Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де вказав, що 11 квітня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір міни, і на підставі зазначеного договору він набув право власності на житловий будинок № 10 по провулку Степовому в м. Бердянську Запорізької області. На момент укладання договору міни в будинку на реєстраційному обліку перебувала відповідачка [PERSON] За умовами п. 19 Договору власник будинку зобовязався зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих у ньому осіб не пізніше 01 серпня 2014 року. На сьогоднішній день [PERSON] звільнив житлове приміщення, але з реєстраційного обліку членів своєї родини не зняв. За цих обставин він просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в жилому будинку № 10 по провулку Степному в м. Бердянську. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягає і пояснив, що коли вони помінялися з [PERSON] житлом, той виписав усіх членів своєї родини, крім доньки [PERSON], яка вже більше 2 років в Україні не мешкає, а без її присутності він не міг зняти її з реєстрації, тому йому довелося звернутися до суду. Відповідачка до суду не явилася, про день слухання справи сповіщена через свого представника за довіреністю [PERSON], який у заяві до суду проти позову не заперечує і просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 10 по провулку Степовому в м. Бердянську Запорізької області, що підтверджено копією договору міни від 11. 04. 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 542. Право власності позивача на вказане житло підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04. 2014 року. На момент укладення договору міни на реєстраційному обліку в будинку перебувала донька власника будинку [PERSON]. За умовами п. 19 Договору сторони зобовязуються виписати члена родини із житлового будинку до 01. 08. 2014 року. Той факт, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [INFO], а не проживає в ньому з 2012 року підтверджується довідкою вуличного комітету № 18 від 19. 01. 2016 року. Згідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). \~ Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. \~ Частиною 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в \~частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. \~ Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на дане житло, або за умови набуття статусу члена сім'ї власника відповідного будинку (квартири). Відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє її право та право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою). Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому права цього власника на збереження за ним права користування відчуженим нерухомим майном у подальшому. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. На сьогоднішній день відповідач не має самостійного права на вищевказане житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України). Отже, у зв'язку з відсутністю на сьогоднішній день договірних відносин з [PERSON] як новим власником будинку та припиненням права власності на нього відповідачка втратила право користування будинком, оскільки її право є похідним від права приватної власності на дану нерухомість, яке відчужено на підставі договору. Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення дана особа та члени її сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням.

Outcome: approved