Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно за договором позики від 10.01.2015 року. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 10.01.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики. Згідно якого позикодавець в порядку і на умовах, визначених договором, надає позичальнику безвідсоткову позику в сумі 600000,00 грн., а останній зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Строк надання позики позичальнику становить 69 днів з 10 січня 2015 року по 19 березня 2015 року - реальної передачі всієї грошової суми. Він згідно з положеннями договору передав у встановлений строк гроші в сумі 600000,00 грн. відповідачу. 23 березня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору, згідно з якою строк надання позики позичальнику становить 77 днів з 10 січня 2015 року по 27 березня 2015 року. Також, 23 березня 2015 року між сторонами було укладено договір застави рухомого майна. Даний договір застави посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйніковою О. В. 23.03.2015 та зареєстрований у реєстрі за №489. У зв'язку з посвідченням цього договору, вищевказаним нотаріусом 23.03.2015 було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі застави майна - спортінвентаря, спорттоварів, тренажерів, механізмів, які належать відповідачу [PERSON], до виконання, припинення чи розірвання договору та зареєстровано в реєстрі за №489. По закінченню зазначеного в додатковій угоді строку відповідач борг не повернув. 02 квітня 2015 року він направив відповідачу письмове повідомлення з вимогою виконати порушене зобов'язання, тобто повернути позичені гроші, або передати йому предмет застави. Повідомлення відповідачем було отримане 03 квітня 2015 року, що підтверджується відміткою відповідача про отримання документа. Вимогу відповідач проігнорував, жодної відповіді йому не надав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та погодився на звернення стягнення на заставне майно у власність позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно п. 1.1 договору позикодавець в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику безвідсоткову позику в сумі 600000,00 грн., а останній зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Відповідно до п. 2.1 договору строк надання позики позичальнику становить 69 днів з 10 січня 2015 року по 19 березня 2015 року - реальної передачі всієї грошової суми. Пунктами 3.1 - 3.3 договору передбачено, що позикодавець зобов'язується невідкладно передати позику одразу після підписання договору. Позика надається шляхом передачі готівки із рук позикодавця в руки позичальника. По закінченню строку, вказаного в п. 2.1 цього договору, позичальник зобов'язується протягом наступного дня повернути суму позики. [PERSON], згідно з положеннями Договору передав у встановлений строк гроші в сумі 600000,00 грн. відповідачу - [PERSON]. Згідно з п 5.1 договору у разі неповернення у строк, вказаний у п. 2.1 цього договору, позичальником грошових коштів, за згодою сторін, строк договору може бути продовжений додатковою угодою до даного договору, за умови укладення сторонами договору застави. 23 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору позики, згідно з якою строк надання позики позичальнику становить 77 днів з 10 січня 2015 року по 27 березня 2015 року. 23 березня 2015 року між сторонами укладено Договір застави рухомого майна. Даний договір застави посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйніковою О. В. 23.03.2015, який зареєстрований у реєстрі за №489 та накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі застави майна - спортінвентаря, спорттоварів, тренажерів, механізмів, які належать відповідачу [PERSON], до виконання, припинення чи розірвання договору та зареєстровано в реєстрі за №489. Оскільки в зазначений строк відповідач позику не повернув, то відповідно у позивача виникло право на звернення стягнення на заставне майно в судовому порядку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Отже, слід звернути стягнення на заставне майно, яке належить відповідачу у власність позивача в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов'язання, шляхом передачі рухомого майна. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 3654,00 гривень. На підставі ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 572, 589, 610 ЦК України, ст. 20 ЗУ «Про заставу» суд -

Outcome: approved