Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 36,5 кв. м. та житловою площею 18,4 кв. м.; здійснити поділ спільного майна, виділивши у його власність 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 36,5 кв. м. та житловою площею 18,4 кв. м.; виділити у власність [PERSON] - 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 36,5 кв. м. та житловою площею 18,4 кв. м. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що вони з відповідачем з 06.09.2008 року перебувають у шлюбі. За період шлюбу ними було придбано за спільні кошти однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 36,5 кв. м. та житловою площею 18,4 кв. м. Ця квартира придбана на ім'я відповідача шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири від 08.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвим Ю.В. серії НАО №784036. Таким чином, вказана квартира є спільною сумісною власністю сторін як подружжя. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 06.09.2008 року у Меджибізькій селищній раді Летичівського району Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис №17. За договором купівлі-продажу квартири від 08.09.2015 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], загальною площею 36,5 кв. м. та житловою площею 18,4 кв. м. За клопотанням представника позивача ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19.09.2016 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта №5026/16-26 від 30.03.2018 року загальна вартість квартири [ADDRESS] на час проведення експертизи становить 254 159,00 грн. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. п. 19, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved