Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 16 лютого 2018 року між ним та відповідачем укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.. За умовами зазначеного договору він позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 294 360 грн., які остання зобов`язалась йому повернути до 16.02.2019 року. Проте відповідач вказану суму грошей до теперішнього часу так і не повернула та в добровільному порядку повертати кошти не бажає. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 16 лютого 2018 року у розмірі 338\~982 грн., 90 коп., з яких сума заборгованості за договором позики 294360,00 грн., три відсотка річних по заборгованості у розмірі 18048,70 грн., інфляційни витрати у розмірі 26574,20 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3390 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду представник позивача надав заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила/а.с.58,74/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 294360 грн., із кінцевим строком повернення до 16 лютого 2019 року/а.с.9-10/. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Відповідно до статті 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилом статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612\~ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною другою статті 625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення грошових коштів у строк, визначений договором позики від 16 лютого 2018 року, а тому вимоги [PERSON] про стягнення 294360,00 грн. основного боргу, три відсотка річних у розмірі 18048,70 грн. та інфляційни витрати у розмірі 26574,20 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем зазначені розрахунки не спростовані і свої не надано. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved