Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи, що 17 травня 2015 року виконавчим комітетом Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що 17 травня 2015 року складено відповідний актовий запис № 12. Позивач вказує, що спільне життя у них не склалося, в зв'язку з розбіжністю характерів та поглядами на життя, що призвело до втрат почуття любові та поваги одне до одного. [PERSON] пояснив, що шлюбних стосунків з відповідачкою не підтримують протягом тривалого часу. Сім'я остаточно розпалася і подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливі. Спільних дітей у сторін не має, проте на подання заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, відповідачка не погоджується. В судове засідання позивач не з'явився, проте від нього через канцелярію суду надійшла заява в якій він просить справу розглядати у його відсутність, позов та діні ним пояснення по суті позову підтримує, просив його задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи її розписка. Суд, вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 травня 2015 року виконавчим комітетом Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 17.05.2015 року. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. На підставі ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Із позовної заяви, встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, між ними не має взаєморозуміння і поваги. Суд відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач вказує, що строк наданий судом для примирення на краще їхні стосунки не змінив, він переконаний, що шлюб потрібно розірвати. Стосунки, які існують, між сторонами по справі, небажання примиритися, свідчить про те, що сторони не мають бажання перебувати у шлюбі. Шлюб існує формально, що суперечить інтересам обох сторін, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved