Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Позивні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником даного будинку. Зазначає, що відповідач є його зятем, зареєстрований в даному будинку, але не проживає в ньому понад один рік без поважних причин, його особисті речі відсутні. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. В судовому засіданні позивач підтримав позов та\~просив його\~задовольнити. Додатково пояснив, що в 2005 році купив будинок. Разом з ним у будинку зареєстровані його дочка - [PERSON] , і зять [PERSON] . Близько 4-х років тому вони припинили спільне проживання. Дітей вони не мали. Дочка поїхала до Києва. Де проживає зять йому не відомо. Близько 3-х років він його бачив. Останні півтора роки намагався знайти [PERSON] , щоб він знявся з реєстрації, але марно. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21 жовтня 2005 року. В зазначеному будинку, як члени сім`ї позивача, зареєстрований його зять [PERSON] відповідач у справі. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ч.\~1\~ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має\~право вимагати\~усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10 травня 2019 року, складеного головою сільської ради Близнюк В.О., секретарем сільської ради Гордієнко С.Н. за участю [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з січня 2018 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що живе по-сусідству з позивачем близько 15 років. Раніше з ним проживали дружина, дочка та її чоловік. Зятя позивача бачив востаннє близько 3-х років тому, де він на даний час проживає не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з дитинства знає позивача, понад 10 років проживає з ним по-сусідству. Раніше позивач проживав з дружиною і дочкою. Коли дочка одружилася, то проживала з чоловіком у місті Олександрія. Востаннє бачила відповідача близько 3-х років тому, де він проживає їй не відомо. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав. На підставі ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405\~ЦК України та

Outcome: approved