Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 25.12.2004 року позивач придбав у гр. [PERSON] житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка в цілому належить позивачу на праві приватної власності. Позивач зазначає, що у вказаній квартирі є зареєстрованим гр. [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача. Оскільки факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує права позивача щодо користування та розпорядження даним житловим приміщенням, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01.09.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Ташкіна К.О. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просила суд провести розгляд справи за відсутністю представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пепеляшковою А.О. в реєстрі за номером № 1330, [PERSON] придбав у гр. [PERSON] житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . З наявної в матеріалах справи Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 268873266 вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності із визначеною часткою 1/1 житлова квартира за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що у вказаній квартирі є зареєстрованим гр. [PERSON] із 26.03.2012 року. Окрім того, із наявної в матеріалах справи відповіді на судовий запит за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Одеській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.03.2012 року. З наявної в матеріалах справи Довідки № 52 від 04.08.2021 року, виданої Житлово - будівельним кооперативном «Ленінський - 23» вбачається, що [PERSON] , 1996 року народження, за адресою: [ADDRESS] не проживає. Платежі по внескам на утримання будинку та придомової території, водопостачанню та водовідведенню та вивозу ТБО сплачуються власником квартири [PERSON] .. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача [PERSON] за за адресою: [ADDRESS] порушує права [PERSON] як законного власника свого майна щодо користування та розпорядження вказаною житловою квартирою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved