Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про витребування дубліката ключа від підвального приміщення будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 жовтня 2018 року був установлений новий навісний замок на підвальне приміщення багатоповерхового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Попередній замок прийшов у непридатний для використання стан з незалежних від нього причин. У майстерні після попереднього огляду надали висновок, що даний замок відновленню не підлягає. Після того замок оглядав сусід [PERSON] , який також не зміг його відремонтувати і запропонував замінити його новим, який власноруч безоплатно встановив. 27 жовтня 2018 року ним, за власний кошт, було виготовлено 4 дубліката ключа ABL 101 до нового замка на суму 200 грн., вартістю 50 грн. кожний, що підтверджується наявністю квитанції №0536908 від 27 жовтня 2018 року виданої йому у майстерні ФОН [PERSON] . Цей документ є підтвердженням його права на дублікати ключа. Два дублікати ключа були розпродані по собівартості мешканцям будинку [ADDRESS] . 8 грудня 2018 року громадянин [PERSON] взяв у нього дублікат ключа вартістю 50 грн., у тимчасове користування строком на 3 дні, з метою самостійно зробити дублікат для себе. Між ним і [PERSON] була укладена усна домовленість, згідно якої він зобов`язався добровільно повернути належний йому дублікат ключа у вказаний строк. Зустріч відбувалась у проміжок часу між 17:00 та 20:00 у нього вдома. На той час у сусідній кімнаті перебувала його дружина [PERSON] , яка чула розмову. У вказаний строк дублікат ключа відповідач не повернув. Неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути дублікат ключа, результату не давали. А через 5 місяців відповідач взагалі відмовився повертати дублікат ключа і відкрито заявив про намір залишити його собі, чим порушив його право власності. Спроби вирішити спір мирним шляхом ні до чого не привели. За даним фактом 08.05.2019 року позивач звернувся із заявою про скоєння адміністративного правопорушення передбаченого сг. 51 КУпАП, а саме дрібне викрадення чужою майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Під час проведення перевірки за фактом звернення дільничний офіцер поліції Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, поспілкувався з відповідачем та відібрав у нього усне пояснення, згідно якого відповідач підтвердив факт отримання дублікату ключа особисто від позивача, наявність дублікату ключа, а також власні наміри залишити собі протиправно привласнений ключ. Вважає дії [PERSON] незаконними і такими, що грубо порушують його право власності, тому звертається до суду і просить відновити його порушене право власності шляхом витребування належного його майна із чужого незаконного володіння. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Відповідач в судовове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заслухавши учасників провадження, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов\~ до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до квитанції №0536908 від 27 жовтня 2018 року виданої ФОН Космірак В.В., було виготовлено 4 дубліката ключа ABL 101 на суму 200 грн.\~ (а.с. 5). Судом встановлено, що позивач звертався із заявою до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області з приводу незаконних дій відповідача [PERSON] , який шляхом обману заволодів майном [PERSON] , а саме ключем від підвального приміщення, на що позивачу була надана відповідь, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно брав ключ у [PERSON] , проте він його надав добровільно. Попередній замок до підвального приміщення [PERSON] встановлював самостійно та за власні кошти, однак в подальшому даний замок було пошкоджено [PERSON] , який потім встановив новий замок, проте ключів до нього не надав. [PERSON] вважає, що вправі мати даний ключ, оскільки доступ до підвального приміщення є загально доступний (а.с. 23-26). Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей\~317,\~319 ЦК України\~саме власнику належить право користуватися та розпоряджатися своїм майном за власною волею. У випадку порушення прав особи, як власника майна, останній має право витребувати його від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення\~ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Таким чином, майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі\~ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч. 3\~ст. 397 ЦК України). Відповідно до положеньст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України). Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником майна: дубліката ключа ABI101 від підвального приміщення багатоповерхового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в підтвердження чого надає квитанцію № 0536908 від 27.10.2018 виданий у майстерні ФОП [PERSON] (а.с.5). Відповідно до частин 1, 5, 6статті 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що ключі від підвального приміщення багатоповерхового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] не є індивідуально визначеною річчю, тобто майно в розумінні ст.\~190,179 ЦК України. З доказів, наданих сторонами, не можливо встановити право власності позивача чи відповідача на це майно, та обставин вибуття його з володіння позивача чи відповідача, та знаходження його в натурі у відповідача чи позивача. Суд критично ставиться до усних пояснень позивача та свідка (дружини позивача), яка чула розмову позивача і відповідача у сусідній кімнаті, в частині вибуття спірного майна та перебування його у відповідача, відмови відповідача повертати спірне майно, оскільки ці пояснення не підтверджуються будь-якими належними та допустимими письмовими доказами. Як вбачається з пояснень відповідача, які він надав з приводу звернення позивача до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо заволодіння ключем до підвалу багатоповерхового будинку шляхом обману, то останній повідомив, що вправі мати даний ключ, оскільки доступ до підвального приміщення багатоповерхового будинку є загальнодоступний, і попередній замок, який він власноручно встановив, був пошкоджений саме позивачем. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованості та недоведеності належними та допустимими доказами. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed