Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення. В позовній заяві покликається на ту обставину, що відповідно до договору дарування квартири, укладеного і посвідченого нотаріально 25 жовтня 2017 року, а також згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, він є власником житлової квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі проживає і зареєстрований відповідач [PERSON], котрий не перебуває з позивачем в будь-яких родинних відносинах, не належить до кола членів сім'ї позивача. Спільного господарства з відповідачем він не веде. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у квартирі з дозволу бувшого власника, проте будь-який договір найму квартири з ним не укладався. З моменту набуття позивачем права власності на житлову квартиру, він звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою звільнити житло, надавши йому термін до 01 листопада 2017 року. Однак, відповідач дану вимогу проігнорував, житлове приміщення добровільно не звільнив. По цій причині позивач не має можливості вільно користуватися, розпоряджатися, у тому числі й проживати в даній квартирі разом з своєю дружиною. Просить позов задовольнити та усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловою квартирою [ADDRESS], шляхом виселення з неї [PERSON] без надання іншого житла. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON], будучи повторно належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, для у часті у розгляді справи не з'явився, а тому суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири, укладеного і посвідченого нотаріально 25 жовтня 2017 року, а також згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS]. Як вбачається з копії будинкової книги на вказану квартиру, у ній зареєстрований відповідач [PERSON], котрий не перебуває з позивачем в будь-яких родинних відносинах, не належить до кола членів сім'ї позивача. Спільного господарства з відповідачем він не веде. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у квартирі з дозволу бувшого власника, проте будь-який договір найму квартири з ним не укладався. Дану обставину також підтвердила свідок [PERSON] Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення (ч. 1 ст. 158 ЖК). Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами в письмовій формі не укладався, то в даному випадку відносини, що випливають з договору найму відсутні. Таким чином законні підстави для права проживання у спірній квартирі для відповідача відсутні. Тривалість проживання у даній квартирі, відсутність іншого житла відповідача також, на думку суду, не може впливати на право користування даним житловим приміщенням, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, між сторонами договір найму укладено не було та відсутні умови, притаманні для договору найму жилого приміщення, що є підтвердженням тимчасовості проживання відповідача в квартирі позивача, а у позивача [PERSON] є потреба у спірному житловому приміщенні для проживання членів його сім'ї, він заявляв свою вимогу до відповідача звільнити займане житлове приміщення, і надавав для цього достатній строк, а тому є всі підстави для задоволення позову. Судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, суд покладає на відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 321, 387, 391, 810, 811, 821 ЦК України, ст.158 ЖК України,

Outcome: approved