Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, зобов`язання вчинити дії. Зазначав, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.03.16 розірвано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей. З дня припинення фактичних шлюбних і до час розгляду справи у Подільському районному суді м. Києва він проживав окремо від відповідача та дітей. У подальшому, в квітні 2017 року, за взаємною домовленістю між ним та відповідачем їх діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , переїхали жити до нього до селища Першотравневого, Баранівського району, Житомирської області. Разом з тим, відповідач всупереч існуючим між ними домовленостями, звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом про стягнення аліментів, про що йому не було відомо. Про наявність заборгованості по аліментах йому стало відомо лише на початку 2018 року. 24.01.18 він звернувся до Подільського РВДВС у м. Києві з повідомленням про те, що діти проживають разом з ним, а також просив припинити виконавче провадження, проте, з довідки про стан заборгованості по аліментах № 53411410/4 від 04.05.2018 року вбачається, що Подільський ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві продовжує нараховувати аліменти на утримання дітей, незважаючи на те, що діти вже рік фактично проживають з ним. Крім того, з довідки про заборгованість по аліментах вбачається, що аліменти нараховуються відповідно до середньої заробітної плати по місту Києву, незважаючи на те, що він проживає в Житомирській області. Діти з квітня 2017 року проживають разом із ним, а отже, з квітня 2017 року відпали підстави для виплати аліментів на дітей на користь відповідача. Факт проживання дітей з ним у період з травня 2017 року і по сьогодні є істотною обставиною для скасування заборгованості по аліментам за вищевказаний період з підстав, передбачених cт. 197 СК України. Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві почав нараховувати заборгованість по аліментах починаючи з 26.09.16, виходячи з середньомісячного середнього заробітку по м. Київ. Разом з тим, він постійно проживав (і проживає) в смт. Першотравенськ, Баранівського району, Житомирської області. Жодного належного та допустимого доказу того, що він працює та/або проживає у м. Києві, матеріали виконавчого провадження не містять. За таких обставин (відсутності інформації про його доходи) державна виконавча служба зобов`язана була здійснити нарахування заборгованості відповідно до середнього заробітку за місцем його постійного проживання, (тобто виходячи з середнього заробітку в Баранівському районі Житомирської області). Однак, всупереч вимогам ст. 195 СК України, ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» перерахунку заборгованості по аліментах за період з 21.09.16 по 01.05.17 року не здійснено, виконавче провадження, у зв`язку зі зміною місця проживання дітей, які з 01.05.17 проживають разом з платником аліментів, не закрив. Посилаючись на зазначені обставини, просив встановити факт проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] разом з ним з 01.05.17, припинити право [PERSON] на аліменти на утримання дітей на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.01.17, звільнити його від заборгованості по аліментах за період з 01.05.17 до дня пред`явлення позову, зобов`язати відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві закрити виконавче провадження. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд постановив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином відповідно до ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, від них не надходили заяви про розгляд справа за їх відсутності або про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не з`явилися в судове засідання без поважних причин та не повідомили причини неявки до суду; не подали відзиви; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.01.17 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] : в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.16 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Частинами 1, 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Доказів того, що заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.01.17 скасовано, позивачем суду не надано. Обґрунтовуючи позов про припинення права відповідача на отримання аліментів, позивач посилався на те, що їх діти: [PERSON] та [PERSON] з квітня 2017 року проживають разом з ним. Підстави для припинення права на аліменти на дитину визначені СК України. Так, єдиною підставою для припинення права на аліменти на дитину є - припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України). Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову в частині припинення права [PERSON] на аліменти на утримання дітей на підставі заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.01.17 немає. Обґрунтовуючи позов в частині встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з позивачем з 01.05.17 року [PERSON] вказував на те, що за домовленістю з відповідачем діти проживають разом з ним. Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що між сторонами у справі наявна домовленість, згідно якої діти проживатимуть з позивачем у справі, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не приймає як належний доказ того, що діти проживають з позивачем довідку дошкільного навчального закладу «Мрія» Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області від 11.04.18 (а.с. 43), оскільки вказаною довідкою не підтверджується місце проживання дітей. Також суд не приймає як належні докази, що підтверджують факт проживання [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] з 01.05.2017 року заяви [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , (а.с. 44-47), оскільки в них не вказано, що це за особи, звідки їм відома інформація щодо місця проживання дітей. До того ж, у вказаних заявах заявники вказують, що діти проживають з квітня 2017 року без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] , а також позивач - [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 24.04.18 (а.с. 52-53). Ураховуючи те, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів того, що діти проживають разом з ним з 01.05.17, підстав для задоволення позову в цій частині немає. Частиною 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аліменти позивач не сплачує та у нього утворилася заборгованість по аліментах (а.с. 13). Обґрунтовуючи позов в частині звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач посилався на те, що діти проживають разом з ним з травня 2017 року. Ураховуючи те, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів того, що діти проживають разом з ним з 01.05.17, підстав для задоволення позову в частині звільнення його від сплати аліментів з 01.05.17 і до пред`явлення позову немає. Не підлягає задоволенню позов і в частині зобов`язання відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві закрити виконавче провадження, оскільки порядок оскарження дій державного виконавця визначений Розділом VII ЦПК України. Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Outcome: dismissed