Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 02.06.2014 р. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 02.06.2014 року на прохання [PERSON] уклав з ним договір позики. За умовами договору позивач надав, а відповідач отримав грошову позику в розмірі 4 600 доларів США строком на один місяць, тобто до 03.07.2014 року. На підтвердження передачі коштів [PERSON] написав розписку, яка знаходиться у [PERSON] Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, позику в обумовлені договором строки не повернув, тому вважає, що має право на стягнення з боржника відсотків за прострочення виконання зобов'язань. Просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики станом на 02.07.2016 року в сумі 4600 доларів США, суму відшкодування за прострочення виконання зобов'язань згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 60% річних, що від простроченої суми за період з 02.07.2014 р. по 02.07.2016 р. становить 5520 доларів США (4600 х 60 : 100 х 730 : 365), моральну шкоду в розмірі позики а саме 4600 доларів США як було обумовлено умовами договору позики. На обґрунтування заподіяної моральної шкоди зазначає, що через неправомірні дії відповідача, який відмовився виконувати умови договору був змушений витрачати свій час та здоров'я на розгляд справи в суді, через відмову відповідача повернути борг хвилювався, тому вважає, що має право на відшкодування завданої моральної шкоди. Представник відповідача в суді позов визнала частково, пояснила, що 02.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, який оформлений розпискою, за умовами якого Богданов отримав у [PERSON] грошові кошти в сумі 4600 доларів США, які зобов'язався повернути через місяць. Протягом з серпня 2014 р. по лютий 2015 року повернув частину позичених коштів, сплачував щомісячно по 230 доларів США, в лютому 2015 р. сплатив 110 доларів США, в березні-квітні 2015 року сплатив ще по 230 доларів США. Вважає, що ним погашена заборгованість по позиці в сумі 1930 доларів США, згідний решту суми повернути, щодо стягнення моральної шкоди заперечує. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у повному об'ємі суд встановив наступне. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 02 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. За умовами зазначеного договору [PERSON] надав, а [PERSON] отримав позику в сумі 4 600 доларів США строком на один місяць, яку зобов'язався повернути. На підтвердження домовленості між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі. На підтвердження отримання коштів від [PERSON] [PERSON] власноручно написав розписку, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні. Факт підписання договору позики від 02.06.2014 р. [PERSON] підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи від 25.05.2018 р. № 781-787/18-26. Написання розписки про отримання у [PERSON] в борг 4600 доларів США 02.04.2014 р. [PERSON] не заперечує. Відповідач [PERSON] від виконання зобов'язання за договором позики ухиляється. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника надати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Матеріли справи не містять підтвердження повернення позичальником позикодавцю суми позики, наявність на руках в позикодавця оригінала розписки підтверджує невиконання відповідачем зобов'язань за позикою. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те що відповідач порушив вказане грошове зобов'язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. За умовами договору позики сторони домовились про розмір відшкодування у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання в розмірі 60% річних. Позивач просить стягнути проценти за прострочення виконання зобов'язання до договором позики за період з 02.07.2014 р. по 01.07.2016 р. Згідно умов договору розмір процентів за прострочення виконання зобов'язань (4600 х 60 : 100 х 730 : 365) = 5520 доларів США. Протягом періоду з серпня 2014 р. по лютий 2015 року [PERSON] сплатив [PERSON] щомісячно по 230 доларів США, в лютому 2015 р. сплатив 110 доларів США, в березні-квітні 2015 року сплатив ще по 230 доларів США., а всього на суму 1930 доларів США. Відповідач вважає, що зазначені кошти сплачені ним на погашення заборгованості за договором. Позивач заперечив, вважає, що твердження відповідача суперечать вимогам ст. 534 ЦК України, сплачені [PERSON] кошти є відсотками за прострочення виконання зобов'язання, які за домовленістю з відповідачем складають 230 доларів США на місяць. Суд погоджується з позивачем що сплачені кошти в сумі 1930 доларів США є сплаченими процентами за прострочення виконання грошового зобов'язання. З урахуванням наведених обставин, досліджених судом доказів, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] заборгованість по договору позики в сумі 4600 доларів США, проценти за прострочення виконання грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України в сумі 5520 - 1930 = 3590 доларів США. Оскільки встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором позики було передбачено відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування моральної шкоди позивач зазначає, що через неправомірні дії відповідача, який відмовився виконувати умови договору, був змушений витрачати свій час та здоров'я на розгляд справи в суді. Відповідач при розгляді справи в суді зловживав своїми процесуальними правами, не подав заперечення на позов, заперечував свій підпис в договорі позики, просив призначити судово-почеркознавчу експертизу, що негативно вплинуло на стан його здоров'я. Крім цього суд під час розгляду справи відхиляв його клопотання про дослідження доказів, що ще більше підірвало стан його здоров'я. Такі дії відповідача підірвали стан його здоров'я, внаслідок чого втратив здоровий сон, часто почала боліти голова, часто почав відчувати болі в області серця, почали труситись руки, піднявся артеріальний тиск, втратив пам'ять, виникли затруднення у формулюванні речення, навіть почерк і той змінився. Відповідач свою протиправну поведінку заперечував, чим завдав душевні страждання. З урахуванням наведеного, виходячи із доведеності факту невиконання відповідачем грошового зобов'язання, ухилення відповідача від виконання договірних зобов'язань, що викликало у позивача хвилювання, переживання, враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи загального захворювання, суд виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] в відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2308 грн. 26 коп. та з відповідача на користь позивача 2 860 грн. витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Outcome: partial