Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 01.11.2019 року за усним договором позики ним було передано [PERSON] 600 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-24,81 грн.) 14886 грн. При фактичному отриманні зазначеної суми коштів [PERSON] була написана власноручно розписка 01.11.2019 за якою вона отримала від нього кошти в сумі 600 доларів США, що зазначені в розписці та зобов`язалася повернути до 30 січня 2020 року та в разі невиконання своїх обов`язків за кожний прострочений день сплачувати 1 відсоток від загальної суми боргу. [PERSON] частково повернула борг, сплативши [PERSON] 24.12.2019 року 50 доларів США та 11.03.2020 року 115 доларів США . Та оскільки відповідач у визначений у розписці строк всю суму боргу не повернула, продовжує користуватися отриманими в борг коштами, то з неї підлягає до стягнення сума боргу 11588 грн.40 коп. та проценти за користування коштами за період з 31.01.2020 року по 11.03.2020 року в сумі 15758 грн.87 коп.. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Виходячи з обставин справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З`ясувавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме з договору позики, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Матеріалами справи встановлено, що 01.11.2019 року відповідач взяла у позивача в борг 600 доларів США, що на час отримання коштів, за офіційним курсом Національного банку України складало (за 1 долар США-24,81 грн.) 14886 грн.. Кошти зобов`язалася повернути до 30.01.2020 року. [PERSON] частково повернула борг, сплативши [PERSON] 24.12.2019 року 50 доларів США та 11.03.2020 року 115 доларів США . На час розгляду справи зобов`язання взяті на себе, щодо повернення в повній сумі коштів відповідачем не виконані. Факт взяття в борг коштів підтверджуються розпискою (а.с.8) Судом встановлено, що право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань, а тому потребує захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики та три проценти річних передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач зобов`язалася повернути суму боргу до 30 січня 2020 року та при невиконанні умов договору зобов`язалася за кожний прострочений день невиплати коштів, сплачувати 1,0 відсотку від суми боргу, таким чином відповідно з 31 січня 2020 року почалося прострочення зобов`язання. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Стаття 1049 ЦК України, передбачає своєчасне повернення боргу. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по основній сумі позики за договором від 01.11.2019 року, станом на дату складання позовної заяви становить 11588 гривень 40 коп., що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 10 червня 2020 року є 435 доларів США (435 дол.США х 26,64). та 1 процент за кожний день прострочення, що складає 5617 гривень 20 коп. ( 13700,5 грн. х 1% х 41 за період 31.01.2020 по 11.03.2020), та 1 процент за кожний день прострочення, що складає 10141 гривень 67 коп. ( 11144 грн. 70 коп. х 1% х 91 за період 12.03.2020 по 10.06.2020) Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1 ч.2ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Холодняк В.М. укладено договір про надання правової допомоги від 10 червня 2020 року (а.с.13). Також позивачем надано акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 10 червня 2020 року, в якому є опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат по наданню правової допомоги по цивільній справі про стягнення коштів, а також наданий доказ про оплату таких витрат в сумі 1000 грн. 00 коп. - квитанція №15-20 від 10.06.2020 року (а.с.15,16), а тому з відповідача слід стягнути витрати понесені позивачем на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, сплаченого через ПриватБанк згідно квитанції №0.0.1735969846.1 від 15.06.2020 року, в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved