Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в остаточній редакції якого прохав припинити своїй матері [PERSON] сервітут на користування квартирою [ADDRESS], визнати її такою що втратила право на користування зазначеною квартирою та висилити з неї. Позов обґрунтовував тим що він є власником вищезазначеною квартири з 21.12.2011 року. Згідно до усного договору оренди з червня 2012 року квартирою користується, зареєстрована та проживає відповідачка, яку [PERSON] прохає висилити оскільки сервітут повинен бути припинений за наявності обставин що мають істотне значення. Такими обставинами позивач вказує вагітність дружини другою дитиною (народження на час розгляду справи у суді), погіршення матеріального становища та неможливість через це сплачувати орендовану для сім*ї квартиру, психічна хвороба батька, в зв'язку з чим ним, для батьків, було придбано іншу квартиру по [ADDRESS]. Добровільно [PERSON] виселятись не бажає в зв'язку з чим прохає припинити сервітут та висилити свою мати зі спірної квартири. [PERSON] вернулась до суду з самостійними позовними вимогами, в остаточній редакції яких вказала, що, після захворювання чоловіка на хворобу Паркінсона, син продав спільну квартиру по пров. Титаренковському в м. Харкові та, на своє ім'я, оформив іпотеку в будинку [ADDRESS] де прописав обох батьків. Після чого, [PERSON], як опікун хворого батька, виписав його з спірної квартири та оформив до психиатрічної лікарні без згоди опікунської ради, і на теперішній час, має намір продати спірну квартиру, для чого і ставить питання про виселення матері. Прохає встановити сервітут на користування спірною квартирою для недієздатного батька - [PERSON] та матері - [PERSON] безстроково у зв'язку з похилим віком батьків. В судове засідання представник [PERSON] з'явився, позов [PERSON] підтримав посилаючись на підстави в ньому викладені. Зазначив що на теперішній час [PERSON] не має змоги проживати в своїй власності оскільки там мати оселила, без його згоди, психічно хворого батька, що створює небезпеку родині [PERSON]. Позов [PERSON] не визнав зазначивши що на теперішній час сервітут для [PERSON] вже фактично є встановленим , а встановлення сервітуту для батька протирічить інтересам малолітніх дітей [PERSON] які не повинні мешкати разом з психічно хворим дідусем. [PERSON] та її представник в судове засідання з'явились. Свої позовні вимоги підтримали посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України. Проти позову [PERSON] заперечували зазначаючи що вимоги ст. 825 ЦК України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть оскільки [PERSON] та її чоловік відносяться до членів родини наймача і договір найму до них не стосується. Представник органу опіки та піклування до судового засідання з'явилась. Позов [PERSON] не визнала зазначивши виписка хворого [PERSON] зі спірної квартири відбулась незаконно - без згоди опікунської ради і на теперішній час відсутні підстави для виселення матері позивача. Позов [PERSON] підтримала вважаючи що встановлення сервітуту судом найбільш правильно буде захищати права батьків [PERSON]. Представники інших 3-х осіб до судового засідання не з'явились. Про час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. За згодою учасників процесу суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає що обидва позови задоволенню не підлягають за наступним: судом встановлено, оскільки визнавалось та не заперечувалось сторонами, а отже і не потребувало доказуванню - що [PERSON] є матерю [PERSON]. Судом встановлено, на підставі наданих письмових доказів, що в квартирі [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], зареєстровані з 07.06.2012 року [PERSON] та його мати - [PERSON], а з 10.01.13 року - син [PERSON]. Починаючи з лютого 2014 року [PERSON] письмовими повідомленнями повідомляв свою мати - [PERSON] про розірвання з нею договору найму та вимагав в встановлений строк звільнити належну йому квартиру та знятись з реєстрації в ній. На думку суду, ствердження [PERSON] про укладання між ним та матір*ю усного договору найму житла та можливість його розірвання за вимогами положень ст. 825 ЦК України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть оскільки [PERSON] до категорії наймачів не підпадає. На неї поширюється положення ст. 405 ЦК України щодо належності до членів сім*ї власників житла а отже вона, згідно до ч.1 має право на користування спірним житлом відповідно до закону. Саме існування закону - належність до члену сім*ї власника майна - дозволяє суду зробити висновок про безпідставність позовних вимог [PERSON] оскільки встановлення сервітуту, крім вже існуючого, ще і рішенням суду є неналежним способом захисту своїх прав які вже захищені законом. Положення вимог ст. 406 ЦК України про припинення сервітуту законодавець ув'язав з наявністю обставин які мають істотне значення. В обґрунтування первісного позову в цій частині [PERSON] зазначив що істотними він вважає народження другої дитини, необхідність поліпшення житлових умов для сім*ї, значне зменшення заробітку внаслідок чого зникла можливість оплачувати орендовану квартиру. На думку суду зазначені підстави для припинення сервітуту не можуть вважатись істотними оскільки доказів зменшення заробітку в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано. Народження другої дитини також суд не розцінює як підставу для припинення сервітуту для матері позивача. При цьому судом враховується що [PERSON] крім спірної нерухомості має інше житло - квартиру [ADDRESS] а отже не позбавлений можливості не нести додатковий фінансовий тягар на сплату оренди. Таким чином обидва позови задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed