Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Позивач у позові вказав, що у квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить йому на праві приватної власності, зареєстровані дружина та донька брата, але фактично з лютого 2011 року не проживають, жодної участі в оплаті комунальних послуг та поліпшені стану квартири не приймають, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають. Оскільки відповідачі не проживають у квартирі більше 6 місяців, позивач не може оформити субсидію на житлово-комунальні послуги і вимушений сплачувати за них комунальні послуги і тому просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою та зняти їх з реєстраційного обліку у цій квартирі. Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив розглядати справу без його участі (а.с. 34). Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 72 газети «Слобідський край» від 18 червня 2015 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали (а.с. 23, 24, 33). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 25). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до договору дарування ? частки квартири від 22.09.2010р. та свідоцтва про право власності на житло від 24.07.1998р. (а.с. 6, 7, 21). Згідно наданої довідки КЖРЕП м. Чугуєва № 334 від 19.03.2015р. позивач [PERSON] зареєстрований у [INFO], і разом з ним зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Факт не проживання відповідачів з 2011 року у квартирі, власником якої є позивач, підтверджується довідкою, складеного за участю сусідів позивача, які проживають у квартирах № 42, 44, 45 цього будинку та старшого будинку [PERSON], затверджений начальником КЖРЕП м. Чугуєва (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Реєстрація ж відповідача в будинку, який належить позивачу, перешкоджає здійсненню власником права користуванням та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більше встановлених строків, проводиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в квартирі, власником якої він є, зареєстровані дружина та донька його брата відповідачі, які фактично не проживають з 2011 року, тому вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити.

Outcome: partial