Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що 23.12.2009 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини [ADDRESS] та складається з: ? частина жилого будинку літ. А (кімната № 5 площею 9,4 кв.м., кухня № 4 площею 7,0 кв. м); жила прибудова літ. А1 (коридор № 1 площею 7,5 кв.м., кухня № 2 площею 11,0 кв.м., кімната № 3 площею 10,4 кв.); убиральня літ. Е, паркан № 1, водопровід № 2. [PERSON] є належним власником, який 22 січня 2000 року за домашньою угодою придбав у забудовника [PERSON] частину домоволодіння [ADDRESS]. Інша ? частина №2 спірного домоволодіння літ. А належить третій особі - [PERSON], яка надала свою згоду на продаж спірної частини будинку [ADDRESS]. Договірна вартість частини домоволодіння складає 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. Згідно додаткової угоди від 23.12.2009 року сторони домовились, що розрахунок за договором відбуватиметься наступним чином: 16 000 грн. - при підписанні договору; 8 000 грн. - 24.03.2010 р. на умовах оплати усіх боргів за комунальні послуги та успішного узаконювання самовільного спорудження; 8 000 грн. затрати на узаконювання самовільного спорудження. 23.12.2009 року продавець [PERSON] отримав 16 000 грн. 12.02.2010 року продавець [PERSON] отримав 16 000 грн. Отже, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, виконання договору з її боку відбулося в повній мірі. Продавець виконав умови договору частково - передав їй ключі та технічну документацію на будинок. Договір купівлі-продажу не був нотаріально оформлений, у заявку з тим, що право власності продавця не було належним чином зареєстровано. Відповідач до цього часу ухиляється від виконання умови п. 3 Договору - нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини домоволодіння [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивачки наполягала на позовних вимогах, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнав причину неявки відповідача неповажною і розглянув справу на підставі наявних доказів. Третя особа [PERSON] у судовому підтвердила факт купівлі домоволодіння позивачкою та просила позов задовольнити у повному обсязі. Суд всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 23.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини №1 домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається з: ? частина жилого будинку літ. А (кімната № 5 площею 9,4 кв.м., кухня № 4 площею 7,0 кв. м); жила прибудова літ. А1 (коридор № 1 площею 7,5 кв.м., кухня № 2 площею 11,0 кв.м., кімната № 3 площею 10,4 кв.); убиральня літ. Е, паркан № 1, водопровід № 2. Договірна вартість частини домоволодіння складає 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. Згідно додаткової угоди від 23.12.2009 року сторони домовились, що розрахунок за договором відбуватиметься наступним чином: 16 000 грн. - при підписанні договору; 8 000 грн. - 24.03.2010 р. на умовах оплати усіх боргів за комунальні послуги та успішного узаконювання самовільного спорудження; 8 000 грн. затрати на узаконювання самовільного спорудження. 23.12.2009 року продавець [PERSON] отримав 16 000 грн. 12.02.2010 року продавець [PERSON] отримав 16 000 грн. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦКУ договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. ч. 1. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків і в порядку, встановлених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 47597-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб(статті 316,317, 319,321 ЦК України). На підставі вище викладеного,

Outcome: approved