Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на своє утримання на час навчання, посилаючись на те, що він є курсантом Харківського національного університету Повітряних сил, а строк навчання позивача закінчується у червні 2022 року. [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька для забезпечення оплати витрат на навчання, купівлю необхідної методичної літератури, проживання в м.Харкові, проїзд, харчування, придбання форменного огляду. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу не надає, останній просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до 01.06.2022 року, включно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також допустити негайне виконання рішення. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що від повторного шлюбу у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, отже задоволення позову в заявленому розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] і до досягнення позивача повноліття сплачував аліменти на утримання сина, в розмірі ? частини свого заробітку. З матеріалів справи вбачається, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання Харківського національного університету Повітряних сил, а строк його навчання закінчується у червні 2022 року. Довідкою № 3/74 від 18.01.2018 року підтверджується, що в навчальному закладі [PERSON] перебуває на повному державному утриманні. Крім того, з пояснень позивача слідує, що йому виплачується щомісячна стипендія в розмірі 400 грн., а форменним одягом, житлом та харчуванням [PERSON] забезпечується за рахунок держави. Разом з цим, позивач несе витрати на проїзд з м.Харкова до місця проживання матері та в зворотньому напрямку, харчування та придбання цивільного одягу на час, вільний від навчання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач після припинення сімейних відносин з матір'ю позивача уклав до шлюб з [PERSON] Відповідач від повторного шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Основним місцем роботи відповідача є ПАТ по газопостачанню та газифікації «ЧЕРНІГІВГАЗ». Матір позивача також перебуває у повторному шлюбі. Від цього шлюбу має неповнолітню дитину, офіційно працевлаштована. У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд також приймає до уваги, що кожен з батьків зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей, а також дітей, котрі досягли повноліття, однак продовжують навчання у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання. В той же час, суд вважає, що задоволення вимог позивача в заявленому розмірі, може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище та ускладнити виконання судового рішення. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей. Таким чином, розмір заявлених до стягнення аліментів підлягає зменшенню. В той же час вимога [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не ґрунтується на законі, оскільки такий порядок стягнення Сімейний кодекс України пов'язує з фактом недосягнення дитиною повноліття. Крім того, вимога позивача про допущення в повному обсязі судового рішення до виконання суперечить вимогам закону. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial