Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. голови Сумської РДА від 15.11.2002 року № 481 «Про надання та вилучення земельних ділянок» та визнати за ним право користування земельною ділянкою площею 31,5 гектарів для ведення селянського (фермерського) господарства згідно державного акту на право довічного успадкованого володіння землею [NUMBER], який зареєстровано в книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за №11. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явивсь, в письмовому запереченні просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Представники третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували. Представники третіх осіб: Яструбинська сільська рада, головного управління Держгеокадастру в Сумській області в судове засідання не з'явились, хоч про розгляд справи повідомлялись. Заслухавши позивача, його представника, представників третьої особи - [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 29.12.2001 року по справі № 8573-15/138 за заявою кредитора - Сумської міжрайонної державної податкової інспекції до боржника - Селянського (фермерського) господарства [PERSON] про визнання його банкрутом, Селянське (фермерське) господарство [PERSON] ліквідовано як юридичну особу (а.с. 72). Рішенням четвертої сесії двадцять четвертого скликання Яструбинської сільської ради від 28.09.2002 року було вирішено припинити право користування земельною в розмірі 31,5 га головою селянського (фермерського) господарства [PERSON], а також вирішено клопотати перед районною державною адміністрацією вилучити 31,5 га землі з фермерського господарства [PERSON] і перевести в землі запасу сільської ради (а.с. 84, 85). Згідно розпорядження в.о. голови Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 15.11.2002 року № 481 «Про надання та вилучення земельних ділянок» фізичній особі [PERSON] припинено право користування спірною земельною ділянкою, як голові фермерського господарства, в зв'язку з ліквідацією даного господарства та передано до земель запасу на території Яструбинської сільської ради (а.с. 13). Також було розглянуто клопотання приватного підприємця [PERSON] та клопотання Яструбинської сільської ради, вищевказаним розпорядженням було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 31,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Та в подальшому між Сумською РДА та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди землі терміном на 20 років, який посвідчено нотаріально. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 21.09.2016 № [NUMBER] припинена державна реєстрація юридичної особи Фермерське господарства [PERSON], у зв'язку з визнанням його банкрутом, за судовим рішенням господарського суду Сумської області від 29.12.2001 № 8573-15/138 (а.с. 73-77). Таким чином, повноваження керівника фермерського господарства у зв'язку з банкрутством перейшли до арбітражного керуючого. І твердження позивача, що не було ніяких судових процесів та йому не було відомо, що припинено його право користування спірною земельною ділянкою, не відповідає дійсності. Згідно статті 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII право користування земельною ділянкою припиняється у разі, зокрема: - припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; - систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; - використання землі не за цільовим призначенням; - невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб. До того ж, державний акт, на який посилається позивач є тимчасовим документом, який підлягає обміну. І як зазначено на самому документі підлягає обміну до 15 березня 1994 року (а.с. 15-18). Тим більше, що термін довічне успадковане володіння вживається лише до 1992 року. Сама земельна ділянка надавалася саме для ведення селянського (фермерського) господарства, яке в подальшому було ліквідовано. Користуватися земельною ділянкою для інших цілей є неможливим. Згідно чинного Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання. Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані : - забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; - додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; - своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; - не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; - підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі; - своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; - дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; - зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом можуть бути встановлені інші обов'язки землекористувачів. Але, як зазначає сам позивач, він не користувався земельною ділянкою, не виконував обов'язки землекористувача. Тобто, більше ніж через 13 років, як зазначає позивач згадав про спірну земельну ділянку. Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання. Тобто, якщо земельна ділянка сільськогосподарського призначення надавалася для ведення фермерського господарства, той повинна використовуватися для ведення фермерського господарства. Як уже зазначалося раніше, позивачу земельна ділянка надавалася саме для ведення селянського (фермерського) господарства. Але фермерське господарство в подальшому було ліквідовано. Отже, користуватися земельною ділянкою для інших цілей, згідно чинного законодавства, є неможливим. Тому доводи позивача є необґрунтованими. Крім того, підтвердженням того, що [PERSON] було відомо і про рішення господарського суду Сумської області щодо ліквідації фермерського господарства, і про припинення права користування земельною ділянкою є протокол четвертої сесії двадцять четвертого скликання Яструбинської сільської ради від 28.09.2002 року, де йдеться про розгляд питання припинення користування земельною ділянкою [PERSON] на сесії сільської ради, на якій позивач був присутнім та надав пояснення (а.с. 78-83). Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України встановлено строк загальної позовної давності тривалістю три роки. А отже, враховуючи вищезазначене, позивачем було пропущено також і строк позовної давності. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання незаконним і скасування розпорядження виконуючого обов'язки голови Сумської районної державної адміністрації Сумської області та визнання права користування земельною ділянкою в зв'язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed