Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що [INFO] помер його вітчим, тобто чоловік його матері - [PERSON]. Його матір [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до смерті [PERSON], тобто до [INFO]. За життя, а саме 27 березня 2008 року [PERSON] склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Кібець Л.Г., зареєстрований в реєстрі за № 374, у відповідності до якого все своє майно заповідав позивачу по справі. Відповідач по справі являється онучкою [PERSON], спадкоємцем за правом представлення. Остання не повідомила позивача про смерть [PERSON], тим самим, маючи на меті прийняти спадщину, перешкоджала спадкоємцю за заповітом прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Крім того, [PERSON] не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Між тим, [PERSON] зазначає, що [PERSON] за життя був власником житлового будинку за [ADDRESS]. В цьому будинку він проживав з [PERSON], після смерті якої позивач, проживаючи постійно на території Ізраїлю, приїздив до України в 2012 році. Під час приїзду на Україну в 2012 році та в 2013 році позивач залишав [PERSON] певну грошову суму для здійснення належного догляду за будинком, встановлення пам'ятника на місці поховання матері. Після роковини смерті матері позивач не приїздив на територію України, нікому не залишав своїх контактних даних, не підтримував стосунків з Україною через відсутність близьких родичів, а приблизно у вересні-жовтні 2016 року від [PERSON] дізнався про смерть [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] перед смертю продав їй будинок по [ADDRESS], однак угода купівлі-продажу оскаржується онукою [PERSON], тому одразу він видав довіреність на ім'я [PERSON], яка в його інтересах звернулася до державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Між тим, встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув, тому позивач звернувся до суду зазначеним позовом. Наведені у позові обставини щодо проживання поза межами України, щодо відсутності інформації про смерть заповідача, [PERSON] вважає поважними причинами, через які ним пропущений строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що її довіритель постійно проживає на території Ізраїлю. Останній раз він був на території України в 2013 році, коли приїздив на роковини смерті своєї матері [PERSON], яка по день своєї смерті проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS]. Зазначений будинок [PERSON] заповідав [PERSON] ще в 2008 році. [PERSON] постійно піклувався про [PERSON], надавав йому кошти для утримання будинку по [ADDRESS]. За будинком допомагали доглядати сусіди [PERSON], а потім він виявив волю продати цей будинок їй. [PERSON] помер [INFO], всі витрати на поховання були здійснені нею особисто. Між тим, [PERSON], будучи онукою [PERSON], будучи обізнаною про те, що [PERSON] за життя розпорядився своєю власністю, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а в подальшому звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за [ADDRESS]. Представник позивача наполягала на тому, що приблизно у жовтні 2016 року вона, перебуваючи на території Ізраїлю та розуміючи про наслідки визнання недійсності правочину, відшукала [PERSON] на території Ізраїлю та повідомила його про те, що [PERSON] помер, його онука, як спадкоємець за законом, оспорює договір купівлі-продажу нерухомого майна, тому матиме змогу отримати спадщину. [PERSON] дуже обурився тій обставині, що волевиявлення [PERSON] про продаж будинку оспорюється його онукою, а його, як спадкоємця за заповітом, навіть не повідомили про смерть заповідача. Таким чином, представник позивача звернула увагу суду на ту обставину, що [PERSON] саме через відсутність інформації щодо смерті заповідача та наявності у його власності майна, спадкоємцем якого він являється, пропустив строк для прийняття спадщини. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення про те, що [PERSON] було відомо про смерть [PERSON]. Не дивлячись на те, що останній проживає на території Ізраїлю, його відшукали близькі родичі та в телефонному режимі повідомляли про смерть [PERSON] Представник відповідача вважає, що наведені у позові причини через які [PERSON] не прийняв спадщину не являються поважними, незнання про смерть спадкодавця без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На думку представника відповідача жодних труднощів у позивача для вчасного прийняття спадщини у позові не наведено. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Свідоцтвом про смерть [PERSON] стверджується, що останній помер [INFO] в м.Дніпропетровську (а.с. 9). 27 березня 2008 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Кібець Л.Г., зареєстрований в реєстрі за № 374, у відповідності до якого на випадок своєї смерті заповідав все своє майно [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Судом встановлено, що після померлого [PERSON] Новомосковською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову № 231/2014, у відповідності до якої 20.08.2014 року [PERSON], як спадкоємець за правом представлення, звернулася з заявою про прийняття спадщини (а.с. 62). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року, що набрало законної сили 01 березня 2017 року, саме за заявою [PERSON] визнаний недійсним договір купівлі-продажу будинку, розташованого по [ADDRESS], що був укладений 24 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 67-78). 14 жовтня 2016 року [PERSON] подав до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини (а.с. 64), яка надійшла до Новомосковської державної нотаріальної контори 09 листопада 2016 року від імені [PERSON] в інтересах [PERSON] (а.с. 65). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а ч.1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Новомосковської міської державної нотаріальної контори від 12 листопада 2016 року спадкоємцю за заповітом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон дійсно зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] постійно проживає в державі Ізраїль, і не проживав зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Зі сторони відповідача були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які надали свідчення про те, що в телефонному режимі повідомили про смерть [PERSON] брата позивача, який проживає на території Російської Федерації, іншого способу повідомити [PERSON] про смерть [PERSON] у них не було. Свідки наполягали на тому, що [PERSON] був обізнаний про смерть [PERSON] і не мав на меті приймати спадщину взагалі, однак [PERSON], на їх думку, в такий спосіб намагається позбавити спадкоємця за правом представлення права на спадкування. Зі сторони позивача був допитаний свідок [PERSON], яка надала суду свідчення про те, що [PERSON], перебуваючи на території Ізраїлю дізнався про смерть [PERSON] від [PERSON], яка повідомила його про наявність справи в суді щодо оспорювання договору купівлі-продажу нерухомого майна. Лише після цього [PERSON] мав змогу подати заяву про прийняття спадщини. Суд бере до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що незнання про смерть спадкодавця не являється само по собі поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини. Аналіз показань свідків, з урахуванням пояснень сторін, не дає суду достовірних та належним чином підтверджених даних про точну дату чи про певні обставини, при яких [PERSON] був повідомлений про смерть [PERSON]. Між тим, вирішуючи питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, слід звернути увагу на ту обставину, що спадкуванням, відповідно до вимог ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкове правонаступництво є універсальним, оскільки до спадкоємців померлої особи переходять у сукупності права та обов'язки, що не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] до моменту відкриття спадщини був обізнаний про відчуження [PERSON] будинку по [ADDRESS] [PERSON], тобто був впевнений про відсутність спадкового майна, на яке він, у разі смерті спадкодавця мав би переважне право. Як спадкоємець за заповітом [PERSON] не оспорював договір купівлі-продажу майна, однак і не приймав участі при розгляді справи про визнання правочину недійсним. Незнання про смерть спадкодавця, в даному випадку, дійсно не являється поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак відсутність інформації у спадкоємця щодо обсягу спадкового майна, щодо наявності спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна вже після смерті спадкодавця являється, на думку суду, важливою обставиною, через яку [PERSON], постійно проживаючи на території іншої держави, позбавлений був можливості на вчинення дій щодо прийняття спадщини, в тому числі права на одержання в натурі того, що одержав [PERSON] від правочину, визнаного судом недійсним. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, а позивачу суд вважає за необхідне визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO]. При цьому суд вважає, що додаткового строку в один місяць буде достатньо для того, щоб позивач подав зазначену заяву.

Outcome: approved