Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно - квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що вказана квартира, хоча і була придбана ним під час шлюбу з [PERSON], однак за його особисті кошти в сумі 186850 грн., з яких 110800,00 грн. він отримав у подарунок від свого брата [PERSON], 66000 грн. він отримав у подарунок від своїх батьків, з яких 20000 грн. особистих заощаджень батьків, а 46000 грн. його батьки позичили у двох інших осіб з метою придбання йому квартири. Решта коштів в сумі 10500,00 грн. є коштами, які [PERSON] заощадив до шлюбу. [PERSON] подала до суду зустрічний позов, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] як частку у спільному майні подружжя, а також поділити інше майно, придбане сторонами за час шлюбу, виділивши їй стіл та кухонні стільці вартістю 1000 грн., електричну варочну поверхню «SAMSUNG» вартістю 3600 грн., духову шафу «SAMSUNG» вартістю 3600 грн., набір з 6 чашок та 6 тарілок вартістю 150 грн., набір посуду на шість персон вартістю 1000 грн., набір ємкостей для круп 10 шт. вартістю 250 грн., набір ємкостей для сипучих 10 шт. вартістю 250 грн., набір тарілок для мікрохвильової печі вартістю 250 грн., набір столових предметів «BERGHOF» вартістю 400 грн., сковорідку з кришкою марки «VINZER» вартістю 400 грн., жалюзі бамбукові вартістю 400 грн., дитяче ліжко з столиком вартістю 3800 грн., шафу-купе двохдверну виробництва смт.Березне вартістю 3600 грн., ковану підставку для квітів вартістю 350 грн., кований карниз у дитячій кімнаті вартістю 280 грн., шафу-купе з прихожої вартістю 3600 грн., пральну машину марки «BOSCH» вартістю 3800,00 грн., складний стіл вартістю 650 грн., стереосистему вартістю 1500 грн., телевізор марки «SAMSUNG» вартістю 7000 грн., меблевий гарнітур - стінку «Gerbor» вартістю 1800 грн., тюль у залі вартістю 1000 грн., штори з кімнати зали вартістю 500 грн., жалюзі бамбукові у залі вартістю 800 грн., шафу-купе чотири дверну вартістю 6800 грн., дошку прасувальну вартістю 250 грн., а всього майна на загальну суму 44730 грн., а [PERSON] - дошку прасувальну вартістю 250 грн., холодильник марки «SAMSUNG» вартістю 4800 грн., мікрохвильову піч марки «SAMSUNG» вартістю 1200 грн., фондюшницю марки «VINZER» вартістю 500 грн., набір черпаків марки «VINZER» вартістю 250 грн., набір ножів марки «VINZER» вартістю 500 грн., сковорідку без кришки вартістю 250 грн., хлібницю марки «VINZER» вартістю 200 грн., кований карниз на кухні вартістю 280 грн., гідроблок у ванній кімнаті вартістю 5800 грн., комп'ютер марки «SAMSUNG» вартістю 5000 грн., диван вартістю 1500 грн., кондиціонер марки «SAMSUNG» вартістю 5000 грн., супутникову антену вартістю 1200 грн., кований карниз у залі вартістю 400 грн., ліжко-матрац ортопедичний вартістю 600 грн., шафу-купе чотирьохдверну вартістю 6800 грн., пилосмок миючий марки «ZELMER» вартістю 1500 грн., кований карниз у спальні вартістю 400 грн., тюль у спальній кімнаті вартістю 400 грн., штори у спальній кімнаті вартістю 500 грн., а всього майна на загальну суму 44680 грн. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові, вимогу зустрічного позову про визнання спірної квартири об'єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ не визнали, вимоги про поділ майна [PERSON] визнав частково, не погодившись з переліком та вартістю заявленого у зустрічному позові майна. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали в повному обсязі, відповідачкою за первісним позовом суду подано письмові заперечення. Заперечення обґрунтовуються тим, що спірна квартира була придбана подружжям за час шлюбу і за спільні кошти, обов'язок спростувати правову презумпцію належності цього майна до спільної сумісної власності лежить на [PERSON] Станом на момент укладення договору купівлі-продажу квартири (05.04.07 р.), ні у [PERSON], ні у його родичів такої суми в наявності не було, оскільки брат позивача за первісним позовом [PERSON] продав належну йому квартиру лише 10.04.07 р. Кошти на придбання квартири були спільними коштами сторін, зокрема, позивачка за зустрічним позовом мала 15000 грн. власних заощаджень до шлюбу, 20000 грн. подружжю подарували на весілля, 20000 грн. сторони заробили під час шлюбу у 2005-2007 роках, проживаючи у батьків позивачки за зустрічним позовом та перебуваючи на їх повному утриманні, 8000 грн. одержано нею як грошову компенсацію при народженні дитини, 10000 грн. сторони взяли в кредит, батьки сторін подарували їм по 20000 грн., решту коштів позичили у різних осіб та спільними зусиллями повертали. Вимоги зустрічного позову [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, уточнивши придбання позивачкою під час проживання у шлюбі з [PERSON] телевізора вартістю 7000 грн. марки «LG», а не «SAMSUNG», як зазначено у зустрічному позові. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та часткового задоволення зустрічного позову. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 06 листопада 2005 року і до 09 жовтня 2013 року, коли шлюб було розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14773117, виданого КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» 01.06.07 р., за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 05.04.07 р., посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON], дану квартиру загальною площею 55,3 кв.м. [PERSON] придбав у [PERSON] за 186850,00 грн. Таким чином, дослідженням вищезазначених документів встановлено, що спірна квартира придбана [PERSON] за час шлюбу з [PERSON] Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного за час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі відповідач за первісним позовом [PERSON] звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а позивач за первісним позовом [PERSON] відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію). Відповідно до ч.1 ст.57 СК України, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Свідок [PERSON] суду показав, що він являється рідним братом позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] мав у власності однокімнатну квартиру, яку домовився продати, подарувавши кошти від її продажу своєму брату [PERSON] в обмін на відмову останнього претендувати на частку у квартирі їх батьків. [PERSON] показав, що не подарував [PERSON] свою однокімнатну квартиру, оскільки брат бажав мати житло більшої площі. З цією метою, одночасно з купівлею квартири [PERSON], [PERSON] продав належну йому однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 110800 грн., а кошти від її продажу невідкладно передав брату для оплати за придбану ним трикімнатну квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив придбання у [PERSON] у квітні 2007 року однокімнатної квартири [ADDRESS] за 110800 грн., пояснивши при цьому, що передача ним грошей [PERSON] за придбання квартири передувала нотаріальному посвідченню договору її купівлі-продажу. Крім того, [PERSON] показав, що під час передачі ним [PERSON] грошей був присутній і [PERSON], брати разом рахували та одержували гроші. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджуються дослідженим судом договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу [PERSON] 10.04.07 р. При цьому заперечення [PERSON] щодо того, що станом на укладення [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири (05.04.07 р.) у нього в розпорядженні не було коштів, одержаних від [PERSON] за продаж ним квартири (10.04.07 р.), спростовуються показаннями свідка [PERSON] про те, що передача ним коштів [PERSON] та [PERSON] передувала нотаріальному посвідченню договору. Свідок [PERSON] підтвердила показання свідка [PERSON] щодо спрямування коштів від продажу однокімнатної квартири їх сім»ї, право власності на яку було оформлене на [PERSON], для придбання квартири [PERSON] Крім того, свідок показала, що на цілі придбання квартири її сину [PERSON], вона у квітні 2007 року подарувала йому 20000 грн. сімейних заощаджень, а також взяла частину коштів, якої не вистачало, у борг. При цьому 26000 грн. вона позичала у [PERSON], а 20000 грн. - у батька [PERSON] [PERSON] Дані позики оформлялись розписками, які були повернуті [PERSON] після повернення коштів. Як вбачається з розписки [PERSON], 28 березня 2007 року нею отримано від [PERSON] 26000 грн., які вона зобов'язувалась повернути до 31.12.10 р. Свідок [PERSON] в суді підтвердила, що у березні 2007 року [PERSON] позичала у неї кошти в сумі 26000 грн. для купівлі квартири сину, які на даний час повернула в повному обсязі. Як вбачається з розписки [PERSON] від 01 квітня 2007 року, нею отримано від [PERSON] 20000 грн., які вона зобов'язувалась повернути до 01.04.09 р. При цьому на розписці наявний напис про те, що [PERSON] станом на 06.09.08 р. підтверджує повернення [PERSON] всієї суми по позиці та претензій з цього приводу до неї не має. Вчинення цього напису на розписці саме [PERSON], який, як встановлено судом з пояснень учасників процесу і ніким не оспорюється, являється батьком [PERSON], позивачкою за зустрічним позовом та її представником не оспорюється. Визнається [PERSON] і факт одержання у квітні 2007 року [PERSON] від її батька [PERSON] коштів у позику в сумі 20000 грн. [PERSON] у своїх поясненнях зазначає, що вищезазначена розписка писалась [PERSON] та нотувалась [PERSON] набагато пізніше зазначених у ній дат. Проте будь-яких доказів у спростування належності та допустимості цього доказу суду не надано. Як вбачається з довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 6665 від 05.12.13 р., [PERSON] працює на посаді оператора реакторного відділення РЦ-1 та за період з листопада 2004 р. по жовтень 2005 р. йому нараховано заробітної плати в сумі 18327,95 грн., з яких він отримав заробітну плату у розмірі 15006,23 грн. (тобто за винятком всіх, у тому числі і добровільних, відрахувань). З довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 6664 від 05.12.13 р. вбачається, що [PERSON], працюючи на тій же посаді, за період з травня по жовтень 2004 року отримав заробітної плати у розмірі 5415,73 грн. (за тим самим винятком). Враховуючи розмір коштів, які були отримані позивачем за первісним позовом за цей період, та їх співмірність із зазначеною у первісному позові сумою його власних заощаджень, суд приходить до висновку про доведеність [PERSON] здатності за період з квітня 2004 року по жовтень 2005 року заощадити 10500 грн. Як зазначає [PERSON] у запереченнях на первісний позов, джерелами надходження спільних коштів подружжя на придбання спірної квартири були: 15000 грн. її особистих заощаджень до шлюбу; 20000 грн. подарованих сторонам на весілля коштів; 8000 грн. матеріальної допомоги при народженні дитини; взятих у кредит 10000 грн.; подарованих сторонам їх батьками коштів в сумі по 20000 грн., джерелом решти коштів зазначає позики у різних осіб. Будь-яких доказів у підтвердження подарунку сторонам на весілля коштів в сумі 20000,00 грн., одержання [PERSON] матеріальної допомоги в сумі 8000,00 грн., подарунку [PERSON] її батьками коштів в сумі 20000,00 грн., спрямування вищезазначених коштів на придбання спірної квартири, а також доказів позики сторонами як сім»єю у інших осіб коштів для придбання квартири, відповідачкою за первісним позовом суду не надано, в той час як дані обставини позивачем за первісним позовом не визнаються з наведенням доказів на їх спростування. З аналізу заперечень [PERSON] вбачається зазначення нею джерела надходження спільних коштів подружжя на придбання квартири на загальну суму 93000,00 грн., що значно менше ціни придбання квартири (186850,00 грн.) Як вбачається з інформації УПФ м.Кузнецовська щодо заробітку [PERSON], з якої сплачено страхові внески, за 2005 рік їй заробітну плату на загальну суму 2959,42 грн. (разом з відрахуваннями). Доказів у підтвердження наявності у період 2004-2005 років інших доходів відповідачкою за первісним позовом суду не надано. Враховуючи розмір коштів, отримання яких за цей період доведено [PERSON], їх неспівмірність із зазначеною у запереченнях сумою її власних заощаджень, суд приходить до висновку про недоведеність [PERSON] здатності за період 2004-2005 років заощадити 15000,00 грн. Як вбачається з довідки ПАТ «Промінвестбанк» № 24-9-1/1123 від 13.05.14 р., 04 квітня 2007 року [PERSON] було видано кредит готівкою в сумі 10000,00 грн., який на даний час повернуто. З довідки ПАТ «Промінвестбанк» № 24-9-1/1124 від 13.05.14 р. вбачається, що 11 квітня 2007 року [PERSON] було видано кредит готівкою в сумі 10000,00 грн., який на даний час повернуто. Разом з тим, будь-яких доказів спрямування зазначених у довідках коштів на придбання спірної квартири суду не надано. Як показав допитаний судом свідок [PERSON], який являється рідним братом [PERSON], на весілля подружжю [PERSON] було подаровано кошти орієнтовною сумою 20000,00 грн., які, за його припущенням, були спрямовані сторонами на придбання спірної квартири. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження припущень [PERSON] суду не надано. Крім того, [PERSON] підтвердив факт позики [PERSON] у квітні 2007 року коштів у його батька [PERSON], та пояснив, що мета такого запозичення йому невідома. Як вбачається з інформації ПАТ «Промінвестбанк» № 118/09-02/68 від 03.03.14 р., 03.04.07 р. [PERSON] отримав кредит в сумі 10000,00 грн., який було повернуто 13.07.07 р. Як пояснив [PERSON], дані кошти були спрямовані на виконання ремонту у придбаній квартирі, будь-яких доказів спрямування цих коштів на придбання спірної квартири суду не надано. Вимог про врахування цих коштів при поділі спільного майна сторонами не заявлялось. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На переконання суду, сукупність встановлених обставин, зокрема: продаж братом [PERSON] [PERSON] нерухомого майна одночасно з придбанням [PERSON] спірної квартири та передача останньому коштів в сумі 110800,00 грн.; підтверджена письмовим доказом позика його матір»ю [PERSON] одночасно з придбанням [PERSON] спірної квартири коштів в сумі 26000,00 грн. у [PERSON]; підтверджена письмовим доказом позика його матір»ю [PERSON] одночасно з придбанням [PERSON] спірної квартири коштів в сумі 20000,00 грн. у батька [PERSON] [PERSON], що є нелогічним для випадку придбання спірної квартири за спільні кошти сторін; здатність [PERSON], виходячи з його заробітків, заощадити до шлюбу кошти в сумі 10500,00 грн. та недоведеність [PERSON] здатності заощадити до шлюбу кошти в сумі 15000,00 грн.; неспівмірність зазначених [PERSON] коштів, одержаних з наведених у запереченнях джерел, з вартістю спірної квартири, а також взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності - дають суду підстави вважати, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] хоча і за час шлюбу з [PERSON], але за його особисті кошти, заощаджені ним та подаровані йому братом [PERSON] та матір»ю [PERSON], а тому в силу ч.1 ст.57 СК України є його особистою приватною власністю. Таким чином, суд вбачає правові підстави для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні вимоги зустрічного позову про визнання квартири спільним майном подружжя. При визначенні обсягу спільного майна подружжя судом враховано наступне. Сторонами не оспорюється, що під час шлюбу подружжя [PERSON] набуло право власності на диван вартістю 800,00 грн., ортопедичне ліжко-матрац вартістю 600,00 грн., прасувальну дошку вартістю 250,00 грн. [PERSON] визнано також придбання під час шлюбу ряду інших речей, з наведеною у зустрічному позові вартістю яких він не погоджується. Так, [PERSON] визнано придбання за час шлюбу тарілок 3 шт. для мікрохвильової печі, однак по ціні 150,00 грн., сковорідки з кришкою марки «VINZER» по ціні 300,00 грн., сковорідки без кришки по ціні 80,00 грн., тюлі в кухню по ціні 200,00 грн., дитячого ліжечка зі столиком по ціні 2300,00 грн., кованої підставки для квітів по ціні 250,00 грн., тюлі в дитячу по ціні 250,00 грн., гідроблоку у ванну кімнату по ціні 3100,00 грн., супутникової антени по ціні 150,00 грн., штор у залу по ціні 250,00 грн., тюлі у залу по ціні 300,00 грн. та у спальню по ціні 300,00 грн. Доказів у підтвердження зазначеної у зустрічному позові вартості цих речей [PERSON] суду не надано. За таких обставин суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для включення вищезазначеного майна до складу спільного майна подружжя за цінами, що визнаються [PERSON] Незважаючи на невизнання [PERSON], придбання подружжям ряду інших речей за час шлюбу підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, свідок [PERSON] в суді підтвердила придбання сторонами за час шлюбу кухонного гарнітуру, стола та кухонних стільців, електричної варочної поверхні, духової шафи, холодильника, кованого карнизу у кухні та тюлі у кухні, дитячого ліжка з столиком, шафи-купе двохдверної у дитячій кімнаті, кованого карнизу та тюлі у дитячій, шафи-купе у прихожій, пральної машину марки «BOSCH», кондиціонеру, супутникової антени, телевізора, меблевого гарнітуру - стінки «Gerbor», кованого карнизу у залі, штор у залі, тумбочок та шафи-купе у спальні, кованого карнизу, штор та тюлі у спальні. Свідок [PERSON] в суді підтвердив придбання сторонами за час шлюбу кухонного гарнітуру, стола та кухонних стільців, електричної варочної поверхні, духової шафи, холодильника, набору посуду на шість персон, а також набору з чашок та тарілок на шість персон, дитячого ліжка з столиком, шафи-купе у дитячій кімнаті, шафи-купе у прихожій, телевізора, меблевого гарнітуру - стінки «Gerbor», тумбочок та шафи-купе у спальні. Свідок [PERSON] суду показала, що у квітні 2014 року вона на прохання [PERSON] разом з нею відвідала квартиру [ADDRESS], з метою присутності при виконанні останньою фотографій спільного майна подружжя [PERSON], наявного у квартирі. У квартирі в цей час перебував [PERSON], який заперечував фотографуванню та активно цьому перешкоджав, що стало підставою для виклику органів міліції. [PERSON] показала, що у квартирі вона побачила наявність пральної машини «BOSCH», комп'ютера «SAMSUNG», дивана у залі, телевізора у залі, ліжка-матрацу та шафи-купе у спальні. Наданими [PERSON] фотографіями, виконаними як у різні періоди за час шлюбу [PERSON], так і під час візиту у квітні 2014 року, підтверджується наявність у квартирі стола та кухонних стільців, набору з 6 чашок та 6 тарілок, набору посуду на шість персон, дитячого ліжка з столиком, тюлі в дитячій кімнаті, шафи-купе у прихожій, гідро блоку та пральної машини у ванній, комп'ютера, дивана, стереосистеми, меблевого гарнітуру у залі, штор, тюлі та бамбукових жалюзі у залі, ліжка та тюлі у спальні. Відмінних від зазначених у зустрічному позові даних про вартість цього майна матеріали справи не містять, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність віднесення до спільного майна подружжя [PERSON] кухонного гарнітуру, набору посуду на шість персон, а також набору з чашок та тарілок на шість персон, стола та кухонних стільців, електричної варочної поверхні, духової шафи, холодильника, кованого карнизу у кухні, тюлі у кухні, дитячого ліжка з столиком, шафи-купе двохдверної у дитячій кімнаті, кованого карнизу у дитячій, тюлі у дитячій, комп'ютера, шафи-купе у прихожій, пральної машини, кондиціонера, супутникової антени, телевізора, меблевого гарнітуру - стінки «Gerbor», кованого карнизу у залі, штор у залі, тумбочок та шафи-купе у спальні, кованого карнизу, штор та тюлі у спальні, тюлі в дитячій кімнаті, стереосистеми, бамбукових жалюзі у залі по цінах, зазначених у зустрічному позові. Відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] оспорюється придбання під час шлюбу мікрохвильової печі «SAMSUNG», набору ємкостей для круп 10 шт., набору ємкостей для сипучих 10 шт., фондюшниці «VINZER», набору столових предметів «BERGHOF», набору черпаків «VINZER», набору ножів «VINZER», хлібниці «VINZER», бамбукових жалюзі у кухні, пилосмоку «ZELMER», складного столу. Доказів придбання даного майна у шлюбі позивачкою за зустрічним позовом суду не надано. За таких обставин суд вважає недоведеним належність вищезазначених речей до спільного майна подружжя [PERSON] та приходить до висновку про відсутність правових підстав для врахування їх при поділі майна. Таким чином, суд визнав доведеним, що обсяг майна, заявленого сторонами, яке набуте подружжям [PERSON] під час шлюбу, складається з кухонного гарнітуру вартістю 3800 грн., столу та кухонних стільців вартістю 1000 грн., електричної варочної поверхні вартістю 3600 грн., духової шафи вартістю 3600 грн., набору з 6 чашок та 6 тарілок вартістю 150 грн., набору посуду на шість персон вартістю 1000 грн., набору тарілок для мікрохвильової печі вартістю 150 грн., сковорідки з кришкою марки «VINZER» вартістю 300 грн., холодильника марки «SAMSUNG» вартістю 4800 грн., сковорідки без кришки вартістю 80 грн., кованого карнизу на кухні вартістю 280 грн., тюлі у кухні вартістю 200 грн., дитячого ліжка з столиком вартістю 2300 грн., шафи-купе двохдверної виробництва смт.Березне вартістю 3600 грн., тюлі у дитячій кімнати вартістю 250 грн., кованої підставки для квітів вартістю 250 грн., кованого карнизу у дитячій кімнаті вартістю 280 грн., шафи-купе у прихожій вартістю 3600 грн., пральної машини марки «BOSCH» вартістю 3800,00 грн., гідроблоку у ванній кімнаті вартістю 3100 грн., стереосистеми вартістю 1500 грн., телевізора марки «LG» вартістю 7000 грн., меблевого гарнітуру - стінки «Gerbor» вартістю 1800 грн., штор з кімнати зали вартістю 250 грн., дошки прасувальної вартістю 250 грн., тюлі з кімнати зали вартістю 300 грн., комп'ютера марки «SAMSUNG» вартістю 5000 грн., дивану вартістю 800 грн., кондиціонеру марки «SAMSUNG» вартістю 5000 грн., супутникової антени вартістю 150 грн., кованого карнизу у залі вартістю 400 грн., жалюзі бамбукових у залі вартістю 800 грн., ліжка-матрацу ортопедичного вартістю 600 грн., шафи-купе чотирьохдверної вартістю 6800 грн., тюлі у спальній кімнаті вартістю 300 грн., кованого карнизу у спальні вартістю 400 грн., штор у спальній кімнаті вартістю 500 грн., тумбочок до ліжка 2 шт. вартістю 1600 грн., а всього з майна на загальну суму 69590 грн. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, а тому вважає, що вартість частки кожної з сторін у спільному майні складає: 69590 грн. / 2 = 34795 грн. При вирішенні питання про поділ спільного майна суд враховує побажання [PERSON], викладені у зустрічному позові, а також висловлені в судовому засіданні побажання [PERSON] одержати у власність гідроблок та ліжко-матрац, що не суперечить вимогам [PERSON] Враховуючи неможливість виділення у власність обом сторонам неподільних речей, беручи до уваги їх побажання, враховуючи вартість спільного майна, суд виділяє у власність [PERSON] майно на загальну суму 34730 грн., у власність [PERSON] - майно на загальну суму 34860 грн. Оскільки спільне майно подружжя з урахуванням вартості кожної речі неможливо поділити між сторонами порівну, суд прийшов до висновку про те, що з метою додержання рівності часток подружжя при поділі майна, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 65 грн. грошової компенсації різниці вартості часток у спільному майні. Судові витрати, понесені на пред'явлення первісного позову, підлягають стягненню з відповідачки за первісним позовом. Судові витрати, понесені на пред'явлення зустрічного позову, слід присудити пропорційно до задоволеної його частини. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.57, 60, 70 СК України, ст.392 ЦК України,

Outcome: partial