Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок за спожиті комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Належна йому квартира розташована в багатоквартирному будинку, частина житлових помешкань якого до цього часу опалюється централізовано відповідачем - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго». Не зважаючи на те, що його квартира від`єднана в передбачений законодавством спосіб від мереж центрального опалення і має автономний прилад опалення, відповідач щороку впродовж опалювального періоду надсилав йому вимоги щодо оплати вартості калорій теплової енергії, яку він начебто витрачав на опалення місць загального користування, а також жадав його оплати за втрати тепла в загальнобудинкових мережах. При розрахунку обліку теплової енергії, за які відповідачем нараховувалась йому заборгованість було використано Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка була затверджена Наказом Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 №359, але Наказ Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 № 359 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №315 ( z1502-18 ) від 22.11.2018 року. Достеменно володіючи інформацією, що Методика, яка була затверджена Наказом Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 №359 скасована, відповідач продовжував здійснювати нарахування вартості «послуг» і вимагати їх оплати від усіх споживачів - жителів багатоквартирних будинків. Таким чином відповідач, використовуючи норми скасованого галузевого нормативно-правового акту по відношенню до споживачів, в тому числі і до нього, порушував права споживачів, адже діяв з порушенням вимог законодавства. Протягом опалювального періоду 2019-2020 споживачу також здійснювалося донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії відповідно до Методики. Вищевказана Методика №315 має використовуватися після укладення відповідних договорів, передбачених Законом України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII. Такий договір з ним, як споживачем, укладено не було. Отже нарахування теплової енергії на опалення мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії споживачу (йому) в опалювальний період 2018 - 2019 роки проведено з порушенням вимог діючого законодавства, чим було порушено п.12., п.32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630; ст.20, ст.21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 06.2004 №1875-ІV; ст.9, ст.14, ст.21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ, ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів». Він розуміє, що відповідач не має безпосереднього впливу на орган, який затверджує Методики відшкодування втрат тепла, однак він не вважає себе винною стороною, яка має відшкодовувати втрати тепла відповідачу навіть за відсутності діючого нормативно-правового акту і прямих застережень від застосування новоприйнятої Методики. Відповідач, як природній монополіст, діяв всупереч вимог актів цивільного законодавства і здійснював нарахування вартості своїх послуг (втрат тепла) приховуючи від споживачів інформацію про протиправність такої поведінки і фактично реалізовуючи послуги за необґрунтованими цінами. Він вважає, що нарахування вартості втрат тепла були здійснені відповідачем поза межами повноважень та з порушеннями закону, не відповідають критерію добросовісності та не підлягають задоволенню виходячи зі змісту частини третьої статті 13 ЦК України, відповідно до якої не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, та виходячи зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України, відповідно до якої суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу. Позивач прохає суд визнати дії відповідача щодо проведених позивачу нарахувань втрат тепла на загальнобудинкових мережах в період з 25.01.2019 року до дня подання позовної заяви на підставі Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення затвердженої наказом Мінбуду №359 - протиправними. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх обставинами викладеними в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому прохав справу розглядати без його участі. До суду відповідачем 02.03.2021 року надано відзив на позов, в якому проти позову він заперечує. Відзив на позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підприємством виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення / постачання теплової енергії/ багатоквартирного будинку [ADDRESS] , власником квартири [ADDRESS] якого є позивач. Позивачу присвоєно особовий номер споживача послуг з централізованого опалення - 650203. 15.08.2010 року постійно діючою Міжвідомчою комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Лубенської міськради, за заявою ОСББ «Громада 2008» [ADDRESS] , надано дозвіл на відключення квартири споживача від мереж ЦО і ГВП і влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання. 08.06.2012 року споживач звернувся до підприємства із заявою про видачу технічних умов на відключення квартир від системи ЦО і ГВП будинку. При цьому, споживач зобов`язався оплачувати за опалення місць загального користування згідно розрахунків, наданих в проекті. 22.06.2012 року споживачу надано Технічні умови на відключення від мереж опалення та гарячого водопостачання. Пунктом 3 Технічних умов зазначено необхідність виготовлення споживачем проекту на реконструкцію існуючої системи теплопостачання та виконання розрахунків згідно Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.06. №359, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 р. за № 1237/13111. Проектом, крім іншого, встановлено необхідність розрахунку річних втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, розрахунок річної нормативної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування. Крім того, пунктом 10 Технічних умов встановлено обов`язок споживача проводити оплату за опалення місць загального користування на підставі проектних розрахунків. На виконання пунктів 3 та 4 Техумов, виконано розрахунки кількості теплової енергії яка витрачається на опалення сходової клітини (0,198 Гкал/міс) та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами розташованими в підвалі (0,732 Гкал/рік) при відключенні квартири споживача від системи опалення. Позивач не оскаржував Технічні умови відповідача та розрахунки витрат теплової енергії, погодився з ними, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньобудинкових мереж опалення, що підтверджується Актом про відключення, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії. 08.10.2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перегляд умов договору теплопостачання, в зв`язку з відключенням квартири від ЦО та ГВП будинку. Квартира позивача відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення з 2012 року. З того часу оплата за поставку теплової енергії до квартири відключеної від системи централізованого опалення не проводилася. Починаючи з опалювального сезону 2012/2013 років споживачу проводиться нарахування за послуги з опалення місць загального користування будинку. Між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Підприємство надає послуги опалення МЗК будинку, а Споживач їх оплачує на підставі виставлених рахунків, за рішенням суду. У вищезгаданому багатоквартирному житловому будинку не установлені ні загальнобудинковий засіб обліку теплової енергії, ні окремий прилад обліку спожитої теплової енергії в місцях загального користування. Відповідно до Положення про Міністерство розвитку громад та територій України (Мінрегіон), затвердженого постановою КМУ від 30.04.2014 № 197 /в редакції ПКМУ від 25.09.2019 № 850/ (далі - Положення), Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну політику у сфері розвитку місцевого самоврядування, територіальної організації влади та адміністративно-територіального устрою, державну житлову політику і політику у сфері благоустрою населених пунктів, державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Мігрегіон затверджує методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії, а також послуги з поводження з побутовими відходами). Мінрегіон узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформує та надає роз`яснення щодо реалізації державної політики у відповідних сферах. На виконання вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії водопостачання», Закону України від 09.11.2017 № 2189 «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189), наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, розділом III якої встановлено порядок визначення та розподілу обсягу теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі. Застосування цієї Методики можливе лише після укладання договорів, які відповідають типовим договорам про надання послуги постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. Методикою скасовано дію наказу Мінрегіонбуду від 31.10.2006 № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення». Водночас, відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Нові договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобіганню виникненню поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України /постановою від 22.07.2020 №641 установлено карантин до 31.03.2021). Відповідач надає позивачу послуги з опалення МЗК будинку, згідно з умовами та порядком надання послуг, узгодженими між сторонами виходячи із розрахунку кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень загального користування конкретно для квартири позивача та встановленого уповноваженим органом тарифу (з 13.01.2019 - 2028.11 грн./Гкал (з ПДВ) за рішенням Полтавської обласної ради від 21.12.2018 № 981). Оскільки житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, свого часу споживач взяв на себе зобов`язання виконувати рішення Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Лубенської міськради від 05.08.2010, Технічні умови на відключення мереж опалення від 22.06.2012, розрахунки втрат теплової енергії, тому він зобов`язаний нести всі витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами, а тому підстави для визнання дій відповідача щодо нарахування плати за опалення місць загального користування незаконними відсутні. Від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Вважає аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими та непереконливими. Просить задовольнити його позовні вимоги. Заслухавши позивача, з`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 08.06.2012 року позивач [PERSON] звернувся до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від системи ЦО та ГВП будинку, які отримав 22.06.2012 року. Пунктом 3 Технічних умов зазначено необхідність виготовлення споживачем проекту на реконструкцію існуючої системи теплопостачання та виконання розрахунків згідно Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.06. №359, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 р. за № 1237/13111. Проектом, крім іншого, встановлено необхідність розрахунку річних втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, розрахунок річної нормативної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування. Пунктом 10 Технічних умов передбачено обов`язок споживача проводити оплату за опалення місць загального користування на підставі проектних розрахунків. На виконання пунктів 3 та 4 Техумов, виконано розрахунки кількості теплової енергії яка витрачається на опалення сходової клітини (0,198 Гкал/міс) та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами розташованими в підвалі (0,732 Гкал/рік) при відключенні квартири споживача від системи опалення. Позивач не оскаржував Технічні умови відповідача та розрахунки витрат теплової енергії, погодився з ними, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньобудинкових мереж опалення, що підтверджується Актом про відключення квартири (не житлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії. Позивач [PERSON] 08.10.2012 року звернувся до відповідача із заявою про перегляд умов договору теплопостачання, в зв`язку з відключенням квартири від ЦО та ГВП будинку. Нарахування вартості послуг за опалення місць загального користування (МЗК) будинку проводиться відповідачем відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального коригування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка була затверджена наказом Мінжитлокомунгоспу 31.10.2006 №359. З 01.05.2019 в повному обсязі введено в дію ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189, практична реалізація норм і положень якого, зокрема, що регулюють надання та оплату комунальних послуг, здійснюватиметься з переходом на нові договірні відносини між виконавцями комунальних послуг і споживачами. Розділом VI Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189, передбачено, що до дати набрання чинності новими договорами про надання комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними Законом № 2189 та відповідно до типових договорів, затверджених ПКМУ від 21.08.2019 № 830, зберігають чинність старі договори (укладені до 01.05.2019), на умовах, визначених такими договорами /пункт 3 Розділу VI/. Також передбачено, що нові договори про надання комунальних послуг мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобіганню виникненню та поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінет Міністрів України (пункт 3 та 4 Розділу VI ). Також Законом встановлено, що не пізніш як протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короновірусної хворобі (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону(пункт 4 Розділу VI ). У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не приймуть рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надані комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону (пункт 5 Розділу VI). Судом встановлено, що на даний час, між ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та [PERSON] , зв`язку з продовженням карантину, не укладено нового договору про надання комунальних послуг, на умовах, передбачених ст. 14 Закону № 2189 та постановою від 21.08.2019 № 830. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~(із змінами, внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268) (далі - Правила), та «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженим\~наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4\~(із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06 листопада 2007 року №169, який набув чинності з 09 грудня 2007 року) (далі - Порядок). Пункт 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води передбачає, що після затвердження акту про відключення сторони укладають договір про надання послуг з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. Адже за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення та інших комунікацій. Нарахування здійснюються згідно із пунктом 28 Правил, де зазначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальну (автономну) систему опалення, сплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва від 31 жовтня 2006 року №359 (яка діяла у період жовтень 2017 року до листопада 2018 року), а в подальшому відповідно до Методики. Відповідно до якої зазначено, якщо ж кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення місць загального користування дорівнює нулю, тобто на сходових клітинках радіатори холодні або ж взагалі відсутні, то оплата за цю складову не нараховується. Однак, окрім опалення під`їздів плата за МЗК враховує частку за розподільчі трубопроводи, які знаходяться в підвалі або на горищі й саме за них нараховуватиметься оплата. До МЗК відносяться підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку, тобто, це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні переходи, колясочні, комори, горища, підвали, шахти та ін.). Згідно чинного законодавства споживачі, які встановили в квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послугу з централізованого опалення МЗК будинку. Також власники квартир є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних із утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання належать до інженерного проекту житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, де знаходиться квартира позивача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. В будинку, де знаходиться квартира позивача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку. Такого висновку дійшов і Верховний суд у справі №703/58/16-ц від 26.09.2018. За правилами ст.77, 78, 81 ЦПК України, на сторони у справі покладається обов`язок по наданню належних та допустимих доказів як на підставі своїх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач є споживачем, який при відключенні окремого приміщення багатоквартирного будинку від мереж ЦО і ГВП замовив проект на відключення своєї квартири від ЦО та ГВП відповідній спеціалізованій організації (проектувальнику). Також, серед інших розрахунків в проекті міститься розрахунок кількості теплової енергії, необхідної на опалення МЗК - тобто для квартири замовника визначена кількість теплової енергії, що необхідна на опалення МЗК зазначеного багатоквартирного будинку, в якому він проживає. Таким чином, виконання робіт по відключенню квартири від ЦО та ГВП відповідно до проекту, підтверджує згоду споживача на правильність усіх розрахунків, вказаних в проекті. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця -надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Цей обов`язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 02 травня 2018 року за №539/1983/17. Таким чином, обов`язок відповідача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, свого часу він взяв на себе зобов`язання виконувати технічні умови та розрахунки втрат теплової енергії, тому він зобов`язаний нести всі витрати по утриманню та обслуговуванню будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже, оплачувати послуги з централізованого опалення МЗК згідно з діючими тарифами.

Outcome: dismissed