Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

\~ [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив Визнати недійсним\~попередній договір\~№ 2602\~від 23.08.2018\~року,\~укладений між\~позивачем та\~відповідачем та Стягнути з\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Трастмоторс» на\~його користь\~грошові кошти\~у розмірі\~29750,00 грн., які він надав відповідачу на умовах даного договору, як частина суми для купівлі автомобіля. Проте з вини відповідача, у строк визначний попереднім договором, основний договір між сторонами укладено не було та гроші позивачу не повернуті, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явилася хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про судові засідання був повідомлений належним чином, і від представника відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача і за наявності всіх обставин передбачених ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.08.2018 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трастмоторс», який є професійним надавачем послуг з продажу легкових автомобілів, був укладений попередній договір №2602 купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до умов якого сторони зобов`язалися укласти Договір куппівлі-продажу транспортного засобу (Основний договір), а саме автомобіля марки «Mitsubishi», модель «Lancer», 2014 року випуску, інші характеристики: чорний 1.6 МТ Inform.+ ГБО, загальною вартістю 121404,00 грн. Відповідно до п 1.5 зазначеного договору сторони зобов`язалися укласти Основний договір 29.08.2018 року, за умови виконання сторонами п.2.1 Попереднього договору. Так, згідно п 2.1 Попереднього договору на підтвердження дійсних намірів Сторін на укладення Основного Договору в момент укладання попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 29750,00 грн., а Продавець своїм підписом під цим Договором підтверджує отримання таких грошей. Як встановлено у судовому засіданні, попри той факт, що з боку позивача зобов`язання, згідно п.2.1 Попереднього договору виконані в повному обсязі, основний договір, у строк до 29.08.2018 року сторонами з причин, які залежать від відповідача не укладений, що суттєво порушило права [PERSON] як покупця, оскільки він, будучи запевнений представниками відповідача щодо укладення основного договору виключно у строк 29.08.2018 року, уклав кредитний договір з банківською установою для отримання коштів на придбання зазначеного вище транспортного засобу тим самим взявши на себе відповідні фінансові зобов`язання перед фінансовою установою. Враховуючи зазначений факт та відсутність дієвих намірів на вчинення дій з боку продавця, направлених на виконання зобов`язань передбачених попереднім договором, позивачем на адресу відповідача був направлений лист, яким він повідомив останніх, що у нього відпала заінтересованість у подальшому продовженні договірних відносин за договором від 23.08.2018 року №2602 та про необхідність повернути сплачені ним грошові кошти у розмірі 29750,00 грн. У свою чергу, відповідним листом від 05.09.2018 року за вих. №2602-05.09.2018 відповідач повідомив, що відмовляється повернути грошові кошти. Згідно із ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Так, ст. 203 ЦК України\~передбачені загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, та також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 655 ЦК України, договір купівлі-продажу є предметний, оскільки за таким договором може бути продане тільки реально існуюче майно, за правовою природою спірний договір є Договором купівлі-продажу, а тому, в силу ст. 203 ЦК України, його зміст повинен відповідати вимогам Глави 54 ЦК України. Предметом договору купівлі-продажу, згідно і ст. 656 ЦК України, може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у попередньому договорі не зазначено більш детальних ознак майна, крім марки автомобіля його кольору та року виготовлення, а також не зазначено умови переходу права власності на транспортний засіб від відповідача до позивача. Отже, враховуючи те, що сторони в Договорі купівлі-продажу предметом визначили неіснуюче майно, суд вважає, що спірний договір суперечить нормам ст. ст. 655, 656 ЦК України, а тому в силу ст. 215, 236 зазначеного Кодексу, даний договір є недійсним з моменту його вчинення у зв`язку із недодержанням в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України. Крім того відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, а також при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Статтею 18\~цього Закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпним та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, зокрема виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору. Умови попереднього договору між сторонами не містять відповідальності продавця, а також прав покупця вразі отримання товару неналежної якості, а за таких умов зазначений договір містить несправедливі умови відносно покупця [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст.203 ЦК України,\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З боку відповідача відзиву на позов та доказів у його підтвердження не надано, тому суд виходить з тих доказів, що надані позивачем, та встановлених судом фактичних обставин. Отже, в судовому засіданні встановлено, що у попередньому договорі між [PERSON] та ТОВ «Трастмоторс», обмежені права позивача, як споживача, передбачені\~Законами України\~«Про захист\~прав споживача» та ЦК України, не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими і порушують вимоги чинного законодавства. За таких обставин суд приходить висновку, що позовні вимоги про визнання договору недійсним та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого авансового платежу в сумі 29750,00 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь Держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судовому збору у розмірі 768,40 грн. за вимогу немайнового характеру та суму у розмірі 7683,40 за вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved