Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що з січня 2014 року він з перервами співмешкав з [PERSON] 22.11.2014 року вона народила сина. На час народження сина вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і тому в у Книзі реєстрації народжень виконкому Городищенської сільської ради Коропського району, син [PERSON] зареєстрований під іменем [PERSON], а його батьком записаний [PERSON] Однак, згідно аналізу ДНК, [PERSON] являється його сином. А тому позивач просить суд визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], народженою [PERSON] та зобов»язати Коропський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], народженого 22.11.2014 року [PERSON], а саме: змінити прізвище народженого з [PERSON] на [PERSON], по батькові [PERSON] на Єгорович, а в графі [PERSON] Володимирович на [PERSON], [INFO], місце проживання [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити по вищевикладеним мотивам. Пояснив, що з [PERSON] познайомився 01.01.2014 року у м. Донецьк. З того часу стали проживати фактично однією сім»єю. Влітку 2014 року, у звязку з бойовими діями, переїхали в с. Городище. 22 листопада 2014 року [PERSON] народила сина. Дізнавшись, що це його дитина, бажав записатися її батьком, але [PERSON] в той час була заміжня і дитину записали на її чоловіка. У січні 2016 року забрав сина [PERSON] і залишив [PERSON], так як вона почала зловживати алкогольними напоями і вести аморальний спосіб життя. З того часу разом з сином проживають у батьків позивача. У лютому 2016 року для підтвердження свого батьківства звернувся до лабораторії у м. Київ. У с. Городище фельдшер відібрав у нього і в дитини зразки ДНК і опечатав їх. Згідно результатів аналізу він є батьком [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Показав, що з [PERSON] перебував у шлюбі з 2009 року і спільно проживав до 2012 року. Потім виїхав до Росії і сімейних стосунків не підтримував, лише телефонував. Дізнався, що в 2014 році [PERSON] почала співмешкатти з [PERSON]. Наприкінці 2014 року зателефонувала [PERSON] і повідомила, що народила сина від [PERSON], але поскільки вони перебувають у шлюбі, то батьком дитини запишуть [PERSON] Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилася, про причини неявки не повідомила. В судовому засіданні представник третьої особи начальник Коропського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Показала, що позивач [PERSON] неодноразово звертався до неї за консультаціями з приводу того, як йому змінити запис про батька [PERSON], щоб записатися батьком самому. Допитана в судовому засіданні в якості свідка сільський голова с. Городище [PERSON] показала, що влітку 2014 року до них у село з м. Донецьк приїхали [PERSON] та [PERSON], які жили в цивільному шлюбі. У листопаді 2014 року у них народився син. [PERSON] виявляв бажання, щоб його було записано батьком, але оскільки [PERSON] перебувала у шлюбі, то батьком дитини записали її чоловіка. В подальшому [PERSON] забрав сина і оселився з ним у своїх батьків. У лютому 2016 року була присутня, коли фельдшер відбирав зразки ДНК у [PERSON] і у [PERSON]. На даний час [PERSON] проживає в селі, веде антигромадський, аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка фельдшер с. Городище [PERSON] показав, що взимку 2016 року відбирав зразки ДНК у [PERSON] та у [PERSON], якого [PERSON] вважає своїм сином і з яким спільно проживає. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2008 по 20.04.2015 року, що підтверджується відповідним судовим рішенням (а.с. 6). З 2012 року [PERSON] і [PERSON] проживають окремо, що підтверджується зазначеним судовим рішенням, поясненнями [PERSON] З січня 2014 року [PERSON] стала проживати з [PERSON], що підтверджується поясненнями його самого та повністю узгоджується з показаннями свідків. 22 листопада 2014 року народився [PERSON]. Батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії Результата Аналізу ДНК, батьком [PERSON], на 99,9999%, являється позивач [PERSON] (а.с. 3). [PERSON], досліджені у справі докази, показання свідків та представника третьої особи про спільне проживання [PERSON] з [PERSON], наміри останнього бути записаним батьком дитини, дають підстави вважати [PERSON] батьком [PERSON]. Згідно ст. 129 СК України: Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Результати аналізу ДНК було здійснено 09.02.2016 року. Тобто саме з цієї дати позивач достовірно дізнався про своє батьківство. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності не пропущено. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. [PERSON], законодавець та Пленум Верховного Суду України вказують, що належним відповідачем у справах даної категорії є особа, записана батьком дитини. Суд приходить до висновку, що мати дитини [PERSON] не є належним відповідачем по справі, а тому у позові до неї слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial