Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнати за ним право власності на ? частину квартири. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н-00639/99, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а він, [PERSON], купив квартиру [ADDRESS]. Договір був повністю виконаний сторонами, зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості відповідно до порядку, що діяв на той час (книга 320 пр., стор. 23, реєстр № 770). 2 березня 2001 року позивач подарував ? частину вказаної квартири своїй колишній дружині [PERSON]. Вказаний договір був посвідчений нотаріусом і також був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості (кн. 407 пр, стор. 11, реєстр 770). У 2014 році позивач звернувся за консультацією до нотаріуса з питання відчуження квартири і з'ясував, що договір купівлі-продажу квартири не є дійсним, оскільки суперечить вимогам статей 47, 227 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, що діяв в період укладення договору. Крім того, вже після звернення до суду з'ясувалося, що втрачений оригінал договору купівлі-продажу. Дублікат договору позивач отримати не може, оскільки юридична особа Одеська муніципальна біржа припинена 10.09.2012 року. У судове засідання позивач не з'явився, його представник за довіреністю надав заяву, якою позов підтримав у повному обсязі, просив закінчити розгляд справи за його відсутності. Відповідачі та третя особа про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в суд не з'явились, про причину неявки суду не повідомили. Суд, у зв'язку з неявкою сторін, що не з'явились та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 169 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом обставин. Судом встановлено, що 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н-00639/99, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. При цьому [PERSON] діяла від свого імені та від імені [PERSON] та [PERSON], на підставі доручення, посвідченого нотаріусом 2-ої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-1117 від 29.03.1999 р. Зазначена квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності № 01361 від 04.10.1994 року, виданого Органом Приватизації державного житлового фонду Приморського району, зареєстрованого ОМБТІ та РОН під № 770, стор. 20, кн. 103 пр. від 18 листопада 1994 року. Покупець в установленому законом порядку зареєстрував право власності на нерухоме майно в ОМБТІ та РОН 16 червня 1999 року (книга 320 пр., стор. 23, реєстр 770). 30.07.1999 р. позивач зареєструвався у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 257 від 12.12.2013 року, виданою дільницею № 8 ЖКС. 2 березня 2001 року [PERSON] подарував ? частину вказаної квартири [PERSON]. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий номер 834, та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості (кн. 407 пр, стор. 11, реєстр 770). Згідно довідки КП БТІ Одеської міської ради від 24.12.2013 року за [PERSON] за станом на 31.12.2012 року зареєстрована ? частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на біржі 16.06.1999 року № Н-00639/99 (кн. 320 пр., стор. 23, р. № 770). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями Цивільного Кодексу 1963 р. Відповідно до ст. 224 ЦК України покупці і продавець повністю виконали умови договору купівлі - продажу. Із змісту договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному обсязі до підписання договору, про що свідчить п. 4 договору. Будь-яких суперечок між покупцями і продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України. Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, суд вважає можливим поновити порушене право позивача на підставі ст. 47 ч. 2 ЦК УРСР. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР на вимогу сторони, що виконала угоду, має право визнати її дійсною. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд приймає до уваги, що отримати дублікат договору позивач не може, оскільки юридична особа Одеська муніципальна біржа припинена 10.09.2012 року, що підтверджується довідкою головного управління статистики в Одеській області № 05-03-191874 від 30.05.2014 року. На підставі викладеного і

Outcome: approved