Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 07.12.2012 уклав з [PERSON] договір позики (далі Договір) на суму 369000 грн., еквівалентну 45000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 06.06.2013, проте свого зобовязання не виконав. Пунктом 5 Договору передбачений обовязок позичальника в разі несвоєчасного повернення боргу сплатити його з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Через невиконання відповідачем зобовязання з повернення боргу позивач був змушений звернутись до суду та рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.01.2016 задоволений позов останнього і з відповідача стягнуто на його користь заборгованість за Договором в сумі 1057696,43грн., три відсотки річних в сумі 76916,68грн. та інфляційні витрати в сумі 675095,19грн. Станом на 01.11.2015, враховуючи курс гривні відносно долара на зазначену дату, заборгованість відповідача перед позивачем складає 1030679,33 грн. Три відсотки річних від вказаної суми заборгованості за період з 01.11.2015 по 01.02.2016 (92 дні) становлять 7772,34 грн., а індекс інфляції за період з 01.10.2015 по 01.01.2016 27828,34 грн. Позивач просить стягнути з відповідача зазначені три відсотка річних в сумі 7772,34 грн. та інфляційні витрати в сумі 27828,34 грн., а загалом 35600,68 грн., а також судовий збір. В суді представник позивача підтримав позовні вимоги, наполіг на їх задоволенні та дав пояснення відповідно до викладених в позові обставин. Представник відповідача проти позову заперечував, пославшись на те, що на теперішній час не існує жодного судового рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики, на який посилається представник позивача, отже відсутня підстава для стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції. Крім того, відсотки та інфляційні витрати нараховані позивачем на заборгованість у валюті, що не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про дату й час слухання справи сповіщались належним чином, до суду не зявились, що не є перешкодою для розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини: згідно договору позики від 07.12.2012 [PERSON] передав у власність [PERSON] гроші в сумі 369000 грн., що на дату підписання договору є еквівалентом 45000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 06.06.2013 (а.с. 6). Спір про стягнення заборгованості за вказаним договором позики неодноразово вирішувався судом, при цьому заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.01.2016, на яке посилається позивач, було скасовано, справа переглянута в загальному порядку (а.с. 7, 35). 21.04.2017 апеляційним судом Харківської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, відмовлено. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зі змісту останніх трьох абзаців третьої сторінки рішення апеляційного суду Харківської області від 21.04.2017 вбачається, що судом апеляційної інстанції встановлений факт виконання [PERSON] свого зобовязання за спірним договором позики перед [PERSON] шляхом реалізації останнім за 632000 грн. на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.02.2016, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між сторонами в забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 07.12.2012. Таким чином, зобовязання [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 07.12.2017 виконано в повному обсязі і підстави стверджувати про існування будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним договором позики, як то трьох відсотків річних чи інфляційний витрат, відсутні. З погляду на вищевикладене суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed