Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 14.12.1997 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку(пай), посвідченого сертифікатом, який він отримав, але не встиг отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого батька. Оскільки на день смерті був неповнолітнім. Він являється єдиним спадкоємцем після смерті батька. Державний акт на право власності на земельну ділянку померлий [PERSON] не отримав, оскільки помер у 1997році, а видача актів відбувалась у 2001 році. Оригінал сертифікату на ім`я [PERSON] був втрачений, дублікат отримати не можливо. Позивач є спадкоємцем даної земельної ділянки після смерті батька, однак після звернення до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку йому було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на дану ділянку. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права на земельну частку(пай), площею 2,5144га, що розташована на території Глибочанської сільської ради Тростянецького району, посвідчену сертифікатом серії ВН №0096058, зареєстрованого 17.04.1997 року, що належала [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно померлого [PERSON] за його сином [PERSON] Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ №292863, виданого повторно 01.04.2014 року відділом ДРАЦС РС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області, [PERSON] помер 14.12.1997 року (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АМ №303683, виданого повторно 26.06.2015 року, підтверджено, що позивач [PERSON] являється сином [PERSON]С.(а.с.7). Довідка №521 від 24.11.2014 року, видана виконкомом Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області вказує на те, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер 14.12.1997 року.(а.с.7). Відповідно до довідки №565 від 12.12.2014 року, виданої виконкомом Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] своєчасно прийняв спадщину та фактично вступив в управління спадковим майном.(а.с.8). Згідно із ст. 1216 ЦК Ураїни, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Оскільки на день смерті батька позивачеві [PERSON] було 8 років, тому на підставі ст.549 ЦК УРСР (від 1963 року) судом беззаперечно встановлено, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 14.12.1997 року. Оголошення, яке надруковане в газеті «Тростянецькі вісті» від 21.05.2015 року підтверджує факт того, що сертифікат на земельну частку(пай) на ім`я [PERSON] втрачений(а.с.10). З відповіді відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі за №03-10/2740 від 02.11.2015 року встановлено наступне: дійсно [PERSON] був включений у списки членів ПОП «Зоря» с.Глибочок. Сертифікат на земельну частку(пай) ВН №0096058, зареєстрований 17.04.1997 року №91 він отримав, але не отримав Державний акт. З відповіді №480/02-17 від 19.09.2015 року, завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] випливає, що позивач [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити за ним право власності на спадкове майно право на земельну частку(пай), після смерті [PERSON] через нотаріальну контору(а.с.12). Отже в судовому засіданні доведено факт того, що померлий [PERSON] мав право на земельну частку(пай), що знаходиться в ПОП «Зоря» с.Глибочок, Тростянецького району Вінницької області, розміром 2,5144га. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності ма земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після смерті [PERSON], за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved