Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],третя особа Управління Державної міграційоної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. У позові зазначав, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2013 року. За даною адресою зареєстрована [PERSON], його колишня дружина, яка 29.08.2002 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя позбавлена батьківських прав. [PERSON] на даній житловій площі не мешкає 2002 року, квартирну плату не вносить, не несе витрат на утримання будинку, не цікавиться місцем свої реєстрації. Посилаючись на вказані обставини, просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду не заперечує. У судові засідання по цій справі відповідач повторно не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Третя особа у судове засідання не з'явилася, повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю представника позивача, відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.2013 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON](а.с.7,11) Згідно повідомлення довідково-адресного бюро за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] (а.с.13) та згідно довідки МКП «Основаніє» у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Однак [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується актом від 27.08.2013 року.(а.с.10) Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян, або прав державних і громадянських організацій. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України. Крім того, ст. ст. 150, 155 ЖК України передбачено громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів сім'ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володіння його нерухомого майна. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За вказаних обставин суд вважає, що реєстрація колишнього члена сім'ї власника за адресою спірної квартири перешкоджає позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Покласти судові витрати на відповідача позивач не просить.

Outcome: approved