Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти, отримані за договором позики від 25 липня 2016 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 30237 40 коп., 3 % річних за прострочення погашення грошового зобовязання за договором позики у розмірі 704 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 640 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначав, що25 липня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно з якої він передав відповідачу грошову позику у розмір 1000 доларів США зі строком повернення 25 січня 2017 року (тобто на пів року). До теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, гроші не повернув. Станом на час подачі позову сума боргу за розпискою складає 27109 грн. 15 коп. (еквівалент 1000 доларів США за курсом НБУ на 07.12.2017 року). Також позивач просить стягнути індекс інфляції за період з січень по грудень 2017 року у розмірі 3128 грн. 25 коп., а також 3% річних за період з 25.01.2017 року по 7 грудня 2017 року становить 704 грн., а загалом 30941 грн. 40 коп. зважаючи на те, що відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу кошти, отримані на підставі боргової розписки 25.07.2016 року, позивач змушений звернутися до суду В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив,\~а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що25 липня [INFO], [PERSON] який мешкає за адресою: м.Харків, Салтівське Шосе, 112, позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, у відповідності до умов прийнятого зобовязання, зобовязався повернути позику до 25 січня 2017 року, про що була складена відповідна розписка, однак, відповідач свої зобовязання не виконує, до теперішнього часу не повернув позивачу зазначену суму, не надав суду належних та допустимих доказів про виконання грошового зобовязання. Станом на 07.12.2017 року, на момент звернення позивача до суду, за офіційним курсом НБУ еквівалент 1000 доларів складає 27109 грн. 15 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у якості відшкодування суми боргу. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1047 ЦК, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто відповідачка мала повернути суму позики у строк, обумовлений у договорі. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачавідсотків за користування позикою та втрат від інфляції задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості за правилом ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч.2 п.2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Грошовою одиницею України згідно до ст. 32 Закону України „Про національний банку України є гривня. Обіг на території України та платіжним засобом інших грошових одиниць законом забороняється. За таких обставин, суд вважає, щоТкач О.В. при отриманні коштів за договором позики були отримані речі, які визначені родовими ознаками та відсотки, що передбачені ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути нараховані та стягнуті судом, оскільки у відповідача відсутні за нормами законодавства України про банки, банківську діяльність, цінні папери і фондову біржу грошові зобовязання, враховуючи, що євро на території України не є платіжним засобом. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачаТкача О.В. 27109 грн. 15 коп. за договором позики, оскільки на вимогу позивача повернути кошти, відповідач ухиляється від виконання зобовязання, у той час як позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції за період з січень по грудень 2017 року у розмірі 3128 грн. 25 коп., а також 3% річних за період з 25.01.2017 року по 7 грудня 2017 року у сумі 704 грн., є безпідставними. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial