Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в т.ч. матеріальної шкоди в розмірі 99003,28 грн., моральної шкоди 10000 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що йому було завдано шкоди пошкодженням належного йому автомобіля [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.12.2017 року приблизно об 11 год. 30 хв. на 346 км+150 м автодороги М-07.346 «Київ-Ковель-Ягодин». Винуватцем даної ДТП визнано відповідача [PERSON], який керуючи автомобілем «Део Ланос» д.н. [NUMBER], порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення автомобілів. Оскільки цивільна відповідальність [PERSON] не була застрахована, іншого способу відшкодування завданої шкоди, крім стягнення коштів з відповідача немає. 26.07.2018 року вказаний позов прийнято судом до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 20.08.2018 року судом прийнято рішення про проведення судового засідання в режимі відео конференції. 30.08.2018 року, 05.10.2018 року підготовче судове засідання відкладалось за клопотанням представника позивача та через хворобу позивача. 25.10.2018 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Цього ж числа представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди. Відповідачем надано письмовий відзив на позов, заявлено клопотання про допит свідків. Заперечуючи проти позову, відповідач та його представник вказували, що позивачем не надано належних та допустимих доказів розміру заподіяної його майну шкоди, наданий висновок товарознавчої експертизи є неналежним доказом, оскільки при її було проведено без участі відповідача. Висновок експерта про вартість відновлювального ремонту є неналежним і містить суперечливі відомості. Крім того, за домовленістю із [PERSON], [PERSON] передав позивачу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди належний йому автомобіль. Тому вважає матеріальну шкоду повністю відшкодованою. Доказів заподіяння моральної шкоди взагалі не надано, у зв'язку з чим просили відмовити в задоволенні позову. Позивачем подано відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням їх зменшення, надав відповідні пояснення суду. Відповідач та його представник повністю заперечили позов з мотивів, викладених у відзиві, надали суду пояснення. Заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] Так, встановлено, що 25.12.2017 року відповідач [PERSON], приблизно об 11 год. 30 хв. на 346 км+150 м автодороги М-07.346 «Київ-Ковель-Ягодин», керуючи автомобілем марки «Део Ланос» д.н. [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався попереду та зупинився на залізничному переїзду на вимогу відповідного дорожнього знаку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт зіткнення та пошкодження транспортних засобів визнали сторони, крім того, він підтверджений постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09.02.2018 року, якою [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. З названої постанови вбачається, що дорожньо-транспортна пригода 25.12.2017 року на 346 км+150 м автодороги М-07.346 «Київ-Ковель-Ягодин» сталась внаслідок порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху. У відповідності до ст.1187 ЦК України, за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди був власником автомобіля «Део Ланос» д.н. [NUMBER]. Будь-яких доказів дії непереборної сили чи умисних дій з боку [PERSON] відповідачем не наведено, в зв'язку з чим, на думку суду, [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки, який 25.12.2017 р. порушив Правила дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок цієї пригоди з його вини. Згідно висновку №04/18 від 28.02.2018 року експертного автотоварознавчого дослідження аварійного автомобіля [NUMBER], величина матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, станом на момент огляду 28.02.2018 року, складає 38079,65 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля без фізичної зносу становить 99003,28 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували вказаний висновок, відповідачем не надано. Зокрема, твердження відповідача про те, що виявлені в ході експертизи ушкодження автомобіля «Сітроен С3» не пов'язані із дорожньо-транспортною пригодою, спростовуються описовою частиною висновку. Так, при огляді експертом автомобіля [NUMBER] виявлено пошкодження: покришки та диска заднього правого колеса, гальмового шлангу, троса стоянкового гальма, задньої поперечної балки, заднього правого підкрилка, облицювання арки правого заднього крила, правих задніх дверей, заднього бампера. Наявність вказаних пошкоджень підтверджується фототаблицями, які долучені до висновку експерта. Вказані ушкодження є характерними для удару ззаду, що повністю відповідає механізму ДТП, описаному сторонами та відображеному в постанові суду. Що стосується проведення експертизи без участі відповідача, то суд погоджується із доводами представника позивача, викладеними в його поясненнях на відзив та в усних поясненнях під час судового засідання, про те, що участь сторони провадження у проведенні експертизи не є обов'язковою. При цьому, суд також приймає до уваги ту обставину, що позивач робив неодноразові спроби зв'язатись із [PERSON] телефоном за номером [NUMBER], що підтверджується письмовими доказами - роздруківкою дзвінків за 17.01.2018 року. Відповідач підтвердив, що він дійсно користується даним номером. З урахуванням сукупності досліджених обставин, суд вважає висновок №04/18 від 28.02.2018 року експертного автотоварознавчого дослідження належним та допустимим доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди, і доводи відповідача цих висновків суду не спростовують. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.12.2017 року, з вини [PERSON] позивачу заподіяно матеріальний збиток на суму 38079,65 грн. і саме ця сума, на думку суду, підлягає відшкодуванню. Доказів проведення відновлювального ремонту вартістю 99003,65 грн. позивач суду не надав, у зв'язку з чим підстав для стягнення цієї суми коштів суд не вбачає. Також судом встановлено, що безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] вжив заходів для часткового відшкодування заподіяної шкоди, а саме передав позивачу автомобіль «Део Ланос» та велосипед. Дану обставину підтвердили в своїх показаннях свідки [PERSON] та [PERSON], а також визнав і позивач, зменшивши позовні вимоги на 10000 грн, що відповідає вартості автомобіля «Део Ланос», зданого на металобрухт. При цьому суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що вартість цього автомобіля становить 19436 грн. Так, оцінка автомобіля в сумі 19436 грн, викладена у висновку № 11/08-18 експертного автотоварознавчого дослідження від 15.08.2018 року, була проведена на основі загальних характеристик автомобіля та його фотографій в мережі Інтернет, які були зроблені до аварії, і не враховують тих пошкоджень, які автомобіль «Део Ланос» д.н. [NUMBER]. отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25.12.2017 року. В той же час, учасники аварії та свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що внаслідок зіткнення автомобіль «Део Ланос» зазнав механічних пошкоджень, не міг їхати своїм ходом і з місця ДТП був вивезений спецтранспортом. Наведені обставини, на думку суду свідчать, що товарна вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди знизилась. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем добровільно відшкодовано позивачу [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 11000 грн., залишається невідшкодованою шкода в сумі 27079,65 грн, і в цій частині позов підлягає задоволенню. З приводу стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, при наявності вини. На думку суду, в судовому засіданні позивачем належно обґрунтовано та доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, що виразилась в пошкодженні належного [PERSON] майна, порушенні звичного порядку його життя та життєвих зв'язків, неможливості використовувати автомобіль за цільовим призначенням, втраті часу, необхідності прикладення значних зусиль для відновлення звичного порядку життя. При визначенні розміру шкоди суд враховує тривалість та інтенсивність обмеження життєвої активності потерпілого, ступінь порушення звичних для нього життєвих зв'язків та зусилля по їх відновленню, та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем, є надмірним і не відповідає обставинам справи. Виходячи з вимог розумності, справедливості та виваженості, приймаючи до уваги, що шкода заподіяна майну позивача внаслідок необережних дій відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] в сумі 3000 грн. Також підлягають відшкодуванню понесені позивачем та документально підтверджені ним судові витрати. Так, у відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; та витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи Позивач надав суду докази понесених ним витрат в сумі 1015,2 грн. на оплату роботи експерта, і ці кошти підлягають стягненню з відповідача. Також позивач сплатив судовий збір в сумі 1110,8 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Як вбачається зі ст.ст.6, 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; в цьому випадку судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, а також виходячи із розміру задоволених та відхилених позовних вимог, суд приходить до висновку, що судовий збір в сумі 100 грн. підлягає поверненню позивачу [PERSON], крім того, в його користь з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 337,6 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial