Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття згідно рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2012 року в цивільній справі № 1119/487/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивував тим, що 02.10.2017 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області звернулася [PERSON] з позовом до нього про зміну розміру аліментів. Під час ознайомлення із долученими до матеріалів справи документів, виявилося, що згідно свідоцтва про народження дитини, [PERSON], [INFO], в графі батько зазначено [PERSON], а не [PERSON], відповідно прізвище дитини не [PERSON], і по-батькові не [PERSON]. На час народження дитини сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, позивач не звертався до відділу РАЦС із спільною заявою із відповідачем в порядку ст. 126 СК України, оскільки вже на момент народження дитини, 01.10.2011 року, відносини між ними було припинено та позивач перебував на постійному лікуванні в м. Дніпропетровськ. Таким чином, походження дитини, [PERSON], [INFO], встановлено в порядку ст. 125 СК України, тобто статус матері - одинока мати. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2012 року в цивільній справі № 1119/487/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі позовні вимоги задоволено в повному обсязі. На вищевказане рішення позивачем у 2017 році подано апеляційну скаргу, проте в зв'язку з тим, що ним пропущено строк звернення до апеляційного суду йому відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, що й було підставою звернення з даним позовом. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, а також надали пояснення згідно поданого позову. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, а також надали пояснення згідно поданого відзиву на позов. Суд, вислухаваши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2012 року в цивільній справі № 1119/487/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень щомісяця, починаючи з 26.01.2012 року до досягнення дитиною повноліття /а.с. 6/. На вказане рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2012 року позивачем у 2017 році подано апеляційну скаргу, проте в зв'язку з тим, що ним пропущено строк звернення до апеляційного суду йому відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою /а.с. 7/. Згідно свідоцтва про народження дитини, [PERSON], [INFO] його батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] /а.с. 5/. Тобто відомості про батька до актового запису про народження внесені зі слів матері. Згідно свідоцтва про шлюб відповідач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 37/. Незвадажчи на те, що позивач не визнає себе батьком дитини, в судовому засіданні він поянив, що аліменти присуджені рішенням суду сплачує, заборгованість по сплаті відсутня, що підтверджується розрахунком Світловодського міськрайонного ВДВС. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень. Аналогічні положення щодо обов'язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені й частиною 1 статті 18 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 гривень щомісяця набрало законної сили, і є обов'язковим для виконання, а обставини на які посилається позивач [PERSON] не є підставами для припинення стягнення з нього аліментів, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з відсутністю підстав для припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Крім того, суд звертає увагу, що згідно вищевказаного рішення суду від 29.03.2012 року [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. З огляду на викладене, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову та відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

Outcome: dismissed