Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що співробітниками Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області не виконуються належним чином посадові обов`язки та вимоги чинного законодавства України в частині належного розслідування кримінальних проваджень щодо знищення, руйнування або пошкодження пам`яток - об`єктів культурної спадщини, а саме курганів. Кримінальне провадження № 12013080210000681, внесене до ЄРДР 12.04.2013 року, до теперішнього часу не розслідувано, винні особи у вчиненні кримінального правопорушення не покарані. Бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, призвела до руйнування курганів. Вважає, що саме через бездіяльність Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в нього виникла динаміка різноманітних смертельних хвороб та лікування у провідних закладах обласного центру, що співпадає з його багаторічним турбуванням долею своєї та родинної спадщини курганів України, чим йому завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 4173000,00 грн. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо визначення відповідача по справі. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 170 Цивільного кодексу України визначено, що держава набуває та здійснює цивільні права і обов`язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно з чинним законодавством відповідач має право подавати докази, давати усні та письмові пояснення, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Вільнянський відділ Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, який залучений в якості відповідача, не в змозі в повній мірі використати вищезазначені права учасника судового процесу, оскільки не є юридичною особою, та відповідно не може бути відповідачем за позовом. Також слід зазначити, що пунктом 10.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у зазначеній справі, а у разі відшкодування шкоди державою поряд з відповідним державним органом як відповідач притягується відповідний орган Державної казначейської служби України. Отже, позивачем невірно визначено коло відповідачів по справі. З приводу безпосередньо позовних вимог [PERSON] . Згідно зі статтями 2, 5 ЦПК України основними засадами цивільного судочинства, зокрема є верховенство права і змагальність сторін, при здійснені правосуддя захист прав, свобод інтересів фізичних осіб здійснюється у спосіб, визначений законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, виникає спір. За приписами статті 1174 ЦК України відшкодуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. Окрім факту неправомірних дій органу державної влади предметом доказування по цій справі мають бути виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями органу державної влади і заподіянням шкоди. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди відсутні правові підстави для її відшкодування. Будь-яких рішень суду щодо визнання незаконними дій посадових осіб державних органів, діями яких, на думку позивача, йому завдано шкоду, до позовної заяви не надано. В порушення вказаних правових норм позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність або бездіяльність державних органів, діями яких, на його думку, завдано шкоди, та наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і діями заподіювачів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з наведених обставин та у відповідності до вище наведених норм права, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відсутні. Судові витрати. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed