Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований наступними обставинами. 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 716. У шлюбі у сторін народилась дочка: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки фактично припинені. Вказав, що між ним та відповідачем втрачено почуття любові та поваги один до одного, примирення неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач у відкрите підготовче судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач у підготовче засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, розгляд справи просила проводити у її відсутність. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 липня 2018 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 716. Від шлюбу у сторін народилась дочка: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] , від 24 липня 2018 року, актовий запис № 669. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносити фактично припинені, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу відповідачем було змінене дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач просить після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved