Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]; третя особа: КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та встановлення конкретного порядку користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 серпня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О., позивач вступив у спадщину та успадкував ? частину квартири [ADDRESS]. Також, в спадщину вступив його брат, відповідач у справі та успадкував ? частину квартири [ADDRESS]. Як зазначено в позовній заяві, останні роки їх мати хворіла і перебувала у різних лікувальних закладах м. Києва. Разом з відповідачем та членами їх родин вони доглядали за [PERSON], її станом здоров'я та надавали допомогу. Відповідач останні місяці життя матері проживав з нею у спірній квартирі, і на момент її смерті, а саме [INFO] також проживав в квартирі [ADDRESS]. Також, в позовнй заяві зазначено, що ключів від квартири відповідач йому не надав та повідомив, що надасть йому та його неповнолітній доньці можливість вселитись у спірну квартиру лише з момента отримання свідоцтва про спадщину. Однак, в порушення обіцянок, знаючи про отримання ним свідоцтва про спадщину, відповідач перешкоджає йому та його неповнолітній доньці вселитись до спірної квартири, на зв'язок не виходить та вчиняє агресивні дії з продажу успадкованого помешкання, що в подальшому може унеможливити його вселення до спірного помешкання. Крім того, як стало відомо позивачу, відповідач вчиняє фактичні дії з продажу спірної квартири, так як на адресу його тимчасового проживання надійшла заява відповідача, засвідчена приватним нотаріусом КМНО [PERSON] з повідомленням про продаж належної йому на праві спільної часткової власності ? частини спірної квартири та пропозицією придбати його ? частину спірної квартири. На час подачі позовної заяви, відповідач продовжує перешкоджати йому та його неповнолітній доньці, інваліду дитинства, проживати у спірній квартирі, не віддає ключі від зазначеного помешкання та порушує його право власності як співвласника на ? частину спірної квартири. Також, в позовнй заяві позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що разом з ним зареєстрована у спірній квартирі та буде проживати його неповнолітня донька, інвалід дитинства, а спірна квартира складається з двох житлових кімнат площею 10,5 кв.м. та 17,3 кв.м., вважає за необхідне та просить суд встановити конкретний порядок користування спірною квартирою та виділити йому з донькою в користування кімнату площею 17,3 кв.м., а відповідачу - 10,5 кв.м., в той час як кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та вбудовану шафу залишити у загальному та спільному користуванні. Отже, на підставі наведеного, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та ухвалити рішення, яким вселити його та його неповнолітню доньку в квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити йому та його неповнолітній доньці перешкоди в користуванні спірною квартирою та встановити конкретний порядок користування спірною квартирою, яким виділити йому з неповнолітньою донькою в користування кімнату площею 17,3 кв.м., а відповідачу - 10,5 кв.м., в той час як кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та вбудовану шафу залишити у загальному та спільному користуванні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. Представник третьої особи, КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив слухати справу у його відсутності. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності пр-ка КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва». Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини даної справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступих підстав. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 серпня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] успадкували в рівних частках, а саме по ? частині квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 46,0 кв.м. у точу числі житловою площею 27,8 кв.м. (а.с.6 - копія свідоцтва про право на спадщину за законом). Спадщина, на яку в указаних частках видано вищезазначене свідоцтво, складалась з квартири [ADDRESS], з якої ? частина належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло та ? частина належала [PERSON], чоловіку [PERSON] (спадкодавця), який помер [INFO], на підставі свідоцтва про право власності на житло, спадкоємцем якого була його дружина, [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно з свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах даної справи, [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис №1092 (а.с.7 - копія свідоцтва про смерть). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія якого міститься в матеріалах даної справи, [PERSON] зареєстрував своє право власності в порядку спадкування на ? частину спірної квартири (а.с.8 - копія витягу). З довідки за формою №3 від 20.09.2013 року, копія якої міститься в матеріалах даної справи вбачається, що у спірній квартирі зареєстрованими є: [PERSON] (син, співвласник), дата реєстрації 19.09.2013 року та [PERSON] (онука), дата реєстрації 19.09.2013 року (а.с.10 копія довідки за формою №3). Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка міста Києва, є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Крім того, згідно медичного висновку №148 на дитину-інваліда віком до 18 років від 30 жовтня 2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи, [PERSON] має захворювання, а саме хворобу пертеса зліва Q78. Як зазначено, даний висновок дійсний до 01 листопада 2014 року. В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що між сторонами дійсно виник спір, який мирним шляхом не вирішено. Даний спір виник, оскільки відповідач перешкоджає позивачу та його доньці вселитись та проживати у спірній квартирі, у зв'язку з чим позивач був змушений звертатись до Святошинської РДА в м. Києві, КП «ДУОЖФ в Святошинському районі м. Києва» та Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві з відповідними заявами про перешкоджання вселення та проживання, копії яких приєднані до матеріалів даної справи. Крім того пояснив, що відповідач одноособового прийняв рішення щодо продажу спірної квартири, а тому останнім було направлено на адресу позивача засвідченого нотарісуом листа з пропозицією про викуп частини спірної квартири. В свою чергу, Святошинська РДА в м. Києві листом повідомила, що неповнолітня донька позивача зареєстрована у спірній квартирі та має право користування зазначеною квартирою, а тому для надання дозволу на відчуження частини квартири, батьки дитини особисто повинні звернутись до служби у справах дітей з відповідним пакетом документів та власноручними заявами обох батьків і дітей, які досягли 14-річного віку (в матеріалах справи копія листа від 13.11.2013 року за №2003-Д-1429). Також представник позивача суду пояснив, що на даний час позивач та його неповнолітня донька не проживають у спірній квартирі, оскільки відповідач чинить їм перешкоди. Відповідач зачинив двері спірної квартири та двері кімнати, якою бажають користуватись позивач з донькою. На час проживання покійної матері сторін у спірній квартирі, ні позивач, ні відповідач у зазначеному приміщенні не проживали. В свою чергу, відповідач суду пояснив, що у позивача є вільний доступ до спірної квартири і він не чинить жодних перешкод у проживанні останнього та його доньки у спірній квартирі, крім того, позивач має ключі від вхідних дверей та в будь-який момент може прийти. Також відповідач суду пояснив, що на даний момент лише він проживає у спірній квартирі, почав проживати тоді, коли матір проживала, допомагав їй, а після її смерті залишився на постійне проживання. Крім того, він заперечує проти такого конкретного порядку користування квартирою, який просить позивач та його представник. Представник відповідача суду пояснив, що вони не визнають позовні вимоги, оскільки доводи, наведені у позовній заяві не відповідають дійності та нормам діючого законодавства України. Твердження представника позивача стосовно того, що відповідач перешкоджає позивачу проживати у спірній квартирі не відповідає дійсності, щодо агресивних дій відповідача щодо продажу спірної квартири - не відповідай дійсності, твердження стосовно того, що позивач останні роки був з матір'ю та допомагав їй - також не відповідає дійсності. Крім того, відповідач має безстроково третю групу інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою Міністерства охорони здоров'я та соціального розвитку Російської Федерації серії МСЕ-2006 за №0004205613, копія якої міститься в матеріалах даної справи. Також, представник відповідача зазначив, що виділивши позивачу в користування кімнату, яка за своїм розміром є більшою іншої кімнати, це порушить право власності відповідача, як співвласника на його ? частину спірної квартири. Отже, у відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1,2,3 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаних додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з пояснень, наданих представником позивача, відповідачем та його представником в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить спірна квартира, по ? частині кожному, що є беззаперечним фактом та підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке не оспорюється сторонами у справі, неповнолітня донька позивача - [PERSON] є зареєстрованою у спірній квартирі та має право користування зазначеною квартирою, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині його вселення та вселення його неповнолітньої доньки в спірну квартиру є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Також, вимогою позивача була позовна вимога щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди йому та його неповнолітній доньці у користуванні спірною квартирою, що також, на думку суду є обгрунтованою вимогою, оскільки усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав, крім того, власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а враховуючи, що неповнолітня донька позивача є зареєстрованою у спірній квартирі та має право користування зазначеною квартирою, дана позовна вимога також підлягає задоволенню. Згідно ч.1,2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як зазначено в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 (із змінами і доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Отже, виходячи з того, що спірна квартира належить на праві приватної часткової власності сторонам у справі, по ? частині кожному, квартира складається з двох кімнат, загальною площею 46,0 кв.м. у точу числі житловою площею 27,8 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната - 10,5 кв.м., а 2-га кімната - 17,3 кв.м., то задоволення вимог позивача в частині встановлення конкретного порядку користування спірною квартирою шляхом виділення йому та його неповнолітній доньці в користування кімнату, площею 17,3 кв.м. є неможливим, оскільки будуть порушуватись права іншого співвласника даної квартири, так як вказаний поділ користування спірною квартирою, який просить здійснити позивач не буде відповідати ідеальній долі кожного із співвласників. Крім того, в судовому засіданні не встановлено, що між сторонами за їх домовленістю на протязі років був встановлений конкретний порядок користування спірною квартирою, а тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, вимоги позивача в частині встановлення конкретного порядку користування спірною квартирою є необгрунтованими та не грунтуються на законі, а встановлення зазначеного позивачем порядку користування квартирою є неможливим, оскільки права співвласника спірної квартири, а саме відповідача, будуть порушуватись. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 229 грню 41 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial