Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (третя особа - Краматорський міський ВДВС ГТУЮ у Донецькій області) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та показав, що рішенням Краматорського міського суду від 30.07.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2015 року та до повноліття дитини. Однак [PERSON] і [PERSON] продовжували проживати разом та вести спільне господарство, лише 24.06.2016 року [PERSON] пред'явила виконавчий лист до виконання, однак [PERSON] про це не знав, постанов державного виконавця не отримував, та довідався лише 10.11.2016 року. З огляду на вказане позивач [PERSON] просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 22.07.2015 року по 10.11.2016 року. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та показав, що сімейні відносини між подружжям [PERSON] та [PERSON] були припинені з квітня 2015 року і, хоча сторони продовжували проживати за однією адресою - [ADDRESS], спільне господарство між ними не велося, спільного бюджету не малося, що підтверджується обставинами, встановленими рішенням суду про розірвання шлюбу. 22.07.2015 року [PERSON] подала позов про стягнення аліментів, який був судом задоволений. З січня 2016 року [PERSON] з дитиною перейшли жити до батьків на [ADDRESS]. 04.07.2016 року шлюб було розірвано. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки після припинення сімейних відносин дитина залишилась на вихованні [PERSON], а [PERSON] зобов'язаний за законом надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, при цьому від моменту стягнення судом рішенням аліментів [PERSON] такої допомоги не надавав, аліментів не платив, спільного господарства не велося. У судове засідання третя особа представник Краматорського міського ВДВС не з'явився, заяв не надав. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.194 ч.1 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.23). Рішенням Краматорського міського суду від 30.07.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2015 року та до повноліття дитини (а.с.4). Відповідно до заяви стягувачки [PERSON] від 24.06.2016 року (а.с.10) виконавчий лист про стягнення аліментів був пред'явлений до виконання та по ньому постановою державного виконавця від 24.06.2016 року відкрите виконавче провадження (а.с.18). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам (а.с.20) аліменти у період з 22.07.2015 року по 31.10.2016 року не виплачувалися, у зв'язку з чим заборгованість становить 24184,44 грн. Період розрахованої заборгованості не суперечить положенню ст.194 ч.1 СК України. Боржник [PERSON] вказує, що дізнався про пред'явлення виконавчого листа до виконання лише 10.11.2016 року та просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, зазначаючи про те, що з 22.07.2015 року він та [PERSON] продовжували проживати за однією адресою та вести спільне господарство, а з 24.06.2016 року по 10.11.2016 року вбачає вину стягувачки та державного виконавця, які вчасно не повідомили його про пред'явлення виконавчого листа до виконання. Згідно довідки з місця проживання (а.с.22) квартира по [ADDRESS] належить [PERSON], який за вказаною адресою не зареєстрований (а.с.7). У вказаній квартирі згідно довідки (а.с.22) станом на 14.03.2017 року продовжують бути зареєстровані [PERSON] з сином [PERSON], 2014 року народження. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] не заперечував того факту, що до січня 2016 року [PERSON] проживала за місцем своєї реєстрації, а після з дитиною переїхала жити до своїх батьків, однак останній стверджує, що в цей час спільне господарство та бюджет між [PERSON] і [PERSON] не велися. Зазначене підтверджується обставинами, які встановлені судовим рішенням під час розгляду справи про розірвання шлюбу, у зв'язку з чим відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ. Так, рішенням Краматорського міського суду від 04.07.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу встановлено, що з квітня 2015 року сторони не проживають разом та сумісне господарство не ведуть. Той факт, що [PERSON] довідався про перебування виконавчого листа про стягнення з нього аліментів, як зазначає останній, 10.11.2016 року, не знімає з останнього обов'язку надавати матеріальне утримання своїй неповнолітній дитині відповідно до ст.180 СК України, незважаючи на наявність або відсутність судового рішення про стягнення аліментів або факту пред'явлення виконавчого листа до виконання. На підставі наведеного суд вважає, що вимоги [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з 22.07.2015 року по 10.11.2016 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку з прийняттям рішення про відмову в позові, судові витрати (а.с.1 на звороті) позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed