Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження умов якого [PERSON] була власноруч написана розписка, яка підтверджує передачу позивачем відповідачу грошової суми у розмірі 13900,00 гривень, яку останній зобов'язався повернути до 15.02.2012 року. У зв'язку з тим, що відповідач у вказаний строк в порушення своїх договірних зобов'язань борг не повернув, просить стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 13900,00 гривень, стягнути компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 3000 гривень та витрати по слати судового збору у розмірі 229,40 гривень. 13.01.2013 року позивач надав заяву про зміну позовних вимог в якій змінив первісні позовні вимоги, а саме просив стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 13900,00 гривень та витрати по слати судового збору у розмірі 229,40 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти у сумі 13900,00 гривень, взявши на себе обов'язок повернути гроші в строк до 15.02.2013 року. На підтвердження укладання договору позики та умов договору [PERSON] надав позивачу розписку написану власноручно. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що зобов'язання відповідно до ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, то за таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved