overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] В даному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка з серпня 2013 року в будинку не проживає. Тривалий час вони не спілкуються та не підтримують жодних стосунків. [PERSON] за місцем реєстрації не з'являється понад півтора року, проте знятися з реєстрації за вищевказаною адресою добровільно не бажає. Реєстрація [PERSON] у будинку порушує право позивача, як власника будинку, оскільки він не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутність. Позов підтримав та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Причини неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних уній доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с. Пединівка, вул. Жовтнева, 35 ( а.с. 6). Згідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Черкаській області відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] З довідки № 9 від 28.01.2015 року, виданої Пединівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області та акту депутата Пединівської сільської ради [PERSON] від 28.01.2015 року, складеного з участю свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно не проживає в с. Пединівка Звенигородського району Черкаської області з серпня 2013 року ( а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], яка є колишньою дружиною позивача та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] не проживає в будинку позивача без поважних причин понад один рік, а тому втратила право на користування цим житлом. Добровільно відповідач з реєстраційного обліку не знімається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в будинку №13 по вул. Щербакова (після перейменування Січових стрільців) в м. Полонне, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що для неї на праві власності належить вказаний вище будинок на підставі договору дарування № 5048 від 07.10.2008 року. Відповідач [PERSON], являється дочкою позивача і значиться зареєстрованою у вказаному будинку, однак тривалий час, а саме з 2015 року, не проживає за місцем реєстрації, витрати по утриманню будинку не проводить. На даний час позивач має намір оформити субсидію, крім того сплата комунальних платежів також залежить від кількості зареєстрованих осіб в будинковолодіння, проте добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити такий із вказаних вище підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України ). Встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування №5048 від 07.10.2008 року, належить житловий будинок № 13 по вул. Щербакова в м. Полонному, Хмельницької області. [PERSON] зареєстрована в належному для позивача житловому будинку, однак тривалий час, більше трьох років, не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в будинку №31 по вул. Цельори в с. Котелянка, Полонського району, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказував, що для нього на праві власності належить вказаний вище будинок, на підставі свідоцтва про право власності відповідно до рішення Котелянської сільської ради від 28.01.2004 року. Відповідач [PERSON], являється бувшою дружиною позивача, шлюб з якою розірвано 20.12.2017 року, і значиться зареєстрованою у вказаному будинку, однак тривалий час, а саме з 2015 року, не проживає за місцем реєстрації, витрати по утриманню будинку не проводить. На даний час позивач має намір розпорядитись належним для нього майном, крім того сплата комунальних платежів також залежить від кількості зареєстрованих осіб в будинковолодіння, проте добровільно знятись з реєстрації відповідач в добровільному порядку не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити такий із вказаних вище підстав. Відповідач [PERSON] в судові засідання після 19 вересня 2017 року, не з`являлася, хоч про дату, час і місце судових засідань повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Оскільки,відповідач належним чином повідомлена про час в місце слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності відповідно до рішення Котелянської сільської ради від 28.01.2004 року, належить житловий будинок № 31 по вул. Цельори в с. Котелянка, Полонського району, Хмельницької області. [PERSON] зареєстрована в належному для позивача житловому будинку, однак тривалий час, більше двох років, не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для нього перешкоди у користуванні цим житлом, тому, його права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить вказана квартира, яку він придбав у відповідача [PERSON] Відповідач під час підписання договору купівлі-продажу пообіцяв добровільно знятися з реєстраційного обліку, але і досі залишається зареєстрованим в цій квартирі. Таким чином відповідач не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку, що позбавляє позивача законної можливості користуватися та вільно розпоряджатися майном. У зв'язку з цим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.3-4). Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с.19). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2015 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5-8). У вказаній квартирі зареєстрований, але не мешкає відповідач [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з позовної заяви, квартиру позивач придбав у відповідача [PERSON] Відповідач під час підписання договору купівлі-продажу пообіцяв добровільно знятися з реєстраційного обліку, але і досі залишається зареєстрованим в цій квартирі, що позбавляє позивача законної можливості користуватися та вільно розпоряджатися майном. Відповідач в зазначеній квартирі фактично не проживає, житлом не користується, обов'язків по утриманню житла не виконує. Частиною 1 ст.71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що відповідач не проживає за адресою своєї реєстрації понад встановленого законом строку, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

\~ \~[PERSON] \~звернувся\~ до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить визнати\~відповідача [PERSON]\~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~за адресою:\~[ADDRESS]. Позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що він\~є власником\~вищевказаної квартири.\~Відповідач зареєстрований\~в квартирі,\~проте з\~листопада 2015\~року там\~не проживає\~та добровільно\~із реєстраційного\~обліку не\~знімається, чим створює йому перешкоди як власнику квартири в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. \~ \~ \~ \~ Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири № 54 розташованої за адресою: вул. Злагоди, 18, м. Тетіїв, Київської області, що підтверджується копією договору дарування квартири від 30.12.2002 року (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 622 від 14.11.2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO] (а.с.6). Проте з листопада 2015 року відповідач в квартирі не проживає, що підтверджується поясненнями позивача та свідків [PERSON] та [PERSON]. Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Стаття\~ 71 ч.1 ЖК України визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї\~ за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~з положеннями\~ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України,\~член сім'ї\~власника житла\~втрачає право\~користування цим\~житлом у\~разі відсутності\~члена сім'ї\~без поважних\~причин понад\~один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи те, що відповідач [PERSON], будучи членом сім?ї позивача, в квартирі не проживає більше трьох років, але зареєстрований у ній і тим самим чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, зокрема в отриманні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS].Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником вищевказаного будинку. Відповідач зареєстрована в будинку, проте з 2009 року там не проживає та добровільно із реєстраційного обліку не знімається,чим створює йому перешкоди як власнику будинку в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили те, що дочка позивача [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає близько 10 років. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.01.1986 року (а.с.6). В даному будинку з 09.08.2008 року зареєстрована дочка позивача - відповідач по справі [PERSON], [INFO] (копія довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 21.12.2018 року - а.с. 9, та довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 23.01.2019 року - а.с.13). Проте з 2009 року відповідач в будинку не проживає, що підтверджується поясненнями позивача, актом депутата Тетіївської міської ради від 21.12.2018 року (а.с.10) та поясненнями свідків. Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Стаття 405 ч.2 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи те, що відповідач в будинку по [ADDRESS] з 2009 року не проживає, але зареєстрована в ньому і тим самим чинить перешкоди позивачеві у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, зокрема в утриманні житлового будинку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку [PERSON] та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в [ADDRESS] , мотивуючи тим, що він являється власником вищевказаного житлового приміщення, а [PERSON] та її діти з травня 2013 року не проживають у будинку, витрати по його утриманню не несуть. У зв`язку з чим він позбавлений можливості оформити субсидію та розпоряджатися свою власністю. На його звернення добровільно знятися з реєстрації не реагує, оскільки відповідачка має власне житло просив його позов задоволити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Бондар Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №773, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності для [PERSON] . [PERSON] зареєстрована у вказаному вище домоволодінні, разом з нею зареєстровані і її малодітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] однак з 2013 року і по теперішній день вони у вказаному житлі не проживають, це стверджується даними довідки від 03 лютого 2021 року виданої старостою с. Буртин Понінківської селищної об`єднаної територіальної громади. Крім того, дані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідачки та її дітей в житлі позивача створює для нього перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, його права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] та її дітей такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтвердженні понесені судові витрати в розмірі 908грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №2 в будинку №6-В, яка розташована на пр.Ак.Глушка м.Одесі, посилаючись на те, що [PERSON] більше одного року за вказаною адресою не проживає, за комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію за даною адресою не отримує, особистих речей відповідачки в квартирі не має, однак знятись з реєстрації добровільно відмовляється, чим обмежує права позивача, як власника, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідачка до судового засідання не зявилась, повідомлялась, про причини неявки суд не сповістила. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно договору купівлі - продажу від 13 квітня 2015 року [PERSON] є власником квартири №2 в будинку №6-В, яка розташована на пр.Ак.Глушка м.Одесі. Як вбачається з довідки від 30.01.2017 року №9 [PERSON] з 04.06.2015 року зареєстрована за адресою: [INFO] б. №6-В, кв.№2. 07.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, між сторонами зареєстровано шлюб. В довідці голови ЖБК «Вимпел-6» від 27.02.2017 року, яка була надана позивачем, на підтвердження своїх вимог, вказано, що зі слів сусідів та чоловіка, [PERSON] протягом останніх 12 місяців за спірною адресою не проживає. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON], крім довідкиголови ЖБК «Вимпел-6» від 27.02.2017 року в якій зазначено лише зі слів і не визначені прізвища сусідів, не надано жодного доказу в підтвердження обставин зазначених у позові ( не сплата відповідачем за комунальні послуги, не отримання кореспонденції, відсутність особистих речей), крім того ухвалою суду від 07.09.2017 року явку позивача було визнано обовязковою, для надання особистих пояснень (чи є квартира спільною власністю подружжя, чи розірваний шлюб укладений між сторонами), однак позивач судові повістки не отримував за спірною адресою та до судового засідання не зявився, а суд, відповідно до діючого законодавства, позбавлений можливості за своєю ініціативою порушувати питання про витребування доказів по справі. При таких обставинах, суд вважає вимоги [PERSON] не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

Outcome: dismissed