Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів за договором позики від 11.02.2013 року. У позовній заяві позивач зазначив, що 11.02.2013 між ним та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено нотаріально. Згідно вказаного договору, [PERSON] надав, а [PERSON] прийняв кошти у сумі 150000 грн. та зобов'язався їх повернути не пізніше 11.04.2013. Оскільки відповідач в обумовлений строк не повернув, то згідно п.7 договору зобов'язаний повернути суму боргу, а також 9045,21 грн. пені та 1886,30 грн. згідно індексу інфляції за час прострочення. Представник позивача заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, та не заперечила проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач просив винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов'язання за договором позики. Судом встановлено, що 11 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за № 399 (а.с. 8). Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] надав позику [PERSON] грошових коштів в сумі 150000 грн, а [PERSON] прийняв вказані кошти та зобов'язався їх повернути [PERSON] не пізніше 11.04.2013. При цьому, відповідно до п. 7 вказаного договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу Позикодавця суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язання за даним договором, та штраф. В обумовлений договором час та в наступному, відповідач гроші не повернув. Зазначена обставина нічим не спростована. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Досліджені в судовому засіданні обставини справи підтверджують належну обґрунтованість доказами вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь коштів за договором позики у розмірі 150000 грн. основного боргу, 9045,21 грн. - пені та 1886,30 грн. - 3% річних від простроченої суми, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 524, 526, 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України,

Outcome: approved