Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов`язання нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подати звітність у зв`язку з нарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 року по 31.01.2020 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що в період з 04.02.2016 року по 31.01.2020 року працював менеджером фізичної особи-підприємця [PERSON] . Після звільнення дізнався, що відповідач за період з 01.07.2019 року по 31.01.2020 року не сплатив за нього як за найманого працівника єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що порушує його права. Просив суд: зобов`язати фізичну особу-підприємця [PERSON] нарахувати на суму виплаченої йому заробітної плати за період з 01.07.2019 року по 31.01.2020 року, зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити її на відповідний рахунок Державної фіскальної служби за місцем обліку; зобов`язати фізичну особу-підприємця [PERSON] надати до Сєвєродонецького управління Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області звітність у зв`язку з нарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на нього за період з 01.07.2019 року по 31.01.2020 року; відстрочити сплату судового збору. 22.05.2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, залучено як третю особу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, відстрочено позивачу сплату судового збору. 17.08.2020 року третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надало письмові пояснення, в яких зазначило, що в довідці ОК-5, виданій [PERSON] 21.02.2020 року в графі «Страховий стаж» за період з липня 2019 року по січень 2020 року зазначено 0 днів, що свідчить про наявність заборгованості зі сплати страхових внесків, що спричиняє позивачем втрату страхового стажу. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] в період з 04.02.2016 року до 31.01.2020 року. Трудові відносини були припинені 31.01.2020 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] [NUMBER] . Згідно з індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України за формою ОК-5 про застраховану особу [PERSON] від 21.02.2020 року за період з липня 2019 року по січень 2020 року інформація про сплату відповідачем страхових внесків відсутня. Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пунктом 2, 3, 10 ч.1 с. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок. Статтею 3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами обов`язковості сплати та захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб. Відповідно до приписів ч.1 ст. 4 зазначеного Закону фізична особа-підприємець [PERSON] , який використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту), є платником єдиного внеску. Пунктами 1, 4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю. Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Таким чином, несплата відповідачем єдиного соціального внеску порушує право позивача на соціальний захист, гарантоване йому Конституцією України. Докази сплати відповідачем єдиного соціального внеску за позивача [PERSON] як за найманого працівника, працю якого він, як фізична особа-підприємець, використовував за трудовим договором, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки чинне законодавство України зобов`язує роботодавця сплачувати за найманого працівника єдиний соціальний внесок та інші обов`язкові платежі, які відповідачем свідомо не виконувалися. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1681,60 грн., оскільки позивачу було відстрочено уплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Outcome: approved