Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 30000,00 доларів США в якості погашення заборгованості за договорами позики від 25.10.2012 та від 10.05.2014, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти, зобовязавшись повернути їх до 31.12.2015, однак до теперішнього часу грошові зобовязання не виконі, борг не повернуто. 30.07.2016 [PERSON] уклала із [PERSON] договір про відступлення права вимоги та передала останньому право на стягнення грошових коштів за договорами позики. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити та стягнути з [PERSON] суму заборгованості у гривневому еквіваленті. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнали, не заперечували проти постановлення у справі судового рішення та стягнення заборгованості за договорами позики у гривневому еквіваленті. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.10.2012 між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій укладено договір позики, за умовами якого остання отримала у борг грошові кошти в розмірі 15 тис. доларів США та зобовязала повернути їх до 31.12.2015. 30.12.2013 [PERSON] повернула [PERSON] 5 тис. доларів США, отримані відповідно до договору позики від 25.10.2012, про що остання підтвердила власноруч написаною розпискою. 10.05.2014 між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій укладено договір позики, за умовами якого остання отримала у борг грошові кошти в розмірі 15 тис. доларів США та зобовязала повернути їх до 31.12.2015. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 у справі № 641/10682/15-ц у звязку із розірванням шлюбу прізвище дружини було змінена на «Бахмут». 30.07.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договорами позики від 25.10.2012 та від 10.05.2014, укладеними між [PERSON] та [PERSON] На час розгляду справи загальний розмір заборгованості [PERSON] за договорами позики від 25.10.2012 та від 10.05.2014 складає 30 тис. доларів США. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що отримувала від [PERSON] у борг грошові кошти, на теперішній час нею не повернуто 30 тис. доларів США. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як визначено ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановленого договором. Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом (ст. 525 ЦК України). В порушення умов укладеного договору позичальник [PERSON] грошові кошти у визначений договором строк до 31.12.2015 в добровільному порядку не повернула. За таких обставин, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved