Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просив усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю - квартирою № [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення за вказаною адресою [PERSON], її малолітньої доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він є власником житлового приміщення, в даному приміщенні зареєстровані та мешкають особи, які не є членами його сім'ї. Факт їх фактичного проживання та реєстрації в квартирі створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвоката Старовойтова М.В. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідача [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності із зазначенням щодо не визнання позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Від представника третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Кравцової Т.В. до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності та прийняття рішення з урахуванням інтересів дитини. Суд, заслухаввивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира № [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом ПН ХМНО Звєрєва А.М. від 13.10.2006 про належність права власності на майно на підставі акта про проведення прилюдних торгів та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.10.2006. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 у справі № 641/6214/13-ц витребувано у [PERSON] належну [PERSON] квартиру № [ADDRESS] та надано її [PERSON] для володіння, користування та розпорядження майном; дане судове рішення набрало законної сили 11.03.2014. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 08.09.2017 за № 2104 в квартирі № [ADDRESS] зареєстровані та мешкають [PERSON], її донька [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Підставою для реєстрації [PERSON] та членів її родини в даному житловому приміщенні було укладення 24.12.2012 між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.04.2017 у справі № 641/6362/16-ц визнано недійсним та присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 199825,00 грн., судове рішення у справі набрало законної сили 04.05.2017. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.. 391 ЦК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що підстави набуття права власності [PERSON] на спірне житлове приміщення рішенням суду було визнано недійсним, іншим рішенням суду це приміщення було витребувано із незаконного володіння [PERSON] та передано [PERSON], відсутні правові підстави для подальшого проживання [PERSON] та членів її родини в квартирі, а так само і їх реєстрації за зазначеною адресою. Дана позиція також кореспондується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-158цс14, а саме, що право членів сім'ї власника житлового приміщення користуватися ним може виникнути та існувати лише за наявності права власності на житлове приміщення в особи, членами сім'ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено підстави та порядок зняття з реєстрації місця проживання, а саме зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved