Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що постановами державних виконавців Відділу державної виконавчої служби від 03.12.2009 року та 17.03.2009 року в ході виконання виконавчих листів про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПрАТ «Укртелеком» накладено арешт на все належне [PERSON] майно. На запит щодо надання інформації, Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надав відповідь, що у Відділі на виконанні не перебувають виконавчі документи, боржником в яких виступає [PERSON] Крім того, позивач зазначає, що ним отримано відповіді з ПАТ КБ «Приватбанк» та ПрАТ «Укртелеком», з яких вбачається, що заборгованості за [PERSON] не рахується. У зв'язку з тим, що на даний час на виконанні у відповідача виконавче провадження стосовно нього як боржника не перебуває, а державним виконавцем до цього часу не знято арешт, накладений на належне йому майно та підстави для такого арешту відсутні, позивач вимушений звертатись до суду. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Представник Деснянського районного відділу ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що боржником не сплачено виконавчий збір. Представник ПрАТ «Укртелеком» в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, зазначивши, що позивач заборгованості перед ПрАТ не має. Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надавши заперечення проти позову. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, долучені до справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З витягу з Реєстру виконавчих проваджень вбачається, що на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ міста Києва перебували виконавчі провадження 15069121 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» заборгованості в розмірі 1 912,62 грн. та виконавче провадження 23986991 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 40851 грн. 29 коп. При виконанні зазначених виконавчих проваджень старшим державним виконавцем Славним В.С. та державним виконавцем Піддема С.С. накладено арешт на все майно боржника. Позивач звернувся до Деснянського районного відділу ДВС міста Києва ГУ юстиції в місті Києві з запитом про надання інформації щодо руху зазначених виконавчих проваджень та листом за №Д 10 від 09.09.2016 року отримав відповідь про те, що , при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі документи, боржником у яких виступає [PERSON] у відділі на виконанні не перебувають, виконавчі листи повернуті стягувачам (а.с. 4) Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Разом з тим, судом встановлено, що на даний час виконавчі провадження на виконанні в ВДВС не перебувають, у зв'язку з чим позивач не має можливості отримати, а суд не може встановити наявність постанови про зняття арешту з майна. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність безпідставного накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. коли йому стало відомо про такі обставини. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, так як на виконанні в органах ДВС жодних виконавчих документів, боржником в яких виступає позивач, не перебуває, підстав для арешту зазначеного майна суду не наведено. На підставі викладеного та

Outcome: approved