Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що він з 17.05.2018 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 5. Від спільного подружнього неповнолітніх дітей не мають, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану відмовилася. Вказуючи, що на примирення з [PERSON] не згідний, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить його інтересам, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву в якій вказує, що позов підтримує із викладених у ньому підстав, та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає повністю та просить справу розглядати без її участі. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 17.05.2018 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 5 (а.с. 8). Виходячи зі змісту позовної заяви, яку визнає відповідачка, сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та їхній шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та залишити відповідачці прізвище - [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved