Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів та просив: - -стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 13959 доларів США, що еквівалентно 298\~518 грн.69 коп., що включає суму заборгованості у розмірі 13500 доларів США та суму процентів у розмірі 459 доларів США; - -стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 3464932 грн.49 коп., що включає суму заборгованості у розмірі 1401812 грн.45 коп. та суму неустойки у розмірі 2063120 грн.04 коп. - В рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № 28, яка розташована у будинку № 5 по вул. Артема у м.Харкові, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., 2/3 частини якої належить [PERSON], 1/3 частина якої належить [PERSON] - Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, надавши йому право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі-покупцеві, право проведення усіх дій, повязаних зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки, отримання витягу з Державного реєстру прав власності, технічного паспорту, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, з проведенням дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю вчинення позивачем всіх дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. - Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі відповідної оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності. - Виселити всіх мешканців квартири [ADDRESS], в тому числі, але не обмежуючись переліченими особами [PERSON], [PERSON] з наданням останнім іншого постійного житла у відповідності до ч.2 ст.109 ЖК УРСР квартири № 44 за адресою : м. Харків, вул.Н.Ужвій,100, яка належить [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору довічного утримання, р.н.№3-1511 від 19.09.2003, 8-а ХДНК. - В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 19.06.2014 р. передав [PERSON] грошову суму у розмірі 13500 доларів США у якості авансу за придбання 1/3 частки квартири, яку останній зобовязувався передати йому до 26 червня 2014 року, при цьому написав йому розписку. У вказаний строк відповідач йому частку квартири не передав і повернути грошові кошти відмовляється. Відповідач з 24.06.2014 прострочив виконання своїх зобовязань за розпискою та безпідставно користується його грошовими коштами. - Станом на 13.08.2015 період прострочення складає 414 днів. Розрахунок суми процентів: 13500х(3%/365х414)=459 доларів США (еквівалент 9815,89 грн). Вказану суму позивач, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь. На даний час заборгованість [PERSON] перед ним складає 13959 доларів США, що у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 13.08.2015 еквівалентно 298518 грн.69 коп. (13959х21,385392). - 17.08.2013 р. він з відповідачкою [PERSON] уклав договір позики на суму 221136 грн., що еквівалентно 27200 доларів США. У звязку із неодноразовим збільшенням суми позики (передачею додаткових грошових коштів), до договору позики було укладено ряд додаткових угод, а саме 12.09.2013 р. він додатково позичив відповідачки грошові кошти у сумі 116440 грн., сума позики була збільшена до 337576 грн. 26.12.2013 р. він додатково позичив відповідачки грошові кошти у сумі 52387,50 грн., внаслідок чого сума позики збільшилась до 435187,50 грн. Відповідно до п.1 договору №2 від 26.12.2013 сторони поміж іншого погодили викласти пп1.1 первісного договору позики у редакції, за якою загальна сума позики складає 435187,50 грн. Окрім того, зазначений розмір позики підтверджується договором №3, укладеним до договору позики грошей, відповідно до якого станом на 07.02.2014 загальна сума позики за первісним договором позики склала 548\~467,50 грн. Відповідно до п.1 договору позики, із змінами, внесеними на підставі вказаних вище додаткових угод відповідачка отримала у позику та зобовязалась повернути її до 17 вересня 2014 року грошові кошти у сумі еквівалентній 65550 доларів США на дату повернення. Згідно п.6 договору позику у випадку несплати чергового платежу протягом пяти днів, відповідач зобовязана сплачувати пеню за несвоєчасне повернення у розмірі 1% від суми платежу за кожен день прострочення. За період з 01.11.2013р. по 13.08.2015р. загальна сума неустойки становить 2\~063\~120,04 грн. Грошова сума, яка підлягає поверненню станом на 13.08.2015 становить 65550 доларів США, що еквівалентно 1401812,45 грн. (65550х21,385392). Станом на 13.08.2015 заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 3 464932 грн.49коп. 17 вересня 2013 року між ним і відповідачами [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №1289. Відповідно до умов договору відповідачі передали йому в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Договором іпотеки забезпечені зобовязання [PERSON] перед ним за договором позики грошей, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Харківської області [PERSON] і зареєстрованим у реєстрі за № 1288. Відповідно до п.14 договору іпотеки у разі неналежного виконання умов договору позики (несвоєчасного погашення боргу) іпотекодержатель набуває право вимоги дострокового повернення усієї суми позики із пенею та звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на 13.08.2015 р. позика йому повернута не була. Строк прострочення зобовязання з боку [PERSON] перевищує один рік. Враховуючи викладене, у даних правовідносинах наявні передбачені законом та договором підстави для реалізації права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає, що предмет іпотеки має бути реалізовано у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зважаючи на повторну неявку відповідачів в судове засідання, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4. ст.169, ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 19.06.2014 р. [PERSON] отримав від [PERSON] у якості авансу 13500 доларів США за продаж 1/3 частини квартири, належної йому на праві власності. Передача коштів підтверджується попереднім договором (а.с.4), який суд розглядає як розписку про отримання грошових коштів. Відповідно до положень розписки [PERSON] зобовязувався передати [PERSON] до 24.06.2014 року 1/3 частину квартири № 28, розташованої у будинку № 5 по вул. Артема в м.Харкові, при цьому повинен отримати від [PERSON] додатково 5000 доларів США.(а.с.18) 17.08. 2013 року згідно з укладеним договором позики [PERSON] позичив [PERSON] 221136,00 грн. На забезпечення виконання зобовязання за договором позики 17.08.2013 року було укладено договір позики квартири, згідно з яким [PERSON] та майновий поручитель [PERSON] передали [PERSON] в іпотеку трикімнатну квартиру № 28, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., розташованої за адресою: м.Харків, вул. Артема, будинок № 5. У подальшому, 12.09.2013 р., 26.12.2013 р., 07.02.2014 р. [PERSON] і [PERSON] ще три рази укладали додаткові договори про збільшення суми позики, у звязку з чим борг [PERSON] становить 548467,50 грн. При цьому одночасно з укладенням додаткових договорів до договору позики укладалися договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки квартири (а.с. 19-30). Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Як передбачено ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо заборгованості відповідача [PERSON] суд виходить з наступного: Станом на 18.08.2015 р. період прострочення складає 414 днів. Розрахунок суми процентів: 13500х(3% 365х414)=459 доларів США (еквівалент 9815,89 грн.) Згідно ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 13959 доларів США, що у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 13.08.2015 р. еквівалентно 298518 грн.69 коп. (13959дол. США х 21,385392) Вказану суму заборгованості суд стягує з відповідача [PERSON]О на користь позивача [PERSON] Щодо заборгованості відповідачки [PERSON], суд виходить з наступного: 17.08.2013 року [PERSON] передав [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 221136 грн., що на дату передачі була еквівалентна 27200 доларів США. Відповідно до пункту 1 договору позики, із змінами внесеними на підставі додаткових договорів, [PERSON] отримала позику і зобовязувалась повернути позивачу до 17 вересня 2014 року у сумі еквівалентній 65550 доларів США на дату повернення. У визначений договором позики строк відповідачка позику позивачу не повернула, тому позивач еквівалент грошової суми, яка підлягає поверненню визначає станом на 13.08.2015 рік, а саме 1\~401 812,45 грн. (65550дол.СШАх21,385392) Відповідно до п.6 договору позики відповідачка сплачує пеню за несвоєчасне повернення суми платежу у розмірі 1% за кожен день прострочення. Виходячи з вимог ч.3 ст.551 суд зменшає розмір пені оскільки вважає що він значно перевищує розмір збитків та вважає, що стягненню підлягає 1314225,00 грн. Пунктом 14 договору іпотеки передбачено, що у разі неналежного виконання умов договору позики (несвоєчасного погашення боргу) іпотекодержатель набуває право вимоги дострокового повернення усієї суми позики із пенею та звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідачі порушили умови договору позики ухиляються від своєчасного повернення позики у строки, які були встановлені договором, у звязку з чим утворилась велика заборгованість за тривалий період. Суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру № 28, розташованої у будинку № 5 по вул.Артема у м.Харкові. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедуру продажу, встановленою статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Початкова ціна предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону, згідно якої ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. З урахуванням викладеного, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, надавши позивачу право від свого імені продати предмет іпотеки з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»., а також встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі відповідної оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно із ч.1.ч.2 ст.39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 регулює порядок виселення громадян.. У правові позиції постанови Верховного Суду України від 18.03.2015 р. (у справі № 6-39 цс 15) зазначено, що за змістом статей 39,40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягненням на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Враховуючи наведені норми закону та правову позицію Верховного Суду України, суд вважає за необхідне задовольнити позов позивача в частині виселення відповідачів з іпотечної квартири до квартири № 44 за адресою : м. Харків, вул.Н.Ужвій,100, яка належить [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору довічного утримання, р.н.№3-1511 від 19.09.2003, 8-а ХДНК. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1905,68 грн., з кожного по 952.90 грн.

Outcome: approved