Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] 10.12.2018 позичив у позивача кошти у розмірі 5600 (п`ять тисяч шістсот) польських злотих та написав боргову розписку про отримання ним даних грошей, зобов`язуючись повернути вказані кошти до 10.02.2019 року. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому гроші, однак відповідач гроші кошти не повернув. Оскільки [PERSON] порушив істотні умови договору позики, то за порушення грошового зобов`язання несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. Станом на 18.09.2020 року, офіційний курс гривні щодо польського злотого становить 7,4388 грн. за 1 польський злотий, тобто відповідач винен позивачу 41657 (сорок одну тисячу шістсот п`ятдесят сім) гривень 28 копійок боргу. Період прострочення склав: з 10.02.2019 року по 18.09.2020 року. Враховуючи три проценти річних, загальна сума боргу становить 43636,00 грн. Враховуючи викладені обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 43636, грн. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3840,80 грн., що складають витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 01.12.2020 року розгляд справи по суті відкладено для повторного направлення відповідачу копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів. У строк, повторно встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору позики відповідачем. Так, з письмової розписки від 10.12.2018 року, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 5600 (п`ять тисяч шістсот) польських злотих, які відповідач зобов`язувався повернути до 10.02.2019 року. Відповідач на спростування зазначеної обставини доказів не подав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач своїх зобов`язань по даному договору позики не виконав. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Аналіз встановлених судом обставин та зазначених правових норм в сукупності, дає підстави для висновку про те, що відповідач має порушене перед позивачем зобов`язання, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача суму боргу та 3% річних. Як встановлено з матеріалів справи позивач подав до суду позовну заяву 18.09.2020 року та просив стягнути борг в сумі 43636 грн., яка еквівалентна 5600 (п`ять тисяч шістсот) польським злотим, станом на 18.09.2020 року, разом з врахуванням трьох процентів річних. В той же час, станом на 07.07.2021 року (день розгляду справи), сума боргу відповідача перед позивачем в національній валюті за курсом НБУ, з врахуванням 3% річних, складає 42106,14 грн., а тому саме ця сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 42106,14 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивач поніс такі витрати в розмірі 3000 грн. Враховуючи характер спірних правовідносин, співмірність послуг адвоката з ціною позову, ступенем складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд вважає, що витрати з оплати правничої допомоги підлягають до стягнення з відповідача в сумі 3000 грн. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, тобто судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial