Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Баришівський районний сектор УДМС України в Київській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняттям їх з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться [ADDRESS], який був придбаний ним відповідно до договіру куплі-продажу від 04.01.1991р. У його будинку є зареєстрованими : [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та дочка [PERSON], сестра його колишньої дружини [PERSON], син сестри його колишньої дружини [PERSON]. Відповідачі з 2005 року жодного дня в будинку не проживають, особистих речей не зберігають, комунальні послуги не сплачують. Факт не проживання відповідачів в спірному житловому будинку, яке належить позивачу на праві особистої приватної власності, к він зазначає, підтверджується актом Баришівської селищної ради про встановлення факту проживання, а також поясненнями свідків. Реєстрація відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], є для [PERSON] перешкодою у вільному розпорядженні своїм нерухомим майном та причиною додаткових витрат по оплаті комунальних послуг. Просить суд визнати громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 2 по вул. К.Маркса 2-а в смт. Баришівка, Київської області та зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі за стягнути з відповідачів понесені ним витрати в сумі 1260 грн. за два оголошення в газеті «Урядовий Кур,єр» про день і час розгляду справи та витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання на розгляд справи 10.08., 27.08, 15.09, 01.10. та 19.10.2015 року не з,явилися. Про розгляд справи повідомлялася належним чином в тому числі двічі через газету «Час Київщини». Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання представник Баришівського РС УДМС України в Київській обл. не з,явився. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та її дочка [PERSON] на протязі 15 років не проживають в [INFO]. [PERSON] та її сина [PERSON] вона також за даною адресою не бачить більше трьох років. Свідок була присутня при складанні акту від 27.05.2015 року депутатом Баришівської селищної ради [PERSON] Ніяких речей, які б належали відповідачам, при складанні акту, в будинку свідок не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила що, [PERSON] його сусід через паркан. В квартирі №2 по вул. К.Маркса, 2-а [PERSON] проживає сам. Сім,я, яка колись бала у нього давно роз,їхались і роками свідок їх не бачить. Окрім того при складанні депутатом акту [PERSON] ніяких речей відповідачів в квартирі не бачив. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є депутатом Баришівської селищної ради по 14-му округу. 27.05.2015 року у квартирі [ADDRESS], що належить [PERSON] він складав акт про не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При складанні акту були присутні свідки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в квартирі проживає сам, а відповідачів [PERSON] у [PERSON] не бачив більше 10-ти років. Заслухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що заявлений позов є обгунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 04 січня 1991 року відповідно до нотаріально складеного договору, придбав у власність у Баришівського комбінату комунальних підприємств квартиру, яка складається з однієї жилої кімнати площею 19 м. кв., загальною площею 47.10 м. кв., що складає 27/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопію паспорта громадянина України [PERSON],серія СК №661817; - ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу, між [PERSON] та [PERSON], серія 1-ОК №057584; - ксерокопією акту від 27.05.2015 року встановлення факту проживання, складеного депутатом Баришівської селищної ради [PERSON]; - ксерокопією будинкової книги будинку № 2-а , кв. № 2 по вул. К.Маркса в смт. Баришівка Київської області; - ксерокопією договору від 04.01.1991 року про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]; -квітанціями про сплату судового збору та про сплату витрат на оголошення в газеті «Урядовий кур,єр»; -ксерокопією договору про надання послуг з газопостачання; -ксерокопією договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення; -іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, Закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені також ст. 16 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло - житловий будинок, садиба, квартира. За правилами ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживання (ст. 382 ЦК України). Відповідно до ч. І ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч. І ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цією квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміни чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням. Зазначене випливає і з Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю». Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням. Так, як відповідачі в добровільному порядку відмовляються знятись з реєстрації в квартирі № 2 в будинку №2-а п вул. К.Маркса в смт. Баришівка, Київської області, то суд вважає, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві є обоснованими та ґрунтуються на Законі. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 167 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У відповідності з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду №2 від 12.04.1985 року, суди розглядають позови про визнання наймача таким, шо втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved