Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що заповіт складений [PERSON] на користь спадкоємця - [PERSON] щодо спадкового майна - земельної ділянки площею 9,26 га, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області належну на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 025494 від 30.09.2010 року дійсно складений на Ѕ частку визначеного майна, а також визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 9,26 га, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка за життя набула право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 9,26 га, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належну на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 025494 від 30.09.2010 року. Для оформлення спадщини після смерті бабусі позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус Крутько Л.П. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що в заповіті складеному за життя [PERSON] невірно зазначений склад спадкового майна. Також позивач зазначає, що дійсно в заповіті, складеному на його ім`я, невірно зазначений склад спадкового майна, оскільки спадкова земельна ділянка, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 025494 від 30.09.2010 року, належала в рівних частках на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] , а отже в заповіті мало б бути зазначено лише Ѕ частка земельної ділянки площею 9,26 га, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а не земельна ділянка в цілому. У зв`язку з наведеним позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право спадщину після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , тому і звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача - Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Представник третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори також в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року відкрите провадження по справі. 10 квітня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача, витребувано докази по справі. На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надане свідоцтво про смерть [PERSON] , у відповідності до якого остання померла [INFO] (а.с.15). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контора Крутько Л.П. заведено спадкову справу № 29/2018, у відповідності до якої [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом (а.с.43,47). У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали спадкової справи свідчать про те, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що в заповіті складеному за життя [PERSON] невірно зазначений склад спадкового майна (а.с.61-зв). В матеріалах справи міститься копія заповіту посвідченого 28 березня 2017 року секретарем Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Т.І. Мельник та зареєстрований в реєстрі за № 98, згідно якого [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку площею 9,26 га, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 025494 від 30.09.2010 року (а.с.9). Суду надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 025494 виданого на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2009 № 2-1627ВМС 742767. Згідно додатку до Державного акту власниками земельної ділянки по Ѕ частині значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). Оцінюючі вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що при посвідченні заповіту, спадкодавцем не вірно визначено обсяг спадкового майна, яке вона заповіла [PERSON] , за життя [PERSON] у встановленому порядку набула право власності лише на Ѕ частину земельної ділянки. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, суду доведений факт належності заповідачу лише Ѕ частки спадкової земельної ділянки зазначеної у заповіті на користь позивача. В судовому порядку не може бути встановлений факт, що заповіт, складений спадкодавцем на цілу земельну ділянку дійсно складений щодо Ѕ частки спадкового майна, оскільки від встановлення такого факту не залежить, не змінюється та не припиняється право спадкоємця на спадкування належної спадкодавцю частки у спільному сумісному майні. Між тим, загальні вимоги щодо набуття права власності та вимоги ч.1 ст. 1218 ЦК України надають суду всі підстави для задоволення позову в частині визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 9,26 га, яка розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: partial