Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. 26 травня 2008 року батько позивача - відповідач по справі [PERSON] - громадянин Росії, отримав Посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства серія [NUMBER]. 06 червня 2008 року за згодою позивача, відповідач отримав прописку в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою постійно не проживав. На сьогоднішній день [PERSON] постійно проживає в Росії. Його точна адреса невідома. Особистих речей відповідача у будинку не має, оплату за комунальні послуги він не робить, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належному позивачу будинку позивач повинен сплачувати комунальні послуги за позивача, не може отримати житлову субсидію, що складає додаткові матеріальні витрати та порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження власністю. Відповідач не проживає в будинку більше ніж три роки, але добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку не бажає. Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним позивачу житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином викликався у судове засідання шляхом направлення повістки за місцем реєстрації і наданням оголошення у пресі. Проте, відповідач у судове засідання не з»явився, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернувся, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, зі згоди представника позивача і на підставі ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що, згідно Договорів дарування від 16.08.2007 р., Витягів з Державного реєстру правочинів, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач [PERSON] є власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. 26 травня 2008 року батько позивача - відповідач по справі [PERSON] - громадянин Росії, отримав Посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства серія [NUMBER]. 06 червня 2008 року за згодою позивача, відповідач отримав прописку в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою постійно не проживав. На сьогоднішній день [PERSON] постійно проживає в Росії. Його точна адреса невідома. Особистих речей відповідача у будинку не має, оплату за комунальні послуги він не робить, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. Данні обставини підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON]., які є сусідами позивача. У судовому засіданні вони пояснили, що вони особисто знають відповідача, але довгий час не бачать його за місцем прописки, він у спірному будинку не проживає. У спірному будинку проживає мати і брат позивача. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належному позивачу будинку позивач повинен сплачувати комунальні послуги за позивача, не може отримати житлову субсидію, що складає додаткові матеріальні витрати та порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження власністю. Відповідач не проживає в будинку більше ніж три роки, але добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку не бажає. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦПК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній у спірному будинку понад один рік без поважної причини. Ніяких домовленостей між ним і позивачем не встановлено. Таким чином, позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved