Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Драбівської районної ради, відділу освіти Драбівської районної державної адміністрації, третя особа: фінансове управління Драбівської районної державної адміністрації про визнання недійсними торгів з продажу комплексу будівель, про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач мотивував тим, що 31.07.2013 року він був визнаний переможцем торгів з продажу комплексу будівель корпусу молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ім. С.В. Васильченка - гімназія», розташованого у смт. Драбів по вул. Комсомольській, 6 про що було складено протокол №5 від 31.07.2013 року. На виконання умов торгів ним Черкаській торгово-промисловій палаті було сплачено кошти у сумі 111778,00 грн. За результатами вказаних торгів, та враховуючи відповідну сплату позивачем коштів визначених умовами таких торгів 31.07.2013 року, був укладений договір купівлі-продажу між Драбівською районною радою та [PERSON], однак майно так і не було передано покупцю. Даний аукціон та договір купівлі-продажу позивач вважає незаконними та такими, що проведені з порушенням вимог нормативно правових актів, а саме: Законів України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (ст. 4), «Про приватизацію державного майна» (п. б ч. 2 ст. 5), «Про освіту» (ч. 5 ст. 63 ) за яким не підлягають приватизації об'єкти освіти, крім того, продавцем комунального майна виступив не орган приватизації, а відділ освіти Драбівської РДА. Також зазначає, що рішенням Драбівського районного суду від 01.06.2016 року було визнано незаконним та скасовано рішення Драбівської районної ради від 22.09.2011 року № 9-6УІ «Про надання дозволу відділу освіти райдержадміністрації на реалізацію або передачу в оренду корпусу молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ I-III ст. ім. С.В. Васильченка гімназія» за адресою: смт. Драбів, вул. Комсомольська, 6». Оскільки даний аукціон, протокол і договір купівлі-продажу є недійсними у відповідності до ст.,ст. 203, 204, 215, 216 ЦК України він має право вимагати повернення сплачених ним коштів за вказаним договором. Також у зв'язку з прийняттям неправомірного рішення Драбівською районною радою позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що він переживає у результаті порушення свого права власності, має нервозність, негативні емоції, переживання недовіри. З вини відповідача порушився нормальний ритм життя позивача, погіршився нормальний сон, апетит, тощо. Враховуючи вказане вище, та уточнивши свої позовні вимоги позивач просив суд визнати недійними торги з продажу комплексу будівель - корпусу молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ім. С.В. Васильченка - гімназія», від 31.07.2013 року, визнати нікчемним договір купівлі-продажу комплексу будівель від 31.07.2013 року, стягнути з Драбівської районної ради Черкаської області кошти в сумі 101420 грн. сплачених за вказаним вище договором купівлі-продажу та 10358 грн. понесених витрат на оплату торгів, у зв'язку із прийняттям районною радою незаконного рішення від 22.09.2011 року, а також стягнути з Драбівської районної ради Черкаської області завдану моральну шкоду у сумі 335070 грн. та стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати пов'язані із розглядом даної цивільної справи. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали, та надали суду пояснення аналогічні поясненням викладеним у позовній заяві. Окрім того, представник позивача [PERSON] зазначав, що Драбівська районна рада Черкаської області є власником і розпорядником спірного майна, та отримавши кошти за майно повернення їх позивачу не здійснила, хоча представники відповідача обіцяли це зробити, а тому позивач із письмовою заявою до відповідача про повернення коштів не звертався. Про існування рішення від 22.09.2011 року, яким районна рада надала дозвіл відділу освіти Драбівської РДА на реалізацію або передачу в оренду даного майна, позивач дізнався лише в 2016 році, коли під час розгляду матеріалів справи в суді вирішувалося питання його скасування. Також представник позивача наполягав, що внаслідок незаконних дій відповідачів, останньому була заподіяна суттєва моральна шкода, яка підтверджена відповідним висновком експерта, а тому просив стягнути з Драбівської районної ради Черкаської області моральну шкоду у сумі 335070 грн. Представник Драбівської районної ради Гричаненко О.М. проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та надав пояснення суду, аналогічні поясненням викладеним у запереченнях на позовну заяву, відповідно до яких позовні вимоги не визнав з мотивів того, що Драбівська районна рада не укладала з позивачем договір купівлі-продажу, а лише рішенням від 22.09.2011 року надала дозвіл відділу освіти Драбівською РДА на реалізацію або передачу в оренду даного майна. Дане рішення було скасоване судом. Драбівська районна рада ніякого відношення до повернення коштів не має, оскільки кошти перераховані позивачем Черкаській торгово-промисловій палаті, яка перерахувала їх відділу освіти Драбівської РДА, а він в свою чергу у фінансове управління Драбівської РДА. Оскільки рішенням Драбівського районного суду від 21.11.2013 року у справі № 692/1225/13-ц та від 21.03.2014 року у справі № 692/1392/13-ц, встановлено, що договір купівлі продажу від 31.07.2013 року не був укладений, відсутня правова підстава для задоволення позовних вимог позивача. Кошти можуть бути повернені позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, крім того сам позивач із відповідною заявою про повернення коштів на його рахунок не звертався. Також позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди та обґрунтування її розміру. За таких обставин у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити. Представник відповідача відділу освіти Драбівської РДА Власенко О.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та надав пояснення аналогічні поясненням викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на неї, в яких позовні вимоги не визнані з мотивів того, що рішенням Драбівського районного суду від 21.11.2013 року у справі № 692/1225/13-ц та від 21.03.2014 року у справі № 692/1392/13-ц, встановлено, що договір купівлі продажу від 31.07.2013 року не був укладений, а тому відсутня правова підстава для задоволення позовних вимог про визнання договору нікчемним, крім того розмір заявленої позивачем моральної шкоди не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги позивача не обґрунтовані та задоволенні не підлягають. Кошти можуть бути повернуті фінансовим управлінням Драбівською РДА позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Представник третьої особи по справі фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації, Близнюк Т.М. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та зазначила, що кошти за результатами проведення аукціону від 31.07.2013 року не використовувались та зберігались на рахунку до 01.01.2017 року, після якого закінчився трирічний термін їх зберігання, протягом вказаних трьох років із заявою про повернення вказаних коштів позивач не звертався, хоча отримував відповідні роз'яснення, зокрема представник позивача [PERSON] звертався до управління, та достеменно знав про порядок їх повернення. У подальшому розгляд справи просила проводити за її відсутності. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення вказаних позовних вимог заперечувала у повному обсязі, оскільки рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 21.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.01.2014 рок відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Драбівської районної ради Черкаської області, відділу освіти Драбівської райдержадміністрації, яким констатовано неукладеність спірного правочину через недотримання вимог щодо його нотаріального посвідчення. Таким чином не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо визнання спірного договору нікчемним, оскільки судовим рішенням вже встановлено його неукладеність. Прокурор наполягав, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, належним чином не обґрунтовані позовні вимоги, в тому числі стосовно відшкодування суми моральної шкоди. Суд, вивчивши матеріали вказаної справи та доводи якими сторони обґрунтовують свої позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін та експерта, покази свідка, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Драбівської районної ради від 22.09.2011 року № 9-6/VІ районна рада надала дозвіл відділу освіти Драбівської РДА на реалізацію чи передачу в оренду корпусу молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ім. С.В.Васильченка - гімназія», що знаходиться в смт. Драбів по вул. Комсомольській, 6. 08.07.2012 року між відділом освіти Драбівської РДА та Черкаською торгово-промисловою палатою укладено договір №5 про проведення аукціонних торгів. Відповідно до заяви №5, яка є додатком до даного договору об'єктом продажу є корпус молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ім. С.В. Васильченка - гімназія», що знаходиться в смт. Драбів по вул. Комсомольській, 6. З протоколу №5 проведення аукціону Черкаською торгово-промисловою палатою від 31.07.2013 року вбачається, що переможцем торгів визнаний [PERSON], а ціна продажу склала 101420.0 грн. 03.07.2013 року між Драбівською районною радою в оперативному управлінні відділу освіти Драбівської РДА і позивачем було укладено договір купівлі-продажу. Договір затверджений головою аукціонної комісії Черкаської торгово-промислової палати [PERSON] Предметом вказаного договору є купівля комплексу будівель корпусу молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ім. С.В. Васильченка - гімназія», які знаходяться в смт. Драбів по вул. Комсомольській, 6 (п.1 договору), ціна договору склала 101420 грн. 00 коп. (п.3 договору). Платіжним дорученням №752 від 31.07.2013 року позивач через Торгово-промислову палату сплатив кошти відділу освіти Драбівської РДА по укладеному договору. В подальшому позивач звернувся до суду з позовними вимогами, серед яких зокрема просив визнати недійними, за результатами проведення аукціону 31.07.2013 року, торги з продажу комплексу будівель - корпусу молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ім. С.В. Васильченка - гімназія». Разом із тим суд зважає, що визнання торгів недійсними морже бути при порушенні встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених, як чинним законодавством так і Положенням «Про порядок підготовки та проведення аукціонних торгів в Черкасько-промисловій палаті». Позивачем вказується на порушення допущені Драбівською районною радою, при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законами України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (ст. 4), «Про приватизацію державного майна» (п. б ч. 2 ст. 5), «Про освіту» (ч. 5 ст. 63 ). Такі дії (бездіяльність) підлягають оскарженню в порядку відповідного судочинства. Отже, дії (рішення, бездіяльність) Драбівської районної ради, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення торгів недійсними. Позивачем не зазначено і відповідно не доведено: чи мало місце порушення Положення та інших норм при підготовці, проведенні та оформленні кінцевих результатів проведених торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів. Фактично матеріали справи взагалі не містять жодних належних доказів порушення правил проведення таких торгів, а отже і підстав для їх визнання недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ким Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Окрім того суд зважає також і на те, що організатором проведення вказаних торгів була Черкаська торгово-промислова палата, яка за договором №5 від 08.07.2013 року проводила аукціонні торги. Однак з урахуванням неодноразових змін позивачем своїх позовних вимог, останній звертається із вимогою про визнання таких торгів недійсними саме до Драбівської районної ради Черкаської області та відділу освіти Драбівської районної державної адміністрації, тобто до суб'єктів, які взагалі не займалися його організацією та проведенням. Згідно норм ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», який діяв на час проведення вказаних торгів, аукціон проводиться відповідним органом приватизації або уповноваженою ним особою. Проведення аукціону з продажу об'єкта малої приватизації здійснюється в порядку, встановленому Фондом державного майна України. За вказаних вище обставин відсутні підстави для визнання недійсними за результатами проведення аукціону 31.07.2013 року, торги з продажу комплексу будівель - корпусу молодших класів Драбівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ім.. С.В. Васильченка - гімназія», розташованого у смт. Драбів, вул. Комсомольська, 6. Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання договору купівлі-продажу будівель від 31.07.2013 року нікчемним, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як на підставу для задоволення своїх позовних вимог позивач посилається на нікчемність договору купівлі-продажу комплексу будівель від 31.07.2013 року. Однак суд зважає, що обставини щодо правових наслідків укладення вказаного договору, та правовідносин між сторонами, що виникли по даній справі внаслідок його підписання досліджувалися судами неодноразово. Як вбачається з рішення Драбівського районного суду від 21.03.2014 року по справі №692/1392/13-ц, яке набрало законної сили 01.04.2014 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні його позовних вимог до Драбівської районної ради та відділу освіти Драбівської районної державної адміністрації про визнання договору дійсним, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами укладеного договору не відбулося домовленостей з усіх істотних умов договору, зокрема відповідачі не погодилися із ціною договору, що й спричинило небажання відповідачів посвідчувати його нотаріально. Таким чином, враховуючи відсутність домовленості сторін щодо істотної умови договору, а саме його ціни, суд не вбачав підстав для застосування ч. 2 ст. 220 ЦПК України та визнання договору дійсним. Фактично вказаним рішенням суд спірний договір визнав не укладеним, а позивача таким, який не набув права власності на майно зазначене у рішенні Драбівської районної ради від 22.09.2011 року, що не може залишитись поза увагою суду в силу норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Крім того, у відповідності до рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.01.2014 року по справі №692/1225/13-ц, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Драбівської районної ради Черкаської області, відділу освіти Драбівської районної державної адміністрації, яким фактично також констатовано неукладеність спірного правочину через недотримання вимог щодо його нотаріального посвідчення. Таким чином не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо визнання спірного договору нікчемним, оскільки в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України вже встановлено, що договір є не укладеним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. На це звертається увага і в п. 8 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Таким чином, договір купівлі-продажу від 31.07.2013 року не може бути визнаний недійсним (оспорюваним або нікчемним), оскільки судом вже встановленого його неукладеність. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він станом на 2012 - 2013 роки був начальником відділу комунального майна Драбівської районної ради та до нього звертався представник позивача [PERSON], який бажав завершити процедуру аукціону та оформити відповідне право власності на вказане майно за результатами відповідних торгів. Він неодноразово радив [PERSON] відмінити результати проведення торгів, повернути кошти [PERSON] та почати процедуру продажу майна заново, однак той відмовився. Про процедуру повернення коштів [PERSON] знав та неодноразово отримував відповідну консультацію. Таким чином із пояснень представника третьої особи Близнюк Т.М. та показань свідка [PERSON] вбачається, що представник позивача [PERSON], який діє від імені та в інтересах [PERSON] належним чином був повідомлений про порядкок повернення коштів за результатами проведення торгів, проте своїм правом а ні позивач, а ні його представник не скористалися та до відповідних органів із відповідними заявами про повернення коштів не зверталися, докази зворотного матеріали справи не містять. Підставою для стягнення коштів у сумі 101420,00 грн. сплачених по договору купівлі-продажу комплексу будівель від 31.07.2013 року, та 10358,00 понесених витрат у зв'язку з прийняттям Драбівською РДА незаконного рішення № 9-6/УІ від 22.09.2011 року, позивачем зазначено ч. 1 ст. 216 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Оскільки відсутні судові рішення про визнання договору купівлі-продажу від 31.07.2013 року недійсним, а позовні вимоги в частині визнання договору купівлі - продажу від 31.07.2013 року не задоволені, тому позовні вимоги в даній частині не підлягають до задоволення. Також суд зважає і на те, що в своїх уточнених позовних вимогах позивач просить стягнути вказану суму у розмірі 101420 грн., та 10358 грн., як понесені витрати у зв'язку із прийняттям Драбівською районною радою незаконного рішення №9-6/VІ від 22.09.2011 року. Однак вказана сума була сплачена за результатами відповідного проведеного аукціону та спрямована на укладення відповідного договору купівлі-продажу майна. Як встановлено вище, рішеннями Драбівського районного суду Черкаської області від 21.11.2013 року та від 21.03.2014 року було встановлено, що договір купівлі-продажу від 31.07.2013 року не був укладеним, оскільки сторони не досягли згоди щодо всіх його істотних умов, а саме його ціни. За таких обставин у сторін такого договору не виникає жодних прав та відповідних обов'язків один відносно одного. Таким чином вказані грошові кошти були перераховані позивачем без будь-якої правової підстави, а тому можуть бути повернуті лише в порядку, передбаченому ст. 1212 ЦК України фінансовим управлінням Драбівської РДА, а не як заборгованість за спірним договором, або витрати, які понесені позивачем у зв'язку із прийняттям Драбівською районною радою незаконного рішення. Позивач зазначає, що за наслідком прийняття незаконного рішення Драбівської районної ради від 22.09.2011 року, ним понесені значні витрати, які сплачені по договору від 31.07.2013 року. Разом із тим суд зважає, що на час розгляду вказаних вище справ Драбівським районним судом Черкаської області №692/1225/13-ц, №692/1392/13-ц це рішення було чиним, тобто фактично незалежно від скасування вказаного рішення районної ради воно не вплинуло і не впливало на зміст тих правовідносин, які виникли у позивача щодо договору від 31.07.2013 року, зокрема і визнання його неукладеним. Драбівська районна рада, приймаючи рішення від 22.09.2011 року, не вирішувала жодних питань щодо позивача. У позивача не виникало жодних прав чи обов'язків із вказаного рішення, тим більше, що сам позивач не був ще навіть учасником правовідносин щодо майна , яке згадується у цьому рішенні, а став учасником таких відносин лише в 2013 році. Таким чином, не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з Драбівської районної ради суми оплати за виконання умов неукладеного договору, оскільки таке право позивача не підлягає до захисту у спосіб обраний позивачем, тим більше, що частина заявлених коштів, а саме: 10358 грн., є оплатою за проведення аукціону, який здійснювався, зовсім іншою особою, а підстави для визнання недійсним проведення такого аукціону чи відповідних порушень норм чинного законодавства під час його проведення судом не встановлено. Не відповідає обставинам справи і висновок позивача, що Драбівською районною радою завдано позивачу моральну шкоду. Позивач обґрунтовує наявність завданої йому моральної шкоди через неправомірну поведінку відповідача, що полягає у відмові в добровільному поверненні коштів виплачених позивачем за договором від 31.07.2013 року. Однак позивачем не надано доказів звернення до відповідача із письмовою заявою про повернення вказаних коштів, а відповідач фактично позбавлений можливості щодо повернення таких коштів без відповідної заяви позивача. Окрім того суд зважає, що єдиним доказом на який посилається позивач при встановленні заподіяння йому моральної шкоди та обрахування її суми, є висновок судово-психологічної експертизи №295/17-23 від 26.06.2017 року, судового експерта [PERSON], відповідно до якого останнім встановлено, що [PERSON] були спричинені страждання (моральна шкода) за умови прийняття неправомірного (незаконного) рішення Драбівською районною радою Черкаської області від 22.09.2009 року №9-6/VI та неповернення позивачу витрачених коштів на придбання комплексу будівель. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив свій висновок тим, що він здійснений на основі робіт Савкіної в основу яких покладені роботи Ордилевського, та зазначив, що моральна шкода позивача з'явилася тоді, коли він не отримав того, чого бажав. Однак суд не може вказані докази належними, оскільки експертом фактично вирішено питання про встановлення вини відповідача, а саме Драбівської ь районної державної адміністрації та причинно-наслідковий зв'язок між прийнятим відповідачем рішенням та завданням моральної шкоди, що виходить за межі компетенції судового експерта. Нормами ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Із суті норм ст. 23 ЦПК України вбачається, що за її змістом для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як вже зазначалося вище, судовими рішеннями встановлено, що спірний договір не укладено в наслідок недосягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов, а не через незаконність рішення районної ради, крім того кошти внесені були саме на виконання договору купівлі-проваджу. Таким чином вина відповідачів в завданні моральної шкоди, як обов'язкова ознака виду відповідальності матеріалами справи не доведена. Жодних інших доказів заподіяння моральної шкоди позивачу матеріали справи не містять. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишає за позивачем.

Outcome: dismissed