Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення основного боргу, пені, штрафу та відсотків за користування чужими грошовими коштами. В обгрунтування позову зазначив, що 03 січня 2020 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 1953 долари США, що еквівалентно 47 399,31 грн. згідно із середнім курсом продажу доллару США встановленим комерційними банками м. Дніпра до гривні на дату підписання вказаного договору, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути грошові кошти в строк передбачений договором до 01 березня 2020 року, проте станом на 09 грудня 2020 року [PERSON] грошові кошти не повернув. Крім цього, 20 липня 2020 року між ним та відповідачем укладено ще один договір позики №б/н, відповідно до умов якого він надав [PERSON] грошові кошти у суму 2692 долари США, що еквівалентно 74568,40 грн. на строк до 30 листопада 2020 року, проте станом на 09 грудня 2020 року вказана сума відповідачем не повернута. У зв`язку з чим, просить стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу за договором позики від 03 січня 2020 року та за договором позики від 20 липня 2020 року у розмірі 4645 доларів США, що з перерахуванням суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу, індекс інфляції за час прострочення зобовя`язання в розмірі 1336 грн. 65 коп., пеню в розмірі 5449 грн. 47 коп., штраф у розмірі 4645 доларів США (чотири тисячі шістсот сорок п`ять доларів США ); відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 384 грн. 84 коп., понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2511,06 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`вилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином представник позивач на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.85,100/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що 03 січня 2020 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики у письмовій формі, згідно якого позивач надав у користування відповідачу позику в сумі 1953 долари США, з кінцевим терміном повернення до 01 березня 2020 року, що підтверджується договором позики/а.с.15-16/. Також пунктом 6 Договору визначені штрафні санцкії за неналежне виконання зобов`язання, а саме у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, тобто пропущення строку повернення позики, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю окрім суми позики пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, період нарахування та стягнення пені складає три роки, за кожен день прострочення виконання зобов`язання до дня фактичного повернення суми позики. У разі порушення строків повернення позики позичальник додатково сплачує на користь позикодавця штраф у сумі еквівалентній 1953 долари США за середнім курсом продажу комерційними банками м. Дніпра на день повернення грошових коштів, а також додатково відсотки за користування чужими грошовими коштами з розрахунку 1% за кожен день від суми позики, за весь період такого користування. Крім того, 20 липня 2020 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики у письмовій формі, згідно якого позивач надав у користування відповідачу позику в сумі 2692 долари, з кінцевим терміном повернення до 30 листопада 2020 року, що підтверджується договором позики/а.с.25-26/. Також пунктом 6 Договору визначені штрафні санцкії за неналежне виконання зобов`язання, а саме у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, тобто пропущення строку повернення позики, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю окрім суми позики пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, період нарахування та стягнення пені складає три роки, за кожен день прострочення виконання зобов`язання до дня фактичного повернення суми позики. У разі порушення строків повернення позики позичальник додатково сплачує на користь позикодавця штраф у сумі еквівалентній 2692 долари США за середнім курсом продажу комерційними банками м. Дніпра на день повернення грошових коштів, а також додатково відсотки за користування чужими грошовими коштами з розрахунку 1% за кожен день від суми позики, за весь період такого користування. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умов укладених з позивачем договорів позики, оскільки у визначений сторонами у договорі строк отримані від [PERSON] грошові кошти позикодавцю не повернув, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що боржник зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу, обумовлений договором штраф за несвоєчасне повернення позики, пеню та суму відсотків за користування грошовими коштами. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 та пункту 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Оскільки представником позивача в позові заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додано договір №0812/20 про надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн. тому дана вимога також підлягає задоволенню.

Outcome: approved