Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] у якому просив: визнати договір купівлі-продажу від 26.09.2011 року земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0364), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 2837 в частині, що стосується покупця [PERSON] - недійсним; визнати [PERSON] дійсним покупцем земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0364) за договором купівлі-продажу від 26.09.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 2837; визнати договір купівлі-продажу від 25.04.2012 року земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0273), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А., зареєстрований в реєстрі за № 351 в частині, що стосується покупця [PERSON] - недійсним; визнати [PERSON] дійсним покупцем земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0273) за договором купівлі-продажу від 25.04.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А., зареєстрований в реєстрі за № 351; визнати за [PERSON] 'ячеславовичем право власності на земельну ділянку площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0364); визнати за [PERSON] 'ячеславовичем право власності на земельну ділянку площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0273). Свої вимоги мотивує тим, що в 2011 році він домовився з [PERSON] про те, що останній за кошти позивача придбає земельні ділянки в смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області. Вони неодноразово обговорювали місце розташування земельних ділянок, їх площу. Згодом позивач повинен був оформити довіреність на укладення договорів купівлі-продажу. 20.09.2011р. позивач передав [PERSON] 70000,00 грн (сімдесят тисяч грн. 00 коп.) для придбання зазначених земельних ділянок. Однак, незважаючи на домовленість, 26.09.2011 року відповідач уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0364), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., зареєстрований в реєстрі за №2837 та 25.04.2012 року - договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0273), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А., зареєстрований в реєстрі за №351. В якості покупця в договорах зазначений [PERSON] . Отже, фактично відповідач придбав земельні ділянки на своє ім`я однак за кошти [PERSON] . Про існування зазначених договорів купівлі-продажу позивач дізнався лише в серпні 2017 року. До цього часу він перебував за кордоном. Ухвалою суду від 04.05.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання було призначено на 18.05.2020 р. 13 травня 2020 року представник відповідача, [PERSON] , [PERSON] , через канцелярію суду подав заяву про відвід головуючого судді Ковригіна О.С., у задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду від 15 травня 2020 року через необґрунтованість та безпідставність. Ухвалою суду від 18травня 2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 червня 2020 року. 22 травня 2020 року представник відповідача, [PERSON] , [PERSON] , через канцелярію суду подав заяву про відвід головуючого судді Ковригіна О.С. Ухвалою суду від 25 травня 2020 року заяву представника відповідача, [PERSON] про відвід головуючого судді Ковригіна О.С. було визнано необґрунтованою та передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу іншому судді відповідно до ст. 33 ЦПК України. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Оболєнської С.А. від 27 травня 2020 року, у задоволенні заяви представника [PERSON] про відвід судді Ковригіна О.С. було відмовлено через необґрунтованість та безпідставність. Треті особи [PERSON] - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області та Галіщева Олена Анатоліївна - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області в судове засідання не з`явились, надали заяву до суду, в якій просять розглянути справу без їх участі. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] надала суду відзив, в якому позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позову через його штучність, несплату судового збору в повному обсязі та необґрунтованість. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , заявив, що відповідач позов не визнає, вважає його штучно ініційованим, необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. Безпідставність та штучність заявлених позовних вимог обгрунтовував тим, що ціна позову невідповідна дійсній вартості майна та позивачем не було сплачено судовий збір за кожну вимогу майнового характеру. Зазначив, що спірне майно є предметом поділу майна подружжя [PERSON] в цивільній справі, а [PERSON] на момент укладання розписки мав інше прізвище та відбував покарання на території Російської Федерації, а також заявив клопотання, у якому просив суд зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду суму можливих витрат відповідача, [PERSON] , на надання правничої допомоги. Представник позивача, [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання заперечував. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання заперечувала, мотивувала це тим, що заявлений представником [PERSON] порядок внесення на депозитний рахунок суду суму можливих витрат відповідача на правничу допомогу не передбачений діючим цивільним процесуальним законодавством. Відповідач, [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання заперечував. Суд, вислухав заявлене клопотання та на місці ухвалив відмовити в його задоволенні, оскільки такий порядок внесення на депозитний рахунок суду суму можливих витрат відповідача на правничу допомогу не передбачений чинним цивільним процесуальним законодавством, крім цього, судовий збір було визначено та сплачено позивачем на підставі визначеної ціни позову, яка охоплює всі вимоги майнового характеру. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, додатково пояснивши, що [PERSON] стало відомо про те, що власником спірних земельних ділянок є [PERSON] лише у 2017 році, коли почався судовий процес поділу спільного майна подружжя [PERSON] . Відповідач, [PERSON] позов визнав, надав суду пояснення, що позивач є його двоюрідним братом, з самого дитинства у них склалися теплі стосунки, вони постійно підтримували один одного. Крім того їх об`єднує не тільки родинний зв`язок, але й релігійні погляди, стиль життя, спільні мрії. Позивач був свідком на його весіллі з відповідачем [PERSON] . Вони планували купити земельні ділянки та побудувати на них будинок, у якому могли б проживати їхні родини, про що було достеменно відомо його дружині, [PERSON] . З цією метою у 2011 році позивач передав йому 70 000 грн. для купівлі земельних ділянок, що, за ініціативою [PERSON] , було оформлено розпискою. Розписка, на думку відповідача, повинна була стати гарантією повернення грошових коштів [PERSON] у разі надзвичайного випадку. На той час у [PERSON] був невисокий дохід. Крім того, [PERSON] повністю забезпечував родину, оскільки його дружина [PERSON] не працювала, вони мали двох малолітніх дітей. Ніяких додаткових коштів, заощаджень та інших джерел отримання доходу у нього не було. Також, на його ім`я був оформлений кредит на купівлю квартири, в якій він проживав разом із сім`єю. Відтак йому доводилося здійснювати щомісячні виплати для його погашення та проводити ремонтні роботи в квартирі. Довіреність на придбання земельних ділянок [PERSON] надати не встиг, оскільки вимушений був терміново виїхати за кордон. [PERSON] знайшов земельні ділянки, які відповідали всім вимогам та домовився про їх купівлю. Щоб не втрачати таку можливість, він був вимушений укласти договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок від свого імені, не усвідомлюючи, що в майбутньому це може мати негативні наслідки для позивача. При цьому відповідачу [PERSON] було відомо, що її чоловік, [PERSON] купив вказані земельні ділянки на кошти [PERSON] . Крім цього, на кошти [PERSON] на одній із земельних ділянок було розпочато будівництво будинку, який на даний час недобудовано. Кошти на будівництво будинку також надавав [PERSON] . Також, відповідач пояснив, що [PERSON] свого прізвища не змінював і на момент укладання розписки мав таке ж прізвище, як і зараз. « [PERSON] » - це творчий псевдонім [PERSON] , під яким він пише книжки. Про те, що договори купівлі-продажу земельних ділянок оформлено на його ім`я, [PERSON] повідомив [PERSON] у серпні 2017 року, коли його колишня дружина, [PERSON] подала до Червонозаводського районного суду м. Харкова позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, в якій просила, зокрема, визнати спірні земельні ділянки спільною власністю подружжя та визнати за нею право власності на одну з них. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала суду пояснення, що [PERSON] домовився зі своїм братом, [PERSON] про те, що за кошти останнього він придбає земельні ділянки в смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області. Вони неодноразово обговорювали місце розташування цих земельних ділянок, їх площу. Згодом позивач мав надати [PERSON] довіреність на купівлю земельних ділянок, на яких в подальшому вони планували побудувати будинок для спільного проживання їх родинами. 20 вересня 2011 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 70 000 грн., про що було складено розписку. Враховуючи те, що [PERSON] швидко знайшов земельні ділянки, щоб не втратити можливість їх придбання, він вирішив оформити договори купівлі-продажу цих земельних ділянок на своє ім`я. Згодом на одній з ділянок почалося будівництво будинку. З технічного висновку фахівця витрат будівельних робіт незавершеного будівництва 2-х поверхової житлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] видно, що площа будинку дійсно велика для однієї родини, що підтверджує наміри братів проживати в ньому двома родинами. Будівництво також здійснювалося на кошти [PERSON] . Той факт, що [PERSON] не мав власних коштів на придбання спірних земельних ділянок та будівництва будинку підтверджується тим, що він оформив кредит на придбання квартири на суму 62 000 доларів США, який виплачував, мав незначні доходи, його дружина, [PERSON] не працювала, вони мали двох малолітніх дітей, одна з яких потребувала лікування, що не заперечується відповідачем [PERSON] . Тоді як позивач, [PERSON] мав відповідні фінансові можливості. Проте сімейне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося, і [PERSON] подала заяву про розірвання шлюбу. Після чого ініціювала поділ спільного майна подружжя, в тому числі і того, яке було придбано не за власні кошти подружжя. Тому відповідач [PERSON] позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що [PERSON] та [PERSON] дійсно є двоюрідними братами та між ними існують теплі, дружні стосунки. Про передачу [PERSON] коштів на купівлю спірних земельних ділянок та існування розписки їй нічого не відомо. Земельні ділянки вони з чоловіком вибирали разом та придбали їх на власні кошти подружжя і ні про яке спільне проживання з сім`єю позивача мови не йшло. Плани на будівництво будинку для проживання сім`ями виникли у братів не у 2011 році, а значно пізніше, у 2013 році. Крім цього, у 2011 році позивач мав прізвище « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Ніяких коштів позивач її чоловіку передати не міг, оскільки у 2011 році він знаходився за межами України, відбуваючи покарання у Російській Федерації. Будівництво будинку на одній із земельних ділянок також відбувалося за власні кошти подружжя. Її чоловік у 2011 році мав високий дохід, тому не було необхідності брати кошти у позивача. Дійсно, на її чоловіка, [PERSON] у 2008 році було оформлено кредит на квартиру, який до 2011 року було повністю погашено. У 2011 році вона та двоє малолітніх дітей повністю перебували на утриманні її чоловіка, [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] проти задоволення позову заперечував, заявив про відсутність домовленостей між [PERSON] та [PERSON] щодо купівлі спірних земельних ділянок та будівництва будинку для проживання двома їх родинами, вказував на недоведеність передачі коштів та те, що спірні земельні ділянку було куплено саме за ці кошти. Крім цього, пояснив, що будинок будувався для проживання однієї родини, оскільки відповідно до релігійних поглядів [PERSON] та [PERSON] проживання кількох сімей під одним дахом забороняється. Підтвердженням придбання спірних земельних ділянок за власні кошти подружжя [PERSON] , вважає той факт, що надавши грошові кошти на придбання земельних ділянок, [PERSON] досить довгий час не цікавився їх правовим статусом та хто насправді є їх власником. Крім того, задоволення позову порушить права дітей відповідачів, які в майбутньому будуть усунені від спадкування вказаних земельних ділянок. Вказав, що земельні ділянки придбано у законний спосіб. Крім цього, вказав, що існування дружніх стосунків між [PERSON] та [PERSON] виключає необхідність написання розписки щодо отримання [PERSON] коштів. Наголосив на строках позовної давності. 01 липня 2020 року представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копії індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] з Пенсійного фонду України, в яких міститься інформація про розмір доходів відповідача за період з 2000 року по 2015 рік та копію розрахунку заборгованості за кредитним договором №800002669 щодо погашення кредиту на купівлю квартири [PERSON] , з якої вбачається, що кредит було погашено у березні 2011 році 01 липня 2020 року представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копій довідок про доходи фізичної особи, [PERSON] за 2007 - 2011 роки, з яких вбачається, що на момент укладання розписки прізвище позивача було « [PERSON] », а не «[PERSON]». Представник відповідача [PERSON] проти задоволення вказаних клопотань не заперечував. Суд, вислухав заявлені клопотання та на місці ухвалив долучити до матеріалів справи копії індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] з Пенсійного фонду України, в яких міститься інформація про розмір доходів відповідача за період з 2000 року по 2015 рік та копію розрахунку заборгованості за кредитним договором №800002669 щодо погашення кредиту на купівлю квартири [PERSON] , копії довідок про доходи фізичної особи, [PERSON] за 2007 - 2011 роки. 06 липня 2020 року представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи технічного висновку фахівця витрат будівельних робіт незавершеного будівництва 2-х поверхової житлової будівлі, розташованої за адресою [ADDRESS] , відповідно до якого вартість будівельних матеріалів та виконаних робіт станом на листопад 2016 року становить 2 529 336, 00 грн., а також копії квитанцій, які підтверджують зняття з банківського рахунку, який належить [PERSON] , коштів на придбання будівельних матеріалів для будівництва будинку на спірній земельній ділянці протягом 2015-2016 років. Представник позивача [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання не заперечував. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання не заперечував. Суд, вислухав заявлені клопотання та на місці ухвалив долучити до матеріалів справи технічний висновок фахівця щодо вартості будівельного матеріалу та виконаних робіт на момент припинення будівництва будинку та копій квитанцій. 06 липня 2020 року представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання про призначення технічної експертизи розписки від 20.09.2011 р., обґрунтовуючи це тим, що, незважаючи на те, що розписка була написана відповідачем [PERSON] , проте складена вона значно пізніше тієї дати, яка в ній зазначена для штучного створення доказу у справі. Представник позивача [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання заперечував, вказав, що факт написання розписки ніким із сторін не оспорюється, тому вказане клопотання задоволенню не підлягає. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання заперечувала, вказала, що відповідно до приписів ЦПК України, клопотання про призначення експертизи повинно було бути заявлено ще на підготовчому засіданні, і представник відповідача мав достатньо часу для його підготовки, крім цього, розписка не є спірним документом, на якому ґрунтуються всі позовні вимоги, вона лише підтверджує факт передачі грошових коштів позивачем відповідачу [PERSON] , що ними не оспорюється, факт написання розписки саме [PERSON] відповідачем [PERSON] не оспорюється, тому вказане клопотання є недоцільним, необґрунтованим та заявленим лише для затягування процесу. Відповідач [PERSON] проти задоволення вказаного клопотання заперечував, вказав, що розписка дійсно була написана ним, а клопотання про проведення технічної експертизи має на меті лише затягування процесуального часу. Відповідач [PERSON] просила задовольнити клопотання, заявлене її представником, оскільки, не дивлячись на те, що розписка дійсно написана її колишнім чоловіком, [PERSON] , складена вона значно пізніше дати, яка в ній вказана, і вона дізналася про її існування лише з матеріалів справи. Суд, вислухав заявлене клопотання та на місці ухвалив відмовити в його задоволенні, оскільки факт написання розписки саме відповідачем [PERSON] ніким зі сторін не оспорюється, факт передачі коштів позивачем відповідачу [PERSON] також ними не оспорюється, тому суд не вбачає сенсу у встановленні точного часу її написання. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони та їх представників, перевіривши обставини справи приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 20.09.2011 року [PERSON] передав [PERSON] 70000,00 грн. (сімдесят тисяч грн. 00 коп.) для придбання зазначених земельних ділянок, що підтверджується розпискою. 26.09.2011 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0364), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 2837 та 25.04.2012 року - договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6325456200:00:001:0273), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А., зареєстрований в реєстрі за № 351. Позивач стверджує, що земельні ділянки придбані за його власні кошти, він є дійсним покупцем вказаних земельних ділянок. Відповідач [PERSON] проти даних обставин не заперечує. Твердження відповідача [PERSON] щодо того, що на момент складання розписки та передачі коштів позивач мав прізвище « [PERSON] » та відбував покарання на території Російської Федерації судом до уваги не береться, оскільки жодних доказів, які б підтверджували дані факти відповідачем [PERSON] та її представником, [PERSON] , надано не було. Водночас, тай факт, що на момент передачі коштів та складання розписки позивач мав прізвище « [PERSON] » та мав фінансову можливість передати відповідачу [PERSON] кошти у розмірі 70 000 грн. підтверджено копіями довідок про доходи фізичної особи, [PERSON] за 2007 - 2011 роки. Крім цього, відсутність можливості подружжям [PERSON] самостійно, за власні кошти придбати земельні ділянки пояснюється невисоким доходом [PERSON] та наявністю значних витрат в цей період, що підтверджується копіями індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] з Пенсійного фонду України, в яких міститься інформація про розмір доходів відповідача за період з 2000 року по 2015 рік, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором №800002669 щодо погашення кредиту на купівлю квартири [PERSON] , свідченнями відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Відповідно до приписів ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто, тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 274/3158/15-ц. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що спірні земельні ділянки було придбано за кошти позивача [PERSON] та для нього, а тому не можуть бути віднесені до спільної сумісної власності подружжя. Щодо заяви представника стосовно позовної давності, суд не приймає її до уваги через наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При чому сторона, яка робить відповідну заяву, має її обґрунтувати, а не лише здійснити загальне посилання на сплив позовної давності. Крім цього, судом встановлено, що позивач [PERSON] дізнався про те, що його права порушено у серпні 2017 року, тому подання ним позовної заяви відбулося у межах строків позовної давності. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок в цілому відповідають вимогам закону і можуть бути визнаними недійсними лише в частині особи покупця, оскільки дійсним покупцем є позивач, [PERSON] . За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved