Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визначити за ним згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 034120 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,1094 га, що складає 44/100 частки та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 034121 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0677 га, що складає 42/100 частки, відповідно визначити частку [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 034119 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,1406 га, що складає 56/100 частки та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 034122 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0948 га, що складає 58/100 частки, посилаючись на те, що по рішенню Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2009 року і додаткового рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 02.10.2009 року за позивачем визнано право власності на частку земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: с. Петрівка, вул. Підлісна, 40, Купянського району Харківської області. Відповідно до вищевказаних Державних актів на землю сторони мають на праві спільної сумісної власності земельні ділянки за вищевказаною адресою. З метою оформлення на себе Державних актів позивач звертався до центру надання адміністративних послуг з питань реєстрації земельних ділянок, але виявилося, що для цього необхідно визначити частки кожного зі співвласників, у звязку з чим він вимушений вирішувати це питання у судовому порядку. Відомостей про звернення позивача з аналогічним позовом у суду немає. 12.04.2018 року і 08.05.2018 року суддею були направлені запити до адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області для підтвердження місця проживання відповідача, отримавши відповідь 30.05.2018 року, у цей же день, ухвалою судді провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 21.06.2018 року. 21.08.2018 року сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач додав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить задовольнити у підготовчому засіданні. Відповідач позов визнав повністю, також просив суд задовольнити його у підготовчому засіданні. Крім того, представник третьої особи Осинівський сільський голова [PERSON] 19.06.2018 року надав заяву про відсутність заперечень проти задоволення заяви та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи надані учасниками справи заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази та зясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1,2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як вбачається з копій двох Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ХР за №№ 034120,034121, виданих 15.05.2006 року Петрівською сільською радою Купянського району Харківської області, примірники яких зберігаються у Купянському районному відділі земельних ресурсів, на підставі рішення Петрівської сільської ради 20 сесії 4 скликання від 21.10.2005 року, [PERSON] є власником частки земельних ділянок площею 0,2500 у межах згідно з планом для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також площею 0,1625 га у межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства, розташованих в с. Петрівка, вул. Підлісна, 40, Купянського району Харківської області ( а.с.10,11). Крім того, згідно копій двох Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ХР за №№ 034119,034122, виданих 15.05.2006 року Петрівською сільською радою Купянського району Харківської області, примірники яких зберігаються у Купянському районному відділі земельних ресурсів, на підставі рішення Петрівської сільської ради 20 сесії 4 скликання від 21.10.2005 року, [PERSON] також є власником частки земельних ділянок площею 0,2500 у межах згідно з планом для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,1625 га у межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства, розташованих в с. Петрівка, вул. Підлісна, 40, Купянського району Харківської області. Тобто, сторони є співвласниками земельних ділянок за адресою: с. Петрівка, Купянського району Харківської області, вул. Підлісна, 40, та конкретний розмір часток не був визначений. На підставі рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2009 року, яке 02.07.2009 року набрало законної сили, а також додаткового рішення суду від 02.10.2009 року, визнано за [PERSON], яка померла 24.08.2008 року, частку право власності земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого селянського господарства відповідно до державних актів на указані земельні ділянки серії ХР № 034120 і ХР № 34121, які знаходяться у сумісній приватній власності за адресою: Харківська область Купянський район, с. Петрівка, вул. Підлісна, 40, визнано за [PERSON], як спадкоємцем по заповіту на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 24.08.2008 року, право власності на частку земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого селянського господарства відповідно до Державних актів на указані земельні ділянки серії ХР № 034120 і ХР № 34121, які знаходяться у сумісній приватній власності за адресою: Харківська область Купянський район, с. Петрівка, вул. Підлісна, 40. Крім того, по додатковому рішенню, встановлено, що відповідно до Державних актів на землю серії ХР № 034120 та № 034121, які знаходяться у спільній сумісній власності за [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,1094 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0677 га, та за [PERSON] визнати для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,1406 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0948 га, які знаходяться за адресою: Харківська область Купянський район с. Петрівка, вул. Підлісна, 40 (а.с.9,12-13). Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 41 Конституції України та ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Згідно із ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно за законом не можуть їм належати. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не впливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно п. в ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Частинами 3,4,5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з положеннями ст. 357, ч. 2 ст. 370 та ст. 372 ЦК України вважається, що, за загальним правилом, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та майно може бути поділене. Рішенням суду від 22.06.2009 року і додатковим рішення суду від 02.10.2009 року, які набрали законної сили та на теперішній час не скасовані і мають юридичну силу, а обставини, що викладені у них, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не спростовані жодним чином та не підлягають доведенню при розгляді даної справи, визначено, що частка у земельних ділянках спільної сумісної власності за [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд складає 0,1094 га, для ведення особистого селянського господарства складає 0,0677 га, за [PERSON] - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд складає 0,1406 га, для ведення особистого селянського господарства складає 0,0948 га, отже за позивачем можна визначити 44/100 та 56/100 часток відповідно у земельних ділянках. На підставі вказаного вище, враховуючи надані до суду докази, які підтверджують викладені у позовні заяві обставини, беручи до уваги визнання позовної заяви відповідачем та відсутність заперечень проти її задоволення з боку третьої особи, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved