Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсними з моменту укладення додаткові угоди від 01.12.2008 року та 27.04.2011 року до договору оренди земельної ділянки площею 8,78 га від 14.10.2004 року, які зареєстровані у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді від 01.06.2009 року та 12.04.2011 року за реєстровими № 040902200204 та 482548424001002 відповідно, мотивуючи тим, що ніколи не укладав вказаних угод, в них не розписувався, так само як і не укладав акти приймання-передачі належних йому земельних ділянок, про що пояснив в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач доповнив свої вимоги, просив також визнати недійсним з моменту укладення договору оренди землі від 01.12.2008 року площею 7,36 га, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді від 12.11.2010 року за реєстровим № 041048300015 тих самих підстав, та зобовязати ПСП «Корпорація України» в особі голови правління [PERSON], повернути зазначені земельні ділянки площею 8,78 га та 7,36 га за відповідними актами, у придатному для використання агротехнологічному стані. В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 15.09.2014 року по справі була призначена почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенко, 27). Згідно висновку експерта № 1274 від 24.12.2014 року, підписи від імені [PERSON] в графі Орендодавець додаткової угоди від 27.04.2011 року, договору оренди землі від 01.12.2008 року, виконані не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі Орендодавець додаткової угоди від 01.12.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. В судовому засіданні 11.02.2015 року представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що висновок експертизи, проведеної експертами Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ, є неповним та викликає сумніви в його правильності. Ухвалою суду від 11.02.2015 року було призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, м. Одеса-26, вул. Ланжеронівська, 21, 65026. Згідно висновку експерта № 1298 від 14.08.2015 року, додаткової судово-почеркознавчої експертизи проведеної Кіровоградським відділенням Одеського НДІСЕ, підписи від імені [PERSON] в графі Орендодавець в договорі оренди земельної частки паю від 01.12.2008 року та в додатковій угоді від 27.04.2011 року до договору оренди землі від 15.09.2004 року виконані самим [PERSON]. Підпис від імені [PERSON] в графі Орендодавець додаткової угоди від 01.12.2008 року до договору оренди землі від 15.04.2008 року ймовірно виконаний [PERSON]. За клопотанням представника позивача 16.09.2015 року судом було призначено повторну комісійну судово-почеркознавчу експертизу, провадження якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Смоленська, 6, м. Київ, 03057). Проте третя експертиза не була проведена, оскільки позивач не оплатив її вартість. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на його безпідставність. Зазначив, що [PERSON] особисто підписував і договори оренди і додаткові угоди до них та в подальшому отримував обумовлену договорами орендну плату. Крім того зазначив, що за час розгляду даної справи в суді позивач отримав від відповідача орендну плату за 2015 рік в розмірі 9853 грн., чим на думку представника відповідача підтвердив факт прийняття умов договорів оренди та додаткових угод до них. Представник відповідача також просив суд застосувати строк позовної давності та з цих підстав відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, при розгляді покладався на розсуд суду. Судом встановлено, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок -площею 8.78 га та 7.36 га. Перша земельна ділянка отримана [PERSON] на підставі розпорядження Первомайської РДА від 05.07.2004року, право власності посвідчено державним актом серії МК № 091390. Друга земельна ділянка отримана [PERSON] у спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.06.2007 року. 14.10.2004 року був укладений договір оренди землі між [PERSON], як орендодавцем, та ПСП «Корпорація України», як орендарем, за умовами якого [PERSON] виступає орендодавцем земельної ділянки площею 8.78 га. Даний договір був зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації 15.04.2005 року за реєстровим № 040502200191. Відповідно до п. 1 розділу «Орендна плата» розмір орендної плати складав 1456 (одна тисяча чотириста пятдесят шість) грн. 01.12.2008 року між [PERSON] та ПСП «Корпорація України» укладено додаткову угоду до договору оренди від 14.10.2004 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про те. що в діючий договір оренди землі внесені зміни: « пункт 1.1. Орендна плата сплачується Орендарем у формі та розміри і становить не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає в грошовому виразі 2210 (дві тисячі двісті десять) гривень. 1.2. Орендна плата може виплачуватись натуроплатою по реалізаційним цінам, які склалися на момент розрахунку згідно умов договору. 1.3 Строк дії договору сторони продовжують на 10 (десять) років, терміном з 01.12.2008 року до 01.12.2018 року. 1.4 Дана додаткова угода с невідємною частиною договору оренди землі та вступає в дію з моменту її підписання сторонами та державної реєстрації. 1.5. Всі інші умови договору залишаються незмінними». 01.06.2009 року додаткова угода була зареєстрована у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді за реєстраційним номером 040902200204. 27.04.2011 року між [PERSON] та ПСП «Корпорація України» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 14.10.2004 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про те, що в діючий договір оренди землі внесені зміни: 1.1. Орендна плата сплачується Орендарем в грошовому виразі, та становить не менше 3% тобто 3600 (три тисячі шістсот) гривень на рік. 1.2. Орендна плата може виплачуватись натуроплатою по реалізаційним цінам, які склалися на момент розрахунку згідно умов договору. 1.3. Строк дії договору сторони продовжують на 10 (десять)років. терміном з 01.01.2011 року до 01.12.2020 року. 1.4. Вирощування сільськогосподарських культур проводити за девятипільної сівозміни з 2011 року по 2020 року. 1.5. При введені в дію Закону «Про ринок землі» орендодавець та орендар дії на підставі закону. 1.6. Дана додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі та вступає в дію з моменту її підписання сторонами та державної реєстрації.» Друга земельна ділянка площею 7.36 га. була передана позивачем в оренду відповідачу відповідно до договору оренди землі, укладеного 01.12.2008 року та зареєстрованого 12.11.2010 року за реєстровим номером 041048300015. Відповідно до п.1 розділу «Орендна плата» розмір орендної плати складає 3600 (гри тисячі шістсот) гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав. Вирішуючи справу суд виходить з положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, в яких визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач послався на порушення вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а він в свою чергу не підписував спірних правочинів. По справі було проведено дві почеркознавчі експертизи, які надали суду протилежні висновки. За такого дійти до переконливого висновку про те, що позивач не підписував оспорюваних правочинів неможливо. В той же час, представником відповідача надано суду документальні підтвердження того, що позивач протягом дії договорів оренди та додаткових угод до них отримував орендну плату, визначену умовами спірних договорів, в тому числі і за 2015 рік, під час розгляду даної справи в суді, чим фактично підтвердив, що умови спірних правочинів відповідають його внутрішній волі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже суд вважає, що позивач та його представник не довели викладені у позові вимоги, а тому у його задоволенні слід відмовити саме з цих підстав. Слід стягнути з позивача на користь відповідача вартість оплаченої останнім судової почеркознавчої експертизи, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved