Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Широківська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання заповіту недійсним, в обґрунтування якого (з урахуванням уточнень) зазначав, що [PERSON] була дружиною його рідного дядька, [PERSON], який помер 26 липня 2001 року. Подружжя [PERSON] вирішило, що після їх смерті позивачеві залишиться квартира [ADDRESS], у звязку із чим з 1999 року він мешкає у цій квартирі. 15 квітня 2002 р. [PERSON] склала заповіт, за яким заповідала позивачеві вказану квартиру. 15 квітня 2002 р. він зареєструвався в цій квартирі за заявою [PERSON], переоформив договори по оплаті комунальних послуг. Також [PERSON] передала йому всі документи на цю квартиру, технічний паспорт тощо. [PERSON] мешкала у с. Зелений Гай Широківського району Дніпропетровської області. Позивач постійно навідувався до неї, допомагав по господарству. Останні роки життя [PERSON] погано себе почувала, хворіла, у звязку із чим на родинній нараді було вирішено, що за нею буде доглядати відповідач [PERSON], а [PERSON] заповідає [PERSON] свій будинок в с. Зелений Гай. В листопаді 2013 р. [PERSON] втратила свідомість, з приводу чого знаходилась на стаціонарному лікуванні. Після повернення з лікарні її стан погіршився, вона перестала виходити з будинку, скаржилась на запаморочення, ні з ким не спілкувалась. 12 березня 2014 р. [PERSON] померла. Позивач після смерті [PERSON] звернувся до Широківської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою оформлення спадкових прав, де його повідомили про наявність заповіту (від 25 січня 2013 р.) на користь [PERSON] на все майно [PERSON] Вважав, що [PERSON] на час складання цього заповіту не усвідомлювала своїх дій і не могла керувати ними в силу свого стану здоровя та віку. Посилаючись на ст. 225 Цивільного кодексу України, просив суд визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] 25 січня 2013 р. (том 1 арк. справи 209210). Ухвалою суду від 16 січня 2015 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Миколаївську селищну раду Широківського району Дніпропетровської області (том 1 арк. справи 58). У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач у судовому засіданні суду пояснював, що його тітка [PERSON], яка проживала в с. Зелений Гай, тривалий час страждала на захворювання. Він її відвідував, допомагав по господарству. В останнє приїжджав до неї в листопаді 2013 р. Вважав, що вона не усвідомлювала значення своїх дій, т.я. склала кілька заповітів, знаючи, що він проживає у спірній квартирі. Вказав, що вона могла тривалий час дивитись в одну точку, відповідала на питання невпопад, забалакувалася, не впізнавала його та його батька, який доводився рідним братом її померлому чоловікові і щомісяця її відвідував. З липня 2013 р. вона втратила свідомість, внаслідок чого лікувалась стаціонарно. В судове засідання, яке відбулось 19 квітня 2016 р. представник позивача не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, позивач та інші учасники процесу не заперечував проти розгляду справи за її відсутності. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, надали письмові заперечення проти позову, які містяться в матеріалах справи (арк. справи 130131). У письмових запереченнях відповідач зазначала, що заповіт від 25 січня 2013 р., який склала [PERSON] на її користь повністю відповідав її внутрішній волі. На час його складання та підписання вона повністю усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними адекватно віку та стану. Таке рішення було прийнято нею внаслідок їх дружніх стосунків, того, що відповідач постійно піклувалась про неї, надавала допомогу по господарству та в побуті. Увесь час відповідач спілкувалась зі [PERSON], яка самостійно отримувала пенсію, розпоряджалась грошовими коштами, визначала необхідні для придбання їй речі. Натомість, позивач, який мав родинні стосунки зі [PERSON], її не відвідував, допомоги не надавав. [PERSON] просила родичів забрати її до м. Запоріжжя, однак їй у цьому було відмовлено, тому вона вважала себе покинутою. Зазначала, що нотаріус при оформленні заповіту пересвідчився у дієздатності [PERSON], про що зазначено в тексті заповіту. Підтвердженням відсутності у [PERSON] психічних розладів є довідка Зелено-Гайського фельдшерського пункту від 24 квітня 2015 р. та побутова характеристика, які долучені до матеріалів справи (арк. справи 132134). У судовому засіданні відповідач пояснювала, що в 2012 р. вона приїхала до с. Зелений Гай, проживала у [PERSON], якій надавала допомогу, оскільки в неї боліли ноги. Позивач до неї не навідувався, а приїхав тільки на похорони. [PERSON] була у свідомості до смерті, в неї була добра пам'ять, а померла вона від серцевої недостатності. Заповіт на її імя [PERSON] вирішила скласти сама. Чоловік відповідача відвіз її до нотаріальної контори, де вона і складала цей заповіт. Вважає, що [PERSON] вирішили скласти заповіт на її імя, т.я. була ображена на своїх родичів, які її покинули. Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись судом належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд з урахуванням думки інших учасників процесу вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності. Крім того, у судовому засіданні також були допитані наступні свідки: -[PERSON], який доводиться батьком позивача та братом чоловіка [PERSON], суду пояснив, що у 1999 році його брат [PERSON] запропонував його сину проживати у [INFO]. [PERSON] склала на імя його сина заповіт. За життя його брат [PERSON] просив не залишати [PERSON], доглядати за нею. Після того, як його брат помер, він постійно до 2012 р. навідував [PERSON] у с. Зелений Гай 1-2 рази на рік. Він запропонував [PERSON] переїхати до м. Запоріжжя, на що вона відмовилась. Потім вона повідомила, що знайшлись люди, які їй будуть допомагати справлятися по господарству та доглядати її, внаслідок чого вона склала на імя [PERSON] заповіт на земельний пай та будинок у с. Зелений Гай. З приводу самопочуття [PERSON] зазначав, що в неї був незрозумілий стан, постійно хворіли ноги. Приблизно у вересні-жовтні 2013 р., коли [PERSON] помістили до лікарні, він приїжджав до неї. У лікарню вона потрапила, т.я. втратила свідомість, вночі бреділа, а удень прийшла до тями та не могла зрозуміти, де вона знаходиться та не впізнавала його та інших. Коли він приїжджав до лікарні, вона його впізнавала, однак погляд в неї був хворий. Після цього він з позивачем приїхали до неї в листопаді 2013 р., вона сиділа на кріслі, користувалась ходунками, дивилась на нього як на незнайомого. Вказав, що стан здоровя [PERSON] йому був не відомий, оскільки він не є лікарем, однак припускає її погану свідомість. Зазначав, що [PERSON] на нього останні роки ображалась, т.я. він не міг приїхати та допомогти посадити огород. Чому вона написала заповіт від 25 січня 2013 р. на імя відповідача він не знає. -[PERSON], якому позивач доводиться братом його матері (дядькою), суду пояснив, що позивач проживає у [INFO], яку йому заповідали дід [PERSON] та баба [PERSON] Баба [PERSON] проживала у с. Зелений Гай, тому він та інші родичі часто її відвідували, надавали допомогу по господарству. Після 2012 р. [PERSON] стала себе погано почувати, в неї був підвищений артеріальний тиск, боліла голова, склероз. Вони стали приїжджати раз на місяць. Коли приїжджали рідше, вона їх вже не впізнавала, однак в процесі спілкування пригадувала. Він з рідними бажав її забрати до м. Запоріжжя до його діда та баби, оскільки вона рухалась з 2-ма палками, т.я. в неї хворіли ноги, проте вона від переїзду відмовилась. Оскільки інших родичів в неї не було, вони з родиною вирішили знайти людей, які будуть [PERSON] допомагати. Таким чином, [PERSON] їй допомагала, внаслідок чого [PERSON] заповідала їй будинок та земельну ділянку. Останнім часом у [PERSON] погіршилась пам'ять, погіршився зір. У 2014 році [PERSON] померла. На момент смерті їй було 84 роки. Щодо стану здоровя [PERSON] зазначив, що вона почала скаржитись на стан здоровя з кінця 2011 року початку 2012 року, влітку 2012 року її обстежували в районній лікарні. Оскільки вона сама погано рухалась, до неї навідувався фельдшер. У вересні 2012 року він приїжджав до [PERSON], і вона його погано впізнавала. Скаржилась на те, що кружиться голова. -[PERSON], яка проживає в с. Зелений Гай, допитана в режимі відеоконференції, суду пояснила, що родичі з м. Запоріжжя до [PERSON] приїжджали часто, десь 1-2 рази на рік. Зі [PERSON] свідок була у добрих сусідських стосунках, мешкає недалеко від її будинку. Вказала, що [PERSON] останні 10 років страждала на підвищений тиск, вживала таблетки «Нормотекс». Також скаржилась на ноги, оскільки вони боліли та отікали. Діагноз їй не відомий. Вказала, що вона та інші сусіди допомагали [PERSON] по господарству. З восени 2012 р. їй допомагала [PERSON] Свідок приходила до [PERSON], коли [PERSON] з чоловіком були на роботі, приносила воду, доглядала за птахами. Зазначила, що в неї немає сумнівів у психічному стані [PERSON], оскільки вона була нормальна. -[PERSON], яка проживає в с. Зелений Гай, допитана в режимі відеоконференції, суду пояснила, що за [PERSON] доглядала [PERSON] Свідок допомагала [PERSON] як сусідці, т.я. родичі приїжджали рідко, коштів за це не отримувала. [PERSON] іноді допомагала купувати [PERSON] речі та ліки, заходила до неї майже кожного дня. [PERSON] постійно вживала ліки від тиску, оскільки після смерті чоловіка страждала на підвищений тиск. До [PERSON] також навідувався фельдшер 1-2 рази на місяць. Зазначила, що [PERSON] хворіла лише на ноги, які вона вживала ліки, не знає. [PERSON] завжди її впізнавала, розмовляла з нею нормально. -[PERSON], який є фельдшером пункту в с. Зелений Гай, допитаний в режимі відеоконференції, суду пояснив, що [PERSON] страждала гіпертонічною та ішемічною хворобою, поліартритом, з приводу чого зверталась до нього по допомогу. У [PERSON] був адекватний стан на час посвідчення заповіту, вважає, що її хвороби не впливали на розумовий стан. Він спостерігав [PERSON] після смерті її чоловіка по день смерті. Виписував їй заспокійливі препарати та від поліартриту. Він вів амбулаторний журнал та журнал викликів. З 2012 року вона до фельдшерського пункту не приходила, т.я. боліли ноги, він її відвідував на дому. Тиск в неї був 190/110, вона скаржилась на головні болі, її хитало, втрачала координацію, оскільки був підвищений тиск, з приводу чого він надавав рекомендації звернутись до лікарні та виписував підтримуюче лікування (тонкопрез, елактропіл, корвалол, валеріану). [PERSON] піклувалась про [PERSON] Також їй допомагали сусіди. На психічний стан [PERSON] не скаржилась, його завжди впізнавала. У лікарні вона перебувала з приводу переламу руки, отримання сонячного удару. -Свідок [PERSON], яка є сусідкою [PERSON] в с. Зелений Гай, допитана в режимі відеоконференції, суду пояснила, що [PERSON] останні роки життя була слабенька, однак спілкувалась нормально. До неї приїжджав син з онуком, допомагали по господарству. Також їй допомагали сусіди. [PERSON] їй розповідала, що у квартирі в м. Запоріжжі мешкають її родичі. У [PERSON] хворіли ноги, вона вживала якісь ліки, обезболюючі, серцеві. [PERSON] стало зовсім погано восени 2013 року, вона перестала розмовляти, всі вважали, що в неї був інсульт, вона не могла відповідати їм, тому її забрали у лікарню. Потім сказали, що інсульту немає, а вона перегрілась на сонці. Від переїзду до м. Запоріжжя [PERSON] відмовилась. Догляду вона потребувала після повернення з лікарні, до цього почувала себе нормально. -Свідок [PERSON], який також проживає в с. Зелений Гай, допитаний в режимі відеоконференції, суду пояснив, що [PERSON] була при добрій памяті, нормальному розумі, могла рахувати гроші. Він був знайомий зі [PERSON] давно. У 2014 році вона померла, погано рухалась, т.я. боліли ноги, погано мислила. Не знає, які в неї були захворювання, та які ліки вона приймала. До неї ходив фельдшер, він його викликав, т.я. [PERSON] скаржилась на підвищений тиск. Бачив, що до неї приїжджав [PERSON] Її доглядали також сусіди, потім доглядала [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог суд встановив наступне. 12 березня 2014 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області 14 березня 2014 р., актовий запис № 11 (том 1 арк. справи 5). За життя [PERSON] було складено такі заповіти: 15 квітня 2002 р. [PERSON] заповідала належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON], позивачу у справі (заповіт посвідчено 15 квітня 2002 р. приватним нотаріусом Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 584) (том 1 арк. справи 6); 25 січня 2013 р. [PERSON] заповідала все її майно, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, та все те, на що за законом вона буде мати право, та земельну ділянку площею 3,8616 гектарів, розташовану на території Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЗ № 305457, [PERSON], відповідачу у справі (заповіт посвідчено 25 січня 2013 р. секретарем Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 06) (том 1 арк. справи 49). Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва № 838 від 2 березня 1994 р. про право власності на житло, виданого будівельно-монтажним трестом «Запоріжжитлоцивільбуд» - ? частина (том 1 арк. справи 9) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 лютого 2002 р., виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, № по реєстру 2-474, - ? частина (том 1 арк. справи 12). Право власності було належним чином зареєстроване в органах БТІ, про що на вказаних документах наявні відповідні реєстраційні написи. Вартість квартири відповідно до наданого суду звіту про оцінку майна, складеного субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], від 15 вересня 2014 р., складає станом на 12 березня 2014 р. 178\~160 гривень (том 1 арк. справи 1516). Також [PERSON] належав на праві власності житловий будинок з надвірними побудовами, розташований на земельній ділянці площею 2500 кв.м., за адресою: с. Зелений Гай, вулиця Центральна, 57 Широківського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14 січня 1997 р., виданим державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори, № по реєстру 19 (том 1 арк. справи 73), земельна ділянка площею 3,8616 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 305457 від 24 липня 2009 р. (том 1 арк. справи 74). 15 квітня 2002 р. [PERSON] надала згоду на реєстрацію позивача у вказаній квартирі, про що приватним нотаріусом Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області була посвідчена її заява, № по реєстру 585 (том 1 арк. справи 13). 29 травня 2014 р. відповідач звернулась до Широківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (том 1 арк. справи 38). 10 червня 2014 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, а саме квартири [ADDRESS] (том 1 арк. справи 14). [PERSON], не погоджуючись із заповітом від 25 січня 2013 р., звернувся до суду із даним позовом, в якому просив визнати заповіт недійсним з підстав того, що [PERSON] на момент підписання цього заповіту не усвідомлювала своїх дій і не могла керувати ними в силу свого стану здоровя та віку (ст. 225 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами першоютретьою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1257 ЦК України\~визначені підстави для визнання заповіту недійсним, а саме: заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно з частиною першою\~статті 225 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування правових підстав позову, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. При цьому, суд також виходить з презумпції правомірності правочину, яка закріплена у положеннях статті 204 ЦК України,\~та яка може бути спростована, насамперед, нормою закону, яка містить відповідну заборону. У випадках, прямо не передбачених у законодавстві, презумпція правомірності правочину може бути спростована судом. Дослідивши та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши спірні правовідносини, суд дійшов переконання, що позивач та представник позивача не надали суду доказів того, що заповідач [PERSON] на момент складання спірного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Так, відповідно до листа голови Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 р. № 57/2-16/6 у відповідь на заяву [PERSON] від 16 квітня 2015 р. № 27/2-16/6, 25 січня 2013 р. секретарем ради було посвідчено заповіт [PERSON], за яким все своє майно вона заповідала [PERSON] Заповідач звернулась за посвідченням заповіту особисто. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування було встановлено особу заповідача, перевірено справжність її підпису, та визначено цивільну дієздатність заповідача. В результаті проведеної розмови було переконливо встановлено здатність заповідача усвідомлювати значення нотаріальної дії з посвідчення заповіту, її наслідків, умов заповіту, змісту розяснення ст.ст. 1241, 1254, 1307 ЦК України, а також відповідність волі і волевиявлення заповідача щодо вчинення нотаріальної дії. Вказаний заповіт не скасовувався (том 1 арк. справи 132). Відповідно до довідок про стан здоровя [PERSON], наданих Зелено-Гайським фельдшерським пунктом, [PERSON] страждала ішемічною хворобою серця, гіпертонічною хворобою, до смерті була в свідомості (том 1 арк. справи 133, 185). За змістом характеристики [PERSON], наданої депутатом Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області [PERSON], [PERSON] характеризувалась як врівноважена, спокійна, чуйна людина (том 1 арк. справи 134). Відповідно до актового запису про смерть [PERSON] № 11 від 14 березня 2014 р., [PERSON] померла 12 березня 2014 р., причина смерті ішемічна хвороба серця з ГХ (том 1 арк. справи 244). Ухвалою суду від 14 грудня 2015 р. за клопотанням позивача у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу [PERSON], на вирішення якої були постановлені питання щодо можливості [PERSON] станом на час складання та підписання заповіту від 25 січня 2013 р. правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними та ін. питання (том 1 арк. справи 258260). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 65 від 10 лютого 2016 р., [PERSON] на період складання заповіту 25 січня 2013 р. психічних розладів не виявляла. Отже, вона могла правильно сприймати факти, що мають значення для складання заповіту 25 січня 2013 р. та розуміти значення своїх дій та керувати ними. Медичних препаратів, які б впливали на здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними, під час лікування у період часу з липня 2013 р. до дня смерті не призначалося (том 2 арк. справи 212). Також у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які за життя [PERSON] були її сусідами в с. Зелений Гай. Ці свідки суду пояснили, що у [PERSON] не було психічних розладів, вона хворіла на підвищений тиск та в неї боліли ноги. Свідок [PERSON], який є фельдшером в Зелено-Гайському фельдшерському пункті, пояснив суду, що він багато разів обстежував [PERSON] протягом її життя до смерті, психічних та розумових розладів [PERSON] не виявляла. Зазначені показання свідків узгоджуються із обставинами, встановленими у судовому засіданні, а також не суперечать висновку судово-медичної експертизи, з огляду на що суд оцінює їх показання як допустимі та достовірні докази у справі. Оцінюючи показання свідка [PERSON], яка також є мешканкою с. Зелений Гай, суд зазначає, що вона пояснювала, що в [PERSON] погіршився стан здоровя восени 2013 року. Проте, наявність в [PERSON] будь-яких психічних розладів цей свідок не підтвердила, конкретних свідчень з цього факту суду не надала, з огляду на що її показання не можуть братися судом до уваги як такі, що не містять доказів щодо предмету доказування у справі. В цей же час, суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON], які є родичами позивача, а тому можуть мати зацікавленість в результаті розгляду справи. Суд також зауважує, що свідок [PERSON] зазначив, що він припускає погану свідомість [PERSON] на час підписання нею заповіту, проте, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Свідок [PERSON] щодо психічного стану [PERSON] переконливих свідчень не надав, лише пояснивши, що в неї погіршилась пам'ять, вона його погано впізнавала. Відтак, показання цих свідків не можуть бути визнані належними та допустимими доказами в даній справі. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов переконання, що [PERSON] на час складання спірного заповіту могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у звязку із чим суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання заповіту недійсним з підстав, визначених у статті 225 ЦК України.

Outcome: dismissed