Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради про визначення порядку користування земельною ділянкою та просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою пл. 1812 кв . [ADDRESS] згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №60 від 06.12.2017р. виконаної судовим експертом Авдєєвою Ніною Миколаївною (додаток №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №60 від 06.12.2017 р. « варіант порядку користування»). Позивач зазначає, що між ним та відповідачами виникають спори про порядок користування спільною земельною ділянкою. Ухвалою суду від 27.06.2019 року відкрито провадження у справі. 22.07.2019 року від третіх осіб виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради надійшли пояснення відповідно до яких останні просили ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та подальший розгляд справи проводити без їх участі. 01.10.2019 року від відповідачів по справі надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останні просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Ухвалою від 03.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання надав заяву, якою позов підтримав, просив його задовольнити, провести розгляд справи у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явились будучи належним чином повідомленими про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву з проханням слухати справу без їх участі, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10. 1994 р. [PERSON] є власником 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Згідно вказаного правовстановлюючого документу за домоволодінням закріплено ділянку пл. 1856 кв.м. Власниками іншої 1/3 частини є відповідачі по справі по 1/12 частині згідно договору міни від 15.07.1994р. Згідно кадастрового плану виготовленого ТОВ «Інтерагроцентр» площа земельної ділянки на даний час складає 1812 кв.м. Між позивачем і відповідачами на даний час наявний спір про порядок користування земельною ділянкою, яка перебуває в спільному користуванні. Численні спори з цього приводу і намагання їх вирішити не призвели до адекватного їх вирішення. Згідно п.21 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при вирішенні цивільних справ» передбачено,що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України, яка передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно рекомендації викладених в правовій позиції ВСУ у справі №6-84цс16 зазначено, що при застосуванні положень ст.120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користуванням власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Згідно ч.1 ст.103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо призначається експертиза. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких , на їх думку, потребує висновку експерта. По цивільній справі № 554/2854/16-ц судовим експертом Авдеєвою Н.М. було проведено судову будівельно-технічну експертизу №60 від 06.12.2017 р. в якій експерт запропонував варіанти порядку користування земельною ділянкою пл.1812 кв.м. Позивач вказував, що експерт об`єктивно оцінив всі наявні у справі докази, провів відповідні заміри і дослідження і запропонував 2 варіанти порядку користування земельної ділянки - перший по фактичному порядку і другий - згідно часток співвласників. Обидва варіанти є майже ідентичними по площі, конфігурації та можливості обслуговування будівель. Різниця полягає у відхиленні на кілька метрів. Ч. 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою. За змістом ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Ч. 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.21( абз. 3) Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 рок у «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Приймаючи до уваги пояснення сторін, висновок експертизи, суд вважає за можливе визначити порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту судової земельно-технічної експертизи № 60 від 06.12.2017 року(додаток №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи « варіант порядку користування»), бо запропонований варіант не порушує прав та інтересів жодної сторони. Відповідно до вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України, таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved