Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності його матері [PERSON] сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) в КСП «Есхар» в розмірі 3,16 га, та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в КСП «Есхар» розміром 3,16 га в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] Заявник в заяві вказав, що він є спадкоємцем майна, що належало його матері [PERSON]. , яка померла [INFO] . До складу спадщину увійшло право на земельну частку (пай) в КСП «Есхар» розміром 3,16 га. Оскільки за час життя [PERSON] не склала заповіт щодо свого майна, спадкування здійснюється за законом. [PERSON] прийняв спадщину фактично, однак, звернутися до нотаріальної контори він не може у зв`язку із відсутністю оригіналу правового документа на земельну ділянку (пай). Окрім того, у копії сертифікату на право на земельну ділянку (пай) не вірно вказане прізвище власника, замість правильного « [PERSON] » вказано « [PERSON] », тому він вимушений звернутися до суду, оскільки у нього немає можливості підтвердити факт належності правовстановлюючого документа - сертифікату про право на земельну частку (пай) інакше, як рішенням суду. В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав вимоги заяви та просив розглядати справу без його участі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, (а.с. 36). За таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] у с. Стара Покровка, Чугуївського району, Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Старопокровською сільською радою Чугуївського району Харківської області 06.08.1997 року (а.с. 6). На момент смерті [PERSON] належала земельна частка (пай), розміром 3,16 га, яка перебуває в колективній власності КСП «Есхар», що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] від 26.01.1998, однак в даному сертифікаті власником вказана [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з відповіді міськрайонного управління Держгеокадастру в Чугуївському районі та м. Чугуєві, на ім`я [PERSON] було виписано сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Есхар» на підставі рішення Чугуївської районної державної адміністрації № 488 від 08.09.1997, розмір земельної частки (паю) 3,16 умовних кадастрових гектарів. Крім того, з довідки № 271 від 24.07.2019 Старопокровської сільської ради Чугуївського району Харківської, вбачається, що на території Старопокровської сільської ради не була зареєстрована та не проживала [PERSON] , [INFO] . Також суду наданий протокол № 4 від 16.05.1997 загальних зборів працівників КСП «Есхар» та список членів КСП «Есхар», в якому членом КСП зазначена [PERSON] . Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Надані суду докази свідчать про те, що у сертифікаті про право на земельну частку допущена помилка, яка була допущена при складанні списків членів КСП і надані суду докази підтверджують цю помилку. Проаналізувавши наявні докази, суд приходить до висновку, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай), помилково записано прізвище та по-батькові матері заявника, як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що підтверджується наданими суду матеріалами, і суд приходить до висновку, що факт належності сертифікату [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення даного факту заявнику необхідно для реалізації свого права на спадкування. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 26.01.1956 року (а.с. 5). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Старопокровської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 95 від 11.05.2019 [PERSON] на день смерті - [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] (а.с. 18). Таким чином, спадкоємцями першої черги померлої є її син [PERSON] , оскільки чоловік померлої - [PERSON] помер раніше за неї - [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). За інформацією Чугуївської державної нотаріальної контори № 2408/01-16 від 24.06.2019, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в термін, передбачений ст.ст. 529, 531 ЦК Української РСР від 18.07.1963 і заключних та перехідних положень до ЦК України (2003) (шість місяців), спадкоємці померлого з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались, але можуть бути спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тим, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; спадкова справа не заводилась; свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 31). Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. (ст. 549 ЦК України 1963р.). Судом встановлено, що позивач на день смерті спадкодавця проживав разом, тому він є таким, що вступив в управління спадковим майном, але у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно Наказу Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Оцінивши докази, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення вимог заявника про встановлення факту належності його матері сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки виправити помилку іншим чином неможливо, та визнання права власності за ним на спадкове майно, оскільки він є єдиним спадкоємцем. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що наявна помилка у правовстановлюючому документі на земельну частку (пай), суд вважає, що вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved