Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він з жовтня 2001 року проживає без реєстрації в домоволодінні, розташованому за адресою: Харківська область, Дворічанський район, с. Колодязне, вул. Центральна (кол. Радянська), б. 77. Вказаним будинком він почав користуватися ще в 2001 році, але належним чином не оформив. Позивач більше 10 років добросовісно володіє вищезазначеним майном, відкрито, безперервно здійснює його обслуговування, сплачує комунальні послуги та підтримує даний будинок у належному стані, тому вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за ним право власності на цей будинок в порядку набувальної давності. У підготовче засідання представник позивача не зявилася, надавши заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник Колодязненської сільської ради в підготовче засідання не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. За результатами підготовчого провадженняна на підставі повідомлених позивачем обставин справи, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Відповідно до довідки Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-29/716 від 11.09.2018 року, згідно записів погосподарських книг Колодязненської сільської ради головою домогосподарства розташованого за адресою: с. Колодязне, вул. Центральна, б. 77, Дворічанського району Харківської області значиться [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-29/717 від 11.09.2018 року, [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою [INFO] (кол. Радянська), б. 78, Дворічанського району Харківської області, про те, що він дійсно проживає без реєстрації за адресою с. Колодязне, вул. Центральна, б. 77 з 2001 року. Розпорядженням Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 22 січня 2016 року №6, перейменовано в с. Колодязне вулицю Радянська на вулицю Центральна. (а. с. 8) Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок №77, виготовленим комунальним підприємством «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» 30 листопада 2017 року, замовник технічного інвентаризації або уповноважена ним особа - [PERSON], та інформаційної довідки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №179 від 06 грудня 2017 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Колодязне по вул. Центральній №77, складається з: житловий будинок «А», прибудова до житлового будинку «а», тамбур «а1», ганок «а2», навіс «а3», прибудова до житлового будинку «а4», гараж «Б», літня кухня «В», ганок «в», навіс «в1», сарай «Г», ганок «г», ганок «г1», убиральня «Д», сарай «Е», прибудова до сараю «е», сарай «Ж», погріб «З», сарай «Й», погріб «К», забор «№1», ворота з хвірткою «№2», забор «№3», свердловина «№4». Факт добросовісного, відкритого користування позивачем вищевказаним домоволодінням підтверджується: довідкою абонента (а. с. 9-12); договором про надання послуг з газопостачання (а. с. 13) заявою приєднання до умови договору постачання природного газу побутовими споживачами (а. с. 14), договором про користування електричною енергією (а. с. 15), де зазначено споживачем [PERSON] Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно дост. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У\~Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівноговизнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, закрема і в\~статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Згідно з ст. 325 ЦК України, субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь - якого майна. Відповідно до вимог\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленасудом. Відповідно до положень\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України, суд розяснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 13,\~14, 41 Конституції України, ст. ст.\~325,\~328,\~344 ЦК України,

Outcome: approved