Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Сергіївської сільської Ради Слов»янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що на балансі СТОВ «Краматорське» перебувала нежитлова будівля зерносховища, яка розташована у селі Роганському Словянського району Донецької області, по вулиці Молодіжній, № 1а. Право власності на зазначену будівлю не зареєстроване, що підтверджено довідкою КП БТІ м. Словянська та рішенням реєстратора від 27.07.2015 року. 24 березня 2011 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблений запис про припинення юридичної особи СТОВ «Краматорське» у звязку з визнанням її банкрутом за рішенням Господарського суду Донецької області від 16 березня 2011 року, справа № 42/121Б. Викладене підтверджено відповідним витягом. У 2004 році між ним та СТОВ «Краматорське» була укладена угода, у рамках досягнутих домовленостей йому у власність була передана нежитлова будівля зерносховища. Рішенням виконкому Сергіївської сільської ради № 76/1 від 16.12.2008 року зазначеній будівлі була присвоєна поштова адреса село Роганське Словянського району Донецької області, вулиця Молодіжна, № 1-А. Посадові особи його запевнили, що усі документи для укладання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі будуть у найкоротший час підготовлені та угода купівлі-продажу буде оформлена. На підтвердження правомірності володіння ним нежитловою будівлею між ним та директором СТОВ «Краматорське» був підписаний акт приймання-передачі, згідно з яким він прийняв у власність будівлю зерносховища для використання за призначенням. З часу отримання будівлі зерносховища і по теперішній час він користується нею за прямим призначенням, бо він є підприємець, займається вирощуванням зернових культур, і використовує будівлю для зберігання зернових культур. Він підтримує будівлю у придатному для користування за прямим призначенням стані, робить необхідні ремонтні роботи, ремонтував покрівлю, вїздні ворота, облаштував під'їзну дорогу. Він користується правами та виконує обовязки власника нерухомого майна, відповідно до змісту права власності, передбаченого статтею 317 ЦК України. Він неодноразово звертався до посадових осіб СТОВ «Краматорське» із проханням оформити на нього правовстановлюючі документи на належну йому будівлю зерносховища, на що отримував відповідь про те, що робота у цьому напрямку ведеться, щоб він не переживав, користувався будівлею, що як тільки пакет документів буде готовий, йому повідомлять суму коштів, яку він повинен буде сплатити відповідно до акту оцінки будівлі та дату відвідування нотаріуса. Викладене підтверджено тим, що поштова адреса була присвоєна будівлі зерносховища за зверненням директора СТОВ «Краматорське» через чотири роки після передання її йому у власність. Оскільки СТОВ «Краматорське» за рішенням Господарського суду Донецької області від 16 березня 2011 року, справа № 42/121Б було визнане банкрутом, у теперішній час укладання будь-якої угоди з СТОВ «Краматорське» стосовно будівлі зерносховища є неможливим. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років … набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Його володіння будівлею зерносховища є добросовісним, оскільки отримуючи її у власність за актом приймання-передачі він отримав на руки зазначений акт за підписом директора СТОВ «Краматорське» та з печаткою СТОВ «Краматорське», безперешкодно користувався та користується цією будівлею, був поставлений до відома директором про підготовку документів для укладання угоди, на підтвердження у 2008 році йому було надане рішення про присвоєння будівлі поштової адреси. Користуючись будівлею зерносховища за прямим призначенням, отримуючи її у власність за актом приймання-передачі він не знав і не міг знати про відсутність в нього підстав для набуття права власності. Він ніколи не приховував факт знаходження будівлі у його власності, відкрито займався її ремонтом, завозить туди на зберігання належну йому продукцію, тому його володіння зерносховищем є відкритим. Він безперервно одноособово володіє будівлею зерносховища з часу отримання її у власність у 2004 році, тобто він одноособово, безперервно користується будівлею зерносховища більше десяти років. Викладене підтверджено актом, складеним посадовими особами відповідача. Будівля зерносховища, яка розташована за адресою село Роганське Словянського району Донецької області, вулиця Молодіжна, № 1-А не має власника, тому право власності на неї може бути визнане за ним за набувальною давністю, оскільки він користується нею відкрито, добросовісно, одноособово і безперервно більше десяти років. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Враховуючи викладене та неможливість отримати у власність будівлю зерносховища, яка розташована за адресою село Роганське Словянського району Донецької області, вулиця Молодіжна, № 1-А іншим шляхом, що підтверджено рішенням реєстратора Відділу Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції про реєстрацію за ним права власності на будівлю зерносховища є умови для визнання за ним права власності на зазначений обєкт нерухомого майна на підставі ст. 344 ЦК України. Земельна ділянка, на якій розташована будівля зерносховища не знаходиться у приватній власності, знаходиться на землях запасу Сергіївської сільської ради, що підтверджено відповідною довідкою. Просить суд визнати за ним, [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], право власності на нежитлову будівлю зерносховища, яка розташована у селі Роганське Словянського району Донецької області, по вулиці Молодіжна, № 1 «А», яка позначена на плані літерою А-1, загальною площею 745,8 квадратних метри. Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 32,33). 04 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 35). Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі Ордеру серія ДН №00023848 від 21 серпня 2015 року та Договору на представництво інтересів у суді першої інстанції від 18 серпня 2015 року ( а.с. 29,30) до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 32). 04 вересня 2015 року адвокат [PERSON] звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги [PERSON] ( а.с. 33). Представник відповідача - Сергіївської сільської Ради Слов»янського району Донецької області до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи ( а.с.34). 02 вересня 2015 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Сергіївської сільської Ради Слов»янського району Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи. ( а.с. 28 ). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Сергіївської сільської Ради Слов»янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Як встановлено в судовому засіданні, на балансі СТОВ «Краматорське» перебувала нежитлова будівля зерносховища, яка розташована у селі Роганському Словянського району Донецької області, по вулиці Молодіжній, № 1а. Право власності на зазначену будівлю не зареєстроване, що підтверджено довідкою КП БТІ м. Словянська та рішенням реєстратора від 27 липня 2015 року ( а.с. 10-11). 24 березня 2011 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблений запис про припинення юридичної особи СТОВ «Краматорське» у звязку з визнанням її банкрутом за рішенням Господарського суду Донецької області від 16 березня 2011 року, справа № 42/121Б. Викладене підтверджено відповідним витягом ( а.с. 15-17). 30 серпня 2004 року між позивачем [PERSON] та СТОВ «Краматорське» була укладена угода, у рамках досягнутих домовленостей йому у власність була передана нежитлова будівля зерносховища ( а.с.9). Рішенням виконкому Сергіївської сільської ради № 76/1 від 16 грудня 2008 року зазначеній будівлі була присвоєна поштова адреса село Роганське Словянського району Донецької області, вулиця Молодіжна, № 1-А ( а.с. 12). Посадові особи запевнили [PERSON], що усі документи для укладання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі будуть у найкоротший час підготовлені та угода купівлі-продажу буде оформлена. На підтвердження правомірності володіння ним нежитловою будівлею між [PERSON] та директором СТОВ «Краматорське» був підписаний Акт приймання-передачі, згідно з яким він прийняв у власність будівлю зерносховища для використання за призначенням ( а.с.9). Як встановлено в судовому засіданні, з часу отримання будівлі зерносховища і по теперішній час [PERSON] користується вказаним нерухомим майном за прямим призначенням, бо він є підприємець, займається вирощуванням зернових культур, і використовує будівлю для зберігання зернових культур. [PERSON] підтримує будівлю у придатному для користування за прямим призначенням стані, робить необхідні ремонтні роботи, ремонтував покрівлю, вїздні ворота, облаштував під'їзну дорогу. [PERSON] користується правами та виконує обовязки власника нерухомого майна, відповідно до змісту права власності, передбаченого статтею 317 ЦК України. Позивач неодноразово звертався до посадових осіб СТОВ «Краматорське» із проханням оформити на нього правовстановлюючі документи на належну йому будівлю зерносховища, на що отримував відповідь про те, що робота у цьому напрямку ведеться, щоб він не переживав, користувався будівлею, що як тільки пакет документів буде готовий, йому повідомлять суму коштів, яку він повинен буде сплатити відповідно до акту оцінки будівлі та дату відвідування нотаріуса. Викладене підтверджено тим, що поштова адреса була присвоєна будівлі зерносховища за зверненням директора СТОВ «Краматорське» через чотири роки після передання її [PERSON] у власність. Вказані обставини в судовому засіданні у передбачений законом спосіб не спростовані. Відповідно до статті 328 ЦК України та п. 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 37 зазначеної вище Постанови № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Оскільки позови про визнання права власності, що предявлені на підставі статті 392 ЦК, повязані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. Оскільки СТОВ «Краматорське» за рішенням Господарського суду Донецької області від 16 березня 2011 року, справа № 42/121Б було визнане банкрутом, у теперішній час укладання будь-якої угоди з СТОВ «Краматорське» стосовно будівлі зерносховища є неможливим. У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК України « Особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п»яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна власність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю є також відкритість та безперервність володіння. Володілець повинен володіти річчю відкрито. Безперервність означає, що на протязі означеного в законі строку володілець не вчиняв дії, що свідчили б про визнання ним обов»язку повернути річ власнику, а також йому не пред»являвся правомочною особою позов про повернення майна. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Пунктом 11 зазначеної вище Постанови враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. У відповідності до Листа № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» п.6 «Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, інші цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність, як один із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб»єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов»язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна ( речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього». Як встановлено в судовому засіданні, володіння [PERSON] будівлею зерносховища є добросовісним, оскільки отримуючи її у власність за Актом приймання-передачі він отримав на руки зазначений Акт за підписом директора СТОВ «Краматорське» та з печаткою СТОВ «Краматорське», безперешкодно користувався та користується цією будівлею, був поставлений до відома директором про підготовку документів для укладання угоди, на підтвердження у 2008 році йому було надане рішення про присвоєння будівлі поштової адреси. Користуючись будівлею зерносховища за прямим призначенням, отримуючи її у власність за Актом приймання-передачі [PERSON] не знав і не міг знати про відсутність в нього підстав для набуття права власності. Окрім того, [PERSON] ніколи не приховував факт знаходження будівлі у його власності, відкрито займався її ремонтом, завозить туди на зберігання належну йому продукцію, тому його володіння зерносховищем є відкритим. [PERSON] безперервно одноособово володіє будівлею зерносховища з часу отримання її у власність у 2004 році, тобто він одноособово, безперервно користується будівлею зерносховища більше десяти років. Викладене підтверджено актом, складеним посадовими особами відповідача. Будівля зерносховища, яка розташована за адресою село Роганське Словянського району Донецької області, вулиця Молодіжна, № 1-А не має власника, тому право власності на неї може бути визнане за [PERSON] за набувальною давністю, оскільки він користується нею відкрито, добросовісно, одноособово і безперервно більше десяти років. Пунктом 11 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю. Пунктом 13 зазначеної вище Постанови передбачена можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Суд, враховуючи викладене та неможливість отримати у власність будівлю зерносховища, яка розташована за адресою село Роганське Словянського району Донецької області, вулиця Молодіжна, № 1-А іншим шляхом, що підтверджено рішенням реєстратора Відділу Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції про реєстрацію за [PERSON] права власності на будівлю зерносховища, приходить до обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання за ним права власності на зазначений обєкт нерухомого майна на підставі ст. 344 ЦК України. Земельна ділянка, на якій розташована будівля зерносховища не знаходиться у приватній власності, знаходиться на землях запасу Сергіївської сільської ради, що підтверджено відповідною довідкою ( а.с.8). На підставі викладеного,

Outcome: approved