Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, вселення, виселення, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою. Зазначав, що 16 січня 2002 року він, його батько [PERSON] і його мати [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS], в якій проживати з 1996 року. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 16 січня 2002 року. Квартира [ADDRESS], загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м. складається з трьох житлових кімнат, площею 18,4 кв.м., 11.6 кв.м. та 10,8 кв.м. 5 жовтня 2002 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] вселилась у квартиру [ADDRESS]. До реєстрації шлюбу з ним [PERSON] проживала в смт. Радомишль, Житомирської області. [INFO] у них з [PERSON] народилась донька [PERSON] З 2003 року в квартирі [ADDRESS] почали проживати: його батько [PERSON] та його нова дружина [PERSON] в кімнаті площею 11,6 кв.м.; його мати [PERSON] в кімнаті площею 10,8 кв.м.; він з [PERSON] та донькою [PERSON] в кімнаті площею 18,4 кв.м. 30 вересня 2005 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування 1/3 частини №6801. За даним договором [PERSON] відчужила [PERSON] належну їй 1/3 частину квартири [ADDRESS]. З 2007 року відповідачі почали спільно принижувати його, нецензурно висловлювались на його адресу, наносили йому побої, і все це в присутності малолітньої доньки [PERSON]. Дійшло до того, що він змушений був проживати в автомобілі. Він довгий час не міг повірити, що відповідачі дійсно мають намір позбавити мене житла. З 2010 року відповідачі посилили свої насильницькі дії, спрямовані на усунення його від користування квартирою. Щоразу як він підходив до дверей квартири, вони викликали міліцію під різними приводами: то, нібито, я наношу їм тілесні ушкодження, то, нібито, я викрадаю їх речі. Його батько [PERSON] відкрито заявляє і працівникам правоохоронних органів і стороннім особам, що він змінив замки у вхідних дверях до квартири, щоб унеможливити його вхід до квартири. Фактично він як співвласник квартири був позбавлений відповідачами можливості користуватись житловим приміщенням у належній йому квартирі, проживав в автомобілі та регулярно за заявами відповідачів затримувався як злочинець працівниками Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві для відібрання у нього пояснень з обставин, викладених ними у заявах. З червня 2011 року він разом з матір'ю проживають в квартирі його сестри, яка тимчасово його приютила. Його колишня дружина [PERSON] приймала і приймає активну участь у чиненні йому перешкод в користуванні квартирою: разом з [PERSON] та [PERSON] наносить йому побої, виштовхує з квартири, унеможливлює його користування квартирою, і як тільки він намагається увійти в квартиру викликає працівників міліції, повідомляючи їм завідомо наклепницькі відомості про те, що він нібито обікрав квартиру або наніс їм побої. Фактично його колишня дружина [PERSON], його колишня теща [PERSON] та його батько [PERSON] тривалий час і систематично вчиняють над ним фізичне та психологічне насилля з метою усунути від користування його ж квартирою. Шлюб з [PERSON] він розірвав 20 листопада 2012 року. З того часу [PERSON] є йому абсолютно сторонньою особою. [PERSON] зайняла в спірній квартирі кімнату житловою площею 18,4 кв.м., проживати в одній кімнаті з сторонньою йому жінкою, яка до того ж разом з рештою співвідповідачів наносить йому побої, знищує його речі тощо він не має ні змоги, ні бажання. З 20 листопада 2012 року [PERSON], не має жодного права проживати або знаходитись в даній квартирі. [PERSON] та [PERSON] володіють на праві власності 1/2 частиною будинку [ADDRESS] і зареєстровані за цією ж адресою. Посилаючись на зазначене, просив визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], згідно з яким виділити йому в користування житлову кімнату, площею 18,4 кв.м.; [PERSON] житлові кімнати, площею 10,8 кв.м. та 11,6 кв.м., місця загального користування (коридор, ванна кімната, туалет, кухня) залишити в спільному користуванні його та [PERSON], вселити його в житлову кімнату площею 18,4 кв.м. в квартирі [ADDRESS], зобов'зати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні житловою кімнатою площею 18,4 кв.м.; коридором, ванною кімнатою, туалетом, кухнею, виселити [PERSON] із спірної квартири. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, вказавши на те, що вони не чинять перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою та не заперечують проти проживання [PERSON] у кімнаті, площею 15 кв.м. у спірній квартирі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,7 кв.м. власниками квартири в рівних долях є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до договору дарування від 30 вересня 2005 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 171-172). Згідно з договором дарування від 11 травня 2007 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 173-174). Таким чином власниками зазначеної квартири є [PERSON], якому належить 2/3 частини квартири та [PERSON], якому належить 1/3 частини квартири. Відповідно до технічного паспорту на зазначену квартиру від 2002 року квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,7 кв.м. складалася з трьох кімнат, жилою площею 40,8 кв.м.: кімнати, площею 18,4 кв.м., кімнати, площею 11,6 кв.м., кімнати, площею 10,8 кв.м. (а.с. 161-162). Відповідно до технічного паспорту на зазначену квартиру від 4 грудня 2013 року внаслідок самочинної реконструкції з приєднанням МСК (тамбуру), площею 2,1 кв.м. До реконструкції загальна площа квартири складала 69,7 кв.м., житлова площа - 40,8 кв.м. Після реконструкції загальна площа квартири складає 74 кв.м., житлова площа - 44,2 кв.м. і складається з трьох кімнат: кімнати, площею 15 кв.м., кімнати, площею 18,4 кв.м., кімнати, площею, 10,8 кв.м. (а.с. 165-170). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1-4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У позові [PERSON] просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], згідно з яким виділити йому в користування житлову кімнату, площею 18,4 кв.м.; [PERSON] житлові кімнати, площею 10,8 кв.м. та 11,6 кв.м., місця загального користування (коридор, ванна кімната, туалет, кухня) залишити в спільному користуванні його та [PERSON] Оскільки, як установлено судом, була проведена самочинна реконструкція спірної квартири із збільшенням її загальної площі та внаслідок якої збільшилася площа однієї з кімнати квартири до 15 кв.м., однак у встановленому законом порядку документи на квартиру, після проведеної самочинної реконструкції, оформлені не були, вирішити по суті питання щодо визначення порядку користування спірною квартирою на даний час судом неможливо, що не позбавляє позивача, після належного оформлення документів звернутися до суду повторно. Одночасно позов в частині зобов'язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні кімнатою, площею 18,4 кв.м. та вселення позивача у зазначену кімнату задоволенню не підлягає, оскільки питання щодо визначення порядку користування квартирою, шляхом виділу позивачу у користування кімнати, площею 18,4, кв.м. на даний час не може бути вирішено судом по суті. Разом з тим, не підлягає задоволенню і позов в частині виселення [PERSON] із спірної квартири, виходячи з наступного. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 2002 року, який було розірвано 20 листопада 2012 року (а.с. 177). Надаючи пояснення у судовому засіданні сторони вказали на те, що [PERSON] вселилася у спірну квартиру як член сім'ї власника. Обґрунтовуючи позов в цій частині [PERSON] посилався на те, що відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, що робить неможливим для нього проживання із нею в одній квартирі. Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів того, що відповідачка систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим проживання позивача із нею в одній квартирі, чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, суду не надано, а тому підстав для задоволення прозову цій частині немає. Одночасно суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON], покази якого не стосувалися суті спору, а також свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки надаючи пояснення в судовому засіданні, останні вказували на те, що обставини неможливості проживання позивача у спірній квартирі через дії відповідачів, відомі їм зі слів [PERSON]

Outcome: dismissed