Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 04.03.1989 року вони уклали шлюб, який зареєстровано Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеса) , актовий запис № 36. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося, шлюбні стосунки фактично припиненні. На даний час поживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу не можливе, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 16.07.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснив, що їхня сім`я розпалася остаточно, на його думку примирення між ними не можливе, тому просив суд не надавати їхньому подружжю строк для примирення та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, також вважає, що строк для примирення їхньому подружжю не потрібен, сімейні стосунки між ними припинені, тому не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне просила не змінювати. Суд, приймаючи до уваги пояснення обох сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2021 року, 04.03.2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Актовий запис № 36. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні погляди на життя та постійні непорозуміння. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, як позивач так і відповідач не заперечують проти розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач також не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved