Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], 07.07.2016 р. н. Позивач зазначив, що протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожна сторона має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Через несумісність характерів у сторін постійно виникають непорозуміння. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що позивач заперечує проти примирення з відповідачкою, не бажає разом з нею проживати, оскільки їх погляди на спільне проживання не співпадають. Представник позивача також зазначив, що його довіритель категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторони мають несумісні характери. Хоча сторони і проживають разом це не дає підстави вважати, що позивач бажає продовжувати шлюбно-сімейні відносини з позивачкою. Крім того, є інші обставини, подробиці яких не підлягають розголошенню. Позивач не бажає продовжувати шлюбно-сімейні відносини і чітко в позовній заяві зазначив обставини як на підставу своїх вимог про розірвання шлюбу. Відповідачка 09.11.2017 року надіслала до суду заперечення, яке надійшло до суду 14.11.2017 року, в якому просила у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог, не відповідають дійсності, а докази на їх підтвердження не зазначені. Позивачка зазначила, що сімейне життя з відповідачем не погіршувалося, а фактичні шлюбні відносини між ними не припинені. Вони проживають за однією адресою, ведуть спільне домашнє господарство. Разом виховують спільну дитину. Позивачка вважає, що найважливіше це захистити інтереси їх малолітньої дитини, якій для повноцінного і гармонійного розвитку потрібен батько, який проживає в одній сімї з матірю дитини. Позивачка вважає можливою причиною розірвання шлюбу те, що під час вагітності та в післяродовий період не приділяла належної уваги чоловіку. Просила також надати строк для примирення до 07 липня 2019 року. В судовому засіданні відповідачка, її представник позов не визнали, підтримали надане заперечення, а також відповідачка зазначила, що з позивачем після народження дитини виникали певні непорозуміння психологічного та морального характерів. Однак з приводу розірвання шлюбу вони не спілкувалися і в звязку з цим вона не розуміє виникшої проблеми. Зазначила, що в них із позивачем образцова сім'я і підстави для розірвання шлюбу відсутні. Заявляючи клопотання про визначення строку для примирення до 07.07.2017 року відповідачка в судовому засіданні не вказала, які заходи будуть вжиті сторонами для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 19.11.2011 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], 07.07.2016 р. н. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, оскільки позивач не бажає проживати разом з відповідачкою, категорично наполягає на розірванні шлюбу, і подальше збереження шлюбу суд вважає суперечило б його інтересам.

Outcome: approved