Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що [PERSON] являється власником будинку, що розташований за адресою м. Хуст, Кіреші, вул. Нарцисова, 7 Закарпатської області згідно договору купівлі продажу серії АВЕ №649980 від 12.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу [PERSON] відповідно до якого продавець [PERSON] продала, а покупець - [PERSON] купив незакінчений будівництвом житловий будинок №7 по вул. Нарцисовій в м. Хуст Закарпатської області. Рівень готовності незакінченого будівництвом будинку становить 56 %, а також земельну ділянку розміром 0,07 га, яка належить продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ЗК №020489, виданого на підставі рішення ХУ11-сесії ХХІ-скликання Хустської міської ради народних депутатів від 27 травня 19994 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3495. Крім позивача у будинку зареєстровані його колишня дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], проте фактично ніколи не проживали у вказаному будинку, оскільки 02.07.1985 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] розірвали шлюб. Пятнадцять років тому відповідачі [PERSON] та [PERSON] виїхали в [PERSON], де працюють та проживають. Відповідачка [PERSON] 10 років тому виїхала до Італії, створила там сімю, працює і проживає. Відповідачі будинок не утримують, не сплачують комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі відмовляються, аргументуючи свої відмови далекою відстанню та значними фінансовими витратами, чим порушують права позивача на користування та розпоряджання житловим приміщенням, яке належить йому на праві приватної власності та можливості отримати субсидію. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд постановити рішення про зняття відповідачів [PERSON], [PERSON]. [PERSON] з реєстрації в житловому будинку №7 по вул. Нарцисовій в м. Хуст, Кіреші, Хустського району Закарпатської області. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, причини своєї неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву, а також заяв про визнання позову або розгляд справи в їх відсутність не подали. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено у відсутності позивачки та відповідача, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає д задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником цілого житлового будинку, що розташований за адресою: м. Хуст, Кіреші, вул. Нарцисова, 7 Хустського району Закарпатської області згідно договору купівлі продажу серії АВЕ №649980 від 12.11.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 11). У вказаному будинку зареєстровані колишня дружина позивача [PERSON], та діти: син [PERSON] та донька [PERSON], які у будинку позивача фактично ніколи не проживали, донька та бувша дружина 15 років тому виїхали кордон, де і проживають, син [PERSON] проживає в м. Хуст за іншою адресою. Відповідачі не оплачують комунальні послуги, не неуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Враховуючи наведене, реєстрація відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON] є перешкодою для користування і розпорядження власністю позивача [PERSON] на власний розсуд, що є порушенням його конституційних прав на право вільного розпоряджання своєю власністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved