Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 296022,18 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2960,22 грн. Вимоги мотивує тим, що 04.10.2010 року, 17.04.2012 року, 28.10.2015 року між сторонами було укладено договори позики, за якими відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 2000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.10.2010 року становить 16000 грн., 3750 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.04.2012 року становить 30000 грн., та 4860 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.10.2015 року становить 116000 грн., відповідно. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів позивачу не виконав, в зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду. По даній справі було відкрито провадження та справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити, зазначивши, що з 28.07.2010 року по 31.12.2019 року працював на посаді директора ТОВ «АЛЕКО+». Головою зборів учасників ТОВ «АЛЕКО+» є [PERSON] ТОВ «АЛЕКО+» займалося деревообробною діяльністю, яка приносила відповідні доходи, які частково використовувалися на закупку деревини різних порід. Кошти, які зазначені в розписках були використані на господарські цілі товариства. Розписки від 04.10.2010 року, 17.04.2012 року, 28.10.2015 року носять суто формальний характер і не підтверджують отримання у [PERSON] коштів у борг. Дані розписки не містять умов отримання коштів в борг, боргових зобов`язань щодо повернення предмету позики, а тому не можуть бути підтвердженням укладення договорів позики. В розписках відсутня дата отримання коштів, дата їх повернення та умови отримання коштів в борг, відсутні повні анкетні дані [PERSON] , що унеможливлює ідентифікувати зазначену особу. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 2000 дол. США, справу розглянути у його відсутності. Відповідач позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача коштів у сумі 2000 дол. США визнав, пояснивши, що отримував гроші в такій сумі від позивача на лікування матері. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Матеріалами справи встановлено, що згідно ксерокопії розписки від 04.10.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] 2 тис. $ (16 тис. грн.) зобов`язується повернути. На даній розписці мається підпис [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. На підставі викладеного,

Outcome: approved