Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від в сумі 459 000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16.02.2014 року між ним та [PERSON] будо укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 306 000 грн. до 18.04.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10% на місяць. Посилаючись на те, що відповідачка у встановлений строк не повернула позичені кошти, просив позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 16 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 306 000 грн. до 18.04.2014 року. Згідно з умовами договору позики, сторони домовились про те, що за користування позиченими коштами встановлюється 10 % ставка на місяць. , . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 306 000 грн. . Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Згідно із вимогами ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у ч. 1 ст. 1048 ЦК, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в ч. 2 ст. 1048 ЦК. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вимоги ст. 1048 ЦК та домовленість сторін про розмір процентів у 10 % на місяць, розмір процентів за користування позикою за період з 16 лютого 2014 року по 16 липня 2014 року становить 153 000 грн., виходячи із наступного розрахунку : 306 000 . * 10%/100 = 30 600 . ( ? ? ); 30 600 . * 5 ? = 153 000 . ( 5 ? ? 16.02.2014. по 16.07.2014.) Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 306 000 грн. та процентів за користування коштами у розмірі 153 000 грн. за період з 16 лютого 2014 року по 16 липня 2014 року . Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено, а судом не здобуто доказів щодо безпідставності позовних вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь позивач слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. та 3410,40 грн. в користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved