Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки майна в натурі, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2017 та свідоцтва про право власності від 27.02.2017 є власником на праві приватної спільної часткової власності 3/4 частин земельної ділянки, площею 0,0592, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7110136700:04:006:0048, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2017. На підставі дубліката свідоцтва про право власності від 13.09.2017 та дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2017 йому належить на праві приватної спільної часткової власності 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2017. Інша 1/4 частина земельної ділянки та 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] , яка померла [INFO] є його дружиною, та матір`ю відповідача [PERSON] . Тобто, він успадкував частину домоволодіння після [PERSON] , а саме отримав правовстановлюючі документи в приватного нотаріуса Фіщука С.О., та визначено, що спадкоємицею першої черги є відповідач по справі, яка фактично отримала спадщину після [PERSON] , але юридично не оформила спадщину. Даний факт того, що відповідач фактично прийняла спадщину після [PERSON] вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2017 року, з якого зрозуміло, що [PERSON] є спадкоємицею після [PERSON] , яка померла [INFO] , яка заявила себе щодо того, що буде спадкувати спадкове майно. Враховуючи вищезазначене, очевидним є те, що відповідачем фактично прийнято спадщину відповідно до норм ст. 1268 ЦК України, однак юридично не оформлено право власності на спадкове майно, а саме не отримано свідоцтво про право на спадщину на належну відповідачеві 1/4 частку земельної ділянки та 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2020 року. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відповідно до схематичного плану земельної ділянки, що зазначений в технічному паспорті на вищезазначений будинок складається з житлового будинку з прибудовою під літ. А-1, а. житловою площею 44,6 кв.м, загальною площею 67,5 кв.м; житлового будинку з прибудовою під літ. Б-1. б, житловою площею 17,5 кв. м, загальною площею 27,2 кв.м; надвірних споруд: убиральні під літ. В, погребу під літ. Г, сараю під літ. Д, гаражу під літ. Е, сараю під літ. Ж, огорожі під №1-5, водоколонки під №6, зливної ями під №7, замощення під 1. [PERSON] , проживає у житловому будинку [ADDRESS] під літ. Б-1, б, який складається з: коридору - 2,1 кв.м, с/вузолу - 1,3 кв.м, кухні - 6,3 кв.м та кімнати - 17,5 кв.м., загальна площа становить 27,2 кв.м, що підтверджується експлікацією приміщень до плану садибного житлового будинку [ADDRESS] , зазначеною у технічному паспорті на вищевказаний будинок. Відповідач проживає у житловому будинку [ADDRESS] під літ. А-1, який складається з коридору - 4,9 кв.м, кімнати - 9,6 кв.м, кімнати - 35,0 кв.м, кухні - 4,8 кв.м, веранди - 8,4 кв.м, комори - 4,8 кв.м, житлова площа - 44,6 кв.м, загальна площа - 67,5 кв.м., що підтверджується експлікацією приміщень до плану садибного житлового будинку [ADDRESS] , зазначеною у технічному паспорті на вищевказаний будинок. Таким чином, відповідач фактично користується будинком із значно більшою загальною та житловою площею, що є порушенням співмірності часток співвласників на вказаний житловий будинок. Такий порядок користування домоволодінням встановила відповідач. Відповідач, яка є його дочкою, проживаючи у будинку [ADDRESS] під літ. А-1 не сплачує щомісячні платежі за комунальні послуги, в будинку також зареєстрований її син [PERSON] , який також не сплачує комунальні платежі. З врахуванням того, що в домоволодінні зареєстровані особи працездатного віку в органах соціального забезпечення йому роз`яснили, що він не може отримувати субсидію на сплату комунальних послуг. Для того аби міг отримати субсидію, йому роз`яснили, що необхідно виділити в натурі частину житлового будинку та припинити спільну часткову власність в будинку. Він є людиною похилого віку, станом на день подання позовної заяви йому виповнився 81 рік, а тому потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки. Так, як відповідач не надає необхідну допомогу, а також відмовляється сплачувати комунальні платежі у будинку [ADDRESS] під літ. А-1, ним прийнято рішення укласти договір довічного утримання із сторонньою для мене особою - [PERSON] . На даний час на ім`я вказаної особи складено заповіт. Оскільки у нього виникла необхідність спільного проживання з [PERSON] , який буде здійснювати за ним догляд, а також з необхідністю відкриття окремого особового рахунку для сплати платежів по комунальних послугах, змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про виділ в натурі, належних йому на праві спільної часткової власності 3/4 частин земельної ділянки площею 0,0592, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7110136700:04:006:0048, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , а іншу 1/4 частину вищевказаної земельної ділянки та 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами виділити в натурі відповідачеві. Просить виділити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в натурі, належні йому на праві спільної часткової власності 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0592, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7110136700:04:006:0048, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а іншу 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0592, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7110136700:04:006:0048, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , виділити в натурі відповідачеві. Виділити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в натурі, належні йому на праві спільної часткової власності 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , а іншу 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , виділити в натурі відповідачеві. Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0592, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7110136700:04:006:0048, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталась. Відповідачем не надано відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2017 та свідоцтва про право власності від 27.02.2017 є власником на праві приватної спільної часткової власності 3/4 частин земельної ділянки, площею 0,0592, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7110136700:04:006:0048, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2017. На підставі дубліката свідоцтва про право власності від 13.09.2017 та дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2017 [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2017. Інша 1/4 частина земельної ділянки та 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] , яка померла [INFO] є його дружиною, та матір`ю відповідача [PERSON] . Тобто, він успадкував частину домоволодіння після [PERSON] , а саме отримав правовстановлюючі документи в приватного нотаріуса Фіщука С.О., та визначено, що спадкоємицею першої черги є відповідач по справі, яка фактично отримала спадщину після [PERSON] , але юридично не оформила спадщину. Даний факт того, що відповідач фактично прийняла спадщину після [PERSON] вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2017 року, з якого зрозуміло, що [PERSON] є спадкоємицею після [PERSON] , яка померла [INFO] , яка заявила себе щодо того, що буде спадкувати спадкове майно. Відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідачем [PERSON] фактично прийнято спадщину відповідно до норм ст. 1268 ЦК України, однак юридично не оформлено право власності на спадкове майно, а саме не отримано свідоцтво про право на спадщину на належну відповідачеві 1/4 частку земельної ділянки та 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2020 року. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відповідно до схематичного плану земельної ділянки, що зазначений в технічному паспорті на вищезазначений будинок складається з житлового будинку з прибудовою під літ. А-1, а. житловою площею 44,6 кв.м, загальною площею 67,5 кв.м; житлового будинку з прибудовою під літ. Б-1. б, житловою площею 17,5 кв. м, загальною площею 27,2 кв.м; надвірних споруд: убиральні під літ. В, погребу під літ. Г, сараю під літ. Д, гаражу під літ. Е, сараю під літ. Ж, огорожі під №1-5, водоколонки під №6, зливної ями під №7, замощення під 1. [PERSON] , проживає у житловому будинку [ADDRESS] під літ. Б-1, б, який складається з: коридору - 2,1 кв.м, с/вузолу - 1,3 кв.м, кухні - 6,3 кв.м та кімнати - 17,5 кв.м., загальна площа становить 27,2 кв.м, що підтверджується експлікацією приміщень до плану садибного житлового будинку [ADDRESS] , зазначеною у технічному паспорті на вищевказаний будинок. Відповідач [PERSON] проживає у житловому будинку [ADDRESS] під літ. А-1, який складається з коридору - 4,9 кв.м, кімнати - 9,6 кв.м, кімнати - 35,0 кв.м, кухні - 4,8 кв.м, веранди - 8,4 кв.м, комори - 4,8 кв.м, житлова площа - 44,6 кв.м, загальна площа - 67,5 кв.м., що підтверджується експлікацією приміщень до плану садибного житлового будинку [ADDRESS] , зазначеною у технічному паспорті на вищевказаний будинок. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач фактично користується будинком із значно більшою загальною та житловою площею, що є порушенням співмірності часток співвласників на вказаний житловий будинок. Такий порядок користування домоволодінням встановила відповідач. Відповідач, яка є його дочкою, проживаючи у будинку [ADDRESS] під літ. А-1 не сплачує щомісячні платежі за комунальні послуги, в будинку також зареєстрований її син [PERSON] , який також не сплачує комунальні платежі. З врахуванням того, що в домоволодінні зареєстровані особи працездатного віку в органах соціального забезпечення він не може отримувати субсидію на сплату комунальних послуг. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно приписів ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1\~ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності\~у відповідності\~до положення\~ч 1\~ст. 364 ЦК України. Відповідно до положень\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень\~статті 356 ЦК України\~вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Під час розгляду даної справи за клопотаннями позивача призначалася експертиза, а саме ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2020 року по даній справі призначена будівельно-технічна експертиза, на підставі чого виготовлений висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 712/975/20 від 06.08.2020 року № 12/20-БТ. Фактично судовим експертом надано два варіанти розподілу домоволодіння по [ADDRESS] з відхиленням від ідеальних часток апіввласників у домоволодінні ѕ до ј та два варіанти розподілу земельної ділянки площею 592 кв.м по [ADDRESS] з виділом частин земельної ділянки пропорційно розмірам ідеальних часток співвласників у домоволодіння ѕ до ј(з відхиленням від ідеальних часток). Варіанти розроблені у відповідності до ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», запропоновані варіанти описані у висновку і зображені в додатках 1, 2, до висновку. Під час розгляду даної справи позивач наполягав на розподілі домоволодіння та земельної ділянки по першому варіанту, запропонованого експертом, а тому суд з урахуванням запропонованих варіантів, приходить до висновку про поділ спірного домоволодіння та земельної ділянки по першому варіанту експертизи, оскільки даний варіант відповідає ідеальним часткам сторін та найбільш відповідає інтересам сторін. Згідно варіанту 1 розподілу домоволодіння у відповідності до ідеальних часток співвласників ѕ до ј (див. Додаток 1,3). Виділити І співвласнику, частка у домоволодінні 3/4. Житловий будинок «А-І». Приміщення 1-1, коридор, площею 4,9 кв.м., вартістю 16419 грн.; Приміщення 1-2, житлова кімната, площею 9,6 кв.м., вартістю 32166 грн.; Приміщення 1-3, житлова кімната, площею 35,0 кв.м., вартістю 117272 грн.; Приміщення 1-4, кухня, площею 8,4 кв.м., вартістю 44147 грн.; Прибудова літ. «а». Приміщення І, веранда, площею 8,4 кв.м., вартістю 38758 грн.; Приміщення II, комора, площею 4,8 кв.м., вартістю 30084 грн.; Разом: 71,1 кв.м., вартістю 278846 грн. З урахуванням надвірних будівель: Погріб літ. «Г», збудований під частиною прибудови літ. «а», вартістю 25413 грн.; Огорожа №1, \~ \~ \~ \~вартістю 9356 \~ \~ \~ \~грн.; Огорожа №3, (ворота з хвірткою), вартістю 10810 грн.; Огорожа №2, 3.1п.м, вартістю 1348 \~ \~ \~ \~грн.; Водоколонка №6, вартістю 19218 грн. Разом по надвірних будівлях \~ \~ \~ \~66145 грн. Всього по домоволодінню: 278846 + 66145 = 344991 грн., що менше ідеальної частки в одиницях вартості на: 344991 - 474120 = 129129 грн. Виділити II співвласнику, частка у домоволодінні 1/4. Житловий будинок «Б-І». Приміщення 1-4, житлова кімната, площею 17,5 кв.м, вартістю 112714 грн.; Прибудова літ. «б». Приміщення 1-1, коридор, площею 2,1 кв.м, вартістю 10470 грн.; Приміщення 1-2, санвузол, площею 1,3 кв.м, вартістю 6481 грн.; Приміщення 1-3, кухня, площею 6,3 кв.м., вартістю 31409 грн. Разом: 27,2 кв.м, вартістю 161074 грн. що на 24.6 - 27.2 = 2.6 кв.м більше ідеальної частки, що становить 27.2 : 98.3 = 28/100 частини житлового будинку, вартістю 161074 гривень. З урахуванням надвірних будівель: Сарай літ. «Д», вартістю 11063 грн.; Сарай літ. «Ж», вартістю 10810 грн.; Гараж літ. «Е» .з оглядовою ямою, вартістю 65618 грн.; Вигрібна яма №7, вартістю 22505 грн.; Огорожа №4, вартістю 7650 грн.; Огорожа № 5 (ворота), вартістю 4045 грн.; Огорожа № 2, 10.13 п.м, вартістю 4404 грн. Разом по надвірних будівлях 126095 грн. Всього по домоволодінню: 161074 + 126095 = 287169 грн., що більше ідеальної частки в одиницях вартості на: 287169 - 158040 = 129129 грн. При першому варіанті розподілу домоволодіння по [ADDRESS] , другий власник виплачує першому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну компенсацію в сумі 129129 грн. Так, як на земельній ділянці розташовані два житлові будинки: літ. «А-І» з прибудовою «а», літ. «Б-І» з прибудовою «б», то першому співвласнику, частка якого у домоволодінні ѕ, запропоновано житловий будинок літ. «А-І» з прибудовою «а», другому співвласнику, частка у домоволодінні ј, запропонований житловий будинок літ. «Б-І» з прибудовою літ. «б». II співвласнику, частка в домоволодінні ј, необхідно облаштувати по запропонованому варіанті водопостачання, водопровідна міська мережа проходе по [ADDRESS] . Запропонований варіант передбачає для співвласників ізольоване користування надвірними будівлями та спорудами домоволодінням. Відповідно до першого варіанту розподілу земельної ділянки в частках 3/4 до 1/4» відповідно до запропонованого І варіанту розподілу домоволодіння (див. додаток 3,1). Виділити першому співвласнику частину земельної ділянки в наступних межах, частка в домовололінні ѕ: Від т. А до т. Б - 22.92м (по [ADDRESS] ; Від т. Б до т. О - 22.70м; Від т. О до т. К - 4.60 х 10.51 х 0.35 х 1.45 х 12.0 х 4.42м, по межі з суміжним домоволодінням; Від т. К до т. А - 11.22м, по [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 316кв.м запропонована І співвласнику в роздільне користування, що менше від ідеальної частки на: 444кв.м - 316 кв.м = на 128кв.м. На план-схемі зображено синім кольором. Виділити другому співвласнику частину земельної ділянки в наступних межах, частка в домоволодінні 1/4 : Від т. Б до т. В - 12.5м, по [ADDRESS] ; Від т. В до т. Г - 0.77 х 22.20м; Від т. Г до т. О - 2.92 х 5.50 x 3.22м, по межі з сусіднім домоволодінням; Від т. О до т. Б - 22.7м. Земельна ділянка площею 276кв.м запропонована II співвласнику в роздільне користування, що більше від ідеальної частки на: 148кв.м - 276 кв.м = 128кв.м. На план-схемі зображено рожевим кольором. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 13075,20 грн. Зі згоди\~позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст. 280-282 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved