Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права на спадкування законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.11.2017 року померла [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Додав, що він разом із [PERSON] мешкав у вищевказаній квартирі на протязі 23-х років, та на теперішній час продовжує мешкати у ній, та сплачує комунальні послуги. Вважає, що він придбав спадкову квартиру після смерті [PERSON] в порядку норм ст.1261 ЦК України, як її чоловік. Крім того, спадкоємцем першої черги є також син [PERSON] [PERSON], який після смерті матері запропонував [PERSON] звільнити квартиру, оскільки у нього був намір продати квартиру, та він вважає, що [PERSON] не має права на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] Додав, що він був знайомий з [PERSON] з 10.05.1991 року, та з липня 1991 року вони почали спільно мешкати однією сімєю в квартирі [ADDRESS]. Після цього, у звязку з сімейним обставинами, з липня 1993 року мешкали однією сімєю у квартирі [ADDRESS]. За період спільного мешкання, він та [PERSON] спільно відпочивали у родичах позивача, він допомагав померлій з відновленням на роботі, та на протязі всього спільного мешкання, надавав допомогу, в тому числі і матеріальну, у звязку з тим, що [PERSON] сильно хворіла. У 2003 році він подарував будинок № 146 по вулиці Урицького у м. Словянську, [PERSON], що підтверджується договором дарування. На початку 2016 року до серпня 2017 року [PERSON] мешкала у свого сина. Просить суд, визнати [PERSON] фактичним чоловіком [PERSON] з правами та обовязками подружжя, які передбачені нормами СК України та правом на спадкування майна в порядку ст.1261 ЦК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначив, що коли [PERSON] хворіла, він допомагав їй, померла не мешкала одна, оскільки не мала змоги забезпечувати себе самостійно. Вказав, що [PERSON] працювала до серпня 2016 року, та після роботи приходила до сина, який мешкав за адресою: м. Словянськ, по вулиці Урицького ,146. Під час обідньої перерви, [PERSON] обідала у нього, та у звязку із цим вона мешкала на два будинки, оскільки вимушена була доглядати за дорослим сином. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. 25.10.2018 позивач надав письмові пояснення з яких слідує, до довідками підтверджується факт того, що він та [PERSON] мешкали однією сімєю у квартирі [ADDRESS]. Зазначив, що будинок № 146 по вулиці Урицького у м. Словянську, у власність [PERSON] перейшов у 2003 році на підставі Договору дарування, а не на підставі Договору купівлі продажу. [PERSON] більш ніж двадцять років не мешкає у спірному будинку, який є спадковим майном після смерті [PERSON] (а.с.63). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, та пояснив, що гостре захворювання у його матері відбулося у червні 2017 року, він відвіз мати у лікарню, та її прооперували у ІІ відділенні лікарні по вулиці Шевченко. За рекомендацією лікарів було зроблено обстеження, та матері зробили повторну операцію. Після цього він доглядав за [PERSON], покинув роботу, та жили вони на пенсію матері. Додав, що [PERSON] навідував [PERSON] у лікарні лише два рази, а у Краматорській лікарні один раз. З приводу придбання спірного будинку додав, що він працював у Якутії та мав змогу придбати будинок. 25.05.2018 року відповідачем було надано відзив на позов з якого слідує, що 01.11.2017 року померла його мати [PERSON], яка була знайома з [PERSON], вони періодично спілкувались, але ні в шлюбі ні в шлюбних відносинах не перебували, не вели спільного бюджету, спільного господарства, кожен проживав і був зареєстрований у належних їм квартирах, однак періодично зустрічались як друзі. Вимоги позивача про визнання його фактичним чоловіком [PERSON] з правами і обовязками подружжя і правом спадкування майна [PERSON] в порядку норм ст.1261 ЦК України не можуть підлягати задоволенню, оскільки позивач не є спадкоємцем першої черги за законом і такого способу захисту своїх прав, як визнання особи спадкоємцем першої черги за законом не існує. Додав, що його мати з 2010 року і по день смерті мешкала із ним в житловому будинку № 146 по вулиці Ярослава Мудрого (колишня - Урицького) у м. Словянську. Позивач в підтвердження свого позову не надав свідоцтва про смерть спадкодавця, що на його думку свідчить про те, що [PERSON] не був членом сімї спадкодавця, тому не міг отримати свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.27). Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі ордеру серії ДН № 049026 від 25.05.2018 року (а.с.62), у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв'язку і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої\~\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.\~1216\~та ст.1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України). Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-НО № 07957 від 02.11.2017 року, [PERSON] померла 01.11.2017 року (а.с.74). На момент смерті, [PERSON], на праві власності належала квартира № 16, розташована у м. Словянську по вулиці Парковій в будинку на №7 на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Словянським бюро технічної інвентаризації 25.11.1992 року, що підтверджується довідкою КП «БТІ» від 15.05.2018 року (а.с.93). Як вбачається із отриманих на запит суду копій спадкової справи № 31/2018, заведеної після смерті [PERSON] у Першій Словянській державній нотаріальній конторі, 01.02.2018 року [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після матері [PERSON] Крім того, 27.04.2018 року [PERSON] звернувся до Першої словянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], просив відстрочити видачу свідоцтва [PERSON] (а.с.30). Відповідно до вимог ч. 1 і ч. 2\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР № 2419189 від 30.11.1964 року, [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.92), отже він є спадкоємцем першої черги. Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На підтвердження факту проживання однією сімєю з [PERSON], позивачем було надано наступні документи, а саме: довідку № 50 від 05.12.2017 року, яка видана головою житлово будівельного кооперативу №23 «Здоровье», та з якої слідує, що [PERSON] мешкав однією родиною разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з червня 1993 року по 01.11.2017 року (а.с.9); довідку № 53 від 01.12.1997 року, яка видана головою ЖСК-23 «Здоровье», та з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією родиною за адресою: [ADDRESS] (а.с.10); довідку № 57, яка видана головою Житлово будівельного кооперативу « 9 «Маяк», та з якої слідує, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією родиною за адресою: [ADDRESS], з липня 1991 року по червень 1993 року (а.с.11). Однак, відповідачем на спростування вказаних обставин було надано Акт № 142 від 17.05.2018 року, який складено керівником комітету мікрорайону «Лимани» м. Словянська у присутності свідків, та з якого вбачається, що [PERSON] разом із [PERSON] мешкали за адресою: м. Словянськ, вулиця Ярослава Мудрого, 126, з 2010 року подень смерті [PERSON] 01.11.2017 року (а.с.33). Крім того, відповідачем було надано лікарське свідоцтво про смерть № 780 від 01.11.2017 року з якого слідує, що [PERSON] померла 01.11.2017 року за адресою: м. Словянськ, вулиця Ярослава Мудрого, 126 (а.с.32), та Відповідь головного лікаря КЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги м. Словянська» [PERSON] № 01-27/64 від 21.05.2018 року у якій зазначено, що медичні працівники надавали знеболювану терапію хворій [PERSON], в період з 27.10.2017 року по 31.10.2017 року за адресою: м. Словянськ, вулиця Ярослава Мудрого, будинок № 146 (а.с.29). Суд звертає увагу на те, що викладене у довідці № 50 від 05.12.2017 року (а.с.9), суперечить викладеному у довідці № 23 від 06.07.2015 року (а.с.34), які видані однією організацією, тому не можуть прийматися судом до уваги. Допитаний судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] повідомив, що він знайомий з [PERSON] з 90-х років. [PERSON] та відповідач мешкали разом по вулиці Урицького у м.Словянську з того часу, як шлюб між [PERSON] та його дружиною було розірвано. Додав, що він знайомий з позивачем так як він допомагав [PERSON] у судових справах. [PERSON] мешкав у своїй квартирі, яка знаходиться на «Артема», та йому не відомо, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сімєю. У будинку по вулиці Урицького вів себе як гість, а не як господар будинку. Свідок зі сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона тривалий була сусідкою [PERSON], яка померла у листопаді 2017 року. У спірній квартирі [PERSON] не мешкала близько семи років, оскільки захворіла, та почала мешкати із сином. Додала, що знає позивача, оскільки він допомагав [PERSON] у судових справах, та мешкав [PERSON] у квартирі, яка розташована у мікрорайоні на «Артема» по вулиці Вільна. На період ремонту у своїй квартирі, [PERSON], мешкав у [PERSON] Відомо, що [PERSON] не зміг потрапити до квартири, оскільки [PERSON] змінив замки. У судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] з початку 90-х років, а [PERSON] з початку 2000-х років, оскільки останній представляв у суді інтереси [PERSON] Додав, що померла [PERSON] мешкала із сином з початку 2000-х років по вулиці Урицького. Останній раз бачив [PERSON] за два місяці до смерті, позивача у будинку не бачив. Відомо, що [PERSON] мешкав у квартирі, яка належить [PERSON] у звязку із тим, що квартира позивача у 2014 році була пошкоджена під час бойових дій у м. Словянську. Свідок зі сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що мешкає у будинку № 144 по вулиці Урицького, м. Словянськ, та є сусідом [PERSON] Додав, що [PERSON] казала, що здає квартиру № 16, по вулиці Парковій, будинок № 7. Він був присутній на похованні [PERSON], відомо, що організацією поховання займався син. [PERSON] не приймав участі в організації поховання. Суд приймає до уваги пояснення свідків, які допитані за клопотанням позивача, які в свою чергу узгоджуються одні з іншими. У той же час, суд погоджується з посиланнями відповідача на відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки такого способу захисту своїх прав як визнання особи фактичним чоловіком з правом на спадкування на майно в порядку ст.1261 ЦК України, не існує, виходячи з наступного. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування, що передбачено ч. 2\~ст. 1259 ЦК України, лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей\~1261 -\~1265 ЦК України. При цьому, чинним спадковим законодавством не передбачено можливість визнавати спадкоємців однієї черги спадкоємцями іншої черги. У даному ж випадку, посилаючись на обґрунтування заявлених позовних вимог на положення саме ч. 2\~ст. 1259 ЦК України, [PERSON] просить суд винести рішення, яким визнати його спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], що померла 01.11.2017 року. При цьому, позивачем до суду у порядку, у спосіб та у строки, визначені цивільним процесуальним законодавством України, не було подано заяву про зміну підстави та/або предмету позову. Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачем обрано спосіб захисту своїх прав, який не передбачено чинним законодавством, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до вимог ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір у даній справі з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed