Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 28 березня 2018 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області. Зазначає, що вони перебувають у шлюбі два роки, проте рік тому подружні відносини між ними припинилися, з цього часу спільне господарство ними не ведеться. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим, вони стали зовсім чужими людьми. Вважає, що примирення неможливе, оскільки вже тривалий час кожен з них живе власним життям, розлучення це єдиний вихід для них. Вказує, що спільних дітей вони не мають, проте відповідач ухиляється від спільного відвідування органу державної реєстрації актів цивільного стану для подання заяви про розірвання шлюбу, хоча проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з вищевикладеним просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач у судовому засіданні був відсутній, від представника позивача - адвоката Білого І.С. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні була відсутня, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 березня 2018 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, 28 березня 2018 року позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 123. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не проживають разом. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач просить шлюб розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Статтею 113 СК України, встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved