Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 28000 грн. та судові витрати в сумі 840,80 грн. Позов обґрунтовано тим, що за попередньою домовленістю між [PERSON] та [PERSON] , останній повинен був продати соснову дошку вартістю 28000 грн. та попросив перерахувати цю суму на банківську карту, що належить [PERSON] 17.09.2019 року позивач перерахував 28000 грн. на банківську карту, проте соснова дошка не була доставлена та грошові кошти, перераховані на банківську карту, на вимогу позивача, повернуті не були. Як зазначає позивач, на письмові запити від 20.01.2020 року та 23.01.2020 року з проханням повернути безпідставно набуті грошові кошти, відповідач не реагує. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у сумі 28000,00 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач надав відзив на позов, в якому стверджує, що номер банківського рахунку, на який [PERSON] , перерахував грошові кошти, не належить [PERSON] , тому позивач не міг перерахувати грошову суму на неіснуючий банківський рахунок. Також відповідач стверджує, що ніяких доказів існування попередньої домовленості щодо купівлі-продажу товару між сторонами позивач не надав, тому у позивача взагалі не було підстав перераховувати відповідачу вказану грошову суму, а тому позивач не перераховував її, а відповідач не отримував. Щодо листів на повернення коштів, які позивач направляв до відповідача 20.01.2020 року та 23.01.2020 року, то відповідач стверджує, що ніяких листів він не отримував, а підпис про отримання поштового відправлення поставлений не ним, а невідомою відповідачу особою. Також відповідач вказує на певні арифметичні помилки позивача, допущені ним при сплаті судового збору. Враховуючи викладені обставини, відповідача просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що позивач 17.09.2020 року передав відповідачу, згідно попередньої домовленості, грошові кошти на загальну суму 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції № ICKTJ09170HXY5.1 від 17.09.2019 року. Відповідач на спростування зазначеної обставини доказів не подав. 29.10.2020 року позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів. Зокрема, позивач просив витребувати в АТ КБ «Приватбанк» інформацію про належність, станом на 17.09.2020 року, платіжної картки № [NUMBER] з терміном дії 03/21 та виписку з банківської картки № [NUMBER] з терміном дії 03/21 за період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року. Ухвалою суду від 03.11.2021 року клопотання позивача задоволено та витребувано відповідну інформацію. Згідно інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» на ухвалу суду, платіжна картка № [NUMBER] належить [PERSON] . Крім цього, відповідно до наданої виписки за період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року підтверджено, що 17.09.2019 року відповідачем були отримані грошові кошти у сумі 28000,00 грн. та в цей же день знято готівку в банкоматі в м. Ковелі по вулиці Незалежності, 112 в сумі 5000,00 грн., після чого з 18.09.2019 року по 19.09.2019 року відповідачем були здійснені інші операції із отриманими коштами. Таким чином, доводи відповідача про те, що він не отримував зазначених коштів, повністю спростовуються зазначеними вище доказами. Як встановлено з листів від 20.01.2020 року та 23.01.2020 року, позивачем направлені прохання повернути безпідставно набуті грошові кошти, на які відповідач ніяк не відреагував. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідач не подав. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст.11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Крім того суд зазначає, що для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Слід зазначити, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1, 2ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Таким чином, аналізуючи встановлені обставини в сукупності з відповідними правовими нормами, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 28000 грн. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог, тобто судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved