Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на: 1/земельну ділянку площею 3,6664га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер-7420810100:07:000:0600, яка розташована на території м. Борзна Чернігівської області, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №771433, виданим Борзнянською РДА на ім`я [PERSON] ; 2/земельну ділянку площею 0,2005га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер-7420888400:06:000:0018, яка розташована на території Ховмівського старостинського округу Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №772115, виданим Борзнянською РДА на ім`я [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що його батько [PERSON] був власником зазначених земельних ділянок, після смерті якого [INFO] р. спадщину прийняла дружина, а його мати, - [PERSON] , але за життя не встигла нотаріально оформити свої спадкові права, так як також померла [INFO] . Він є спадкоємцем за законом після матері та прийняв спадщину, але позбавлений можливості реалізувати своє право на дане спадкове нерухоме майно через органи нотаріату в зв`язку з втратою спадкодавцями правоустановлюючих документів на землю. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що оригінали державних актів на землю могли бути втрачені при пожежі в будинку батьків. Відповідачі Борзнянська міська рада та Комарівська сільська рада відзивів на позов не подали, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили, надавши заяви про розгляд справи без участі їх представників, не заперечують проти позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було укладено 01 вересня 1980 року та зареєстровано Миколаївською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис №4. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] й до складу його спадкового майна входять земельна ділянка площею 3,6664га на території Борзнянської міської ради Чернігівської області та земельна ділянка площею 0,2005га на території Ховмівського старостинського округу Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, посвідчені відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯА №771433, ЯА №772115, які згідно оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» №27 за 06 липня 2019 року вважаються втраченими. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої [PERSON] за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24.05.2019р. було визначено додатковий строк у три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Після цього [PERSON] реалізував своє право на прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до Борзнянської районної державної нотаріальної контори, але позивачу нотаріусом листом від 25 липня 2019 року було роз`яснено можливість отримання свідоцтва про право на спадщину лише після надання оригіналів правоустановлюючих документів на землю. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтв про народження, смерть, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, рішення суду, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, державних актів на землю на ім`я [PERSON] , оголошенням в газеті «Вісті Борзнянщини», листом нотаріуса від 25.11.2019р., довідкою Борзнянської районної державної нотаріальної контори №1452 від 04.11.2019р. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Приписами ч.1 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В пункті 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004р. за №283/8882 (далі - Інструкція), яка була чинною на час існування спірних правовідносин (після смерті [PERSON] ), зазначено, що доказом постійного проживання зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування - допустимість доказів (ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи свої вимоги про визнання в порядку спадкування права власності на земельні ділянки, що належали померлому батьку [PERSON] , позивач посилався на прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу була зареєстрована за однією адресою й фактично успадкувала після свого чоловіка [PERSON] , на підтвердження чого надав письмові підтвердження громадян [PERSON] , [PERSON] . Однак, письмові підтвердження [PERSON] , [PERSON] про реєстрацію батьків позивача за однією адресою в [ADDRESS] , не можуть бути належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами прийняття матір`ю позивача [PERSON] спадщини після свого чоловіка (батька позивача) [PERSON] шляхом постійного проживання з ним на час відкриття спадщини у розумінні вимог ч.3 ст.1268 ЦК України та вищевказаної Інструкції. Надана ж на запит суду інформація від державного реєстратора Борзнянської міської ради та УДМСУ в Чернігівській області не містить відомостей про тотожність місця проживання чи реєстраційного обліку [PERSON] , [PERSON] . Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті останнього позивачем не встановлений. Водночас, згідно довідки Борзнянської районної державної нотаріальної контори №1452 від 04.11.2019р. після померлого батька позивача [PERSON] ніхто зі спадкоємців з заявами про прийняття спадщини не звертався. Натомість, на виконання вимог ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, роз`яснив позивачу наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, в тому числі й щодо надання доказів, але позивач вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів. Відтак, зважаючи, що право на успадкування майна померлого спадкодавця має лише той спадкоємець, який прийняв спадщину, а позивач всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття [PERSON] після померлого чоловіка [PERSON] спадщини у один із способів, визначених ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, то в розумінні вимог ст.1216 ЦК України не відбувся й перехід спадщини від померлого [PERSON] до його дружини [PERSON] , в зв`язку з чим спірні земельні ділянки не входять до складу спадкового майна матері позивача, після якої він має намір їх успадкувати. Визнання ж позову відповідачами суд у відповідності до ст.206 ЦПК України не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить вищенаведеним положенням спадкового законодавства. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] є передчасним, необгрунтованим і не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed