Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання права власності у спільному майні подружжя, вказавши, що 04.05.1958 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. За період шлюбу, 27.10.1973 року за спільні кошти позивачем та його дружиною [PERSON], було придбано в кооперативі «Протон-3» квартиру [ADDRESS]. [PERSON] мешкає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Квартира з 1993 року, належала на праві приватної власності [PERSON] - дружині [PERSON] Після смерті [PERSON], син померлої [PERSON], 28.04.1999 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру. [INFO] року, помер син позивача [PERSON] - [PERSON]. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] стали [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 28.10.2005 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Позивач вважає, що має право на 1/2 частину спірної квартири, так як це спільне майно подружжя і просить розділити цю квартиру, визнав за ним право власності на 1/2 частини зазначеної квартири. Також вважає, що свідоцтва про право на спадщину на ім.»я його сина та [PERSON] було видано з порушенням ст.ст. 22,28,29 Кодексу про Шлюб та сім»ю та ст..60 СК України. Просить суд, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 28 жовтня 2005 року відповідачу [PERSON] в частині оформлення права власності на 12 частину квартири [ADDRESS]. Визнати за ним право власності на 12 частину квартири [ADDRESS] У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що спірна квартира належала на праві приватної власності померлій [PERSON], що було визнано позивачем відповідно до заяви про відмову від спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого чоловіка, отримала відповідно до чинного законодавства. [PERSON] з 2005 року проживає та користується квартирою він знав, що після смерті сина вона буде спадкоємицею. При оформленні спадщини, всі їздили до нотаріальної контори та оформлювали спадщину. У судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив, що після смерті батька, дід дав йому ключі від квартири, та дід знав, що квартира оформлена на [PERSON] Дід у місті проживає тільки три місяці та інший час живе у селі. Ніхто діда не виганяє з квартири. До нотаріуса їздили оформлювати документи та дід це знав, сам привіз документи на квартиру та запропонував оформити все на [PERSON] Треті особи: шоста Запорізька державна нотаріальна контора, ТОВ ЗМБТІ до суду не з'явилися, самостійних вимог на предмет спору не заявляють. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 04.05.1958 р. Відповідно до довідки № 12 від 29.01.1993 року виданою головою ЖБК «Протон-3» спірна квартира належала на праві приватної власності [PERSON]. Згідно статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Тобто, положення Сімейного кодексу України, на які посилається позивач у своєму позові, можуть бути застосовані до прав та обов'язків, що виникли після 01 січня 2003 року. До прав та обов'язків, які виникли між [PERSON] і [PERSON] до 01 січня 2003 року слід застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім'ю України. Спірну квартиру було придбано в період чинності Кодексу про шлюб та сім'ю України, Сімейний кодекс України на той час не набрав чинності. А, згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, «Майно, нажите подружжям під час шлюб, є їх спільною сумісною власністю. Кожний з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном». Згідно ст.28 цього ж Кодексу, у разі розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх долі визнаються рівними. Відповідно до копії спадкової справи №15/99, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцями першої черги були її чоловік [PERSON] та син [PERSON] У встановлений законом строк 30.01.1999 року, [PERSON] надав заяву до восьмої Запорізької державної нотаріальної контори про відмову від спадщини. Крім того, відповідно до зазначеної заяви [PERSON], нотаріусом було роз»яснино ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України. Відповідно до вказаної заяви [PERSON] зазначив, що майно є особистою власність померлої дружини. Від видачі свідоцтва про право власності він відмовився, про що було поставлено підпис [PERSON] (а.с.2 спадкової справи № 1599) Таким чином, позивач визнав, що спірна квартира належала померлій [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про власність». Спадкоємець [PERSON] у встановлений законом строк, надав заяву до восьмої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкова маса склала квартиру [ADDRESS] та житловий будинок у Херсонській області. 28.04.1999 року, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], на вклади, 03.07.1999 року свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Відповідно до копії спадкової справи №680, судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. У встановлений законом строк, [PERSON] - дружина спадкодавця, надала заяву до шостої Запорізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Син спадкодавця - [PERSON], подав заяву до шостої Запорізької державної нотаріальної контори, про відмову від спадщини на користь [PERSON] Спадкова маса склала квартиру [ADDRESS], вклади, автомобіль. Спадкодавець [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-56 від 28.04.1999 року. Право власності відображене у документах ЗМБТІ в книзі 243 номер запису 36670. Згідно до копій довідки житлових органів у матеріалах спадкової справи №680, спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав по день смерті за адресою [ADDRESS] Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини, подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. 28.10.2005 року, [PERSON] нотаріусом шостої Запорізької державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на вклади і квартиру [ADDRESS], 23.06.2006 року свідоцтво про право власності на спадщину за законом на автомобіль ЗАЗ 968М, 19.05.2008 року свідоцтво про право власності на спадщину за законом на житловий будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS] Відповідно до копії довіреності від 22.05.2008 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] зареєструвати свідоцтво про право власності на спадщину видане шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 19.05.2008 року 5-1088 в КП «Каховське бюро технічної інвентаризації»і одержати документи. Відповідно до копії договору дарування від 31.05.2011 року, [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 931. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] відображене у документах ЗМБТІ в книзі 243 номер запису 36670. Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 28.10.2005 року [PERSON] в частині оформлення права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] недійсним задоволенню не підлягають, відповідно підстав для визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у суду не має. Позовних вимог, щодо неправомірних дій нотаріуса, при вчиненні нотаріальних дій, не висувалося.

Outcome: dismissed