Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку з належною частиною надвірних споруд в [ADDRESS] від 21.07.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2561. Вимоги заяви мотивує тим, що він 21.07.1983 року купив 1/2 частину житлового будинку з належною частиною надвірних споруд в [ADDRESS] Договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-2561. В той час він мав паспорт громадянина СРСР, проживав і мав прописку в Хабаровському краї і всі відомості в його паспорті, в тому числі і прізвище, були зазначені російською мовою. В договорі купівлі-продажу нотаріус зазначив його прізвище українською мовою так, як він вбачав за правильне - «[PERSON]». На таке ж прізвище було проведено і реєстрацію права власності в БТІ. При отриманні паспорта громадянина України його прізвище українською мовою було зазначено як «[PERSON]». Оскільки в іншому порядку підтвердити належність договору купівлі-продажу немає можливості, тому він вимушений звернутись до суду в порядку ст. 315 ЦПК України. У судове засідання заявник не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує, просить задовольнити. Представник Другої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 21.07.1983 року договору купівлі-продажу, [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку з належною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7-8) Відповідно до паспорту громадянина України серії НК 308789, виданого Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 11.04.1997 року прізвище заявника українською мовою «[PERSON]», російською - «[PERSON]» (а.с. 5). З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що різниця у написанні прізвища заявника є наслідком довільного перекладу з російської мови на українську. На підставі всіх проаналізованих документів, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку з належною частиною надвірних споруд в [ADDRESS] від 21.07.1983 року, посвідчений державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1-2561 на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. Суд встановлює належність заявнику правовстановлюючого документа, який підтверджує наявність юридичного факту, що має значення для створення умов здійснення особистих майнових прав, відповідно до змісту правочину. Встановлення його іншим шляхом, окрім судового, неможливе.

Outcome: approved