоду і визнано за нею право власності на 1/3 частину вказаного будинку, та рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.09.1997 про відмову їй у визнанні права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями не подала до КП «Чугуївське МБТІ» для скасування зареєстрованої за нею 1/3 частини вказаного будинку, тим самим укрила даний факт з метою подальшого незаконного володіння і користування вказаним нерухомим майном. Мати позивача померла і до самої своєї смерті не знала, що [PERSON] зареєструвала у Чугуївського МБТІ мирову угоду. Про те, що [PERSON] зареєструвала вказану мирову угоду і право власності на 1/3 часту будинку на своє ім`я, позивач також дізнався тільки коли почав процедуру оформлення спадщини у нотаріальній конторі. У зв`язку із набуттям чинності з 01.01.2013 змін до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01.01.2013 функції з державної реєстрації прав на нерухоме майно почала виконувати створена Державна реєстраційна служба. Тому КП «Чугуївське міжміське БТІ» станом на даний час позбавлено права здійснювати функції з державної реєстрації прав на нерухоме майно і не має права вносити будь-які зміни в інвентарну справу на вказаний будинок. Тому вважаю, що запис, здійснений у відповідному реєстрі КП «Чугуївське міжміське БТІ» є перешкодою для оформлення спадщини. В органах Державної реєстраційної служби право власності за [PERSON] 1/3 частки вказаного житлового будинку не зареєстровано. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у зв`язку з реєстрацією цієї частини будинку за іншою особою, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надала заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі. Відповідача в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, неодноразово надавала заяви про відкладення судового засідання, вказані дії суд розцінює, як зловживання процесуальним правом, в порядку ст. 44 ЦПК України. За таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] у с. Тернова, Чугуївського району, Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 14.05.2012 виконкомом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 55). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресом: [ADDRESS] . Згідно інформації КП «Чугуївське МБТІ» від 29.05.2019, за реєстраційними матеріалами право власності станом на 31.12.2012 на нерухоме майно, що за адресом: [ADDRESS] зареєстроване: 1/3 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.05.1995; 1/3 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.05.1995; 1/3 частина за [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Чугуївського міського суду від 14.08.1995 (а.с. 52). Однак дане право власності за [PERSON] спростовується наданими рішеннями судів. Так, 14.08.1995 ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області у справі № 2-943/1995 була затверджена мирова угода, якою за [PERSON] було визнане право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] . У зв`язку з вказаною вище ухвалою суду [PERSON] у 1995 році звернулась до КП «Чугуївське міжміське БТІ» з заявою про реєстрацію за нею 1/3 частки вказаного житлового будинку на підставі вказаної мирової угоди. Але Постановою президії Харківського обласного суду від 19.04.1996 ухвала Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.1995, якою затверджено мирову угоду і за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину вказаного будинку, скасована і справа № 2-943/1995 в даній частині направлена на новий розгляд, яка після перереєстрації була зареєстрована під № 2-448/97, що підтверджується листом Чугуївського міського суду від 25.07.2019 (а.с. 11). В подальшому [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя і визнання за нею права власності на житловий будинок і надвірні будівлі. Дана справа була об`єднана в одне провадження зі справою № 2-943/1995 і був присвоєний № 2-448/1997, що підтверджується листом Чугуївського міського суду Харківської області від 12.06.2019 (а.с. 10). Чугуївський міський суд Харківської області розглянувши цивільну справу № 2-448/1997 своїм рішенням від 22.09.1997 позивачу [PERSON] у визнанні права власності на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями відмовив. Ухвалою Судової колегії в цивільних справах Харківського обласного суду від 28.10.1997 рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.09.1997 залишено без змін (а.с. 12-51). Отже, відповідач [PERSON] всупереч вимогам закону Постанову президії Харківського обласного суду від 19.04.1996 про скасування ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.1995, якою затверджено мирову угоду і за нею визнано право власності на 1/3 частину вказаного будинку, та направлення справи в цій частині на новий розгляд та рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.09.1997 по цивільній справі № 2-448/1997 про відмову їй у визнанні права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, яке ухвалою Судової колегії в цивільних справах Харківського обласного суду від 28.10.1997 було залишено без змін, до КП «Чугуївське міжміське БТІ» для скасування зареєстрованої за нею 1/3 частини вказаного будинку не подала. У зв`язку із набуттям чинності з 01.01.2013 змін до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01.01.2013 функції з державної реєстрації прав на нерухоме майно почала виконувати створена Державна реєстраційна служба. Тому КП «Чугуївське міжміське БТІ» станом на даний час не має права здійснювати функції з державної реєстрації прав на нерухоме майно і не має права вносити будь-які зміни в інвентарну справу на вказаний будинок. Таким чином, запис здійснений у відповідному реєстрі КП «Чугуївське міжміське БТІ» у 1995 році про належність [PERSON] 1/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , неанульований до цього часу . Згідно довідки Введенської селищної ради Чугуївського району від 02.03.2017, [PERSON] на день смерті проживала за адресом: [ADDRESS] і разом з нею були зареєстровані син [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 57). [PERSON] звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] 06.07.2020 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] її синові [PERSON] , яка складається з 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресом: [ADDRESS] (а.с. 82-84). Також 06.07.2020 нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на спадкове майно, що складається з 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресом: [ADDRESS] (а.с. 85). Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач прийняв спадщину фактично, тим, що проживав зі спадкодавцем на день смерті, отримав свідоцтво про право на спадщину, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що спірна частина будинку зареєстрована за особою, право власності якої скасоване судовим рішенням, тому суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору. Враховуючи, що позов задоволений у повному обсязі сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved