Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму коштів у розмірі 7 140 грн., що еквівалентно 300 доларів США станом на 28.11.2019 р. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.2019 року ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду у кримінальному провадженні №120019070080000964 від 11.10.19 р. на автомобіль марки «AUDI А4», номерний знак [NUMBER] , було накладено арешт. 27.11.2019 р. він звернувся до адвоката Монастирецької Г.В., з проханням представляти його інтереси в Закарпатському апеляційному суді у справі №299/3300/19 щодо скасування накладеного арешту, про що між ними було укладено договір про надання правової допомоги та було передано адвокату 300 доларів США що еквівалентно 7140 грн. Вказує, що адвокат не попередила його про засідання яке було призначено на 18.12.2019р., крім того, сама ледь встигла на таке, та лише після засідання повідомила його, що розгляд його апеляційної скарги за її клопотанням перенесено на 14 січня 2020р. Також повідомила, що за успіх в суді необхідно ще додатково заплатити 500 доларів. Так як термін розгляду апеляції і розмір оплати у розмірі 800 доларів США його не влаштовували, він посварився з адвокатом та в телефонному режимі вони розірвали договір. В подальшому, адвокат Монастирецька Г.В. направила йому письмову заяву про розірвання договору від 23.12.2019 року, у якій зазначила, що здійснення захисту у справі №299/3300/19 припиняє та просила прибути в [ADDRESS] , для повернення гонорару. Він неодноразово приїздив в Ужгород до [PERSON] додому та в офіс щоб повернути свої кошти, однак адвокат відмовлялася повертати їх, вказуючи, що свою роботу виконала, представляла його інтереси в апеляційному суді. Вважає, що всі дії адвоката Монастирецької Г.І. після розірвання договору, а саме, після 23.12.2019 р. щодо його представництва у суді є незаконними. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2020 року позовну заяву залишено без руху. 28.10.2019 р. позивачем усунуто зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. 03.03.2021 року до суду від відповідача [PERSON] поступив відзив на позовну заяву з доказами надіслання такого іншим учасникам справи. У відзиві відповідач зазначила, що із доводами позову не погоджується, вказує, що викладені у ньому обставини є надуманими і не відповідають дійсності. При цьому, вказала, що 27.11.2019 р. до неї звернувся позивач [PERSON] з проханням надати йому та його знайомому [PERSON] правової допомоги по справі №299/3300/19, яка розглядається апеляційним судом за їх апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 18.11.2019 року. Розгляд вказаної справи Закарпатським апеляційним судом під головуванням судді Феєр І.С. було призначено на 28.11.2019р. В цей же день між нею та [PERSON] було укладено договір №38/19 від 27.11.2019 р. про надання правової допомоги у справі №299/3300/19. 28.11.2019 р. нею було подано до Закарпатського апеляційного суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи та перенесення розгляду прави на інший термін. 28.11.2019р. в судовому засіданні в присутності апелянтів, які підтримали її клопотання про перенесення слухання справи, її заяву було задоволено та розгляд перенесено на 18.12.2019р., про що усім було повідомлено під розписку. Крім того, 28.11.2019р. на прохання апелянтів між нею та [PERSON] було укладено договір №39/19 про надання правової допомоги у справі №299/3300/19. Оплату за вказаними договорами було визначено по домовленості, про що стоять підписи у договорі. Вона ознайомилася з матеріалами справи №299/3300/19. У судове засідання 18.12.2019 р. апелянти не з`явилися, причини їх неприбуття їй не були відомі. В судовому засіданні 18.12.2019 р. прокурор заявив клопотання про перенесення слухання з метою витребування документів, таке клопотання було судом задоволено та перенесено розгляд на 14.01.2020 р. З`ясовуючи причину неявки [PERSON] до суду 18.12.2019 р., він звинуватив її в тому, що не повідомила його про судове засідання, починаючи з 21.00 год. 18.12.2019р. надсилав смс-повідомлення образливого характеру. В подальшому, після образливих звинувачень пояснила [PERSON] , що якщо він має якісь претензії то договір можна розірвати. Так, 23.12.2019р. скерувала [PERSON] через поштове відділення заяву, в якій просила з метою розірвання договору та повернення невідробленого гонорару прибути на її робоче міс це: [ADDRESS] , однак він не прибув. 14.01.2020 р. від [PERSON] отримала смс-повідомлення, в якому останній просив піти в судове засідання. Після судового засідання про результат розгляду апеляційної скарги вона повідомила [PERSON] смс-повідомленням, після чого почалися на її адресу різного характеру погрози. Крім того, про будь-яку домовленість про вирішення справи за 500 у.о. мови не було. Враховуючи наведене просить в позові відмовити. Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним у позові та доповнив, що 27.11.2019 р. звернувся до адвоката Монастирецької Г.В. із проханням про його представництво в Закарпатському апеляційному суді щодо розгляду апеляційної скарги по справі №299/3300/19 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду, якою було накладено арешт на автомобіль марки «AUDI А4», номерний знак [NUMBER] . В цей же день уклали із вказаним адвокатом договір, при цьому, умови договору йому роз`яснювались усно. Йому відомо, що адвокат двічі була в засіданнях в апеляційному суді по його скарзі, а чи була присутня в засіданні 14.01.2020 року невідомо. Зазначив, що після відкладення розгляду скарги 18.12.2019 р. на січень вони з адвокатом Монастирецькою Г.В. пересварилися і він вважав, що по телефону розірвали договір. Крім того, по пошті від адвоката отримав заяву, в якій вона зазначила про розірвання між ними договору та просила прибути для повернення гонорару. Крім того, в задоволенні його апеляційної скарги було відмовлено. Щодо поверненням коштів до [PERSON] звернувся орієнтовно через три місяці після отримання її заяви, оскільки раніше не мав можливості. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, при цьому, до суду 25.03.2021 р. поступила заява [PERSON] , у якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, поданий відзив на позовну заяву підтримує, слухання справи просить провести за наявними матеріалами у її відсутності. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області (справа №299/3300/19) накладено арешт на речові докази: автомобіль марки «Nissan Qashqai» та автомобіль марки «Audi А4». Судом встановлено, що 27 листопада 2019 року між адвокатом Монастирецькою Г.В. та [PERSON] укладено Договір № 38/19 про надання правової допомоги. Характер доручення: для представництва інтересів у Закарпатському апеляційному суді, справа №299/3300. Обумовлений розмір оплати за надання правової допомоги в апеляційному суді: по домовленості. Умовами вказаного договору передбачено, що в процесі виконання угоди клієнт вправі відмовитися від правової допомоги, сплативши гонорар за виконану роботу, розмір якої узгоджується. Про відмову від допомоги клієнт зобов`язаний попередити письмово заздалегідь. Відпрацьований гонорар не повертається. Крім того, 28.11.2019 адвокатом Монастирецькою Г.В., яка діє в інтересах [PERSON] до Закарпатського апеляційного суду подано заяву про надання можливості ознайомитися із матеріалами справи №299/3300/19 та перенести розгляд вказаної справи. 28 листопада 2019 року між адвокатом Монастирецькою Г.В. та Лецо Карло укладено Договір №39/19 про надання правової допомоги. Характер доручення: для представництва інтересів у Закарпатському апеляційному суді, справа №299/3300. Обумовлений розмір оплати за надання правової допомоги в апеляційному суді: по домовленості. 23.12.2019 р. [PERSON] на адресу [PERSON] скерувала заяву, у якій зазначила, що за обоюдною домовленістю він сплатив гонорар в сумі 7140 грн., що еквівалентно становило 300 доларів США. Крім того, зазначила, що здійснення захисту в справі №299/3300/19 припиняє, про що поставила його та Апеляційний суд до відома та просила прибути особисто за адресою: [ADDRESS] , з метою розірвання договору та повернення гонорару. Вказану заяву [PERSON] отримав 27.12.2019 р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Копією виступу в судових дебатах від 18.01.2020 р. підтверджується, що захисник Монастирецька Г.В., яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] долучала такі по справі №299/3300/19 в Закарпатський апеляційний суд. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів: Згідно ч.3\~ст. 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За змістом ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст.\~6\~та ст.\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому,\~стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом четвертим частини першої статті першої\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст.\~27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється главою 63\~Цивільного кодексу\~України та загальними положенням про договір, передбаченими главою 52 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 901\~Цивільного кодексу\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903\~Цивільного кодексу\~України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За правилами\~ст.\~29\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» дія\~договору про\~надання правової\~допомоги припиняється\~його належним\~виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Статтею 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорар), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Як вбачається із змісту договору № 38/19, позивачем доручено адвокату Монастирецькій Г.В. представлення інтересів у Закарпатському апеляційному суді у справі №299/3300. За вказаним договором позивачем сплачено гонорар в розмірі 7140 грн., що еквівалентно 300 доларів США, вказане не заперечувалося відповідачем у відзиві. Щодо договору №39/19 про надання правової допомоги укладеного 28.11.2019р. між адвокатом Монастирецькою Г.В. та [PERSON] для представництва інтересів у Закарпатському апеляційному суді по справі №299/3300, то такий не є предметом даного спору, відтак вказані обставини судом не досліджувалися. Позивач звертаючись до суду із даним позовов зазначає, що відповідач не виконала роботу згідно договору та направила йому заяву про припинення договору і повернення гонорару, відтак враховуючи вказані обставини вважав що договір між ними розірваний. З долученої заяви адвоката Монастирецької Г.В. від 23.12.2019 р. вбачається, що вона дійсно направляла таку позивачу і вказувала про свій намір розірвання договору та повернення гонорару позивачу, однак, як зазначив і сам позивач у судовому засіданні, до адвоката за поверненням гонорару він звернувся лише по спливу трьох місяців від часу отримання такої заяви. Крім того, згідно умов договору про надання правової допомоги №38/19, про відмову від допомоги клієнт зобов`язаний попередити письмово заздалегідь. При цьому, в матеріалах справи не міститься такого письмового повідомлення позивача. В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що його апеляційну скаргу у справі №299/3300/19 було розглянуто Закарпатським апеляційним судом у січні 2020 р. та відмовлено в її задоволенні. Відповідачем до відзиву долучено копії документів по справі №299/3300/19, про ознайомлення з матеріалами справи та про перенесення розгляду справи датована 28.11.2019, виступ в дебатах по вказаній справі від 18.01.2020р. Крім того, участь відповідача у судових засіданнях у справі №299/3300/19 в Закарпатському апеляційному суді, зокрема 28.11.2019 р. та 18.12.2019 р. не заперечувалась і самим позивачем. З наведеного вбачається, що на час звернення [PERSON] до адвоката Монастирецької Г.В. для повернення гонорару, робота за договором про надання правової допомоги №38/19 була виконана, апеляційна скарга розглянута, відтак підстав для повернення відпрацьованого гонорару не було. Окрім цього, під час розгляду справи доводи позивача про невиконання умов договору та про розірвання договору про надання правової допомоги №38/19 від 27.11.2019 не знайшли свого підтвердження, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом. При цьому, саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення його прав, яке, на його думку, полягає в невиконанні відповідачем зобов`язань за договором . Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик настання відповідних правових наслідків. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати по справі підлягають віднесенню на позивача відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed