Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.11.2011 року зареєстрував шлюб з відповідачем, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.11.2015 року було розірвано. В шлюбі у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.02.2014 року по справі № 128/692/14-ц з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки в розмірі 850 грн. щомісяця, до досягнення дочкою повноліття. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.04.2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2016 року, змінено розмір аліментів на утримання дитини, присуджених до стягнення з відповідача рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.02.2014 року та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набуттям рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.\~ \~ \~ \~ \~Позивач добросовісно, своєчасно і в повному обсязі виконує рішення суду та сплачує аліменти на утримання доньки. \~ \~ \~ \~На даний час відбулися зміни в порівнянні із обставинами, що були наявні під час присудження аліментів за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.04.2016 року, зокрема, позивач уклав шлюб із [PERSON] і в цьому шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тобто, на даний час на утриманні позивача знаходяться двоє малолітніх синів та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Оскільки позивач має трьох дітей, тому при визначенні розміру коштів, що мають виділятися ним для їх гармонійного розвитку, слід виходити із принципів рівності та справедливості. Враховуючи, що на даний час з нього утримуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, аналогічні кошти мають бути виділені і на утримання інших двох дітей: по 1/4 зарплати. Тобто, виходячи з принципу рівноправності і справедливості, 3/4 його заробітку повинно йти на утримання усіх дітей. Крім того, відповідні кошти він має витрачати і на утримання дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Враховуючи рівність дітей перед законом та необхідність забезпечення власних потреб позивача, він вважає за необхідне зменшити розмір аліментів з 1/4 на 1/8 частку від заробітку; інтереси доньки жодним чином не постраждають і вона надалі буде забезпечена рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За наведених\~обставин позивач\~вважає,\~що розмір\~стягуваних аліментів\~підлягає зміні\~з 1/4\~частини зі\~всіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~на 1/8\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність та у відсутність свого представника, позов підтримує та просить його задоволити. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., клопотання про стягнення яких було подано раніше. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов визнає частково, а саме: щодо зміни розміри аліментів з 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку) на 1/5 частку від усіх видів доходів (заробітку). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено по справі, на рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.04.2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2016 року, змінено розмір аліментів на утримання дитини, присуджених до стягнення з відповідача рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.02.2014 року та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набуттям рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7 - 10). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач [PERSON] 17.02.2016 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 11). В даному шлюбі у позивача народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12 - 13). Згідно довідки Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України № 350/160/151 від 11.02.2019 року на утриманні позивача знаходиться сім`я з трьох чоловік: дружина та двоє малолітніх синів (а.с. 14). Дружина позивача, [PERSON] , згідно довідки ДП «Оптіма 770 - Центр» № 2 від 08.02.2019 року, працює в даному підприємстві та перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років (а.с. 15). Згідно довідок в/ч [NUMBER] № 110 від 11.02.2019 року та №300 від 04.06.2019 року сума грошового забезпечення позивача за період з серпня 2018 року по січень 2019 року становила 75235 грн. 07 коп.; з грудня 2018 року по травень 2019 року 108999 грн. 04 коп. (а.с. 16, 47). Дитина Коломієць Неоніла перебуває на «Д» обліку в Стрижавській АЗПСМ з приводу ряду хронічних захворювань, проходила санаторно курортне лікування (а.с. 31, 36). За період з січня 2018 року по грудень 2018 року сума загального доходу відповідача становила 37529 грн. 83 коп.; за період з січня 2019 року по квітень 2019 року 14168 грн. 00 коп. (а.с. 32 - 33). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. У разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 182 ч. 1 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно \~ст. 182 ч. 2 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Беручи до\~уваги те,\~що мінімальний\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~суд вважає\~можливим зменшити\~ розмір\~аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на утримання\~дитини за\~рішенням суду\~з 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, при чому, на думку суду, саме такий розмір відповідатиме обставинам справи. Згідно\~ст. 133 ЦПК України\~ судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач при пред`явленні вказаного позову до суду звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір має бути компенсований за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Визначаючись щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного. На підтвердження судових витрат позивача за надання професійної правничої допомоги до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги від 13.02.2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №13/19 від 14.02.2019 року про сплату адвокатові Мазуру О.В. 8000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 13.02.2019 року, акт виконаних робіт та надання послуг від 28.12.2019 року, згідно якого вартість наданих правових послуг адвоката становить 5000 грн. Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Надана суду квитанція до прибуткового\~касового ордеру\~№13/19\~від 14.02.2019\~року про\~сплату адвокатові\~Мазуру О.В.\~8000\~грн.\~на підставі\~договору про\~надання правничої\~допомоги від\~13.02.2019\~року є фінансовим документом в розумінні\~ст.\~2\~Закону України\~«Про застосування\~реєстраторів розрахункових\~операцій у\~сфері торгівлі,\~громадського харчування\~та послуг» щодо поняття розрахункового документа. Розрахунковий документ - документ встановленої форм та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Згідно з п. 6\~ст. 9 цього Закону\~реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до\~Податкового кодексу України\~до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій. Отже, виходячи з вказаних норм Закону розрахунковим документом за надані послуги може бути розрахункова квитанція заповнена вручну, проте цей документ має бути встановленої форми та змісту. Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13\~затверджено Положення про форму і зміст розрахункових документів, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 220/28350. Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п.3). Серед вимог до розрахункової квитанції, що визначені розділом ІV цього Положення, міститься вимога про зазначення серії (чотири літери) та номеру (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції. Вказана вимога адвокатом Мазуром О.В. була додержана, а тому такі документи приймаються як розрахункові. Враховуючи часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3320 грн. 00 коп.

Outcome: approved