Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи це тим, що йому на праві власності належать печі для випалювання деревного вугілля в кількості шести штук загальною вартістю 108\~000 грн., які він придбав за накладною від 21 березня 2007 року. У 2012 році за усною домовленістю з керівником [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ворд Метчент» (далі ТОВ) [PERSON], котрому позивач передав вказані печі, зазначені печі були передані ТОВ для використання у виробництві Державному підприємству «Підприємство Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31)» (далі ДП). ДП використовувало дані печі у виробництві, однак з 2013 року вказане обладнання у виробництві не використовується, перебувають на території Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) і на вимогу власника [PERSON] не повернуті. На звернення позивача керівник ТОВ [PERSON] надав [PERSON] необхідні документи для отримання в ДП зазначених печей, однак позивачеві було відмовлено у поверненні вказаних речей. Всі спроби позивача забрати у ДП печі, зокрема, звернення до правоохоронних органів не допомогли повернути майно. В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, предявив вимоги до ДП та ТОВ, мотивуючи це тим, що між ТОВ та ДП був незаконно без згоди власника майна укладений договір оренди обладнання № Г-9 від 01 березня 2013 року, строк дії якого закінчився. За таких обставин [PERSON] просить зобовязати ДП повернути піч перолізну для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук та стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1080 грн. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Державного підприємства «Підприємство Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31)» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглядати за відсутності представника ДП, проти позову заперечував. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ворд Метчент» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Допитавши позивача, свідка, перевіривши матеріали справи, матеріали висновку № 972 Ізяславського ВП Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За вимогами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Цивільного Кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За ст. 3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Цивільного Кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ч. 1 ст. 316 Цивільного Кодексу України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. [PERSON] являється власником печі перолізної для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук, що підтверджується поясненнями самого позивача, накладною № 6 від 21 березня 2007 року, виданої [PERSON] СПД [PERSON], показами допитаного в ході судового розгляду в якості свідка [PERSON], котрий вказав, що зазначені печі є його винаходом і оригінальним виробом, він має відповідні авторські права на зазначені вироби, описав особливості таких печей, зазначив, що саме [PERSON] у 2007 році придбав у нього шість таких печей, відзначив, що більше таких печей у Хмельницьку область у нього не придбавали, вказав, що печі були названі ним «Грільбон», однак на момент продажу їх [PERSON] такі назви на печах не проставлялись, тоді як зараз такі печі маркуються саме цією назвою. Покази свідка повністю підтверджуються оглянутим в ході судового розгляду оригіналом паспорту печі «Грільбон». Зазначені печі в кількості шість штук перебувають на території Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31), що підтверджується актом опису й арешту майна з фототаблицями від 12 квітня 2016 року. Свідок [PERSON] за ознаками та описом визначив, що це саме ті печі «Грільбон», які він продав [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів, які б спростовували доводи [PERSON] про перебування на території Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) належних позивачеві печей для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук ДП суду не надало. Згідно договору № Г-9 оренди обладнання, укладеного між ТОВ та ДП 31 березня 2013 року, копія якого додана до матеріалів справи, ТОВ передало ДП піч перолізну для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук. За умовами п. 8.1 вказаного договору після закінчення терміну оренди за даним договором орендар ДП зобовязаний протягом 1 місяця повернути майно, що орендується, орендодавцю ТОВ згідно акту передачі. Пунктом 4. 2 зазначеного договору термін оренди складає один рік, тобто на момент розгляду справи строк дії договору оренди закінчився, однак майно орендодавцю повернуто не було. Крім того, суд звернув увагу, що в тексті договору відсутнє будь-яке посилання на те, кому саме належить обєкт оренди. Представник ТОВ вчиняв активні дії по поверненню орендованого майна, але ДП відмовляється його повернути, що підтверджується листами ДП та ТОВ, доданими до матеріалів справи, висновком № 972 Ізяславського ВП Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, згідно матеріалів якого директор ТОВ [PERSON] 05 квітня 2016 року звернувся до Ізяславського ВП з приводу відмови ДП повернути піч перолізну для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук за договором оренди, строк дії якого закінчився. Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 761 Цивільного Кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Суду не надано доказів того, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 761 ЦК України ТОВ мало право передання в оренду піч перолізну для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук. ДП не надало суду доказів законного, на правовій підставі володіння печами перолізними для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук. Ч. 1 ст. 386 Цивільного Кодексу України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до 387\~Цивільного Кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивач просить суд зобовязати ДП повернути піч перолізну для виготовлення деревного вугілля в кількості шість штук як законний власник майна. За таких обставин суд приходить до висновку, що права позивача були порушені і підлягають захисту. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача ДП на користь позивача слід стягнути понесені [PERSON] судові витрати.

Outcome: approved