Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом (в подальшому уточненим), в якому просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 27 в буд. 2А по вул. Вишневій у смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він проживає у неприватизованій квартирі [ADDRESS], в якій окрім нього зареєстрована, але фактично не проживає з вересня 2014 року, його колишня дружина [PERSON] Відповідач ніяких зобовязань по утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, її речі у квартирі відсутні. Позивач вказує, що наявність зареєстрованої, але не проживаючої в його квартирі особи, утворює матеріальні проблеми, повязані з отриманням субсидії та подальшій приватизації квартири. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач причини неявки суду не повідомила та відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення відповідно до чинного законодавства. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Згідно довідки\~виконавчого комітету\~Чкаловської селищної\~ради за №282/01-02-06 від 19.02.2018 року, наймачем квартири за адресою; [ADDRESS], є позивач - [PERSON] Квартира знаходиться на балансі КП «Чкаловське ЖКЕУ-2013», не приватизована (а.с. 8). У зазначеній квартирі разом з позивачем зареєстрована колишня дружина наймача - [PERSON] (а.с. 9), однак фактично там не проживає з вересня 2014 року, про що депутатом Чкаловської селищної ради [PERSON] в присутності сусідів складений акт від 19 лютого 2018 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2014 року, житловою площею квартири не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у квартирі позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в квартирі, наймачем якої він є, зареєстрована його колишня дружина відповідач, яка фактично не проживає з 2014 року, тому вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved