Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису про позивача як батька з актового запису № 266 від 13 червня 2006 року про народження [PERSON], вчиненого відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області. Позов обґрунтовується тим, що сторони з 22.02.08 р. перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року. У жовтні 2008 року сторони подали до органу ДРАЦС спільну заяву, на підставі якої до актового запису про народження сина [PERSON]. [PERSON] внесено дані про позивача як батька дитини. При цьому підставою для звернення [PERSON] з такою заявою стало повідомлення [PERSON] про те, що він є батьком цієї дитини внаслідок їх дошлюбного зв'язку у 2005 році. Після розірвання шлюбу, від [PERSON] позивач дізнався, що не є батьком цієї дитини, що і стало підставою для пред'явлення позову. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та заявив клопотання про допит його як свідка. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що з [PERSON] познайомився у 2005 році, деякий час вони підтримували близькі стосунки. Навесні 2005 року [PERSON] уїхав на заробітки, а коли у 2008 році повернувся, знову зустрів [PERSON], яка повідомила його, що народила він нього сина [PERSON]. У 2008 році вони одружились, коли [PERSON] була вагітна другою дитиною. З метою забезпечення однакових прізвищ всіх членів сім»ї, будучи введеним в оману відповідачкою про те, що він є батьком її сина [PERSON], [PERSON] звернувся до органів ДРАЦС із заявою про визнання себе батьком дитини. Після розірвання шлюбу з [PERSON] він дізнався від неї, що не є батьком [PERSON], у разі, якби позивач дізнався про це раніше, він би не звертався до органів ДРАЦС із заявою про визнання батьківства. Допитаний як свідок [PERSON] показав також, що перед поданням заяви про визнання батьківства він не рахував, чи може бути батьком дитини [PERSON], народженої у червні 2006 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та з підстав відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON], а також введення відповідачем [PERSON] в оману щодо походження своєї старшої дитини від нього, просив суд позов задовольнити. Він пояснив, що [PERSON], не маючи фізичної можливості бути батьком цієї дитини у зв'язку з перебуванням у можливий період її зачаття за межами України, прорахувався та під час подання спільної заяви дійсно вважав себе батьком цієї дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала в повному обсязі та пояснила, що сина [PERSON] вона народила [INFO], не перебуваючи у шлюбі. З позивачем [PERSON] вона познайомилась у серпні 2007 року, коли її сину минув один рік. Весь час від знайомства з нею [PERSON] був обізнаний, що не є батьком її сина [PERSON]. У зв'язку з укладенням сторонами шлюбу у лютому 2008 року та народженням у червні 2008 року спільної дочки сторін [PERSON], зважаючи, що у [PERSON] було інше прізвище, [PERSON] запропонувала [PERSON] зареєструвати батьківство щодо її сина, оскільки дитина вважала [PERSON] батьком, а анкетні дані сина не співпадали з даними її чоловіка [PERSON] На дану пропозицію [PERSON] погодився, і у жовтня 2008 року сторони звернулись до органу ДРАЦС з спільною заявою. У 2005 році [PERSON] з [PERSON] знайома не була, вона закінчила школу і з вересня 2005 року по січень 2006 року навчалась у Рівненському кооперативному коледжі на стаціонарній формі навчання. [PERSON] не міг бути батьком її сина [PERSON], про що йому було достовірно відомо на момент подання заяви про визнання батьківства. Батька її сина [PERSON] [PERSON] знає, так як [PERSON] давно йому розповідала про цю особу. З підстав обізнаності [PERSON] у момент подання заяви про визнання батьківства у тому, що він не є біологічним батьком її сина [PERSON], [PERSON] просила суд відмовити у задоволення позовних вимог. Представник відділу ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції до суду не з'явився, від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON], [INFO], народила сина [PERSON], що підтверджується копією актового запису № 266 від 13 червня 2006 року про народження дитини. Дані про батька дитини при реєстрації її народження до актового запису занесені відповідно до ст.135 СК України, якою передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що 22.02.08 р. сторони уклали шлюб, після шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Судом встановлено також, що 16.10.08 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до органу ДРАЦС з спільною заявою про визнання батьківства [PERSON] щодо сина відповідачки [PERSON], у якій просили внести до актового запису про народження дитини відомості про [PERSON] як батька дитини, у зв'язку з чим до актового запису про народження дитини були внесені відповідні зміни. Так, прізвище дитини змінено на [PERSON], по батькові дитини - на [PERSON], батьком дитини записано [PERSON], [INFO], громадянина України, проживаючого в [ADDRESS]. Крім того, прізвище матері дитини змінено на [PERSON] на підставі актового запису про шлюб № 29 від 22.02.08 р. Таким чином, судом встановлено, що до актового запису № 266 від 13 червня 2006 року про народження сина [PERSON] [PERSON], [INFO], 16 жовтня 2008 року занесені дані про [PERSON] як батька дитини на підставі ст.126 СК України за спільною заявою жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою на час народження дитини. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Позивач [PERSON] заявляє, що не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO] Дана обставина відповідачем [PERSON] визнається, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Отже, зважаючи на зміст ч.5 ст.136 СК України, у даному спорі на підставі поданих сторонами доказів, суд має встановити, чи знав позивач [PERSON] у момент реєстрації його батьком дитини про те, що насправді не є його батьком. Свідок [PERSON] суду показала, що являється матір»ю [PERSON] Восени 2007 року [PERSON] повідомив її, що має намір укласти шлюб з [PERSON], вони чекають на народження дитини. [PERSON] також пояснив, що [PERSON] вже має дитину, народжену від зв'язку з ним, оскільки вони раніше вже зустрічались. Коли [PERSON] познайомилась з майбутньою дружиною сина, вона питала її, чи дійсно батьком її сина є [PERSON], на що отримала ствердну відповідь. У лютому 2008 року вони одружились, у червні 2008 року них народилась дочка [PERSON], а у вересні 2014 року шлюб між ними було розірвано. Лише після розірвання шлюбу, як показала [PERSON], їй стало відомо, що син [PERSON] [PERSON] походить не від [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по сусідству з [PERSON] та підтримує з нею дружні стосунки. Восени 2007 року [PERSON] повідомила їй, що її син [PERSON] має намір одружитись на жінці, з якою вони мають спільну дитину. Після весілля син [PERSON] [PERSON] казав [PERSON], що син [PERSON] - це його дитина. Свідок [PERSON] суду показала, що вона з дитинства підтримує дружні стосунки з [PERSON] У 2006 році [PERSON] поза шлюбом народила сина [PERSON]. [PERSON] показала, що [PERSON] познайомився з [PERSON] влітку 2007 року, до того часу один одного вони не знали та не спілкувались. Про обставини знайомства [PERSON] з [PERSON] свідкові достовірно відомо, оскільки це відбувалось у її присутності. З часу, коли [PERSON] та [PERSON] вирішили одружитись, [PERSON] часто спілкувалась з ними, з розмов з [PERSON], які відбувались перед їх весіллям, свідкові відомо, що [PERSON] не лише був обізнаний, що не являється біологічним батьком сина [PERSON] [PERSON], а і знав, хто являється його батьком. Будь-яких доказів існування між сторонами близьких стосунків у період до середини 2007 року, та у спростування показань з цього приводу свідка [PERSON], позивачем суду не надано. Оцінюючи пояснення сторін, показання позивача [PERSON] як свідка та показання допитаних в судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку про те, що позивач не довів своєї необізнаності про те, що він не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO], у момент реєстрації його батьком цієї дитини. Допитаний як свідок позивач [PERSON] надавав суду показання про те, що навесні 2005 року він виїхав у Російську Федерацію на заробітки на тривалий час не менше одного року, у цей час з [PERSON] не зустрічався. Отже, він повинен був знати про те, що не може бути біологічним батьком сина [PERSON] [PERSON], який народився [INFO], оскільки у можливий час зачаття дитини з відповідачем не підтримував будь-яких стосунків. Суд критично оцінює показання [PERSON] про те, що він не рахував, чи може бути біологічним батьком дитини, оскільки з його показань вбачається, що він був відсутній в Україні тривалий час, яким охоплювався як період до зачаття дитини, так і більшість періоду вагітності [PERSON], і до реєстрації себе батьком дитини [PERSON] мав достатньо часу для належної оцінки цих обставин. Суд вважає, що показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо необізнаності [PERSON] у тому, що він не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO], не спростовують висновків суду, оскільки, як встановлено судом, про ці обставини свідкові [PERSON] відомо зі слів [PERSON], а свідкові [PERSON] - зі слів свідка [PERSON], на час можливого зачаття та народження [PERSON] сина [PERSON] вказані свідки з відповідачем знайомі не були, про відносини [PERSON] з [PERSON] у 2005-2006 роках їм нічого не відомо. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не довів, що у момент реєстрації його батьком [PERSON], [INFO], вчиненої за заявою позивача відповідно до ст.126 СК України, він не був обізнаний про те, що не являється біологічним батьком цієї дитини. Зважаючи на вищезазначені висновки суду, а також норму ч.5 ст.136 СК України, позивач [PERSON] має права оспорювати батьківство, у зв'язку з чим у задоволенні його позову слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.126, 134-136 СК України,

Outcome: dismissed