Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Нововодолазький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідно до якої просить суд винести рішення, яким визнати його батьком [PERSON], [INFO] та зобов'язати Нововодолазький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Харківській області внести зміни до актового запису №147 від 28 листопада 2015 року про народження [PERSON], а саме з розділу відомостей про батька - виключити [PERSON], зазначити батьком [PERSON], [INFO], та змінити прізвище та по батькові дитини, з [PERSON] на [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вони з відповідачем по справі - [PERSON] з 2012 року перебувають у фактичних шлюбних відносинах та проживають однією родиною. [INFO] року у них народилась спільна дитина - [PERSON]. Проте, в свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER], актовий запис № 147, батьком дитини відповідно до вимог ст. 122 та ст. 133 СК України зазначено відповідача по справі - [PERSON], оскільки на момент народження дитини та реєстрації народження, мати дитини - [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний за рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 22.04.2016 року. Також позивач зазначив, що він є біологічним батьком [PERSON], [INFO], зазначивши, що він піклувався за вагітною [PERSON], забирав [PERSON] та їх спільного сина з пологового будинку та піклується за дитиною з моменту його народження. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач - [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства стосовно [PERSON], визнав у повному обсязі та підтвердив, що шлюбні відносини з матір'ю дитини - [PERSON] фактично були припинені з 1994 року. Також [PERSON] у своїй заяві підтвердив факт того, що він не є біологічним батьком [PERSON] та просив слухання справи проводити без його участі. Справжність підпису у заяві [PERSON] посвідчено секретарем Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області Ляшенко С.В. 08.09.2016 року та зареєстровану в реєстрі за № 58. Відповідач - [PERSON] та представник третьої особи по справі - Нововодолазького районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до суду не прибули, через канцелярію суду надали заяви відповідно до яких позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі, просили їх задовольнити, а справу розглянути без їх участі. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що з 09.10.1993 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22.04.2016 року було розірвано. [INFO] року у [PERSON] народилась дитина - син [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 28.11.2015 року, актовий запис про народження № 147, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Проте, відповідно до наданих суду доказів та пояснень, встановлено, що біологічним батьком дитини є позивач по справі - [PERSON], але оскільки дитина була народжена під час перебування у шлюбі відповідачів по справі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 та ст. 133 Сімейного кодексу України, батьком дитини зазначено [PERSON]. З матеріалів справи, судом встановлено, що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені у 1994 році та [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], про що відповідач надав відповідну заяву, яка посвідчена секретарем Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області Ляшенко С.В. 08.09.2016 року та зареєстровану в реєстрі за № 58. Таким чином, виходячи з вимог ст. 61 ЦПК України, оскільки дані обставини визнані сторонами по справі, то вони доказуванню не підлягають. З матеріалів справи вбачаться, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 2012 року перебувають у фактичних шлюбних відносинах. З 01.10.2015 року [PERSON] зареєстрована разом із позивачем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом депутата Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області по округу № 23 Нечмоглод М.О., складеного за участю свідків - [PERSON] та [PERSON], 18 серпня 2016 року за № 997, довідкою про склад сім'ї, виданої Нововодолазькою селищної радою Нововодолазького району Харківської області від 17.05.2016 року № 236 та копією паспорта [PERSON] Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень ч.2 ст. 128 Сімейного кодексу України відповідно до якої, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. За ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Частиною 1 ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. З матеріалів справи вбачається, позивачем строк звернення до суду з позовом про визнання батьківства не порушено. Також суд зауважує, що Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06 від 18.12.2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24.02.1995 року). У рішенні від 08.04.2004 року у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява № 11057/02) Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про зобов'язання внести зміни до актового запису про народження дитини, то суд виходить з наступного. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до вимог ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мiнiстерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Що стосується вимоги позивача про анулювання свідоцтва про народження дитини [PERSON], то суд зазначає, що Сімейний кодекс України не передбачає підстави анулювання актового запису про народження дитини. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: 1) рішення суду; 2) висновку відповідного органу державного реєстрації актів цивільного стану в випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 4.6. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мiнiстерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України анулює первинні актові записи цивільного стану на підставі рішення суду про: анулювання актового запису цивільного стану; визнання шлюбу недійсним; визнання шлюбу неукладеним; визнання розірвання шлюбу фіктивним; скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою у випадках, передбачених статтею 118 Сімейного кодексу України. Актовий запис про розірвання шлюбу анулюється на підставі рішення суду про скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою у разі поновлення шлюбу за спільною заявою подружжя. Отже, нормами матеріального права не визначено підстави та порядок анулювання актового запису про народження дитини, а також анулювання частини актового запису, тому у цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved