Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та просить визнати квартиру [ADDRESS] в м. Хмельницькому спільною сумісною власністю подружжя в легковий автомобіль марки «Gееly», державний номерний знак [NUMBER]; провести поділ спільного майна наступним чином: визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири та автомобіля. На підтримання позовних вимог він вказав, що 12 жовтня 2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.12.2014 року шлюб було розірвано. Разом з тим, за час шлюбу ними за спільні кошти подружжя купувалося рухоме та нерухоме майно, яке на даний час знаходиться у відповідача. Так на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2009 року за спільні кошти подружжя було придбано квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. У 2008 році ними також за спільні кошти подружжя було придбано автомобіль марки «Gееly», державний номерний знак [NUMBER], право власності на який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було зареєстроване також за його колишньою дружиною [PERSON] В подальшому позовні вимоги позивач уточнив в частині визнаття права власності на 1/2 частину автомобіля та у звязку з тим, що автомобіль продано, просить стягнути з відповідача на його користь 34600 гривень, що є половиною вартості автомобіля. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] в м. Хмельницькому, вказавши, що 12 жовтня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.12.2014 року шлюб між ними було розірвано. Під час проживання у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2009 року нею було придбано квартира [ADDRESS] та зареєстровано на неї право власності на квартиру. Вказану квартиру було придбано за 227715 гривень, що станом на 01.09.2009 року 28500 доларів США. Спільних коштів подружжя на то час було лише 120000 гривень, 80000 гривень позичили їй батьки [PERSON] та [PERSON], ще 40000 гривень вона особисто позичила у її тітки [PERSON] Крім того нею було продано квартиру в м. Городок, яка набута нею під час шлюбу з першим чоловіком [PERSON] на суму 240000 гривень, половину з якої у розмірі 120000 гривень відала своїм батькам та тітці, як боргові кошти позичені нею на придбання квартири. Жодних коштів на повернення цього боргу [PERSON] не надавав. В судовому засіданні представник позивача-відповідача позовні вимоги [PERSON] підтримав, проти задоволення позову заперечує. В судовому засіданні представник відповідача-позивача позовні вимоги [PERSON] не визнав повністю, крім того зазначив, що спірний автомобіль було продано під час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбу та половину вартості його отримано [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає частковому задоволенню, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частки квартири задоволенню не підлягає з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 12 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.12.2014 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі ними було придбано за спільні кошти майно, а саме : квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки «Gееly», державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст.ст. 60, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. До суду зі сторони відповідача-позивача не надано доказу тому, що нею - [PERSON] було отримано, за передачу прав володіння та користування недобудованою квартирою №4 по вул. Чкалова 17а в м. Городок Хмельницької області, що підтверджується витягом з рішення №1 загальних зборів ЖБК Дзвіночок від 20 січня 2010 року, кошти в розмірі 120000 гривень, а також, що вказані кошти було витрачено на купівлю квартири [ADDRESS] в м. Хмельницькому. А тому суд вважає, що квартира [ADDRESS] в м. Хмельницькому є спільною сумісною власністю подружжя та за [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню за кожним право власності по 1/2 частині вказаної квартири. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 34600 гривень, як половини вартості проданого автомобіля, суд враховує, що спірний автомобіль було придбано 23.12.2008 року та зареєстровано на [PERSON] Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] - 16.09.2014 року, автомобіль було продано за 69200 гривень, про що свідчать матеріали справи. Доказів тому, що [PERSON] коштів за продаж автомобіля не отримав до суду не надано. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed