Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинно збудований будинок. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Зажиття [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме :житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, загальною площею 0,5891 га, що знаходиться на території Зубівмостівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Льввської області і призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 03.04.1997 р. на підставі рішення виконкому Зубівмостівської сільської ради від 22.03.1997 року № 10, серія ЛВ № 003048. Оглянувши стан будинку, позивачка зрозуміла, що будинок перебуває в дуже поганому стані, все старе та трухляве і приступила до будівництва нового житлового будинку на тій самій земельній ділянці. Дана інформація підтверджується і висновком ТзОВ «ПКБ «Інтеграл» про технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . після проведення робіт позивачка звернулась до КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» та на її замолення було виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] . Просила суд постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинок № 7 загальною площею 158,4 кв.м, що складається з коридору 17,5 кв.м, паливної 4,0 кв.м, санвузла 6,1 кв.м, кладової 2,6 кв.м, житлової кімнати 15,4 кв.м, житлової кімнати 22,7 кв.м та кухні 12,3 м. кВ., всього по першому поверсі 80,6 кв.м та передпокою 28,9 кв.м, санвузла 6,2 кв.м, житлової кімнати 19,8 кв.м та житлової кімнати 22,9 кв.м, всього по мансардному поверсі 77,8 кв.м та розташований за адресою : [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є клопотання, в якій представник позивача адвокат Білик Р.О. просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без участі позивача та його представника. Представник відповідача - Кам`янка-Бузької міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подали заяву про розгляд справи у відсутності представника Кам`янка-Бузької міської ради.. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Зубівмостівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 01. Згідно матеріалів справи, копії Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого виконкомом Прибужанівської сільської ради, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] .(а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку про технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS] - з огляду на значний фізичний та моральний знос будівельних конструкцій будинку, недостатній опір теплопередачі огорожувальних конструкцій і гідроізоляції фундаментів, а також на значний обсяг робіт з відновлення конструкцій, рекомендується будинок списати з балансу і демонтувати.(а.с.8-9). Позивач [PERSON] завершив будівництво житлового будинку загальною площею 158,4 м.кв. за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів справи, звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку А1-2 з прибудовою а2, сарай Б-1 та В-1 по [ADDRESS] , за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта житлового будинку житлового будинку А1-2 з прибудовою а2, сарай Б-1 та В-1 по [ADDRESS] , що знаходиться у власності [PERSON] встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.(а.с.19-22) Згідно із частиною першою статті 41Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч. ч. 3,5 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780 -XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 цієї ж постанови роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. З урахуванням наведеного, суд вважає, що до правовідносин сторін слід застосувати правила ч.3 ст.376 ЦК України і позов про визнання права власності на зазначене будівництво задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved