Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 02.09.2016 у Дзержинському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 643. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сімейні відносини не склалися, тривалий час між подружжям постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя, виховування дитини та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, розуміння і підтримки. З вересня 2020 року позивач з відповідачем не ведуть спільного господарства та фактично припинили сімейні відносини. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини наразі немає. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюби неможливі. 12.08.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 10-11). Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Відповідач також просила справу розглянути за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, про що зазначила у своїй заяві, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в Дзержинському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 643. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 4). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Як вже встановлено судом та вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 02.09.2016, вбачається, що при одруженні відповідач змінила дошлюбне\~прізвище « [PERSON] »на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 4). При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа,\~яка змінила\~своє прізвище\~у зв`язку\~з реєстрацією\~шлюбу,\~має право\~після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися\~цим прізвищем\~або відновити\~своє дошлюбне\~прізвище.\~Оскільки відповідач\~проситьзалишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити відповідачу шлюбне прізвище \-\- « [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved