Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Справу передано судді-доповідачу 05.04.2021 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2014 р. між сторонами було укладено шлюб. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони прожили разом шість років. Одруження виявилося невдалим. Дружина перестала піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного. Сторони мають різні погляди на життєво важливі питання, через постійне непорозуміння в сім`ї виникали сварки, сторони напружено спілкувалися. Намагання позивача зберегти сім`ю виявилися марними. Наприкінці 2020 року стосунки між сторонами різко погіршилися. Наразі сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Почуття любові та взаємоповаги остаточно втрачено. Шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін та інтересам їх дочки. Згідно відповіді Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 16.04.2021 р. № 46, яка надійшла 16.04.2021 р. та зареєстрована за вх. № 314, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19.04.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Проведення судового засідання призначено на 11.05.2021 р. 26.04.2021 р. від відповідача надійшло клопотання, зареєстроване за вх. № 1333, про розгляд справи за її відсутності. У клопотанні також зазначено про визнання позовних вимог. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». 29.04.2021 р. від позивача надійшло клопотання, зареєстроване за вх. № 1387, про розгляд справи за його відсутності. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5), та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє попереднє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і відповідача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін та дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позовної заяви. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved