Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання незаконним рішення Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області та державного акта на право власності на земельну ділянку. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він та його рідний брат [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], кожному з них належить по ? даного будинковолодіння, для обслуговування якого закріплена земельна ділянка, площа якої згідно записів у погосподарських книгах становить 0,25 га. У жовтні 2009 року він звернувся до Тухлянської сільської ради з заявою про надання йому земельної ділянки для обслуговування належної йому частини житлового будинку, однак, жодного рішення з цього приводу Тухлянською сільською радою не приймалося. Натомість 15.04.2011 року сесією Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області було прийнято рішення «Про розгляд заяви [PERSON]», яким [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,1652 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, на підставі якого відповідачкою [PERSON] було виготовлено державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Вважає, що таким рішенням було порушено його, як суміжного землекористувача, право на земельну ділянку, розмір якої відповідно до вимог чинного земельного законодавства повинен визначатися пропорційно до часток співвласників у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Окрім цього зазначив, що надання [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства призвело до зміни її цільового призначення, оскільки така призначалася для обслуговування житлового будинку, ? якого належить йому на праві власності. За таких обставин він змушений звернутися до суду з позовом про визнання незаконним рішення Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області від 15.04.2011 року № 111 «Про розгляд заяви [PERSON]» та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку від 12.10.2011 року, виданого на ім`я [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала до суду заперечення, в якому зазначила, що спірна земельна ділянка була передана їй у власність із земель сільськогосподарського призначення Тухлянської сільської ради. Дана земельна ділянка прилягає до земельної ділянки площею 0,08 га, яка надана для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], проте не входить до її складу. Окрім цього, вказала, що земельною ділянкою площею 0,1652 га по [ADDRESS], яка належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, вона користувалася з 1976 року, сплачувала земельний податок, відтак вважає, що право власності на спірну земельну ділянку набуте нею на законних підставах. У судовому засіданні відповідачка та її представники проти задоволення позовних вимог заперечили з вищенаведених підстав, просили у позові відмовити. Представник відповідача Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила та пояснила, що [PERSON] з 1976 року користується спірною земельною ділянкою, яка оскаржуваним рішенням була передана їй у власність. З приводу дотримання законності оформлення правовстановлюючих документів на спірну ділянку прокуратурою Сколівського району неодноразово, за заявою позивача, проводилися перевірки, за результатами яких жодних порушень не було виявлено. Зазначила, що до 2009 року жодного разу позивач з заявою про надання йому земельної ділянки до Тухлянської сільської ради не звертався. 28.09.2012 року сесією Тухлянської сільської ради за результатами розгляду заяви брата позивача - [PERSON] було прийнято рішення про надання [PERSON] та [PERSON], як співвласникам житлового будинку по [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,08 га із земель громадської житлової забудови для обслуговування даного будинку, про що позивачу відомо і таке рішення ним не оскаржувалось. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги безпідставними, обставини, на які посилається позивач, такими, що не відповідають дійсності, відтак у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представників, відповідачки та її представників, представника відповідача Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належать ? частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06.11.2008 року Сколівською районною державною адміністрацією Львівської області. Інша ? частина вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд належить рідному брату позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної ради народних депутатів 26.03.1990 року, що підтверджується копією даного свідоцтва. Згідно записів погосподарських книг, які зберігаються у Тухлянській сільській раді Сколівського району Львівської області за господарством батьків позивача, а згодом його з братом, починаючи з 1971 року по 2010 рік включно, рахувалася земельна ділянка площею 0,38 га, пізніше 0,32га; 1,42 га; 2,86 га; 3,84 га; 2,99 га. У площу вказаної земельної ділянки входила земельна ділянка під будівництвом площа якої до 1990 року становила 0,01 га, яка з 1991 року по 19994 рік збільшувалась до 0,12 га та 0,16 га, а з 2008 року становить 0,25 га. На підтвердження даних обставин Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області було надано інформацію, що містить витяг з по господарських книг із детальним зазначенням вищевказаних даних за період з 1971 року по 2010 рік № 170 від 31.08.2010 року. Проте, суд вважає, що записи в погосподарській книзі за 2008 рік в частині зазначення площі земельної ділянки під будівництвом в розмірі 0,25 га не відповідають фактичним обставинам справи виходячи з наступного. Згідно довідки № 269 від 25.03.2013 року, наданої Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області, сім`ї брата позивача - [PERSON] належить ? житлового будинку по [ADDRESS] та житловий будинок по [ADDRESS]. У відповідності до заяв громадян та Земельного кодексу України у 1992 році проводилося уточнення площ земельних ділянок, внаслідок чого виникла розбіжність у площах, зокрема за [PERSON] рахувалася земельна ділянка загальною площею під будівництвом 0,25 га, а саме: 0,17 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] та 0,08 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], який є в спільній власності з позивачем [PERSON] Позивач, вважаючи, що за житловим будинком по [ADDRESS] для його обслуговування закріплена земельна ділянка площею 0,25 га, 27.10.2009 року звернувся до Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області з заявою про надання йому земельної ділянки пропорційно до його частки у праві власності на житловий будинок, у відповідь на яку його було повідомлено про те, що площа земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку становить 0,08 га. Решта земельної ділянки, що прилягає до земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, находиться у користуванні [PERSON] та може бути передана у власність членам його сім`ї для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. 15.04.2011 року сесією Тухлянськї сільської ради Сколівського району Львівської області було прийнято рішення № 111 «Про розгляд заяви [PERSON]» згідно якого була затверджена технічна документація із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1652 га для ведення особистого селянського господарства та вказану земельну ділянку передано у власність [PERSON] На підставі зазначеного рішення відповідачкою [PERSON] 12.10.2011 року було оформлено Державний акт на право власності на земельну ділянку. Суд не бере до уваги твердження позивача та його представників про те, що під час виготовлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності відповідачки [PERSON] на спірну земельну ділянку були порушенні вимоги чинного земельного законодавства, що регулюють порядок передачі у власність громадян земельних ділянок, оскільки таке спростовується матеріалами справи, зокрема відповіддю прокурора Сколівського району про те, що підстав для втручання прокуратури району на даний час не вбачається, поясненнями у судовому засіданні представника відповідача Тухлянськї сільської ради Сколівського району Львівської області, яка підтвердила те, що прокуратурою Сколівського району, за заявою позивача неодноразово проводилися перевірки щодо законності передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1652 га, з приводу чого були опитані депутати сільської ради, однак жодних порушень вимог закону, як при прийняті оскаржуваного рішення, так і під час оформлення документів на право власності на земельну ділянку не було виявлено. Згідно довідки № 310 від 02.04.2013 року наданої Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області, правовий статус земельної ділянки площею 0,1652 га по [ADDRESS] до дня прийняття рішення про передачу у власність мала статус земель сільськогосподарського призначення і використовувалась для ведення особистого селянського господарства, що спростовує твердження позивача та його представників про те, що спірна земельна ділянка мала цільове призначення - обслуговування житлового будинку. Із довідок № 246 від 31.03.2013 року та № 270 від 25.03.2013 року, наданих відповідачем Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області, вбачається, що спірною земельною ділянкою сім`я брата позивача - [PERSON] користується з 1976 року та сплачує щорічний земельний податок. Натомість позивач [PERSON] згідно записів погосподарської книги № 5, особовий рахунок [NUMBER] з 1977-1979 р.р. вибув, відмітки про те куди вибув немає і по даний час не зареєстрований і не проживає в [ADDRESS]. Згідно акту обміру (уточнення) земельних ділянок [PERSON] являється землекористувачем (дачник) та платником земельного податку з 01.01.2002 року. Спірною ділянкою площею 0,1652 га ніколи не користувався і земельний податок не сплачував. Окрім цього, 28.09.2012 року сесією Тухлянськї сільської ради Сколівського району Львівської області було прийнято рішення № 105 «Про розгляд заяви [PERSON]», яким позивачу [PERSON] та його брату [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку, який знаходиться в спільній власності із земель громадської житлової забудови на території Тухлянської сільської ради. Позивачу [PERSON] було відомо про прийняття вказаного рішення, яке ним оспорювалось, про що не заперечив у судовому засіданні сам позивач. Суд також не погоджується з твердженням позивача та його представників про те, що внаслідок передачі відповідачці [PERSON] у власність земельної ділянки було порушено права [PERSON], оскільки судом з`ясовано та підтверджено матеріалами справи те, що зазначена ділянка перебувала у користуванні відповідачки [PERSON] з 1976 року, про що позивачу було відомо, однак відсутній у господарстві з 01.01.1977 року позивач, котрий і на даний час не проживає у [ADDRESS], раніше до суду за захистом свого порушеного права не звертався, що свідчить про те, що таке жодним чином відповідачкою [PERSON] не було порушено. Отже, судом встановлено, що для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], який перебуває в спільній частковій власності позивача [PERSON] та його брата [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 0,08 га, до якої прилягає спірна земельна ділянка площею 0,1652 га, що має статус земель сільськогосподарського призначення, якою сім`я [PERSON] користувалася з 1976 року та у 2011 року оскаржуваним рішенням, за заявою відповідачки [PERSON], була передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Ураховуючи наведене, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, їх не відповідність фактичним обставинам справи, а відтак про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed