Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.07.2019 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди автомобіля №01.13.07.19. Відповідно до акту прийому - передачі відповідачу було надано у користування автомобіль Renault Clio Symbol д.н.з [NUMBER] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2019 р. по справі № 761/32394/19 -01.08.2019 року о 22 год. 46 хв. в м. Києві по бульвару Т. Шевченка, 38, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Рено», д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Шкода», що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. У зв`язку з даною обставиною, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача, наданий відповідачу у користування, отримав механічні пошкодження. Відповідач зобов`язався добровільно відшкодувати вартість ремонту автомобіля та 01.08.2019 року написав розписку про зобов`язання відшкодувати вартість ремонту. Оскільки вина відповідача щодо скоєння ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб Renault Clio Symbol д.н.з [NUMBER] , встановлена постановою суду від 21.10.2019, відповідно до вимог ЦК України, [PERSON] повинен відшкодувати йому вартість відновлення транспортного засобу у розмірі 46080 грн., які він витратив відповідно до Акту виконаних робіт (послуг) №1 від 06.12.2019 року та наряда-замовлення на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту автомобіля №1 від 03.08.2019 року. Відповідач в добровільному порядку відшкодував шкоду у розмірі 19173 грн. Залишок заборгованості складає 26907 грн. Крім того, відповідно до вимог п. 7 Договору оренди № 01 від 13.07.2019 p., за користування зазначеним автомобілем, Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 10 000 грн. на місяць на поточний рахунок Орендодавця. За три місяці користування автомобілем з 13.07.2019 р. по 21.10.2019 p., відповідач жодних сум не сплачував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 30000 грн. Загальна сума заборгованості відповідача складає 56907 грн.=30000 грн.+ 26907 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву(а.с. 39-43) за змістом якого просила відмовити в задоволенні позову та стягнути понесені судові витрати на оплату правничої допомоги. В обґрунтування заперечень на позов зазначила, що 01 серпня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі відповідача, в результаті чого автомобіль, що належить [PERSON] отримав механічні пошкодження, а відповідача постановою Шевченківського районного суду м. Києва було визнано винним у скоєнні ДТП. На підтвердження розміру вартості відновлення транспортного засобу позивач надав наряд-замовлення від 03 серпня 2019 року на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту автомобіля державний номер [NUMBER] та Акт виконаних робіт від 06 грудня 2019 року, роботи по складанню наряду та ремонту автомобіля були проведені ФОП [PERSON] . Зауважила, що наряд-замовлення від 03 серпня 2019 року на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту автомобіля є документом, що визначає розцінки окремо взятого суб`єкта господарювання на запасні частини та роботи. В документах міститься перелік робіт, деталей та матеріалів, що використані під час технічного обслуговування та ремонту автомобіля, у зв`язку з цим вбачається незрозумілим, які саме з цих робіт, а також заміна/ремонт яких деталей, пов`язані із усуненням наслідків дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01 серпня 2019 року, за участі [PERSON] , а які деталі були необхідними для усунення несправностей, які виникли поза зв`язком із вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою. Матеріали справи не містять документів, що зможуть підтвердити, які саме ушкодження отримав автомобіль під час ДТП, відсутні будь-які докази, що проведення вказаних в наряді-замовленні ремонтних робіт було викликано саме необхідністю відновлення автомобіля від пошкоджень, завданих ДТП, що сталася 01.08.2019р. за участю відповідача, що призводить до неможливості встановлення реального розміру матеріальних збитків. Відповідач з моменту скоєння ДТП не відмовлявся відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, написав про це розписку, цікавився про загальну вартість ремонту та передавав кошти на ремонт автомобіля на першу його вимогу. Зазначила, що в борговій розписці взагалі не вказана сума, яку відповідач зобов`язаний сплатити позивачу, а є лише зобов`язання з відшкодування вартості ремонту, тому дана розписка не є борговою розпискою в розумінні чинного законодавства України. Протягом двох місяців з моменту ДТП відповідач періодично сплачував позивачу кошти на ремонт автомобіля, оскільки відповідачу поступали вимоги про сплату коштів знову й знову. Таким чином, відповідач сплатив позивачу кошти на загальну суму 19173 грн., що підтверджується позивачем в позовні заяві. На прохання відповідача підтвердити необхідність робіт та заміни деталей позивач жодної інформації не надав. Крім того, зазначила, що станом на жовтень 2019 року позивач не знав загальну суму ремонту, що не узгоджується з наданим нарядом замовлення від 03.08.2019 року. Вважає, що наряд замовлення та акт виконаних робіт не можуть бути прийняті у якості належного і допустимого доказу, оскільки ФОП [PERSON] не є експертом, суб`єктом оціночної діяльності, у зв`язку з чим не має права визначити розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню внаслідок ДТП, та відсутні посилання на те, що ремонт проводився у зв`язку з необхідністю відновлення автомобіля в результаті ДТП. Щодо заборгованості за договором оренди автомобіля зазначила, що в договорі оренди автомобіля №01.13.07.19 від 13 липня 2019 року не зазначена необхідність оформлення Акту повернення автомобіля або укладення угоди про розірвання договору. Позивач забрав орендований відповідачем автомобіль, документи та ключі від нього та назад вже не повернув, таким чином автомобіль вибув з володіння відповідача, крім того зазначила, що вказаний договір взагалі є нікчемним, оскільки не був нотаріально посвідчений. Враховуючи викладене, просила відмовити в задоволенні позову, та стягнути з позивача понесені судові витрати на оплату вартості правничої допомоги у сумі 2000,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Renault Clio Symbol» реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.9). Відповідно до договору оренди автомобіля №01.13.07.19 від 13.07.19, укладеного між ФОП [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) орендодавець передав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв у строкове платне користування від орендодавця легковий автомобіль на умовах, визначених договором. Дані об`єкта оренди - автомобіля, зазначені в Акті приймання передачі автомобіля, який є невід`ємною складовою договору. Відповідно до п.7 вказаного договору за користування зазначеним автомобілем орендар сплачує орендодавцю оренду плату в розмірі 10000,00 грн. на місяць на поточний рахунок орендодавця. Орендна плата сплачується не пізніше 30 (тридцяти) днів, кожного місяця з дати підписання Акта. Відповідно до п.15 договору орендар зобов`язаний: використовувати автомобіль належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства та даного договору; сплачувати орендну плату в строк та у розмірі, передбачених п.7 вказаного договору; підтримувати належний технічний стан автомобіля, не допускати погіршення його якісних технічних характеристик. Згідно п.19 договору сторони домовились, що протягом строку оренди, Орендар несе повну відповідальність за наданий автомобіль, ризик втрати, всі витрати пов`язані з пошкодженням авто та наслідки його експлуатації (а.с. 14-15). [PERSON] передав [PERSON] автомобіль «Renault Clio Symbol», номер шассі [NUMBER] , серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , реєстраційний номер авто [NUMBER] , власник авто [PERSON] , що підтверджується копією Акту приймання-передачі автомобіля до Договору оренди автомобіля №01 13.07.19 від 13.07.2019 р.( а.с.16). Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2766цс15. Договір оренди між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено у простій письмовій формі, хоча ст. 799 ЦК України встановлює обов`язкову умову для договору оренди транспортного засобу за участі фізичної особи у вигляді нотаріального посвідчення такого договору. Оскільки укладений між сторонами договір найму транспортного засобу не було нотаріально посвідчено, тому в силу частини другої статті 799 ЦК України, він є нікчемним. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Судом встановлено факт реальної передачі позивачем автомобіля марки «Renault Clio Symbol» реєстраційний номер [NUMBER] , відповідачеві (що зафіксовано в Акті приймання передачі автомобіля) та згоду останнього сплачувати щомісячно суму 10 000 грн. за користування автомобілем, отже суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача доходи за три місяці 2019 року(за період з 13.07.2019 по 21.10.2019) в сумі 30000 грн., які б [PERSON] міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода). Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 200/12448/15-ц; провадження № 61-19400св18. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. З мотивувальної частини постанови вбачається, що 01.08.2019 року о 22 год. 46 хв., в м. Києві, по бульвару Т. Шевченка, 38, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Рено», д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Частиною 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії наряду-замовлення на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту автомобіля №1 від 03.08.2019 року та копії акту виконання робіт (послуг) №1 від 06.12.2019 року, проведених ФОП [PERSON] , вартість матеріальних цінностей, робіт і послуг автомобіля «Renault Symbol» 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] складає 46080 грн. (а.с.17-18). Проте з вищезазначених копій документів не вбачається, які механічні пошкодження отримав вищезазначений автомобіль внаслідок ДТП, що відбулася 01.08.2019 року о 22 год. 46 хв. в м. Києві по бульвару Т. Шевченка, 38, за участі водія [PERSON] , та чи наявний безпосередній причинний зв`язок між вказаними витратами з матеріальних цінностей, робіт і послуг автомобіля «Renault Symbol», державний номер [NUMBER] на суму 46080 грн. та вищевказаною ДТП. З копії розписки від 01.08.2019 року вбачається, що [PERSON] зобов`язується відшкодувати вартість ремонту автомобіля [NUMBER] внаслідок спричиненого ДТП ( а.с.19). Проте у вказаній розписці не зазначений розмір грошової суми, строки сплати грошових коштів тощо. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що вказана позовна вимога [PERSON] є недоведеною належними і допустимими доказами, та приходить до висновку про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати,зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано ордер, копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договіру про надання правничої допомоги №10/07 від 10.07.2020 року, меморіального ордеру №@2PL639167 про оплату [PERSON] отримувачу [PERSON] -2000 грн.; призначення платежу: за надання правничої допомоги(гонорар) за договором №10/07 від 10.07.2020 року(а.с. 60-63). Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 390,53 грн., яка визначена виходячи з наступного розрахунку: 1) 443,25 грн.(судовий збір), виходячи з розрахунку: 30000 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 840,80 грн. (сума сплаченого судового збору) / 56907 грн. (розмір заявлених позовних вимог); 2) 443,25 грн.(судовий збір)- 52,72 грн.(витрати на професійну правничу допомогу)= 390,53 грн.

Outcome: partial