Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що на підставі договору, укладеному у простій письмовій формі придбав у [PERSON] автомобіль «KIA MAGENTIS», 2004 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов) № KNEGD222245375202, р.н. [NUMBER] за 50000,00 грн.. Крім того, 11.09.2008 відповідачем оформлена нотаріально посвідчена довіреність на право експлуатації та розпорядження зазначеним автомобілем, що підтверджує дійсність намірів сторін при укладанні договору купівлі-продажу. Даний договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, хоча про це йдеться в самому договорі, через ухилення відповідача від цього. Позивач, посилаючись на положення ч. 2 ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання дійсним договору при ухиленні однієї з сторін від його нотаріального посвідчення, ст.ст. 328, 392 ЦК України, які гарантують захист прав власника, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного автомобіля та, як наслідок, визнати право власності на нього за собою. До суду представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позову наполіг. Відповідач визнав позов в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, про що подав до суду відповідну заяву. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: згідно довіреності від 11.09.2008 [PERSON] уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним першому автомобілем марки «KIA MAGENTIS», випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) № KNEGD222245375202, р.н. [NUMBER] з правом управління, продажу, одержання грошей, обміну, оренди, страхування, виїзду за кордон (а.с. 5). Жодного документу на підтвердження укладення договору купівлі-продажу зазначеного автомобілю, крім позовної заяви, в якій йдеться про існування такого договору, проте не зазначено дати його укладення, сторонами не надано. Довіреність, про яку йдеться вище, надає право позивачу здійснювати певні дії в інтересах відповідача власника транспортного засобу, про те жодним чином не підтверджує перехід права власності на автомобіль до позивача чи таку можливість в майбутньому. Отже, позивачем, в супереч положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Крім того, суд звертає увагу позивача на неможливість застосування до виниклих правовідносин положень ст.ст. 220, 392 ЦК України. Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичними особами на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, мають укладатись у письмовій формі. Навіть якщо допустити, що існує договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля у простій письмовій формі, його не можна визнати дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки відповідно до закону такий договір не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів…, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків врегульована Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі Порядок). Згідно абз. 1 п. 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах… зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. В п. 8 Порядку закріплений перелік документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів. Отже, на теперішній час не існує жодних перепон для звернення сторін до сервісного центру МВС з метою реєстрації транспортного засобу за позивачем, а даний позов суд розцінює як намагання позивача уникнути реєстраційних процедур згідно Порядку та сплати передбачених законом обовязкових платежів при цьому. Таким чином, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed