Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу.У позовній заяві [PERSON] вказав, що 28 лютого 2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого, відповідач 28 лютого 2014 року отримав грошові кошти в сумі 25 000 грн. та зобов`язався повернути грошові кошти 28 травня 2014 року, на підтвердження чого, [PERSON] надав розписку. За вище вказаним договором позики [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення коштів [PERSON] не виконав. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] 25 000 грн. боргу та стягнути на його користь судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог абзаців 4,5 ч.5 ст. 74 ЦПК України, а також відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК УКраїни, причин неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28 лютого 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 25 000 грн., які зобов'язався повернути 28 травня 2014 року надавши відповідну розписку./ а.с. 4/ Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню грошової суми за письмовим договором позики, який, відповідно до Закону, є обов'язковим до виконання, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним та документально підтвердженні судові витрати по справі, а саме сплачену суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. та втрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 880 грн.

Outcome: approved