Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після померлого [INFO] батька - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, у вигляді 99/450 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав батькові позивача на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідчений приватним нотаріусом Веселовським А.Г. 13.05.2002 року, р.р. №4851. У батька позивача залишилось 3 спадкоємця першої черги за законом: позивач, як син померлого, мати позивача, як дружина померлого (відповідач 1) та брат позивача, як син померлого (відповідач 2). Мати позивача наполягала на тому, щоб спадщину після батька (який також, за життя, бажав такого розподілу) прийняла вона одноособово, оскільки вона проживає постійно в цьому будинку і мала певні страхи (в силу похилого віку), що її можуть позбавити єдиного житла. Після оформлення спадкових справ, мати позивача хотіла залишити заповіт на позивача та його брата по ј частині на частку батька та свою частку, відповідно. Позивач завжди з повагою відносився до волі своїх батьків, тому не міг проігнорувати побажання матері, так як бажав, щоб її психічний стан не погіршувався. Кілька місяців тому, коли мати позивача звернулась до нотаріуса за оформленням спадкових прав, нотаріус їй повідомила, що заяву про прийняття спадщини, на останньому місяці, подав також брат позивача (відповідач 2), а тому спадщина буде розподілятись між 2 спадкоємцями. Таким чином, на думку позивача, його брат порушив досягнуту домовленість та навмисно, з метою усунути його від спадкування, таємно подав заяву про прийняття спадщини. Після подання заяви про прийняття спадщини брат позивача (відповідач 2) почав психологічний тиск на матір, з метою виплати йому компенсації за його частку. Мати позивача пояснювала йому, що в спадщині є і його частка а також те, що вона не може йому сплатити кошти, яких у неї не має. Такі аргументи його не влаштували і він продовжує тиск на матір з метою примушування її до виплати йому грошей. Окрім того брат позивача [PERSON] , все своє життя, ніколи не піклувався про батьків. Доставляв їм лише горе, розчарування та постійні психологічні та матеріальні проблеми. Він не приймав участі в матеріальному утриманні батька в період часу коли він був майже непрацездатним та потребував матеріального забезпечення в зв`язку із похилим віком і слабким станом здоров`я. Крім того, відповідач 2 не приймав участі в догляді за хворим батьком, не цікавився станом його здоров`я, не відвідував його та не вчиняв жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги. За життя, батько позивача постійно висловлював свою позицію, що [PERSON] не отримає спадщину взагалі, оскільки не проявляє до батьків уваги, піклування та поваги. Виключно позивач та його дружина піклувались про батька. Кожного дня позивач приїздив до нього в гості, постійно купував йому необхідні ліки, витрачав особисті кошти на його лікування а також поніс витрати на його поховання. Згідно довідки №1710/18-02-27 від 29.09.2020, виданої Білецьківською сільською радою, позивач [PERSON] , здійснював поховання померлого батька. Квитанцією №104 від 22.05.2020, специфікацією №А-1900088 від 14.11.2019 та Актом №А-200004 підтверджується, що ним було замовлено та оплачено меморіальний комплекс на кладовищі для померлого батька, вартістю 9800 грн. Довідкою від 09.10.2020, виданою ФО-П « [PERSON] » підтверджується, що позивачем було придбано товар і облаштовано місце поховання батька на кладовищі. Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 01.10.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском 6-місячного строку звернення до нотаріуса. Також позивач звертає увагу суду на те, що нотаріусом, при ведені спадкової справи, було порушено процедуру повідомлення спадкоємців. Так на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Проте нотаріусом не було повідомлено спадкоємців про відкриття спадщини, про подачу заяв від спадкоємців, а також про його право прийняти спадщину. Якби позивачу було відомо про те, що його брат подав заяву про прийняття спадщини він би обов`язково теж це зробив. Оскільки позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку отримати спадщину, так як нотаріусом йому відмовлено, він вимушений звернутись до суду за відновленням свого порушеного права. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.01.2020 провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання, зобов`язано Другу кременчуцьку державну нотаріальну контору надати завірену належним чином копію спадкової справи, заведену після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 05.02.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області підготовче судове засідання було відкладено з метою належного повідомлення відповідача. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження. 01.04.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі з підстав, що зазначені в позові. Пояснив, що вони раніше всією сім`єю проживали в трикімнатній квартирі, яка в рівних частках належала матері, батькові, йому та його братові [PERSON] . Коли [PERSON] одружився, то почав проживати з дружиною разом з батьками, та вони вирішили продати квартиру. Коли продали квартиру, то на гроші від продажу придбали [PERSON] однокімнатну квартиру, а батькам будинок по [ADDRESS] . Він вважав, що мати єдина власниця вказаного будинку, проте пізніше довідався, що будинок належав на праві власності батькам в рівних частках. [INFO] помер батько. Про те, що [PERSON] подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька, він довідався від матері, вже коли закінчився шестимісячний строк для подання таких заяв. Вважає, що також має право бути включеним в список спадкоємців після смерті батька. Підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька є те, що він дізнався про те що брат [PERSON] також претендує на спадщину вже після закінчення шестимісячного строку, якби він дізнався раніше, то звернувся би також до нотаріуса з відповідною заявою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Пояснила, що через місяць після смерті чоловіка вона звернулася до державного нотаріуса Другої кременчуцької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус надала їй номер телефону та повідомила, щоб вона приходила до неї через шість місяців для оформлення документів. Проте вона вирішила піти до нотаріуса раніше, щоб довідатися чи все добре з документами. Однак нотаріуса не було на робочому місті. Вона приходила декілька разів та намагалась їй дозвонитися. Останній раз вона попросила охорону зателефонувати нотаріусу, після чого їй був призначений день коли можна до нього потрапити на прийом. Коли вона прийшла до нотаріуса, то шість місяців після смерті чоловіка вже сплинуло. Нотаріус їй повідомила, що заяву про прийняття спадщини подав також її син [PERSON] , на що вона повідомила нотаріусу, що в неї є ще один син. Нотаріус роз`яснила, що інший син може прийняти спадщину тільки зі згоди [PERSON] , однак останній згоди своєї не дав. Тому її син вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити, оскільки діти мають рівні права на отримання спадщини після померлого батька. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, просив в задоволені позову відмовити. Пояснив, що після смерті батька, мати запропонувала йому переїхати до неї жити разом з сім`єю, продавши нерухоме майно в Градизьку. Він погодився і виставив свій будинок на продаж. Проте мати поговорила з братом [PERSON] та в результаті вигнала його з дому та повідомила, що ніяких переїздів не буде. Сказала, що все майно будемо ділити по закону. Після даної події він 27.11.2019 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщина після померлого батька, відповідно до закону, як того хотіла мати. Вважає, що у брата був значний строк у шість місяців звернутися до нотаріуса з такою ж самою заявою, він не хворів, у відряджені не перебував, а тому законних підстав немає для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька. Представник третьої особи Другої кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона приїхала підтримати свою рідну сестру [PERSON] в бажанні включити її сина [PERSON] в отримання спадщини після смерті батька. Їй відомо, що її сестра з чоловіком проживали в будинку по [ADDRESS] одні. Їх діти проживали окремо. [PERSON] постійно допомагав матері та батькові. Возив батька до лікарні та купував йому ліки, а після його смерті допомагав матері. Він повністю сам організував похорон батька. Про те, що батькові належить частина будинку йому відомо не було, тому він і не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [INFO] помер батько її чоловіка [PERSON] . Її чоловік узяв на себе організацію похорон, потім сам встановлював йому пам`ятник. В подальшому він допомагав матері, ремонтував будинок. Часу в нього було дуже мало. Коли ще не було карантину, вони зібралися всією сім`єю і мати повідомила, що буде оформляти спадщину після померлого чоловіка. Вони не заперечували, оскільки мати єдина власниця вказаного будинку. Потім розпочався карантин, нічого не працювало, а тому її чоловік [PERSON] не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов таких висновків. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 17 вересня 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із частини житлового будинку [ADDRESS] . До майна померлого [PERSON] державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу за №95/2019. Як вбачається зі спадкової справи №95/2019, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом після померлого [INFO] [PERSON] , прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк. [PERSON] , як спадкоємець за законом після померлого [INFO] [PERSON] , звернувся до державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області з заявою про оформлення спадкових прав та видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, яке складається із частини житлового будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] , померлому [INFO] . Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 01 жовтня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на спадкове майно, яке складається частини житлового будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] , померлому [INFO] , оскільки [PERSON] у строк до шести місяців з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини не подав та не подав документи і не довів факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З зазначених норм чинного законодавства вбачається, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 06 червня 2018 року судові рішення у справі №592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18) вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. У даній постанові суд вказав, що пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Окрім того у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: 1) юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; 2) необізнаність особи про наявність спадкового майна; 3) похилий вік; 4) непрацездатність; 5) незнання про існування заповіту; 6) встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину;7) відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини;8) несприятливі погодні умови. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 20 січня 2021 року №752/11156/18-ц, де зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та поряду прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Обов`язок доведення поважності причин пропуску, встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини покладено на заявника, оскільки відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки його мати наполягала на тому, що спадщину після батька прийме вона одноособово, так як мала певні страхи, що її можуть позбавити житла. Проте лише після закінчення шестимісячного строку він довідався, що заяву про прийняття спадщини після смерті батька подав також його брат [PERSON] , тому вважає, що його брат навмисно не повідомив, що буде приймати спадщину, а тому позбавив і його можливості в срок подати відповідну заяву. Крім того позивач вказав, що після смерті батька здійснював його поховання, а в подальшому займався встановенням меморіального комплексу на кладовищі для померлого батька, чим поніс значні витрати та втратив багато часу. На обгрунтування вказаних тверджень позивачем суду надано довідку, видану Білецьківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 29.01.2020 за вих. №1710/18-02. Як вбачається з довідки [PERSON] здійснив обряд поховання померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] на кладовищі в с. Маламівка Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до рахунку - фактури №А-1900088 від 14.11.2019, квитанції до прибуткового касового ордера №104 від 22.05.2020, акту №А-200004 здачі - прийняття робіт (надання послуг), [PERSON] було замовлено та оплачено меморіальний комплекс на кладовищі для померлого батька, вартістю 9 800 грн. Згідно довідки, виданої ФО-П [PERSON] , [PERSON] в серпні 2020 року придбав товар для облаштування місця поховання батька на кладовищі: 2 комплекти надгробних плит розміром 1280Х1920, цемент 3 мішки, щебінь 4 мішки, сітка армована 3 шт, та здійснив оплату. Тобто, як вбачається з вказаних документів, позивачем підтверджено саме те, що ним було здійснено поховання померлого батька [PERSON] та облаштовано місце поховання батька на кладовищі. Окрім того, суд не бере до уваги посилання свідка [PERSON] , яка є дружиною позивача на те, що останній не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки розпочався карантин і ніхто не працював тому, що на час дії карантину Нотаріальна палата України рекомендувала нотаріусам вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії, пов`язані із пропуском передбачених законодавством строків, приймати громадян за попереднім записом, консультувати телефоном та он-лайн, тобто робота таких не була припиненою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем суду не надано жодного належного доказу, тобто не доведено наявність поважних причин, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого [PERSON] , а тому відсутні підстави, передбачені ст. 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. За викладених обставин, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed