Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до гаражного кооперативу «Дніпровський - 2» та просив визнати за ним право власності на гараж [NUMBER], площею 24,1,що знаходиться на території гаражного кооперативу «Дніпровський - 2» за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Підгірна Позов мотивував тим,що ним повністю внесено пайовий внесок, реєстраційне посвідчення та технічний паспорт на зазначений гараж були виготовлені на ім'я колишнього члена ГК «Дніпровський - 2» [PERSON], який за домовленістю поступився на користь позивача місцем в кооперативі. Йому було компенсовано витрати на пайові внески. Не має можливості розпоряджатися гаражем. В зв'язку з даною обставиною позивач вимушений звернутися до суду. 10 грудня 2018 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради. В судове засідання позивач та представник позивача з'явились, позов підтримали, в подальшому надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений оголошенням . Представник третьої особи, виконавчого комітету Павлоградської міської ради, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд вислухавши позивача , дослідивши матеріали справи приходить до такого. [PERSON] був членом гаражного кооперативу «Дніпровський - 2» та користувався гаражем [NUMBER]./а.с. 60/ Члени вказаного кооперативу гаражі будували особисто, не вносили паї для будівництва гаражів. Вказане підтверджено копією реєстраційного посвідчення, згідно з яким за [PERSON] зареєстровано гараж, який розташований в кооперативі «Дніпровський-2» /а.с.5/. Права власності на вказаний гараж [PERSON] не оформлював. Гараж не прийнятий в експлуатацію. Земельна ділянка на якій знаходиться вказаний гараж виділена кооперативу «Дніпровський - 2». Вказане підтверджено копією виписки з рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів./а.с.55/. Позивачу земельна ділянка не виділялась. Після нього зазначеним гаражем користувався позивач [PERSON] [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти на загальну суму 6000 тисяч рублів. Вказаний факт підтверджено копіями розписок/а.с.7-8/. У вказаних розписках вказано, що [PERSON] отримав зазначені вище грошові кошти від [PERSON] за гараж, але за який саме гараж, за якою адресою знаходиться гараж не вказано. [PERSON] надав суду квитанції про сплату послуг Павлоградського міського БТІ та копію технічного паспорта на ім'я [PERSON] Вказані квитанції та технічний паспорт не можуть бути доказами права власності на гараж. Гараж 26 має спільні стіни з іншими гаражами і визнання права власності за позивачем може порушити права сусідніх користувачів гаражів. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказана норма стосується будівельних кооперативів, які спільно здійснювати будівництво за рахунок пайових внесків. Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. Позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог, чим останній не виконав вимоги Закону. При цьому, суд зауважує, що саме по собі визнання відповідачем заявлених позовних вимог не є підставою для задоволення позовної заяви, так як позивачем не доведено факт порушення його прав з боку відповідачем. Посилання позивача є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній, не ґрунтуються на законі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed