Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, а саме стягнення грошових коштів в розмірі 36129,76 грн., обгрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] у місті Харцизьк Донецької області помер батько позивача - [PERSON] , якого було взято на облік у якості внутрішньо переміщеної особи у Святошинському районі міста Києва та отримував за життя пенсію. 03.12.2019 р. позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину до якої увійшла Ѕ частка від залишку недоотриманої пенсії померлого [PERSON] загальний обсяг якої складав 119 631,70 грн (1/2 частка належна позивачу складала 59 815,50 грн.). Таким чином, до складу спадщини увійшла заборгованість з недоотриманих пенсійних платежів, які своєчасно не були сплачені Відповідачем на користь померлого спадкодавця. 12.12.2019 р. позивач через свого представника в Головному управлінні ПФУ міста Києва отримав разове доручення №930080307370/33 на виплату йому суми 23686,09 грн. У виплаті інших сум, а саме 36129,76 грн. заборгованості позивачу було відмовлено усно та повідомлено що відмовлено у наслідок спливу трирічного строку. На адвокатський запит, надісланий в інтересах позивача адвокатом Марченко С.Д. Головним управлінні ПФУ міста Києва було повідомлено що виплата пенсії здійснена за минулий час, але не більше ніж за три роки перед зверненням за пенсією, та не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно та така позиція обґрунтовувалася посиланням на статтю 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважаючи такі дії позивача незаконними, [PERSON] звернувся із вказаною позовною заявою, вказуючи на те, що зазначене положення пенсійного законодавства не підлягає застосування у конкретному випадку, оскільки стосується виключно особи, з вини якої не було отримано пенсію, у той час як недоотримана його батьком пенсія цілком входить до складу спадщини, а тому підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, у зв`язку з чим недоплачена сума в розмірі 36129,76 грн. має бути стягнута з ГУ ПФУ в м. Києві на її користь. 29.01.2020 р. було відкрито провадження у справі та відповідно до положень ст. ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про їх розгляд , яку постановлено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-868 від 01.10.2020 року відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматичний розподіл справи 07.10.2020 р. Представником відповідача подано відзив на позов де зазначено наступне. У свідоцтві на спадщину сума пенсії зазначена нотаріусом С.С. Соловйовою визначена нею на підставі довідки №8741/04 від 25.05.2018р. Розмір пенсії було визначено на дату формування довідки (23.05.2018р.), а також повідомлено, що ця сума фактично складає суму пенсії за три роки до дати формування довідки, тобто з 23.05.2015р. Відповідний розмір пенсії був зменшений з урахуванням дати звернення до пенсійного органу про отримання пенсії враховуючи трирічний строк виплати недоотриманої пенсії за минулий час, що визначений в ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому виплата суми заборгованості з недоотриманої пенсії була здійснена в належній спадкоємцю частині у розмірі 23686,09 грн. станом на момент звернення за нею - на 12.12.2019 р. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду прави повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що [INFO] , помер гр. України [PERSON] , [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2018р., видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Також встановлено і не заперечується представником відповідача, що [PERSON] є рідним сином померлого. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 03.12.2019 р. приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу С.С. Соловйовою видане свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №4430), відповідно до якого [PERSON] , [INFO] успадкував за померлим батьком [PERSON] Ѕ частку з залишку недоотриманою пенсії у розмірі 119 631,70 грн., що належить спадкодавцю на підставі довідки №8741/04 , виданої (1/2 частка належна позивачу складала 59 815,50 грн., що знаходиться в Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві від 25.05.2018 р. Так, Ѕ частина від залишку недоотриманою пенсії у розмірі 119 631,70 грн., що належить позивачу становить 59 815,50 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2019 р. позивач через свого представника в Головному управлінні ПФУ міста Києва отримав разове доручення №930080307370/33 на виплату йому суми 23686,09 грн. Розмір недоотриманої пенсії, про що зазначає представник відповідача надаючи 11.01.2020 р. відповідь на адвокатський запит, виплачений за період, початок якого рахувався від дня звернення спадкоємця зі свідоцтвом про право власності на спадщину (09.12.2019) з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування «, тобто три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно (жовтень 2017 року) , тобто за три роки з моменту звернення спадкоємця з усіма необхідними документами до органів Пенсійного фонду. Представник позивача вважає, що права [PERSON] порушено. А тому необхідно стягнути з відповідача грошові кошти, набуті в порядку спадкування, і які не були виплачені - 36 129,76 грн. В свою чергу представником відповідача у відзиві на позов вказано, що орган Пенсійного фонду діяв виключно в межах вимог Закону, а отже права позивача не було порушено. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Разом з тим, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. З іншого боку положення частин 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Зазначені положення, і в даному випадку суд погоджується з доводами представника позивача, визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч. ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, як це визначено ст. 317 ЦК України. Приписами ст. 41 Конституції України, положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до вимог ст. 391ЦК України. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами - з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, відповідно до положень ст. 15 ЦК України. З огляду на викладене, обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми у розмірі 36 129,76 грн. є обгрунтованими, а тому такими що підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved