Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 60228,19 грн., що складаються з: 35300 грн. сума боргу за договором позики, 20436,74 грн. пеня, 1233,08 грн. 3% річних, 3258,19 грн. інфляційні збитки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.04.2018 року дав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 39000,00 грн., що підтверджується розпискою. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 25.04.2018 року. 26.05.2018 року відповідач частково повернув кошти в сумі 3700 грн. В повному обсязі борг не повернуто до теперішнього часу, тому відповідач має додатково сплатити 3% річних та інфляційні витрати відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Ухвалою суду від 8 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків. 20.01.2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви та подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача кошти в сумі 51230,92 грн., що складаються з: 29300,00 грн. сума боргу за договором позики, 16981,24 грн. пеня, 1476,03 грн. 3% річних, 2768,85 грн. інфляційні збитки. Ухвалою суду від 21.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача Бутко [PERSON] 05.02.2020 року подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 19 березня 2020 року призначено розгляд справи в заочному порядку з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами 17.04.2018 року укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] в позику 33000 грн. на строк до 25.04.2018 року. При цьому зобов`язався у випадку форс-мажорних обставин виплачувати борг частинами в розмірі не менше 15% від суми на місяць та 4% в місяць та 3,5% на залишок суми кожного місяця 27 числа. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою [PERSON] 26.05.2018 року відповідач повернув 3700 грн. В іншій частині у встановлений строк відповідач свого зобов`язання не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув, що підтверджується наявністю розписки у позивача. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом України в постановах №6-1967цс15 від 11.11.2015р. та № 6-63цс13 від 18.09.2013 р. Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625\~цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). За змістом ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] не виконав зобов`язання за договором позики, відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України з нього підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми за період з 26.04.2018 року по 25.12.2019 року, що становить 1476,03 грн., а також інфляційні збитки в сумі 2768,85 грн. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторві у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ч.2 ст.551 ЦК України). Параграф 1 Глава 71 Цивільного кодексу України, що регулює відносини з приводу договору позики, не містить обов`зку щодо сплати пені в разі невиконання боржником зобов`язань за договором позики. \~ \~ \~ \~Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасневиконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи. Договором позики та актами законодавства зобов`язання зі сплати пені не визначені, а відтак судом не знайдено підстав для стягнення пені з відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 33544,88 грн., яка складається з наступного: 29300 грн. сума боргу за договором позики, 1476,03 грн. 3% річних, 2768,85 грн. інфляційні збитки. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 503,15 грн. (65,48% х 768,40 грн.) На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial