Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному йому будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON] - відповідач по справі. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації, хоча фактично за вказаною адресою не проживає з 2016 року. Реєстрація відповідача за вказаною адресою не дає йому можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Крім того, він не може отримати субсидію на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному об`ємі, просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1998 року до 10 червня 2021 року. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 10 лютого 2000 року та договору дарування від 27 грудня 2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Чайковською А.О., належить домоволодіння [ADDRESS] , що стверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 249930564 від 25 березня 2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 283655706 від 09 листопада 2021 року. Як вбачається з довідки №04/4032 від 03.03.2021р., виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 564 від 17 лютого 2021 року, виданої Здовбицькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, [PERSON] фактично не проживає у [ADDRESS] . Факт непроживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому будинку в [ADDRESS] , підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на викладене, відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку [ADDRESS] понад шість місяців. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved