Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, зазначивши, що 10.11.2016 року, 30.11.2016 року та 20.12.2016 відповідач позичив у нього кошти у загальному розмірі 900,00 доларів США зобовязавшись повернути їх у визначені строки, однак взяті на себе зобовязання щодо повернення боргу в строк відповідач не виконав, в результаті чого, позивач вважає, що станом на 28.09.2017 року сума богу з врахуванням офіційного курсу НБУ становить 23823 грн., а також три проценти річних від простроченої суми, які складають 21,03 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 556,66 грн., та відсотки за весь час користування грошовими коштами, які становлять 92,45 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 2447,15 грн., в силу чого позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 26826 грн. 81 коп. Позивач в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений (оголошення в пресі) про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до розписки, наданої 10.11.2016 року [PERSON], останній отримав у борг від [PERSON] кошти у розмірі 200 доларів США, зобовязавшись повернути гроші до 14.11.2016 року. (а. с. 5). Згідно розписки, наданої 30.11.2016 року [PERSON], останній отримав у борг від [PERSON] кошти у розмірі 350 доларів США, зобовязавшись повернути гроші до 25.12.2016 року. (а. с. 6). Відповідно до розписки, наданої 20.12.2016 року [PERSON], останній отримав у борг від [PERSON] кошти у розмірі 350 доларів США, зобовязавшись повернути гроші до 31.12.2016 року. (а. с. 7). Згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, станом на 28.09.2017 року, курс гривні до ста доларів США становив 2647,2830 (а.с. 8). Згідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи, що позикодавець, [PERSON], надав суду розписку про передачу грошей [PERSON], суд вважає, що між даними особами виникли та були реалізовані договірні зобовязання, що породжуються внаслідок укладення договору позики, в підтвердження чого позичальником була написана відповідна розписка, зміст якої не містить зазначення про повернення суми позики, а відтак, позиція позивача щодо наявності заборгованості в зазначеному ним розмірі станом на 28.09.2017 року, з врахуванням 3% річних від простроченої суми, враховуючи заборгованість по відсотках, врахувавши гривневий еквівалент є такою, що відповідає дійсності та не суперечить вимогам чинного законодавства. Стаття 524 ЦК України прописує, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Зміст ч.1 ст. 1049 ЦК України прописує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З огляду на вимоги ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Норма ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності договірних правовідносин між сторонами щодо передання позивачем у власність відповідачу грошових коштів згідно договорів позики, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням зазначеного позивачем гривневого еквіваленту відповідної заборгованості, з розподіленням судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved