Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви посилається на те, що його син [PERSON] [INFO] поїхав у 2014 році до Російської Федерації на заробітки, маючи намір знайти роботу в м. Тула. Після того, як він поїхав, будь-який зв'язок з ним було втрачено. Він жодного разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив про своє місце перебування. Заявник разом зі своїм товаришем [PERSON] намагались встановити місце знаходження сина. З цією метою вони зв'язувались зі своїми знайомими, які проживають в м. Тула, звертались до передачі «Жди меня». У 2014 році звертались до правоохоронних органів Російської Федерації, які провели відповідну перевірку по даному факту та надали відповідь, також звертались до Бериславського ТУАП в Херсонській області, де також було надано відповідь, але намагання знайти його сина виявились безрезультатними. Цього року померла його дружина, [PERSON], земельний пай, який знаходиться в межах Новобериславської сільської ради, перейшов частково у його власність та його сина. На теперішній час заявник залишився одиноким пенсіонером, живе лише на одну пенсію, іншого джерела доходів в нього немає. А отримання грошових коштів від здачі в оренду земельної ділянки, яка частково належить його синові, можливо лише за умови визнання його сина [PERSON] померлим чи безвісно відсутнім, тому він був вимушений звернутись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою. Заявник [PERSON] в судовому засідання на задоволенні заяви наполягав з підстав викладених у ній. Просив суд визнати безвісно відсутнім його сина [PERSON], [INFO], який пропав безвісті в Російській Федерації з 2014 року, оскільки це йому потрібно для оформлення спадкових справ та вирішення питання, щодо земельної ділянки. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні суду пояснили, що [PERSON] не бачили майже три роки. На даний час його місцезнаходження їм не відоме. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дані правовідносини відносяться до цивільних правовідносин окремого провадження і регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 43, 44 ЦК України; ст. 246-249 ЦПК України відповідно до яких фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с.32). Згідно довідки виданої Бериславською міською радою виконавчого комітету Херсонської області [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але фактично не проживає з листопада 2014 року(а.с.6). Згідно відповіді УМВС Росіїі в м.Тула та Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, вбачається, що на звернення [PERSON] за фактом розшуку сина [PERSON], було прийнято рішення про припинення перевірки, у зв'язку з тим, що громадянин [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку як злочинець, що переховується від органів досудового розслідування, суду,або ухиляється від відбування покарання, чи безвісно відсутня особа не перебуває, а також встановлено той факт, що у 2014 році [PERSON] вже звертався до правоохоронних органів з метою розшуку свого сина, та по цьому зверненню було проведено відповідну перевірку (а.с.8). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених сторонами у справі. Дані про їх зацікавленість у результаті розгляду справи відсутні. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки відсутні відомості про його місцезнаходження більше одного року. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заявниця довела доказами факти довготривалої відсутності фізичної особи за адресою її постійного місця проживання та факт відсутності жодних відомостей про його теперішнє місцезнаходження. Оскільки, матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] у заявника були у листопаді 2014 року, то початком його безвісно відсутнім слід вважати 01 грудня 2014 року. Задоволення заяви [PERSON] має для нього юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання безвісно відсутнім фізичної особи [PERSON], [INFO], уродженця с. Павлів Радехівсього району Львівської області. Отже вимоги заявника про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved