Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування ним, у звязку з відсутністю в ньому понад встановлені законом строки без поважних причин, а саме: житловим будинком № 74 по вул. Шевченка в смт. Рокині Луцького району. Позов обґрунтував тим, що відповідно до Договору дарування житлового будинку від 24.07.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON], позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в смт. Рокині Луцького району по вул. Шевченка, 74. У даному житловому будинку разом із позивачем зареєстрований також відповідач [PERSON], проте він не проживає у вказаному житлі уже більше десяти років. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, чим створює перешкоди позивачеві належним чином використовувати свою власність. У сплаті комунальних послуг [PERSON] не приймає участі. Його реєстрація у житловому будинку № 74 по вул. Шевченка в смт. Рокині Луцького району носить формальний характер. Покликаючись на наведене, позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом у житловому будинку № 74 по вул. Шевченка в смт. Рокині Луцького району внаслідок відсутності у ньому понад встановлені законом строки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши сторін, проаналізувавши документи справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї протягом 6 місяців. Статтею 74 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку на підставі ст. 75 ЖК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору дарування житлового будинку від 24.07.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в смт. Рокині Луцького району по вул. Шевченка, 74 (а.с. 4-5). Судом також встановлено, що на даний час у спірному житлі зареєстрований відповідач [PERSON], однак більше десяти років (з 2001 року) у ньому не проживає, що підтверджено актом Рокинівської сільської ради луцького району від 20.10.2016 року № 816/01.10 (а.с. 11). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, чим створює перешкоди позивачеві належним чином використовувати свою власність. У сплаті комунальних послуг [PERSON] не приймає участі. Його реєстрація у житловому будинку № 74 по вул. Шевченка в смт. Рокині Луцького району носить формальний характер. Відповідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України позивач має право користуватися своїм житлом на свій розсуд і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 цього ж Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Своєю реєстрацією у спірному житлі відповідач створює позивачу перешкоди у належному ним користуванні, оскільки плата за комунальні послуги, утримання будинку нараховується, але відповідач участі у витратах на утримання будинку не приймає. Отже, проаналізувавши вищенаведене в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно звернулася в суд за захистом порушеного зі сторони відповідача безпідставною реєстрацією у спірному житлі свого права власності, яке йому створює відповідач. При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обовязки позивача. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення,права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідачки за вказаною адресою. На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved