Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, в якому просить суд постановити рішення про тлумачення заповіту, а саме: що за своїм змістом заповідальне розпорядження [PERSON], яка померла [INFO] року, у заповіті, який складався нею 09.10.2002 року, зареєстрований в реєстрі Омбиської сільської ради за № 185, в частині волевиявлення спадкодавця про перехід у випадку її смерті до спадкоємця [PERSON] права на належний спадкодавцю земельний пай згідно з сертифікатом серії [NUMBER], що знаходиться на території Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, є таким, що відповідає її волевиявленню про передачу у спадщину [PERSON] земельної ділянки право власності, на яку в [PERSON] на час настання її смерті підтверджувався державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 22.08.2005 року на підставі розпорядження Борзнянської РДА № 198 від 29.06.2005 року. В своїх доводах в обгрунтування позову позивач посилається на те, що після смерті [INFO] року [PERSON], відкрилась спадщина на належне їй майно за її заповітом, в якому вона зробила заповідальне розпорядження, що стосується передачі права на нележний їй на підставі сертифікату серії [NUMBER] земельний пай, що знаходиться на території Омбиської сільської ради, [PERSON] Однак, коли він, як спадкоємець за заповітом [PERSON], звернувся до нотаріальної контори з метою отримання правовстановлюючого документу на успадкований земельний пай, йому було відмовлено у цьому з причини надання нотаріусу іншого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на земельний пай, оскільки майно, що вказане спадкодавцем у її заповіті, не підтверджується тим документом, що вказаний в її заповіті. Тобто, за життя спадкодавець не виправила відомості про документи, якими посвідчується її право на земельний пай. Зазначене спонукало позивача з метою захисту своїх прав звернутись до суду з метою тлумачення заповіту з підстав, що визначені ст.213 ЦК України . Він вважає, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця були спрямовані на те, щоб спадкоємець отримав у власність земельні ділянки, на які у спадкодавця на момент складання заповіту були права, що підтверджувались сертифікатом. Однак, пізніше, коли спадкодавець отримала на підставі сертифікату державний акт на земельні ділянки, вона не внесла до заповіту відповідних змін. В судовому засіданні представник позивача підтвердила вимоги позивача, зазначені у його позові. Відповідачі [PERSON] та представник Омбиської сільської ради, що була залучена в якості відповідача, звернулися до суду з заявими про розгляд справи без їх участі в судовому засіданні. Дослідивши письмові докази, долучені до справи, суд дійшов висновку, що позов є правомірним і є необхідні та достатні підстави для його задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно за її заповітом, в якому вона зробила заповідальне розпорядження, що стосується передачі права на нележний їй на підставі сертифікату серії [NUMBER] земельний пай, що знаходиться на території Омбиської сільської ради, [PERSON] Однак, коли позивач, як спадкоємець за заповітом [PERSON], звернувся до нотаріальної контори з метою отримання правовстановлюючого документу на успадкований земельний пай, йому було відмовлено у цьому з причини надання нотаріусу іншого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на земельний пай, оскільки майно, що вказане спадкодавцем у її заповіті, не підтверджується тим документом, що вказаний в її заповіті. Тобто, за життя спадкодавець не виправила відомості про документи, якими посвідчується її право на земельний пай. З урахуванням змісту документів, наданих суду, а саме: довідок відділу Держземагенства у Борзнянському районі № 04-02 від 31.08.2015 року по факту отримання [PERSON] замість сертифікату на земельний пай державних актів про право власності на земельні ділянки, та виходячи із змісту наданих суду особистих документів позивача на підтвердження його прав як спадкоємця, суд погодився з обґрунтованістю його доводів у позові. Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Згідно з ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. На підставі ст.213, 1256 ЦК України,

Outcome: approved