Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Центральний районний відділ у м. Сімферополі ГУ Державної міграційної служби України в АР Крим про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. [PERSON] зазначив, що є основним наймачем квартири [ADDRESS] на підставі рішення Виконавчого комітету Центральної районної ради м. Сімферополя №180/3 від 13.12.2011 року. 05.01.2012 року за згодою позивача в квартирі було зареєстровано відповідачку [PERSON] Відповідачка [PERSON] більше шести місяців не мешкає за місцем реєстрації, комунальні послуги не сплачує, в утриманні квартири участі не приймає. Факт не проживання відповідачки у зазначеній квартирі підтверджується заявами сусідів - [PERSON], [PERSON] У зв'язку з тим, що фактичне місце перебування [PERSON] позивачу не відомо, отримати згоду відповідачки на зняття з реєстрації є не можливим. У зв'язку з наведеним, на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути позов в заочному порядку, на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] на підставі рішення Виконавчого комітету Центральної районної ради м. Сімферополя №180/3 від 13.12.2011 року (а.с.6). Як вбачається із особового рахунку (а.с.5), в квартирі [ADDRESS] з 05.01.2012 року зареєстрована - відповідачка [PERSON]. Дана інформація узгоджується із відомостями Відділу адресно-довідкової роботи Управління паспортної роботи, громадянства і реєстрації фізичних осіб ГУ ДМСУ в АР Крим (11). Як зазначив позивач, відповідачка [PERSON] більше шести місяців не мешкає за місцем реєстрації, комунальні послуги не сплачує, в утриманні квартири участі не приймає. Фактичне місце перебування [PERSON] позивачу не відомо, отримати згоду відповідачки на зняття з реєстрації є не можливим. Факт відсутності відповідачки більш шести місяців за місцем реєстрації підтверджується письмовими заявами сусідів: [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved