Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненому, до ТОВ «Росвен Інвест Україна» про зняття арешту з рухомого майна, в якому просить усунути перешкоди у користуванні майном автомобілем марки MITSUBISHI, моделі PAJERO, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , білого кольору, шляхом зняття застави та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 07.11.2019 за № 27188716, реєстратор Біленька Євгенія Володимирівна, Регіональної філії м. Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», договір-підстава : Договір відступлення № 993/К, виданий 16.11.2018, видавник: ТОВ «Росвен Інвест Україна», автомобіль легковий автомобілем марки MITSUBISHI, PAJERO, 2007, номер [NUMBER] , боржник [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що з 28.04.2016 він є власником вищевказаного автомобілю марки MITSUBISHI, моделі PAJERO, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , білого кольору. 25.08.2020 з відповіді регіонального сервісного центру МВС в Харківській області на адвокатський запит йому стало відомо, що на його транспортному засобі MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску, наявне обтяження застава рухомого майна. Боржником перед кредитором ТОВ «Росвен Інвест Україна» є [PERSON] за розміром основного зобов`язання 30791,56 грн. На момент придбання та реєстрації [PERSON] автомобіля 28.04.2016 на ньому не було будь-яких обтяжень. Обтяження та заборгованість одного з попередніх власників було зареєстровано 07.11.2019, тобто через 3,5 роки після реєстрації автомобіля за [PERSON] . Позивач вважає, що належне йому на праві приватної власності авто незаконно перебуває під арештом у зв`язку із заборгованістю одного з попередніх власників автомобіля перед ТОВ «Росвен Інвест Україна», внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представником третьої особи ДП «Національні інформаційні системи» надано письмові пояснення, в яких зазначено, що ДП «НАІС» виконує суто технічну роль, а саме: технічне внесення інформації до Реєстру. Позивачем при подачі позову не досліджено усі обставини виникнення приватного обтяження, його реєстрації, зміни та вилучення з Державного реєстру. Також вказано, що ДП «НАІС» діяло та діє на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією, Законами України та іншими нормативно правовими актами, та жодним чином не порушило прав позивача. Позивач та його представник адвокат Онищенко Н.О. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про слухання справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримали та просять суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав свої пояснення та з приводу рішення поклався на розсуд суду. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 28.04.2016 є власником автомобіля марки\~MITSUBISHI,\~моделі PAJERO,\~2007\~року випуску,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~номер шасі\~ [NUMBER] ,\~білого кольору,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~(а.\~с.\~11). 25.08.2020 [PERSON] стало відомо, що на автомобіль реєстратором регіональної філії м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Біленькою Є.В. 07.11.2019 в інтересах ТОВ «Росвен інвест Україна» здійснено обтяження у вигляді застави рухомого майна, з забороною відчуження строком до 07.11.2024, в якому боржником вказано [PERSON] (а.с. 13). Тобто, обтяження було накладено 07.11.2019 - після набуття [PERSON] права власності на автомобіль. Вказані дії відповідача порушують право позивача на вільне розпорядження належним йому майном, яким є автомобіль, так як 28.04.2016 в установленому законом порядку позивач отримав Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а обтяження було внесене 07.11.2019, тобто через 3 роки 6 місяців після того, як позивач набув у власність автомобіль. Відповідно до вимог діючого законодавства, у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.\~388\~ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Взаємні права та обов`язки з приводу застави рухомого майна - автомобіля марки MITSUBISHI, моделі PAJERO, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , білого кольору, який належить [PERSON] на праві власності, виникли між ТОВ « Росвен інвест Україна» та [PERSON] . Зважаючи на те, що позивач придбав автомобіль 28.04.2016 та перереєстрував цей автомобіль, а обтяження було накладено тільки 07.11.2019, то позивач, [PERSON] є добросовісним набувачем. Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі, якщо порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Реалізація майна, що є предметом застави без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. Таким чином, суд приходить до висновку, що в розумінні ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Суд бере до уваги, що на час придбання автомобіля відповідачем не зареєстрована застава в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а отже, відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника майна. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved