Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства МВС України «Спецсервіс» про стягнення заборгованості з нарахованої але не виплаченої заробітній платі в сумі 50820,00 грн. та середнього заробітку за затримку кінцевого розрахунку в сумі 32869,82грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що з 09.012013 р. по 25.11.2013 він працював директором Херсонської філії ДП МВС України «Спецсервіс», звільнився за згодою сторін. Однак основною причиною звільнення стала повна невиплата належної йому заробітної плати за весь період роботи. У нього сім*я, тому він був змушений шукати джерело доходів. В день звільнення з ним не було проведено кінцевого розрахунку. За період, що передував зверненню до суду він неодноразово дзвонив та особисто звертався до відповідача, їздив до м. Києва.Йому завжди обіцяли провести виплати, однак ніяких коштів до цього часу він не отримав. Сума заборгованості по заробітній платі надана ним виходячи із установленого йому як керівнику за контрактом посадового окладу у розмірі 4200,00 грн, та 10% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом у розмірі 420 грн., а всього щомісячно 4620,00 грн. Із вказаного розміру він визначив середній заробіток, оскільки відповідачем проігноровано його численні звернення щодо проведення кінцевого розрахунку та видачі довідки про розмір заборгованості по заробітній платі та розмір середньомісячного заробітку. Розмір заборгованості по його заробітній платі становить згідно проведеного ним розрахунку за відпрацьований період 50820,00 грн. При цьому ним не відраховано необхідні податки та збори. Крім того, він заявив вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки, розмір якого за його розрахунком становить з дня звільнення 25.11.2013 року по дату звернення до суду 23.06.2014 року 32869,82грн. На даний час він працевлаштований. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить допустити рішення суду до негайного виконання Представник відповідача в судове засідання не з*явився, про дату та час розгляду справи повідомлений завчасно судовою повісткою, що підтверджено поштовим повідомленням( а.с.46). Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд розглядає справу у відсутності представника відповідача, вважає його повідомлений належним чином і ухвалює у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач працював директором ХФ ДП МВС України «Спецсервіс» з 09.01.2013 року по 25.11.2013 року, звільнився з посади відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджено контрактом (а.с.11-14) витягом з наказів(а.с.15-16). Розмір посадового окладу за контрактом від 09.01.2013 року відповідно до п.19 встановлено в 4200,00грн, також визначено щомісячну премію у розмірі 10% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом ( а.с.12). В день звільнення 25.11.2013 року з позивачем не було проведено кінцевого розрахунку. Розрахунок суми заборгованості по заробітній платі надано позивачем з урахуванням п. 19 контракту, виходячи із його посадового окладу у розмірі 4200,00 грн, та щомісячної премії у розмірі 420,00 грн, виходячи із 10% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом а всього визначено 4620,00 грн. В аналогічному розмірі позивачем визначено середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку за 141 робочий день. Правильність проведення розрахунку відповідно до постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року судом перевірено. У ході розгляду справи 03.10.2014 року за клопотанням позивача судом було винесено ухвалу про забезпечення доказів та зобов*язано відповідача надати суду розрахунок заборгованості по заробітній платі та середній заробіток [PERSON], що відповідачем, який отримав копію ухвали згідно поштового повідомлення 10.10.2014 року, проігноровано і ухвала суду не виконана. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводяться в день звільнення. Згідно з положеннями ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оцінивши отримані доказу щодо порядку та строків проведення із позивачем кінцевого розрахунку суд вважає, що трудові права позивача відповідачем грубо порушено, [PERSON] працював понад десять місяців на посаді директора ХФ ДП МВС України «Спецсервіс» і йому жодного разу за відпрацьований час не було виплачено заробітну плату і при звільнені з ним не проведено кінцевий розрахунок. Тому у відповідності до положень п.25 Постанови ПВС України за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 р. № 13 ,- «Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП». При цьому суд враховує ігнорування відповідачем вимоги суду про надання доказів і про порушення відповідачем норм цивільно-процесуального законодавства в частині безпідставного невиконання ухвали суду та трудового законодавства, яким закріплено обов*язок видати на вимогу працівника довідку про належність йому до виплати грошових сум за роботу на даному підприємстві … із зазначенням розміру середньої заробітної плати відповідно до положень ст. 49 КЗпП України. Тому при ухвалені рішення суд виходить із доказів, наявних у справі, і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 50820,00 гривень та середній заробіток за затримку проведення з ним кінцевого розрахунку відповідно до заявленого у позові в сумі 32869,82 гривень, а всього стягнути 83689, 82 гривень ( без вирахування податків і зборів). За таких обставин, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Витрати у справі віднести на відповідача. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі належить допустити до негайного виконання.

Outcome: approved