Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», 3-ої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «про встановлення факту та зобов'язання вчинити дії», уточнив який, просив: - встановити, що [PERSON] з 18 серпня 1982 року по 31 грудня 1991 року, працюючи на посаді електрозварника ручного зварювання у мартенівському цеху № 3, працював в шкідливих і важких умовах праці, що дає прав на встановлення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1; - зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» видати [PERSON] уточнюючу довідку для призначення пільгової пенсії за списком № 1 за період роботи на підприємстві в шкідливих і важких умовах праці з 18 серпня 1982 року по 31 грудня 1991 року. В обгрутнування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що з 18 серпня 1982 року він почав працювати електрозварником 3-го розряду у мартенівському цеху № 3 на Дніпродзержинському металургійному комбінаті ім. Дзержинського. 19 квітня 1983 року був звільнений у зв'язку з призовом до армії. 31 вересня 1985 року прийнятий електрозварника ручного зварювання 5 розряду, де й працював по 21 липня 1996 року. З 2012 року позивач почав збирати документи для оформлення пенсії у зв'язку з тим, що фактично весь трудовий стаж був отриманий на роботах зі шкідливими умовами. Так, відповідно до довідки, уточнюючої особливо шкідливі та особливо тяжкі умови праці, занятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, № 023-2008 від 06 серпня 2012 року [PERSON] працював в Мартенівському цеху № 3 з 01 січня 1992 року по 10 березня 1994 року в якості електрозварника ручного зварювання у виробництві «сталеплавильне», що передбачено Списком № 1 та з 11 березня 1994 року по 21 липня 1996 року в якості електрозварника ручної зварки у виробництві «сталеплавильне», що передбачено Списком № 1 (постанова Кабінету міністрів України від 11 березня 1991 року). Згідно довідки № 023-2009 від 06 серпня 2012 року [PERSON] працював в Мартенівському цеху № 3 з 18 серпня 1982 року по 19 квітня 1983 року в якості електрозварника ручного зварювання у виробництві «загальні професії», що передбачено Списком № 2 та з 13 вересня 1985 року по 31 грудня 1991 року в якості електрозварника ручної зварки у виробництві «загальні професії», що передбачено Списком № 1. Такі самі відомості зазначені в подальших довідках, які позивач отримував від відповідача: довідка № 023-665 від 22 березня 2013 року - по Списку № 1; довідка № 023-664 від 22 березня 2013 року - по Списку № 2; довідка № 023-1521 від 29 квітня 2014 року - по Списку № 2; довідка № 023-1522 від 29 квітня 2014 року - по Списку № 1; довідка № 023-1523 від 29 квітня 2014 року - по Списку № 1. Згідно з наданих документів, позивач [PERSON] протягом всієї своєї трудової діяльності у відповідача займав одну й ту саму посаду - електрозварник ручної зварки. Проте, до 01 січня 1992 року його спеціальність відносилась до Списку № 2, а з 01 січня 1992 року - до Списку № 1. Після звернення до Управління ПФУ у Заводському районі ним отримано відповідь, що за наданими документами пільговий стаж по Списку № 1 складає 4 роки 6 місяців 21 день, а по Списку № 2 - 11 років 10 місяців 8 днів. У відповідь на повторне звернення до органів Пенсійного фонду України, позивач отримав довідку № 023-1837 від 24 липня 2015 року, в якій також період роботи до 01 січня 1992 року віднесений до Списку № 2. Позивач зазначає, що на період роботи позивача електрозварником ручної зварки в мартенівському цеху № 3 діяли «Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення», затверджені Постановою РМ СРСР від 22.08.1956 року № 1173, згідно яких всі види електрозварювальних робіт давали працівнику право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 в розділі «загальні професії». У «Списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення», затверджених Постановою РМ СРСР від 26.01.1991 року № 10 на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 в розділу ІІI «виробництво сталі» введена професія 1030200а-1753а - «Рабочие ремонтных служб, занятые ремонтом оборудования в местах его установки на участках (рабочих местах) действующих производств, где основные рабочие, ведущие технологический процесс, пользуются правом на льготное пенсионное обеспечение по Списку N 1: слесари-ремонтники, электрогазосварщики, электросварщики ручной сварки, электромонтеры по ремонту и обслуживанию электрооборудования». Вказані професії повністю відповідають характеру робіт, які виконував [PERSON] в Мартенівському цеху № 3 в період з 18 серпня 1982 року по 31 грудня 1991 року - електрозварником ручної зварки. В уточнюючій довідці від 22 березня 2013 зазначено, що з 18.08.1982 по 19.04.1983, а також з 13.09.1985 по 31.12.1991 позивач займав посаду «электросварщик ручной сварки», що передбачено списком 2 розділ ХХХІІ постанови РМ СРСР від 22.08.1956 року № 1173. Але розділ ХХХІІ вказаної постанови містить тільки посаду «Электросварщики и их подручные», і не містить ту посаду, яку займав позивач - «электросварщик ручной сварки». В подальшому, з 1991 року почала діяти постанова Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка містить професію «електрозварник ручної зварки» та яка відносить до списку 1. Тому, з цього ж періоду, позивачу в уточнюючій довідці зазначено, що його посада відноситься до списку № 1. Позивач вказує, що в період з 18 серпня 1982 року по 31 грудня 1991 року працював в шкідливих і важких умовах праці, що дає прав на встановлення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Крім вищевказаних обставин, в обгрунтування позову, посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2013 року по справі № К/9991/21332/12 якою встановлено, що, якщо під час отримання стажу, відповідна робота не була передбачена у чинних на той час списках, а в подальшому її віднесено до категорії шкідливих, то такий стаж дає право на пільгову пенсію. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач [PERSON] та представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити такі вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «ДМК» - Гоголюк І.П. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, пояснила суду наступне: з 22.08.1956 року по 31.12.1991 року, тобто у спірний період роботи позивача, діяла Постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад, робота в яких дає право на державну пенсію в пільгових умовах і в пільгових розмірах». Згідно розділу ХХХІІ вказаної Постанови, професія «електрозварник», відноситься до загальних професій, тобто до Списку № 2 та не передбачена Списком № 1. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка діяла з 01.01.1992 року по 10.03.1994 року, професія «електрозварник ручної зварки» 12100000-19906 включена до Списку № 1. При підготовці довідок, уточнюючих пільговий характер роботи, відповідач керувався роз'ясненнями головного державного експерта з умов праці департаменту з питань державного регулювання заробітної плати та умов праці, згідно яких при визначенні пенсії за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи. Вказала, що при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах повинні бути враховані результати атестації робочих місць за умовами праці. Крім того, зазначила, що неможливо керуватись наведеним у позовній заяві прикладом по справі № К/9991/21332/12, викладеним в тексті ухвали Вищого адміністративного суду України, оскільки позивач звертався безпосередньо до органів Пенсійного фонду України та мав позовні вимоги відмінні від тих, що має [PERSON] Представник третьої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - Єгорова О.Е. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, пояснила суду наступне: підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії і виробництва в Списках № 1 і № 2; зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками №1 або №2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації. Відсутність хоч би однієї з цих умов не надає права робітникові на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Оскільки посада, на якій працював позивач у періоди роботи з 18.08.1982 по 19.04.1983 та з 13.09.1985 по 31.12.1991, на час роботи позивача не передбачені Списком № 1, а передбачені Списком № 2, управлінням спірні періоди зараховані до пільгового стажу саме за Списком № 2. Таким чином, періоди роботи можливо зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 за умови, якщо особа дійсно працювала повний робочий день на посаді, яка відповідно до законодавства передбачена Списком № 1. Свідки позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що позивач [PERSON] дійсно працював на підприємстві відповідача електрозварником ручного у мартенівському цеху № 3, як і вони. Свідки відповідача [PERSON], провідний інженер соціального забезпечення ПАТ «ДМК», та [PERSON], інженер відділу кадрів підприємства, пояснили, що довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, надавались позивачу у відповідності до чинного законодавства, періоди роботи [PERSON] за Списками № 1 та № 2 вказані вірно. Вислухав сторони, показання свідків, вивчив матеріали позовної заяви, дослідив докази, надані сторонами, суд приходить до наступного: Позивач [PERSON] з 18 серпня 1982 року почав працювати електрозварником 3-го розряду у мартенівському цеху № 3 на Дніпродзержинському металургійному комбінаті ім. Дзержинського, 19 квітня 1983 року був звільнений у зв'язку з призовом до армії, 31 вересня 1985 року прийнятий електрозварника ручного зварювання 5 розряду, де й працював по 21 липня 1996 року (а. с. 6 - 9). Відповідно до довідки, уточнюючої особливо шкідливі та особливо тяжкі умови праці, занятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 023-2008 від 06 серпня 2012 року, [PERSON] працював в мартенівському цеху № 3 з 01 січня 1992 року по 10 березня 1994 року в якості електрозварника ручного зварювання у виробництві «сталеплавильне», що передбачено Списком № 1 та з 11 березня 1994 року по 21 липня 1996 року в якості електрозварника ручної зварки у виробництві «сталеплавильне», що передбачено Списком № 1 (а. с. 16). Зазначені відомості підтверджуються довідками № 023-664 від 22.03.2013 року (а. с. 13) та № 023-1521 від 29.04.2014 року (а. с. 14). Згідно довідки № 023-2009 від 06 серпня 2012 року [PERSON] працював в мартенівському цеху № 3 з 18 серпня 1982 року по 19 квітня 1983 року в якості електрозварника ручного зварювання у виробництві «загальні професії», що передбачено Списком № 2 та з 13 вересня 1985 року по 31 грудня 1991 року в якості електрозварника ручної зварки у виробництві «загальні професії», що передбачено Списком № 2 (а. с. 11). Зазначені відомості підтверджуються довідками № 023-665 від 22.03.2013 року (а. с. 12), № 023-1522 від 29.04.2014 року (а. с. 15), № 023-1523 від 29.04.2014 року (а. с. 16) та № 023-1837 від 24.07.2015 року (а. с. 18). 16.12.2014 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська із заявою та документами доданими до неї, а саме: копія трудової книжки, військовий квиток № 8580846, диплом про навчання у Державному комітеті Української РСР по професійно-технічній освіті № 459416, довідки, уточнюючі особливий характер робіт, видані ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського», від 29.04.2014 № 023-1521, від 22.03.2013 № 023-664, від 06.08.2012 № 023-2009, від 26.08.2012 № 023-2008, від 20.08.2012 № 2/17-ОК для прорахунку пільгового стажу для визначення права виходу на пільгову пенсію. Згідно розрахунку стажу [PERSON], загальний стаж зараховано по 16.04.2009 року та складає 27 років 0 місяців 3 дні. Пільговий стаж: по Списку № 1 за пільговою довідкою від 22.03.2013 № 025-665, виданою ПАТ «ДМКД», складає 4 роки 6 місяців 21 день; за Списком № 2 за пільговими довідками від 29.04.2014 № 023-1521, від 20.08.2012 № 2/17-ОК, виданими ПАТ «ДМКД», складає 11 років 10 місяців 8 днів (а. с. 17). Пунктом «а» ст. 13 Закону України № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Пунктом «б» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Таким чином, підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії і виробництва в Списках № 1 і № 2; зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками № 1 або № 2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації. Відсутність хоч би однієї з цих умов не надає права робітникові на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Згідно розділу XХХII «Загальні професії» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, правом на пільгову пенсію мають право електрозварники та їх підручні. Згідно розділу XХХIIІ Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 право на пільгову пенсію мають: електрозварники ручного зварювання (позиція 2300000-19906), електрозварники, на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням в середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, електрогазозварники зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини нижче 3 класу небезпеки. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, на підприємство, як роботодавця покладається обов'язок щодо належного ведення трудових книжок та інших документів, які несуть певні соціально-правові наслідки. Так, нормами п. 2.14 Інструкції № 58, на підприємство покладається обов'язок ведення трудових книжок, а саме, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, у трудовій книжці робиться запис на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, який має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. У разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, приймаються уточнюючі довідки відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 передбачено, що підставою для зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах є насамперед наявність посади (професії) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника після 21.08.1992 року результатами атестації робочих місць за умовами праці (не менш ніж 80%) установленого для такого виробництва. Оскільки посада, на якій працював позивач у періоди роботи з 18.08.1982 року по 19.04.1983 року та з 13.09.1985 року по 31.12.1991 року, на час роботи позивача не передбачена Списком № 1, а передбачена Списком № 2, відповідачем видані довідки, уточнюючи особливо шкідливі та особливо тяжкі умови праці вірно. Факт того, що позивач [PERSON] з 18 серпня 1982 року по 31 грудня 1991 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання у мартенівському цеху № 3 в шкідливих і важких умовах праці визнається відповідачем як у відзиві на позов, так і в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Тому, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Суд вважає, що неможливо керуватись наведеним у позовній заяві прикладом по справі № К/9991/21332/12, викладеним в тексті ухвали Вищого адміністративного суду України, оскільки позивач звертався безпосередньо до органів Пенсійного фонду України та мав позовні вимоги відмінні від тих, що має [PERSON] Таким чином, підстав для задоволення позову [PERSON] не має.

Outcome: dismissed