Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство. В позові зазначив, що 16.10.2014 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23.06.2018 року розірвано. [INFO] року відповідач народила сина [PERSON], про що 15.08.2018 року Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №3760. Батьком народженої дитини, згідно ч.2 ст.122 СК України, було записано позивача. Зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем були припинені з серпня 2016 року, в зв'язку з чим він не може бути біологічним батьком дитини, тому просив суд виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як про батька дитини. В підготовче засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 16.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.08.2018 року Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3760, вбачається, що [INFO] року народився [PERSON]. Відповідно до вищезазначеного свідоцтва матір'ю дитини записана [PERSON], батьком - [PERSON]. Судом з'ясовано, що [PERSON] народився після розірвання шлюбу. До розірвання шлюбу сторони не перебували більше року в шлюбних відносинах, що не заперечується сторонами. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122, 125 цього Кодексу. Згідно вимог ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. За змістом ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини в тому числі відповідно до ст.122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Як роз'яснено у пунктах 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. За таких обставин, враховуючи те, що дитина народилася після розірвання шлюбу, до розірвання шлюбу сторони не підтримували ніяких відносин, а також, враховуючи визнання позову матір'ю дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №17 від 02.11.2018 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 352 грн. 40 коп., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з неї на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved