Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової заборгованості за борговою розпискою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між сторонами по справі в листопаді 2015 року був укладений усний договір купівлі-продажу зерна кукурудзи, за яким позивач передав у власність відповідача зерно, а останні прийняв його, однак розрахунок за нього в повній мірі не провів. Тому сторони домовились про те, щоб борг, який виник із вказаного договору, замінити позиковим зобов'язанням. Враховуючи вказане [PERSON] 08.12.2015 року написав розписку, за якою зобов'язувався повернути позивачу 130000.0 грн. до 18.12.2015 року. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором виконав частково та 25.03.2016 року повернув частину боргу у сумі 68500.0 грн., Таким чином у відповідача залишилась заборгованість перед позивачем у розмірі 61500.0 грн., яку відповідач станом на дату подання позову не повернув, від виконання своїх зобов'язань ухиляється. За таких обставин [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом яким просив стягнути із відповідача суму боргу з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних в примусовому порядку. Суд враховує, що відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи із-за його хвороби без підтвердження відповідним документом, однак вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 10.01.2018 року, копія вказаної позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем отримана особисто 09.02.2018 року про що свідчить розписка, яка додана до матеріалів справи. З метою надання часу відповідачу для подачі відзиву на позв суд ухвалою від 09.02.2018 року відкладав судове засідання. Таким чином судом був наданий строк відповідачу для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач також був попереджений, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Розглядаючи дану цивільну справу суд встановив наступне. У матеріалах справи знаходиться розписка [PERSON] від 08.12.2015 року, яка складена в присутності свідка [PERSON], відповідно до якої відповідач зобов'язується віддати позивачу 130000.0 грн. в повному обсязі до 18.12.2015 року. Згідно з розписки [PERSON] від 25.03.2016 року, яка складена при свідку [PERSON], відповідач повернув позивачу частину боргу в сумі 68500.0 грн., а тому сума заборгованості склала 61500.0 грн. Нормами ст. 1053 ЦК України визначено, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином суд приходить до висновку, що в даному випадку розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видавався боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідач свої зобов'язання не виконав, а тому має повернути суму боргу із врахуванням відповідних процентів від суми позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] був повідомлений про необхідність повернення коштів у повному обсязі. Так позивачем, з метою безпосереднього врегулювання спору, 23.06.2017 року на адресу відповідача направив вимогу з проханням сплатити борг у повному обсязі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте відповідач свої зобов'язання не виконав. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши розрахунок інфляційних витрат наданих позивачем суд погоджується, що із відповідача по справі необхідно стягнути три проценти річних від простроченої суми, що становить 14286 грн. 17 коп., а також 3% річних у сумі 2911 грн. 56 коп. Розрахунок позивача по сплаті вказаної суми судом перевірений судом та сумнівів у собі не викликає. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються квитанцією банку від 25.10.2017 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved