overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить виключити його з актового запису № 50 ( свідоцтво про народження серії [NUMBER]) від 05.05.2017 року, місце державної реєстрації Гайворонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьківство позивача щодо [PERSON], [INFO]. Позов мотивовано тим, що позивач та відповідачка з 2007 року проживали в зареєстрованому шлюбі шлюбне життя в них не склалось і в 2017 році вони припинили шлюбні відносини. До розлучення сторони спільно не проживали більше одного року. Позивач весь 2016 рік та поточний 2017 рік працював за межами району, виїжджав за кордон до Польщі. Під час проживання окремо відповідачка народила сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний позивач. Позивач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку надав суду заяву в якій позов підтримує та просить слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому порядку надала суду заяву в якій позов визнала в повному обсязі та просить справу слухати в її відсутності. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не являється батьком дитини, відповідачка визнала та підтвердила що позивач не являється батьком дитини [PERSON], [INFO], та не заперечує проти виключення з актового запису відомостей про батьківство позивача. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову,яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить винести рішення про витребування у останнього автомобіля «Chery Tiggo», реєстраційний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], 2007 року випуску, який був переданий у тимчасове користування але ним не повертається. Рішенням Борзнянського районного суду від 11.03.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] був задоволений і суд постановив витребувати належний [PERSON], [INFO], автомобіль «Chery Tiggo», реєстраційний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], 2007 року випуску, у його незаконного володільця [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою:[ADDRESS]. 02.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить винести додаткове рішення у справі стосовно визначення його особою, якій підлягає поверненню належний йому автомобіль «Chery Tiggo», реєстраційний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], 2007 року випуску. Заявник та відповідач, повідомлені судовою повісткою про час розгляду даної заяви в судове засідання не з`явились. Дослідивши зміст заяви [PERSON] про винесення судом додаткового рішення, а також матеріали справи, суд встановив такі факти та положення законодавства, що підлягають врахуванню при винесенні рішення. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Судом встановлено, що рішенням Борзнянського районного суду від 11.03.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] був задоволений і суд постановив витребувати належний [PERSON], автомобіль «Chery Tiggo», реєстраційний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], 2007 року випуску, у його незаконного володільця [PERSON]. Проте суд не вказав у рішенні відомості про особу, якій слід повернути автомобіль «Chery Tiggo», реєстраційний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], 2007 року випуску, що належить [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить винести рішення щодо надання йому додаткового строку три місяці для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] в своїх доводах на обґрунтування позову посилається на те, що після смерті 18.05.2015 року [PERSON] , відкрилась спадщина за законом на належне їй майно. Відповідно до заповіту складеного [PERSON] позивач спадкує належну їй квартиру № 2 в житловому будинку, який знаходиться за адресою: м. Луганськ,Стандартний городок, д.50 . Спадкоємцем по закону є її син [PERSON], який на день смерті [PERSON] з нею не мешкав та заяву про прийняття спадщини не подавав. Однак, ним був пропущений шестимісячний строк, що передбачений\~ст.1270 ЦК України, для подачи заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Причиною стало те, що із-за бойових дій на території Луганської області, з червня 2014 року по теперішній час в м. Луганськ не працюють нотаріуси. Пізніше, дізнавшись про вимоги законодавства стосовно можливості визначення в судовому порядку додаткового строку на прийняття спадщини, він вирішив звернутись з даним позовом до суду і просить надати йому додатковий строк тривалістю у три місяці для оформлення спадщини згідно з\~ст.1270 ЦК України. В судове засідання позивач не зявився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, Заперечень від останнього не надходило. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та її вирішення, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем по заповіту від14 січня 2015 року . Однак, ним був пропущений шестимісячний строк, для подачи заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини оскільки із-за бойових дій на території Луганської області, з червня 2014 року по теперішній час в м. Луганськ не працюють нотаріуси Належність особи позивача підтверджена його особистими документами, свідоцтвом про смерть спадкодавця, довідками сільської ради стосовно місця відкриття спадщини та місця проживання спадкодавця на час відкриття спадщини. Отже, з огляду на положення\~ст.1272 ч.3 ЦК України\~що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, судом може бути визначено йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, з урахуванням доведеності доводів позивача про поважність причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини та визнавши причини пропуску цього строку поважними, суд дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску вказаного строку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів і стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON],[INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень . Позов мотивовано тим, що [PERSON] є батьком дитини - [PERSON],[INFO] , а тому повинен утримувати їх матеріально до повноліття, але на даний час не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, так як не працює , приватним підприємцем не зареєстрований. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України,якщо платник аліментів має нерегулярний, не мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі,а також за наявності інших обставин,що мають істотне значення,суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.192 СК України,розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць але не менше 30% прожиткового мінімуму. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримує повністю просить суд стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини 200 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просить стягнути на її користь на утримання дитини 400 грн. Вивчивши матеріали справи, даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить змінити спосіб стягуваних аліментів, стягуваних на користь відповідачки з позивача на утримання дитини доньки [PERSON] [INFO] у розмірі по 550 гривень на місяць на дитину щомісячно до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що позивач на підставі рішення від 08.11.2005 року сплачує на користь позивачки аліменти в розмірі по 550 гривень на місяць, на дитину щомісячно до повноліття дитини . Позивач, та його представник судовому засіданні змінили позовні вимоги, просить стягнути з нього аліменти у в твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень на місяць на дитину, й стягувати щомісячно, починаючи з від дня набрання чинності рішення суду до повноліття дитини, тобто до 16.12.2018 року. Відповідач в судове засідання не з»явився про час та місце слухання справи повідомлений в установленному порядку пояснень та заперечень суду ненадав. Згідно стаття 184 Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що змінений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При винесенні рішення суд виходить з матеріального становища дитини її потреб в фізичному та культурному розвитку. Як вбачається з матеріалів справи позивач є батьком дитини, як батько дитини, зобовязаний утримувати її матеріально до повноліття, позивач на даний час офіційно не працює тому суд приходить до висновку, що необхідно змінити спосіб стягування аліментів, та стягувати в твердій грошовій сумі .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні власністю, а саме: санвузлом 3,4 кв.м. в квартирі № 3, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, спуск Маринеско 16, стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 4000 грн. та сплачений судовий збір. Позивач мотивує свої вимоги тим, що йому належить на праві власності 146/1000 частини квартири № 3 за адресою: м. Одеса, спуск Маринеско 16, на підставі договору Дарування від 16 жовтня 2002 року. Вказана квартира складається у цілому з девяти жилих кімнат, житловою площею 178,1 кв.м. та підсобних приміщень. Загальна площа квартири 245,8 кв.м. В даній квартирі проживає [PERSON], яка також є співвласником іншої частина квартири. У позивача з відповідачкою виникли конфлікти, так як остання разом із сімє закрила власним ключем приміщення загального користування, а саме санвузол, що порушує право позивача користування власністю, в звязку з чим останній звернувся до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, підтримав заявлені вимоги по викладеним підставам та просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового засідання була сповіщена належним чином. У звязку із вищенаведеним, суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить поділити сумісно нажите майно шляхом визнання за кожним із подружжя половину належної ім. земельної ділянки та домоволодіння. В обґрунтування позову [PERSON] зазначається, що з 1992 року він перебуває у шлюбі з [PERSON]. Під час перебування у шлюбі придбали домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Домоволодіння та земельна ділянка зареєстровані на дружину, однак позивач вважає за необхідне визначити у спільній власності подружжя свою частку, яка складає половину від всього майна. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розділу майна не заперечує та просить позовну заяву задовольнити. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 червня 1992 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. 25 січня 2012 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на житловий будинок садибного типу, загальною площею 531,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] [PERSON] також належить земельна ділянка, під домоволодінням, загальною площею 0,08 га, що підтверджується відповідним Державним актом на право приватної власності на землю від 01 лютого 1996 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як встановлено матеріалами справи, позивач та відповідач в зареєстровану шлюбі перебувають з 1992 року, право власності на земельну ділянку та домоволодіння виникло після 1992 року, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Сторони не заперечують факт спільного придбання вказаного майна. Відповідач, в свою чергу не заперечує проти поділу нажитого в шлюбі майна. З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставини справи, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить поділити сумісно нажите майно шляхом визнання за кожним із подружжя половину належної їм квартири. В обґрунтування позову зазначається, що 20 лютого 2018 року подружжя придбало квартиру [ADDRESS] , при цьому титульним власником зазначено дружину [PERSON] .. На сьогодні подружжя проживає окремо, а тому є необхідність визначити у спільній власності подружжя частки. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розділу майна не заперечує та просить позовну заяву задовольнити. Оскільки відповідач визнає позов, справа може бути розглянута у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08 серпня 2008 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. 20 лютого 2018 року [PERSON] за згодою чоловіка [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як встановлено матеріалами справи, позивач та відповідач в зареєстровану шлюбі перебувають з 2008 року, право власності на квартиру виникло у 2018 році, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Сторони не заперечують факт спільного придбання вказаного майна. Відповідач, в свою чергу не заперечує проти поділу нажитого в шлюбі майна. Згідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не заперечували щодо рівності часток у спільному майні. З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставини справи, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить провести розподіл майна подружжя, виділивши у власність [PERSON], 1/2 частину квартири з надвірними спорудами в [ADDRESS], яка була придбана у період шлюбу. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON], позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову, та визнання за позивачем право власності на 1/2 частину квартири з надвірними спорудами в [ADDRESS], яка була придбана у період шлюбу. Вислухавши відповідачку та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.11.1986 року зареєстрували шлюб. Відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» від 30.11.2007 року на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2007 року, квартира з надвірними спорудами в [ADDRESS] зареєстрована на ім'я [PERSON]. Сторони дійшли згоди про розподіл майна, виділивши у власність [PERSON], 1/2 частину квартири з надвірними спорудами в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить провести розподіл майна подружжя яке придбане ними у період шлюбу, а саме визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], також визнати за відповідачкою право власності на іншу 1/2 частину вказаної квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON], та його представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, також позивач пояснив, що коли син підросте він має намір подарувати сину свою частину квартири. Відповідачка [PERSON], позовні вимоги визнала частково, та пояснила, що не заперечує проти визнання за позивачем права власності на частину квартири, але просила визнати за позивачем право власності меншу частку квартири, оскільки у них від шлюбу народився син, і вказана квартира буде для сина коли він підросте, на теперішній час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком вони мешкають у його квартирі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 29.03.2008 року, був укладений шлюб. В період шлюбу у них народилась дитина, син, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Також за час перебування в шлюбі сторонами була придбана квартира [ADDRESS], по договору купівлі - продажу від 09.10.2009 року, реєстр № 2679, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» від 13.10.2009 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2011 року шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.1 ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Сторони не заперечують, що спірна квартира придбана в період шлюбу та на спільні кошти, що підтверджено нотаріально завіреною згодою [PERSON], як пояснили сторони, частину коштів надав позивач іншу частину батько відповідачки, про що вона дала йому розписку. В своїх поясненнях відповідачка просили збільшити її частку з урахуванням того що з нею проживає дитина, але на яку саме частку вона претендує зустрічного позову не надала, тому суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На день розгляду справи відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] тому суд вважає доцільним визнати право власності на 1/2 частину вище вказаної квартири за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved