Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] Транспортна компанія «Автоград» з участю третьої особи Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання дій неправомірними при відмові їй у пільговому перевезенні та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування вимог позову покликається на те, що являється постраждалим, внаслідок Чорнобильської категорії І категорії, інвалідом ІІ групи, прирівняний до інвалідів війни ІІ групи та 28 липня 2015 року біля 08 години 35 хвилин відповідачем було відмовлено йому у безкоштовному проїзді по маршруту «Кільцевий А» № д.н.з. [NUMBER] на зупинці громадського транспорту «Держбуд». Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки ними було завдано йому моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 10.000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, покликаючись на його мотиви, дали аналогічні пояснення. Просять позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки транспортний засіб з № д.н.з. [NUMBER] у власності та користуванні відповідача відсутній. Оригінал квитка, наданий позивачем у облікових документах товариства не значиться, вважає не доведеним факт відмови відповідача у пільговому перевезенні позивача. Крім того, просив суд звернути увагу й на те, що ТОВ ТК «Автоград» не являється перевізником пільгових категорій громадян, оскільки виконавчим комітетом Марганецької міської ради з даним перевізником не заклечались відповідні договори, хоча з власної ініціативи перевозять таких. Представник третьої особи Виконавчого комітету Марганецької міської ради [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили такий задовольнити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи,\~суд приходить до висновку про наступне. Як вбачається з копії посвідчення серії А № 140770с, виданий 25 листопада 2010 року [PERSON] являється постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.5). Крім того, згідно посвідчення серії Є № 051794, виданого 07 лютого 2012 року [PERSON] являється інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни (а.с.6), про що свідчить й копія довідки МСЕК серії 10ААА № 574802. Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі. Статтею 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах. Так, автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Згідно ч. 1,2,3 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року, пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно п.1 ч.2 ст. 41 ЗаконуУкраїни «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року, пасажир зобов'язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, а за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення. Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року визначено, що договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус. Згідно підпункту 10 пункту 145 Правил, перевізник зобов'язаний здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд. Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» інваліди мають право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті, а також всіма видами приміського транспорту. Представником відповідача [PERSON] не заперечувалось в судовому засіданні, що [PERSON] являється пільговиком, та має право на пільговий проїзд. Однак, представник відповідача заперечив факт відмови ТОВ ТК «Автоград» 28 липня 2015 року у наданні пільгового проїзду [PERSON] по маршруту «Кільцевий А» у автобусі з д.н.з. [NUMBER], оскільки даний транспортний засіб не належить транспортній компанії відповідачу у справі. Відсутність даного транспортного засобу у користуванні чи власності ТзОВ ТК «Автоград» свідчать й копії журналу реєстрації операцій перевірки технічного стану КТЗ контрольно-пропускним пунктом (а.с.20-22). Крім того, з інформації, наданої ГУ національної поліції у Дніпропетровській області сектору з БДР Нікопольського відділу поліції (Територія м.Марганець) транспортний засіб з д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за ТДВ Новомосковське автотранспортне підприємство, що у м.Новомосковськ по вул. Північній, 2 автобус БАЗ А081.11. Доповнено, що ТзОВ «Транспортна компанія «Автоград» використовується БАЗ 22154 ЗНГ д.н.з. [NUMBER] (а.с. 70,71). В судовому засіданні позивач неодноразово наголошував, що добре запамятав номер транспортного засобу, в якому йому було відмовлено у пільговому перевезенні, однак при оголошенні даної інформації з ГУНП у Дніпропетровській області сектору з БДР НВП [PERSON] ствердив, що міг помилитися у одній цифрі номерного знаку, оскільки має поганий зір. Жодного доказу про поганий зір позивачем не подано, зокрема медичного документу, який би посвідчив даний факт, а з наявних у матеріалах справи медичних документів [PERSON] таких фактів не вбачається. У матеріалах справи наявний акт від 28 липня 2015 року, складений [PERSON], [PERSON], [PERSON] з якого вбачається, що [PERSON] 28 липня 2015 року відмовлено у пільговому перевезенні по маршруту «Кільцевий А» № д.н.з. [NUMBER] на зупинці громадського транспорту «Держбуд». Представник позивача просила надати суду час для уточнення позовних вимог, оскільки вважає, що при складені даного акту було допущено механічну помилку у д.н.з. транспортного засобу. Суд не приймає до уваги твердження позивача і його представника про те, що помилилися у одній цифрі номерного знаку, оскільки даний акт підписувався свідком [PERSON], тобто останній засвідчив правильність складання акту і інформації, що в ньому зазначена. [PERSON] стверджував, що [PERSON] був свідком відмови йому у пільговому перевезенні і разом з ним вийшов з транспортного засобу, та попрямували до управління праці та соціального захисту населення, де склали даний акт. Позивачем надано суду квиток серії ДНЯИ № 207511, який, як зазначає останній, йому було видано саме у даному транспортному засобі 28 липня 22015 року (а.с.17). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців зареєстровано ТзОВ «Транспортна компанія «Автоград» (а.с.35) та видано ліцензію серії АЕ № 420031 на внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с.36). Суд приймає до уваги відповідь на запит головного інженера ТОВ «Транспортна компанія «Автоград» [PERSON] про те, що у бухгалтерському та податкових обліках товариства проїзний квиток серії ДНЯИ № 207511 номінальною грошовою вартістю 2 грн. 50 коп. не обліковується (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. При розгляді справи судом досліджувався факт відмови у пільговому перевезенні [PERSON] транспортним засобом з д.н.з. [NUMBER]. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні факту відмови йому у пільговому перевезенні 28 липня 2015 року на маршруті «Кільцевий А» на автобусі з д.н.з. [NUMBER], оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що даний транспортний засіб у користуванні ТзОВ «ТК «Автоград» відсутній. Крім того, суд не досліджує докази, подані представником відповідача, що відповідач не є перевізником пільгової категорії громадян, оскільки з таким не було укладено відповідних договорів, та доказів, поданих представником третьої особи, що з ТОВ «ТК «Автоград» було в односторонньому порядку розірвано договори про перевезення, так як в судовому засіданні та під час дослідження доказів суд вважає доведеним той факт, що транспортний засіб з д.н.з. [NUMBER] не використовується відповідачем. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову за недоведеністю [PERSON] своїх позовних вимог та відмови у пільговому перевезенні у автобусі з д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. \~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed