Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки TOYOTA, модель LEXUS GS300, 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який був укладений 19 лютого 2011 року між ним та відповідачем [PERSON], визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, та звільнити його з-під арешту, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не зявився, однак надав до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, однак надав до суду заяву у якій не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, хоч про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2011 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу, згідно з яким він придбав автомобіль марки TOYOTA, модель LEXUS GS300, 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 941712, виданого та зареєстрованого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 30 липня 2010 року. В той же день, а саме 19 лютого 2011 року позивач в повному обсязі сплатив відповідачу обумовлену суму грошей у розмірі 50\~000 гривень, а відповідач передав йому у власність придбане ним майно та правовстановлюючі документи на нього. На підтвердження своїх намірів відповідач склав на імя позивача генеральну довіреність на розпорядження придбаним автомобілем, та видав йому розписку про отримання грошей за проданий автомобіль. Таким чином, сторонами виконані всі умови договору купівлі-продажу, та претензій один до одного вони не мають. Прийнявши придбане майно, позивач вступив у володіння ним та з моменту його придбання постійно користується ним. Вказаний факт підтверджується копіями рахунків за ремонтні роботи автомобіля, видані на імя позивача від 10 березня 2011 року, 03 травня 2011 року та 18 вересня 2013 року, квитанціями про сплату послуг гаражного кооперативу, та копією страхового полісу, укладеного на його імя, де застрахованим автомобілем є автомобіль марки LEXUS GS300, 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 02 червня 2015 року керуючи належним позивачу автомобілем він був зупинений працівником ДАІ, та йому було повідомлено, що вказаний автомобіль перебуває у розшуку через наявність у відповідача боргових зобовязань. Після чого, його автомобіль було доставлено на арештмайдан, де він перебуває до даного часу. З метою зясування всіх обставин арешту свого автомобіля, позивач звернувся до Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції, де йому було повідомлено, що його автомобіль був арештований на підставі постанови державного виконавця Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції №46792183 від 06 квітня 2015 року через наявність у відповідача [PERSON] боргових зобовязань. Через те, що договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем не було зареєстровано у встановленому законом порядку, належний йому автомобіль до даного часу зареєстрований за відповідачем, хоча всі умови укладеного договору вже виконані в повному обсязі. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у особи, яка придбаває, з моменту такого посвідчення, або з моменту вступу в законну силу рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі викладеного, ст. 316, 331, ч.3ст.334, ч.2ст.220 ЦК України,

Outcome: approved