Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,56 га. згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області та належала матері [PERSON], яка померла [INFO] в с.Городище Козівського району. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], він є єдиним спадкоємцем майна померлої. Матері належала земельна ділянка площею 2,56 га. на території Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно державного акта серії [NUMBER]. Вказаний державний акт загублено, у зв'язку з чим Козівська державна нотаріальна контора не може видати йому свідоцтва про право на спадщину. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказану земельну ділянку, тому просить у судовому порядку визнати його власником земельної ділянки площею 2,56 га. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності без застосування технічних засобів (а.с.26). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити та справу розглядати без його участі (а.с.25). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.02.1967 року (а.с.6). [INFO] у с.Городище Козівського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2016 р. (а.с.7). За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном та склала заповіт про те, що на випадок її смерті заповідає все належне їй майно [PERSON] Вказаний заповіт був посвідчений 02.04.2001 року секретарем Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.27). [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері у належному порядку та у строк, що підтверджується довідкою Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області №621/02-19 від 09.11.2016 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,56 га., що розташована на території Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області та належала спадкодавцю на підставі державного акта серії [NUMBER] від 11.03.2002 року (а.с.9, 11). Вказаний державний акт втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вільне Слово» №48 (7416) від 25.11.2016 року (а.с.15). Після смерті матері, [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак останньому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно (а.с.21). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, а також те, що ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,56 га. За встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved