Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з 24/100 частин житлового будинку [ADDRESS] Позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті дружини, однак при зверненні до Житомирської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку дізнався про наявність арешту на зазначене майно, яке було накладено Першою житомирською державною нотаріальною конторою 07.05.2007 року на підставі повідомлення Будівельно-монтажного управління №10 від 14.11.1966 року. Позивач вказує у позовній заяві, що покійна дружина [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з заявою про зняття арешту, оскільки він був накладений помилково, та будь-якої заборгованості перед управлінням не має. Крім того, були зроблені запити до архіву Житомирської міської ради стосовно наявної заборгованості перед підприємством їх сусідкою [PERSON] , яка також померла, однак в наказах особового складу та відомостях по нарахуванню заробітної плати працівникам Будівельно-монтажного управління №10 за 1966 рік [PERSON] не значиться. З огляду на те, що наявність арешту на будинок позбавляє позивача можливості належним чином користуватися та розпоряджатися своєю власністю, [PERSON] просить звільнити майно з-під арешту. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 11.12.2019 року справу прийнято до розгляду та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач пояснив, що [PERSON] жила в сусідньому провулку ( [ADDRESS] ) і померла 15 років тому. Ще з покійною дружиною позивач шукали по всьому місту Будівельно-монтажне управління №10, ооднак не знайшли його. В судове засідання, призначене на 16.04.2020, [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Житомирської міської ради у судове засідання, подав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи - Житомирської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладається на розсуду суду. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, двічі на адресу суду надходили заяви про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи - Департаменту реєстрації Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1911, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 20.03.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається із 24/100 частин житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Дана частина житлового будинку належала померлій особі на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Житомирської міської ради Житомирської області 23.07.2010 року, зареєстрованого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 29.07.2010 року. Як вбачається з копії спадкової справи №111/2018, що була заведена Житомирською держаною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] , позивач [PERSON] , який приходився чоловіком померлої, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] дружини та одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище частину будинку. Із наявних в спадковій справі документів вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , крім [PERSON] , ніхто не звертався. Згідно з листом завідувача Першої житомирської державної нотаріальної контори від 11.09.2015 року, адресованого [PERSON] , випливає, що на підставі повідомлення Будівельно-монтажного управління №10 від 14.11.1966 року Першою Житомирською нотаріальною конторою було накладено заборону (Згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4918253) на будинок [ADDRESS] , власником якого було вказано [PERSON] . Дані обставини також підтверджуються відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 21.03.2016 року. З вказаного листа також слідує, що на підставі відповіді з Архівного відділу Житомирської міської ради, згідно якої в наказах з особового складу та відомостях по нарахуванню заробітної плати працівникам Будівельно-монтажного управління №10 за 1966 рік [PERSON] не значиться, нотаріальною конторою спрямовано лист до Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області з проханням зняти (погасити) реєстраційний запис №4918253 у зв`язку з відсутністю інформації щодо наявності заборгованості [PERSON] перед Будівельно-монтажним управлінням, однак станом на 11.09.2015 року заборона на будинок є чинна. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом, що передбачено ч. 2 ст. 328 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені, серед іншого, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить її, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання на це майно право власності і про зняття з нього арешту. Виходячи з викладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом звільнення майна з-під арешту, накладеного Першою житомирською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Будівельно-монтажного управління №10 від 14.11.1996 року. З огляду на викладене та

Outcome: approved