Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті його дружини [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], померлої 15 травня 2016 року у місті Севастополь АР Крим Україна. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав і просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області - до судового засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON], яка померла 15.05.2016 року, згідно свідоцтва про смерть від 16.05.2016 року, серія І-КМ № 511425, актовий запис 582, виданого відділом РАЦСу Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦСу, є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-АП № 063299, актовий запис 498 від 03.08.1996 року, виданого відділом РАЦСу Ленінського району міста Севастополя. Оскільки дружина заявника померла 15.05.2016 року на території АР Крим ним отримано свідоцтво про смерть видане відділом РАЦСу Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦСу. 29 липня 2016 року заявник звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його дружини. 03 серпня 2016 року вих. № 3083/02-14 йому було надано відповідь в якій вказано про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 2, 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» АР Крим визначена тимчасово окупованою територією України. Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до даного Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишились без батьківського піклування та інші правові наслідки. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Місцем настання смерті [PERSON] є територія АР Крим, тому отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлої є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки свідоцтво про смерть [PERSON], видане відділом РАЦСу Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦСу не створює правових наслідків та є не дійсним на території України, а зареєструвати смерть [PERSON] відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні неможливо, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved