Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна. Позивач за основним позовом, неодноразово збільшуючи та уточнюючи позовні вимоги, остаточно просив: - визнати домоволодіння у складі жилого будинку літ. А-1, загальною площею 53,5 кв.м., жилою площею 28,3 кв.м., з належними до нього нежилою прибудовою літ. А1-1, площею 43,2 кв.м., гаражем літ. Д-1, сараєм літ. Е-1, та спорудами, розташоване в [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за позивачем 1/2 частку зазначеного домоволодіння, припинивши сумісну власність подружжя; виділити йому в натурі 1/2 частку зазначеного домоволодіння, що складається з частини коридору 7,3 кв.м. (№1), жилої кімнати 7,8 кв.м. (№5), жилої кімнати площею 6,3 кв.м. (№6), частини вітальні 24,4 кв.м. (№7), загальною площею 45,8 кв.м., гаража літ. Д-1, 1/2 огорожі №1, 2, припинити право часткової власності на цю частину майна та визнати за позивачем право власності на ці об`єкти; - визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 1412336600:01:015:0396 площею 0,06242 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням рівності часток в домоволодінні [ADDRESS] ; - виділити в натурі 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, площею 0,0321 га, відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 7/3-с від 10.08.2020 за варіантом № 1, розміром ділянки: 6.10м, 0.30м, 2.72м, 9,92м по [ADDRESS] ; 7.35м, 1.12м, 5.17м, 0.21м, 7.35м, 1.21м, 2.05м, 2.79м, 1.65м, 1.12м, 3.68м, о.24 м, 2.72м, 2.42м, 5.60м, 6.53м, 15.25м по межі з частиною земельної ділянки першого землекористувача; 15м, 16.65м по боковій межі ділянки; 7.97м по межі в глибині ділянки, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивач в мотивування позову зазначив, що з 2001 року по 2016 рік перебував з відповідачем у шлюбі. Під час шлюбу сторонами у справі придбано домоволодіння [ADDRESS] . Зазначений будинок було придбано на прилюдних торгах, де переможцем визначено відповідача. Після придбання будинку сторонами у справі збудовані надвірні побудови та реконструйований будинок, які були включені у склад домоволодіння [ADDRESS] рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.12.2012 у справі № 0520/8368/2012. Зважаючи на викладене та на презумпцію спільності майна подружжя, набуте за час шлюбу, позивач вважає, що зазначене домоволодіння належить йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Щодо виділення частини домоволодіння в натурі зазначив, що доцільним і справедливим визначити йому варіант № 1, запропонований висновком експертизи № 7/3-с від 10.08.2020, оскільки цей варіант передбачає наявність гаражу, а позивач на праві власності має автомобіль. В мотивування вимог щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку позивач зазначив про принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Щодо виділення частини земельної ділянки в натурі зазначив, що розділ земельної ділянки за варіантом № 1, передбаченим висновком № 7/3-с від 10.08.2020 є доцільним і справедливим, оскільки передбачає розділ земельної ділянки в рівних частках. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому після уточнень просила визнати за нею право власності на житловий будинок з прибудовами та спорудами, розташований по [ADDRESS] , та земельну ділянку [ADDRESS] ; затвердити та стягнути на її користь грошову компенсацію у розмірі 80000 грн з позивача за первісним позовом замість частки в праві спільної сумісності власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи гаражу «Л-1» з льохом «Л/п» та літньої кухні «К-1» з льохом «К/п», які розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що під час шлюбу сторонами у справі за спільні кошти були збудовані зазначені гараж з льохом та кухню з льохом. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.05.2016 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя об`єднано в одне провадження. Позивачка та її представник за зустрічним позовом в судове засідання не з`явились, направили суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, зустрічний позовом свій позов підтримали та заперечували проти позову [PERSON] . Зазначають, , що домоволодіння [ADDRESS] позивачка за зустрічним позовом придбала на прилюдних торгах разом із своєю матір`ю [PERSON] , яка надала частину грошових коштів на придбання зазначеного будинку. Іншу частину грошових коштів на придбання зазначеного майна [PERSON] мала ще до шлюбу. [PERSON] участь у прилюдних торгах не брав, згоду на укладення договору не надавав, що підтверджує належність вказаного домоволодіння у власності лише [PERSON] . Право власності на спірну земельну ділянку перейшло до [PERSON] шляхом приватизації, участь в якій позивач за первісним позовом не брав. Прибудови та спорудження до будинку визнані власністю за [PERSON] , що свідчить про належність домоволодіння та земельної ділянки останній. Позивач за первісним позовом та його представник в судове засідання не з`явились, направили суду заяву про розгляд справи в їх відсутність,\~ свої позовні вимоги [PERSON] підтримав та зауважив, що будинок [ADDRESS] було придбано за спільні грошові кошти подружжя та сумісно самочинно перебудували зазначений будинок. [PERSON] зустрічний позов визнає частково, враховуючи висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи №7/2-с від 06.08.2020, у розмірі 13698 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Згідно з нормами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження Зважаючи на те, що розгляд справи починався спочатку через зміну складу суду, враховуючи змагальність і диспозитивність цивільного процесу, суд доходить висновку про розгляд уточнених позовних вимог як за основним так і за зустрічним позовами. На підставі викладеного доводи зустрічного позивача про зловживання своїми правами позивачем за первісним позовом та подання уточнених позовних вимог після розгляду справи по суті є безпідставними, не ґрунтуються положеннях наведених норм права та спростовуються матеріалами справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 08.09.2001 зареєстрували шлюб, визначено прізвище дружини [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецький області від 04.04.2016 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.09.2001 розірвано, після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON] (т.1 а.с.102). Відповідно до акту про проведені прилюдні торги від 05.05.2009 державним виконавцем було проведено прилюдні торги житлового будинку [ADDRESS] . На торги були зареєстровані 2 покупця: №1 - [PERSON] , №2 [PERSON] Стартова ціна об`єкту продажу 25003,20 грн. Переможцем торгів стала [PERSON] . Ціна продажу 25010 грн. Сума, внесена переможцем прилюдних торгів 25010 грн (т.1 а.с.167). Згідно з Протоколом від 23.04.2009 № 06099/08-2 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, конфіскованого на користь держави у [PERSON] 23.03.2009 проведені торги житлового будинку з прибудовою та господарською спорудою, які розташовані по [ADDRESS] . В прилюдних торгах взяли участь [PERSON] та [PERSON] . Переможцем торгу стала [PERSON] , ціна продажу лоту становить 25010 грн (т.1 а.с. 168). Відповідно до свідоцтва приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області від 28.05.2009 № 1261 [PERSON] належить право власності на майно, яке складається житлового будинку з належними до нього надвірними прибудовами та спорудами [ADDRESS] , що житловою площею 28,9 кв.м., який придбаний гр. [PERSON] за 25010 грн на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 23.07.2003 за реєстровим №7-1470 та зареєстрованого Маріупольським бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2003 року за № 1706040 (т.1 а.с.32,56, 165). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23039633 від 17.06.2009 будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (т.1 а.с.56 зворот). Заочним рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.12.2012 визнано за [PERSON] право власності на самочинно збудовані нежилу прибудову літ. А-1 площею 43,2 кв.м., гараж літ.Д-1, сарай літ.Е-1, а також перебудований жилий будинок літ. А-1 загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., включивши їх до складу домоволодіння [ADDRESS] (т.1 а.с. 103). Відповідно до квитанції від 16.04.2009 [PERSON] сплатила 3500,45 гарантійного внеску за участь в аукціоні №06099-/08 від 24.11.08 (т.1 а.с. 104). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 291281 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0642 га за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 1412336600:01:015:0396 (т. 1 а.с. 108). Рішенням міського суду Ленінського району м. Запоріжжя від 30.11.2001 визнано [PERSON] кредитором КАБ «Славянський», стягнуто з КАБ «Славянський» на користь [PERSON] суму вкладів та процентів у розмірі 5257,84 грн (т.1 а.с.105). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий висновок узгоджується з висновком ВП ВС у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Таким чином, домоволодіння [ADDRESS] з належними до нього прибудовами і спорудами належить позивачу і відповідачу на праві спільної сумісної власності, оскільки право власності на це майно набуте під час шлюбу. При цьому, доводи [PERSON] про те, що спірний будинок вона придбала за власні кошти та кошти, надані її матір`ю не підтверджуються матеріалами справи. Рішенням міського суду Ленінського району м. Запоріжжя від 30.11.2001 про стягнення з КАБ «Славянський» на користь відповідача за первісним позовом 5257,84 грн не свідчить про використання саме цих коштів на придбання спірного майна у 2009 році. Також [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт передачі грошових коштів останній її матір`ю для придбання спірного будинку. На підставі викладеного суд доходить до висновку, що вимоги позивача про визнання домоволодіння [ADDRESS] з належними до нього прибудовами і спорудами об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] , визнання за останнім права власності на 1/2 частину спірного майна та виділення його в натурі підлягають задоволенню. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 23-с від 01.11.2018 виділ 1/2 частки жилого будинку [ADDRESS] в натурі з окремим входом можливий. Експертом пропонуються такі варіанти виділу 1/2 частки домоволодіння за умовою отримання згоди на перепланування згідно з чинним законодавством. На одну 1/2 частину пропонується виділити: 1- частину коридору 6,2 кв.м., 2 санвузол 11,9 кв.м., 3 кухня 17,8 кв.м., 4 жила 14,2 кв.м., 7 частина вітальні 0,8 кв.м., загальною площею 50, 9 кв.м., що на 2,55 кв.м. більше, ніж приходиться на 1/2 частину; сарай літ. Е-1; 1/2 частина огорожі № 1,2 інвентаризаційною вартістю в діючих цінах 383696 грн. На другу 1/2 частину пропонується виділити: 1 частина коридору 7,3 кв.м., 5- жила 7,8 кв.м., жила 6,3 кв.м., частину вітальні 24,4 кв.м., загальною площею 45,8 кв.м., що на 2,55 кв.м. менше ніж приходиться на 1/2 частину; гараж Д-1; 1/2 частину огорожі № 1,2, інвентаризаційною вартістю в діючих цінах 330974 грн (т. 2 а.с. 81-87). Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №7/1-с від 05.08.2020, варіант розділу домоволодіння [ADDRESS] , запропонований експертом [PERSON] у висновку № 23-с від 01.11.2018, з виділенням на одну 1/2 частину коридору 6,2 кв.м., санвузлу 11,9 кв.м., кухні 17,8 кв.м., жилої кімнати 14,2 кв.м., частини вітальні 0,8 кв.м., загальною площею 50, 9 кв.м, з організацією входу замість існуючого віконного прорізу в приміщення №1 (коридорі) можливий (т. 2 а.с. 185, 186). Вирішуючи питання щодо виділення в натурі 1/2 частини будинку, суд враховує висновки судової будівельно-технічної експертизи № 23-с від 01.11.2018, змагальність сторін, диспозитивність цивільного процесу, рівність часток майна подружжя при його поділі, та доходить до висновку про виділ 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] , що складається з частини коридору (7,3 кв.м.), жилої кімнати (7,8 кв.м.), жилої кімнати (6,3 кв.м.), частини вітальні (24,4 кв.м.), загальною площею 45,8 кв.м.; гараж Д-1; 1/2 частини огорожі № 1, 2. Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За загальним правилом, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки. Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.12.2019 у справі № 2-3108/11 та постанові ВП ВС від 16.06.2020 у справі № 689/26/17. Висновком комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 7/3-с від 10.08.2020 передбачено два варіанта поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с.187-189). Перший варіант передбачає виділення частин земельної ділянки по 0,0321 га та два окремі входи: для першого землекористувача пропонується влаштувати вхід на ділянку з [ADDRESS] через прохід шириною 1,0 м, для другого землекористувача вхід на ділянку з [ADDRESS] залишити існуючий. Другий варіант передбачає виділення частин земельної ділянки по 0,0311 га. Вхід на ділянки передбачено влаштувати з [ADDRESS] через ділянку загального користування розміром 0,0020 га. На підставі викладеного суд доходить висновку про задоволення вимог позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частини земельної ділянки за варіантом №1 поділу земельної ділянки, запропонованим висновком комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 7/3-с від 10.08.2020. При цьому суд керується ідеальним поділом земельної ділянки, яка повністю відповідає її 1/2 частини. Відповідно до витягу з рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 79 від 24.04.2002 [PERSON] дозволено будівництво гаражу, ванної, санвузла на [ADDRESS] (т.1 а.с. 94). Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд вартість заміщення літньої кухні «К-1» становить 72029 грн, гаражу «Л-1» - 44156 грн, льоху «Л/п» - 47987 грн, льоху «К/п» - 43850 грн (т.1 а.с. 98). Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 29.11.2017 № 21-с вартість будівельних матеріалів з урахуванням розпочатого будівництва за адресою: [ADDRESS] у гаражі літ. Л-1 з льохом літ Л/п складає 68017 грн. Вартість будівельних матеріалів з урахуванням розпочатого будівництва за адресою: [ADDRESS] у літній кухні літ.К-1 з льохом літ К/п складає 61400 грн (т.2 а.с.2-11). Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.05.2008, зокрема, зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні домоволодінням [ADDRESS] і земельною ділянкою, а саме - знести незаконно побудований гараж, звільнити та передати цю земельну ділянку відповідачам. В цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08.07.2008 (т.2 а.с. 46-57, 140). Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 7/2-с від 06.08.2020 вартість будівельних матеріалів у гаражі літ.Л-1 з льохом Л/п та літньої кухні літ. К-1 з льохом К/п, розташовану у [ADDRESS] , з урахуванням наданих відповідачем документів, в яких зазначена кількість та вартість матеріалів, застосованих при проведенні робіт з будівництва цих об`єктів, складає 41263 грн (в тому числі гараж літ.Л-1 з льохом літ Л/пм-м19841 грн, літня кухня літ. К-1 з льохом К/п 21422 грн). Остаточна вартість будівельних матеріалів у гаражі л.Л-1 з льохом, розташованого у [ADDRESS] , з урахуванням демонтажу на виконання рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.05.2008 по цивільній справі №2/721/2008 та рішення Апеляційного суду Донецької області від 08.07.2008, провадження № 22ац-706/08 про їх знесення, складає 5974 грн. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Згідно з ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Частиною 3 статті 71 СК України передбачена можливість грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно лише за згодою. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 22 постанови Пленуму ВСУ 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Будівництво гаражу з льохом та кухні з льохом, часткове знесення та відновлення гаражу відбувалось під час перебування сторін у шлюбі. Всі будівельні роботи спірного майна проводились за спільні кошти сторін, зазначені факти сторонами не заперечуються сторонами, зважаючи на часткове визнання зустрічного позову. На підставі викладеного суд доходить висновку про можливість поділу майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації. Зважаючи на те, що вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, суд приймає до уваги висновок судової оціночно-будівельної експертизи від 29.11.2017 № 21-с.

Outcome: partial