Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за час виконання рішення, прострочені проценти за договорами позики, різницю основної суми заборгованості за договорами позики та моральну шкоду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.08.2010 року Жовківським районним судом Львівської області постановлено рішення у справі № 2-487/2010, на дане рішення подано апеляційну скаргу, та Апеляційним судом Львівської області , апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, а саме : рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25.08.2010 року в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] : -За договором позики від 01.10.2006 року : 8\~919 грн. 77 коп.- 3 % річних за період з 02.10.2009 року по 02.06.2010 року, -За договором позики від 16.10.2006 року : 8\~201 грн. 65 коп. 3 % річних за період з 17.10.2009 року по 17.05.2010 року , -За договором позики від 29.05.2008 року : 7 991 грн.09 коп.- 3% річних за період з 01.06.2009 року по 01.06.2010 року, -За договором позики від 08.10.2008 року : 4\~701 грн. 17 коп.- 3 % річних за період з 09.10.2009 року по 09.05.2010 року, -За договором позики від 15.11.2008 року : 4\~874 грн. 44 коп.- 3 % річних за період з 16.08.2009 року по 16.05.2010 року, скасовано та відмовлено в цій частині в позовних вимогах [PERSON] У решті рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25.08.2010 року залишити без змін, а саме в частині про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] : -За договором позики від 01.10.2006 року : 445 988 грн. 69 коп.- сума боргу , 353\~185 грн. 60 коп. - 15 % за вісім місяців простроченого платежу за період з 02.10.2009 року по 02.06.2010 року, -За договором позики від 16.10.2006 року : 468 666 грн. 00 коп.- сума боргу , 31 140\~599 грн. 80 коп. - 10 % за три місяці простроченого платежу за період з 17.10.2009 року по 17.01.2010 року, -За договором позики від 29.05.2008 року : 266 369 грн. 68 коп.- сума боргу , 319\~642 грн. 80 коп. - 10 % за дванадцять місяців простроченого платежу за період з 01.06.2009 року по 01.06.2010 року , -За договором позики від 08.10.2008 року : 268\~638 грн. 72 коп.- сума боргу, 282\~070 грн. 65 коп. 15% за сім місяців простроченого платежу за період з 09.10.2009 року по 09.05.2010 року, -За договором позики від 15.11.2008 року : 243\~722 грн. 10 коп. сума боргу, 292\~466 грн. 52 коп. 15% за вісім місяців простроченого платежу за період з 16.09.2009 року по 16.05.2010 року, -За договором позики від 02.03.2009 року: 153\~855 грн. 00 коп. сума боргу, 3\~846 грн. 37 коп. 3 % річних за період з 16.07.2009 року по 16.05.2010 року, -За договором позики від 17.03.2009 року : 58 000 грн. 00 коп. сума боргу, 1\~595 грн. 00 коп. 3 річних за період з 18.06.2009 року по 18.05.2010 року та 4\~814 грн. 00 коп. інфляції від суми позики за період з липня 2009 року по квітень 2010 року. Окрім того, просив стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] судові витрати . На виконання рішення, яке набрало законної сили судом видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження № 24076218. Протягом виконання рішення суду позивач не отримав жодних коштів у якості погашення заборгованості. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст.625 ЦК України. Оскільки мало місце несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань, встановлене рішенням Жовківського районного суду Львівської області, посилаючись на приписи ст.625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних за час виконання рішення, різницю основної суми заборгованості за договорами, інфляційні втрати , та прострочені проценти за договором позики . Просив суд позов задоволити та стягнути з відповідача вищевказані суми за невиконання грошового зобовязання та судовий збір. В ході судового розгляду справи, позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за грошовим зобов»язанням та остаточно просить стягнути з відповідача [PERSON] різницю основної суми заборгованості за договорами, інфляційних втрати, 3% річних за договорами позики , моральну шкоду та судові ввитрати . Просив суд позов задоволити в повному об»ємі. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в жодне судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Окрім того, 03.03.2016 року суддею винесено ухвалу суду , якою прийнято заяву позивача про відмову від позову в частині до відповідача [PERSON] . А саме, цивільну справу в частині за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та моральної шкоди- провадженням закрито . Проте представником відповідача [PERSON] на вищезгадану ухвалу суду подано апеляційну скаргу. Дану ухвалу суду направлено до Апеляційного суду Львівської області для розгляду даної апеляційної скарги по суті. Відповідно до ст.293 ч.4 ЦПК України, вбачається, що подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом. А тому, судом вирішено розгляд справи закінчувати за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог Судом встановлено, що 25.08.2010 року Жовківським районним судом Львівської області постановлено рішення у справі № 2-487/2010, на дане рішення подано апеляційну скаргу, та Апеляційним судом Львівської області , апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, а саме : рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25.08.2010 року в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] : -За договором позики від 01.10.2006 року : 8\~919 грн. 77 коп.- 3 % річних за період з 02.10.2009 року по 02.06.2010 року, -За договором позики від 16.10.2006 року : 8\~201 грн. 65 коп. 3 % річних за період з 17.10.2009 року по 17.05.2010 року , -За договором позики від 29.05.2008 року : 7 991 грн.09 коп.- 3% річних за період з 01.06.2009 року по 01.06.2010 року, -За договором позики від 08.10.2008 року : 4\~701 грн. 17 коп.- 3 % річних за період з 09.10.2009 року по 09.05.2010 року, -За договором позики від 15.11.2008 року : 4\~874 грн. 44 коп.- 3 % річних за період з 16.08.2009 року по 16.05.2010 року, скасовано та відмовлено в цій частині в позовних вимогах [PERSON] У решті рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25.08.2010 року залишити без змін, а саме в частині про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] : -За договором позики від 01.10.2006 року : 445 988 грн. 69 коп.- сума боргу , 353\~185 грн. 60 коп. - 15 % за вісім місяців простроченого платежу за період з 02.10.2009 року по 02.06.2010 року, -За договором позики від 16.10.2006 року : 468 666 грн. 00 коп.- сума боргу , 31 140\~599 грн. 80 коп. - 10 % за три місяці простроченого платежу за період з 17.10.2009 року по 17.01.2010 року, -За договором позики від 29.05.2008 року : 266 369 грн. 68 коп.- сума боргу , 319\~642 грн. 80 коп. - 10 % за дванадцять місяців простроченого платежу за період з 01.06.2009 року по 01.06.2010 року , -За договором позики від 08.10.2008 року : 268\~638 грн. 72 коп.- сума боргу, 282\~070 грн. 65 коп. 15% за сім місяців простроченого платежу за період з 09.10.2009 року по 09.05.2010 року, -За договором позики від 15.11.2008 року : 243\~722 грн. 10 коп. сума боргу, 292\~466 грн. 52 коп. 15% за вісім місяців простроченого платежу за період з 16.09.2009 року по 16.05.2010 року, -За договором позики від 02.03.2009 року: 153\~855 грн. 00 коп. сума боргу, 3\~846 грн. 37 коп. 3 % річних за період з 16.07.2009 року по 16.05.2010 року, -За договором позики від 17.03.2009 року : 58 000 грн. 00 коп. сума боргу, 1\~595 грн. 00 коп. 3 % річних за період з 18.06.2009 року по 18.05.2010 року та 4\~814 грн. 00 коп. інфляції від суми позики за період з липня 2009 року по квітень 2010 року. На виконання рішення, яке набрало законної сили судом видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження № 24076218. Протягом виконання рішення суду позивач [PERSON] не отримав жодних коштів у якості погашення заборгованості. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки мало місце несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань, встановлене рішенням Жовківського районного суду Львівської області, позивач з посиланням на приписи ст.625 ЦК України звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів від інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так як відповідач умов договору не виконав, станом на час розгляду справи, сума основного боргу складає 2\~905\~016,77 грн.; а також 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати 45\~124 грн. 00 коп. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача в користь позивача суд приходить до наступних висновків. Позивач просить стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. 00 коп, мотивуючи таке тим, що у зв»язку із неповерненням відповідачем грошових коштів позивач зазнав і значної моральної шкоди, яка виразилася у емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, та проявляється у втраті довіри до оточуючих людей, органів правопорядку та державних установ, а також розладу сімейних відносин, невиконання зобов»язання щодо повернення його боргу дружині покійного товариша, та перед малолітньою дитиною щодо обіцяного фінансування її навчання. Також через допущене [PERSON] невиконання зобов»зання перед позивачем , через що він зазнав і певні життєві ускладнення, а саме це виразилось у переживаннях , хвилюваннях щодо реальної можливості повернення коштів , погіршенні психологічного та фізичного стану, втратою можливості вести звичайний спосіб життя, витрачанні особистого часу на підготовку та скерування письмових звернень до позичальника, органів правопорядку та державних установ, вивченні нюансів цивільного та кримінального законодавства, витрачанні часу та сил на здійснення візитів до зазначених установ, Укрпошти для надсилання поштової кореспонденції. У зв»язку із чим у нього порушився встановлений ритм життя, таке відобразилось на його близьких, самопочутті, оскільки через клопоти, що виникли у нього в результаті невиконання відповідачем зобов»язання , позивач отримав внутрішній дискомфорт , душевний розлад, почав швидко втомлюватись, став подразливий, захворів і більше двох тижнів вимушений був лікуватись. У нього значно збільшились витрати на лікування, що призвело до моральних страждань. Відповідно до ст.23 ЦК України вказано, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23, ст.1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 ст.23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. А тому, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], які виразились в тому, що останній добровільно кошти не повернув та не виконує рішення суду, яким з останнього стягнуто кошти , позивач [PERSON] зазнав моральну шкоду у вигляді протиправної поведінки щодо позивача та його членів сімї, . Позивач зазнає постійного стресу, погіршився стан його здоров»я, що підтверджується виписками із хвороби, порушився звичний ритм життя позивача, тощо . Постійно доводиться звертатись в державні органи , а саме правоохоронні та судові органи. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема, що він є працездатним, однак ніде не працює. При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що такий в користь позивача слід визначити в розмірі 10\~000, 00 грн. і стягнути таку суму з відповідача в користь позивача. Щодо вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат суд приходить до переконання що такі вимоги слід задоволити частково, а саме , згідно ст.88 ч.1 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задовленні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається із оригіналу квитанції (а.с.11) № 11 від 08.09.2014 року поданої позивачем до позовної заяви від 31.08.2015 року, в розмірі 243 грн. 60 коп., тобто дана квитанція була оплачена за подачу до суду іншої позовної заяви за позовом [PERSON] справа №444/2201/14-ц , яка ухвалою судді була повернута позивачу та судовий збір відповідно до квитанції №11 від 08.09.2014 року, та виконання ухвали в частині повернення коштів на оплату судового збору доручено Управлінню Державної казначейської служби України у Жовківському районі Львівської області. Відповідно до ст.6 ч.4 Закону України «Про судовий збір» , за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір справляється на загальних підставах. Згідно із ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації державної фінансової політики . Тобто, при поверненні позивачу за попередню подану позовну заяву суму судового збору слід було повернути та оплати при подачі іншого позову та подати суду іншу платіжний документ . А тому суд не враховує , до загальної суми судового збору попередньо оплачену суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 6 040 грн. 47 коп. А відтак, зібрані докази, оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача [PERSON]

Outcome: approved