Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за позикою в сумі 26576,00 гривень В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і суду пояснив, що відповідач є колишнім працівником ФГ « Восход» , де працював водієм, і керуючи транспортним засобом вчинив ДТП в м. Херсоні. За спільною домовленістю з потерпілим - власником пошкодженого транспортного засобу працівники ДП не викликалися, шкоду відповідач погодився відшкодувати добровільно. Однак готівкових коштів не мав. Тому [PERSON], який є директором ФГ «Восход», позичив [PERSON] гроші двома частинами після складання калькуляції вартості відновлювального ремонту. Перший раз 11.02.2015 року [PERSON] отримав 16000,00 гривень, про що написав власноручно письмову розписку про отримання позики, зазначивши строки повернення грошей 01.03.2016 року, а 04 березня 2015 року [PERSON] додатково позичив [PERSON] 10576,00 гривень, про що останній видав другу письмову боргову розписку позивачу і зобов*язався повернути гроші в строк до 04.03.2016 року. На підтвердження надав на огляд суду оригінали двох письмових розписок, написаних [PERSON] Оскільки зобов*язання про повернення грошей [PERSON] не виконав, просить стягнути з відповідача на користь позивача борг за позикою в сумі 26576,00 гривень. Позивач [PERSON] заявлений ним позов підтримав і надав пояснення про те, що у 2015 році він позичив [PERSON] гроші в сумі 26576,00 гривень двома частинами, про що той написав розписки із встановленням строку повернення позики. Гроші відповідачу були потрібні для відшкодування вартості ремонту за пошкодження автомобіля в результаті ДТП. Гроші він передавав [PERSON] у присутності головного бухгалтера в приміщенні офісу СФГ « Восход», а той особисто відвозив їх потерпілому [PERSON] стягнути з відповідача борг за позикою. Підтвердив, що відповідач працював у очолюваному ним фермерському господарстві водієм, однак ніяких коштів із зарплати [PERSON] на погашення боргу не вираховували, оскільки він позичав [PERSON] власні гроші, а не господарства. Відповідач [PERSON] заявлений до нього позов не визнав. Суду пояснив, що дійсно був винуватцем ДТП, і позивач допоміг йому уникнути складання адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, про розмір відшкодування позивач домовлявся з потерпілим без його участі, калькуляції він не бачив, а лише писав боргові письмові розписки, гроші йому були передані в конвертах, він їх не рахував, тому не знає які саме суми були передані потерпілому. Чому так поступив, пояснити не може. Потерпілий до нього ніяких претензій не пред*являв, про все домовлявся [PERSON] Він довіряв позивачу, а тепер думає, що можливо розмір шкоди міг би бути меншим, оскільки спочатку заявили про суму в 10 тисяч гривень, а потім бухгалтер показувала йому чек і сказала, що необхідно доплатити і виявилося , що ремонт коштує понад 26 тисяч грн. Він особисто ніяких записів не вів, розписок від потерпілого не брав. Підтвердив, що оригінали письмових розписок про отримання ним грошей частинами відповідно в сумі 16000,00гривень та 10576,00 гривень написані ним власноручно. Крім того пояснив, що до серпня 2015 року він працював у СФГ «Восход» водієм, і з його зарплати у 2015 році бухгалтер відраховувала гроші на погашення боргу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює головним бухгалтером СФГ «Восход» і була присутня, як голова СФГ [PERSON] позичав [PERSON] гроші на ремонт автомобіля потерпілого від ДТП, винуватцем у якому був [PERSON] Останній особисто у її присутності писав письмові розписки, а вона передавала йому гроші в конвертах і той їх рахував. При цьому був іще один свідок. Яким чином [PERSON] розпорядився позиченими грошима їй не відомо. Також показала, що [PERSON] дійсно працював у їх сільськогосподарському фермерському господарстві водієм, однак з серпня 2015 року перестав працювати, не явився за трудовою книжкою, з його зарплати на погашення боргу на користь [PERSON] утримань не проводилося, оскільки [PERSON] позичав йому власні гроші, а не гроші господарства. Заслухавши сторони, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2015 року [PERSON] позичив [PERSON] 16000,00 гривень, строком повернення грошей 01.03.2016 року, про що [PERSON] написав власноручно письмову розписку про отримання зазначеного розміру позики. Крім того, 04 березня 2015 року [PERSON] додатково позичив [PERSON] 10576,00 гривень строком повернення до 04.03.2016 року, про що [PERSON] також видав письмову розписку позивачу із зобов*язаннями про повернення грошей. Факт написання розписок про отримання позики в судовому засіданні на загальну суму 26576,00 гривень відповідач підтвердив у судовому засіданні. Оригінали розписок судом дослідженні. При цьому відповідач зазначив у письмових розписках свої особисті паспортні дані і остаточні строки виконання зобов*язання про повернення позики. Позика відповідно до встановленого призначалася для відшкодування спричиненої шкоди в результаті ДТП, що визнано обома сторонами і підтверджено свідком. Взяте на себе зобов*язання по поверненню грошей [PERSON] не виконав, відповідно до пояснень відповідач не заперечує факт позики, не заперечує факт написання ним боргових розписок. Однак вказує, що він не знає точного розміру позики, а суми у розписках зазначав зі слів бухгалтера, сам же не рахував гроші, які йому передавали в конвертах та не передавав їх потерпілому. Зазначені обставини встановлено поясненнями сторін, показаннями свідка, письмовими розписками відповідача на підтвердження суми боргу та термінів його повернення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином , судом встановлено навність між сторонами договору позики, за якою позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 26576,00 гриень, і крім пояснень сторін, в тому числі і відповідача, який визнав факт отримання грошей та факт особистого написання ним розписок про отримання грошей, підтверджена письмовими доказами. Зокрема письмові боргові розписки відповідача суд приймає як належні та допустимі докази на підтвердження отримання ним позики. Разом з тим, судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача про те, що гроші на відшкодування шкоди не можуть бути позикою, оскільки він для себе їх не позичав. Факт того, що гроші він отримав для відшкодування спричиненої ним шкоди не спростовують самі по собі факт їх отримання за позикою, про що позичальник достеменно знав, власноручно заповнюючи текст розписок із визначенням строку повернення позичених грошей. Відповідач не зазначив доказів на підтвердження того, що з його зарплати утримувалися гроші на повернення позики за місцем роботи. Ці обставини заперечили як позивач, так і головний бухгалтер СФГ [PERSON], яка зазначала, що гроші [PERSON] позичав директор СФГ як фізична особа, тому із зарплати за місцем роботи утримання не могли бути проведені. Також не можуть бути прийняті до уваги пояснення відповідача, що він не рахував гроші, які йому передавалися в конвертах, що спростовано показаннями свідка і борговими розпискам, в яких зазначені конкретні суми. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача гроші за позикою, зазначені у боргових розписках, і віднести на відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved