Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Даний житловий будинок він придбав у [PERSON] та [PERSON] , які одержали даний будинок у спадщину після смерті [PERSON] . У житловому будинку на момент оформлення договору купівлі-продажу були зареєстровані відповідачі. [PERSON] , як новий власник будинку, дав згоду на те, що продавці на протязі місяця знімуть з реєстрації у будинку відповідачів, але незважаючи на домовленість відповідачі і досі залишаються зареєстрованими за вказаною адресою. Відповідачі у даному будинку не проживають з 2010 року і місцезнаходження їх невідомо. Відповідач витрат на утримання житлового будинку вони не несуть, комунальні послуги не сплачують та реєстрація відповідачів у належному йому домоволодінні створює перешкоди у здійсненні прав власника. Просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача ( за ордером) - адвокат Кондрашова В.М. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились. Про слухання справи повідомлені належним чином, відзиву, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення слухання справи не надали. Тому, відповідно ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне. [PERSON] є власником домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області - Коноваловою О.В. ( а.с. 9-10). Право власності зареєстроване у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 26579654 (а.с.11). Згідно з довідкою виконавчого комітету Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] та з 2010 року вони за вказаною адресою не проживають ( а.с.12) Вказане також підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області (а.с. 22-24). Факт не проживання відповідача у вказаному будинку також підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є батьком позивача та за довіреністю купував зазначений будинок для свого сина. Продавці повідомляли, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були родичами померлої. З 2010 року вони за вказаною адресою не проживають, він нікому не бачив їх та де вони перебувають зараз невідомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що проживає в будинку [ADDRESS] Знайомий з позивачем та відповідачами. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є родичами колишньої господарки будинку, близько 10 років за вказаною адресою вони не проживають. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є членами сім`ї позивача , спільно з власником житлового будинку відповідачі не проживали, спільним побутом з ним пов`язані не були. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. До такої правової позиції дійшов Верховний суд України у своїй постанові у справі №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування майном.

Outcome: approved