Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №84 в будинку 26/37 по вул.. Соборна в м. Кременчуці. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири №84 у житловому будинку №26/37 що знаходиться по вул. Соборній у м.Кременчуці, в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованим. Разом із ним в даній квартирі зареєстрована його дружина [PERSON], а також відповідач. З відповідачем раніше вони були родичами, оскільки останній до розлучення з його донькою був його зятем. Після розлучення з донькою відповідач з квітня 2001 року, був виписаний з квартири. Однак, на протязі останніх шести місяців комунальні служби, що надають йому послуги по утриманню його квартири в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 3 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які він має сплатити таким службам за надані йому послуги. За яких обставин відповідач зареєструвався в його квартирі йому не відомо. Він не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки останній не проживає в спірній квартирі. Він як може намагається зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в його квартирі, змушує його сплачувати за нього в той час коли він не користується та не проживає на місці. На момент приватизації квартири відповідач не був зареєстрованим у квартирі №84 житлового будинку №26/37 що знаходиться по вул. Соборній у м. Кременчуці. Факт не проживання відповідача понад 15 років, можуть підтвердити сусіди по дому, знайомі, родичі. На його усні прохання щодо зняття з реєстрації відповідач ніяким чином не відреагував. З телефонної розмови повідомив, що в нього обмаль часу. Такі дії відповідача порушують його права як власника вказаної вище квартири, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився з невідомих суду причин. Суд вислухавши думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, що видане 11.04.2001 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №8933/2 від 11 квітня 2001 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (Леніна) в м.Кременчуці Полтавської області. Як вбачається із довідки про склад зареєстрованих осіб, виданої ТОВ «Добробит» 02.06.2016 року за вих.№1763/32, за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON] та в якості наймача [PERSON]. Актом про не проживання від 29 червня 2016 року складеного працівниками ТОВ «Добробит» встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі №84, яка знаходиться в будинку №26/37 по вулиці Соборна в м.Кременчуці з 1993 року по теперішній час. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст..163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що як встановлено судом, відповідач [PERSON] не проживає в квартирі №84, яка знаходиться в будинку №26/37 по вулиці Соборній в м.Кременчуці з 1993 року, тобто більше 23 років, без поважних причин, а також те, що судом не встановлено обставин, за яких за ним зберігається вказане житлове приміщення, то суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, в звязку з чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved