Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за за розпискою від 01 вересня 2008 року у розмірі 479388,00 грн., стягнення боргу за розпискою від 01 вересня 2008 року у розмірі 159850,00 грн. Ухвалою суду від 18 вересня 2013 року по справі № 1522/24008/12 позов [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення суми боргу за розпискою від 01 вересня 2008 року у розмірі 479388,00 грн. залишено без розгляду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.12.2011 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 20000 доларів США, на підтвердження чого [PERSON] надав йому розписку, згідно якої зобов'язався повернути позику у строк до 31 травня 2012 року у повному обсязі. У встановлений договором строк [PERSON] борг не повернув, що і стало приводом для звернення до суду. Ухвалою суду від 07.07.2015 року залишено без розгляду вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми інфляції у розмірі 142748,89 гривень; суми пені у розмірі 221097,57 гривень; моральної шкоди у розмірі 200000,00 гривень. Після збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з [PERSON]: суму боргу за розпискою від 07 грудня 2011 року у розмірі 499122,00 гривень; суму 3% річних у розмірі 40367,24; суму процентів у розмірі 103982,09 гривень. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, при цьому представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2011 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 20000 доларів США, на підтвердження чого [PERSON] надав йому розписку, згідно якої зобов'язався повернути позику у строк до 31 травня 2012 року. Відповідно до висновку судово - технічної експертизи № 14 - П від 22 січня 2014 року текст та підписи в розписці від 07 грудня 2011 року виконано рукописно. Також, 17 вересня 2014 року судом була призначена судова почеркознавча експертиза розписки від 07 грудня 2011 року. Проте, [PERSON] двічі не з'являвся до суду для дачі зразків свого почерку, про що було складено відповідні акти та що унеможливило проведення даної експертизи. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. В підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка чи інший документ, що засвідчує передачу йому займодавцем певної грошової суми. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка, підписана відповідачем, є документом, що стверджує укладення договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики табо цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуваннм встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до статей 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами. Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 1048 ЦК передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з розписки, між сторонами розмір процентів встановлено не було, тому розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ та відповідно до розрахунку складає 4166,60 доларів США, що за курсом НБУ складає 103982,09 грн. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу стягувача, який полягає у отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві). Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання. Три процента річних від простроченої суми відповідно до розрахунку становлять 1617,53 долари США, що за курсом НБУ складає 40367,24 грн. Таким чином загальна сума боргу, з урахуванням усіх зазначених вище норм, яку відповідач зобов'язаний сплатити позивач. становить 643471,33 грн., з яких: 499122,00 грн. сума боргу (20000 дол. США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ), 103982,09 грн. проценти, 40367,24 грн. 3% річних. Таким чином судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання грошового зобовязання та не повертає позивачу борг, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved