Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 02 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 06 березня 2008 року за спільні кошти позивачем й відповідачем придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 266. До та на момент подання даної позовної заяви до суду між подружжям не досягнуто згоди про порядок, обсяги та будь-який із можливих варіантів поділу спільного майна, що зумовлює необхідність у позивача звернутись до суду. Позивач просить провести розподіл спільного майна [PERSON] та [PERSON], визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS], та за [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача направив заяву про слухання справи у відсутності позивача та його представника, вимоги позовної заяви підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти прийняття заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 02.09.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. 06.03.2008 р. [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, перебуваючи в шлюбі з [PERSON], придбав [ADDRESS], загальною площею 45,9 м2 та житловою площею 24,5 м2. Суд приходить до висновку, що слід поділити спільне майно подуржжя між [PERSON]. та [PERSON] та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку [ADDRESS], іншу 1/2 частину [ADDRESS] залишити у власності [PERSON].

Outcome: approved