Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (далі - АТ «Страхова компанія «Інго») про відшкодування матеріальної шкоди. Зазначав, що 01.04.16 на перехресті вул. Красицького та Золочівській у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шкода, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Мерседес, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено його паркан. 04.04.16 він звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до відповіді АТ «Страхова компанія «Інго» від 07.07.16 йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки вина [PERSON] не встановлена у судовому порядку. Разом з тим, відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 13.05.16 винною у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 7 869 грн. 69 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що між ПАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6837180, за яким забезпечено автомобіль Skoda Fabia, н.з. [NUMBER] . Полісом № АЕ/6837180 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000 грн. Обґрунтовуючи позов, позивач не надає документального підтвердження причинного зв`язку між протиправною поведінкою [PERSON] та завданою шкодою. В постанові Подільського районного суду м. Києва від 13.05.16 не зазначено, що внаслідок удару в процесі зіткнення автомобілів було пошкоджено паркан позивача. Крім того, в довідці про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної служби МВС України в ми. Києві не зафіксовано факт пошкодження паркану внаслідок зіткнення автомобілів. З доданих позивачем фотографій пошкодженого паркану не зрозуміло якого числа вони були зроблені, не вбачається номерних знаків автомобілів та адреси, за якою знаходиться паркан. 04.04.16 позивач звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з повідомленням про ДТП, а заяву про виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування подав 05.07.17, тобто поза межами встановлено строку для подання такої заяви. Крім того, після отримання повідомлення про ДТП, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулося до суб`єкта ТОВ «Експертум-АВЕ» для визначення загальної вартості матеріального збитку, завданого майну (паркан) за адресою: м. Київ, вул. Красицького, 61. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого майну, що за адресою - вул. Красицького, 61, м. Київ, від 12.05.16 № 19908/0516, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертум-АВЕ», вартість матеріального збитку становить 2 355 грн. 10 коп. з урахуванням ПДВ та 1 962,58 грн. без урахування ПДВ. Позивачем не надано документи на підтвердження розміру фактично понесених витрат по відновленню паркану. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив позивач вказав на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , яка була встановлена в судовому порядку, про що було відомо страховій компанії. Річний строк звернення до страховика з заявою про здійснення страхової виплати повинен обраховуватися з моменту коли позивачу стало відомо про особу, яка завдала йому матеріальної шкоди, а саме з 05.10.16, з дати, коли адвокат позивача отримав постанову у суді, а тому ним не пропущено строк для звернення з заявою про виплату страхового відшкодування до страховика. До того ж, факт настання страхового випадку та нанесення збитків позивачу відповідач не заперечує. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, вказавши на те, що Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] є співвласником зазначеного будинку (а.с. 21-22). Згідно з постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 13.05.16 [PERSON] 01.04.16 приблизно о 19 годині 20 хвилин в місті Києві на вул. Золочівській та вул. Красицького, керуючи автомобілем марки «Шкода», н.з. [NUMBER] , не надала перевагу автомобілю марки «Мерседес», н.з. [NUMBER] , що рухався праворуч, внаслідок чого сталося зіткнення, чим порушила п. 16.12 ПДР України, відповідно до якого, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] своїми діями, які виразилися в порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У зв`язку з чим, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 11). 04.04.16 [PERSON] звернувся до АТ «Страхова компанія «Інго» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 6). 05.07.17 [PERSON] звернувся до АТ «Страхова компанія «Інго» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 7 869 грн. 69 коп. на відновлення паркану (а.с. 20) Відповідно до відповіді АТ «Страхова компанія «Інго» від 07.07.16 позивача повідомлено, що однією із підстав для виплати страхового відшкодування потерпілим або особам, які відповідно до чинного законодавства України мають право на таке відшкодування є наявність в діях застрахованої особи вини, а тому для подальшого розгляду справи необхідна постанова суду, в якій буде зазначено, що внаслідок зіткнення паркан був пошкоджений страхувальником. Після отримання постанови суду та заяви на виплату страхового відшкодування, у страховика виникнуть правові підстави для виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування (а.с. 10). Згідно з листом АТ «Страхова компанія «Інго» від 15.08.17 [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з пропуском строку звернення з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 60). Згідно з пропозицією ТОВ «Будівельна компанія «СБМУ» від 26.0617 [PERSON] повідомлено про те, що товариство може виконати роботи з демонтажу та встановлення паркану з профнастілу за ціною 7 869 грн. 69 коп. (а.с. 17-19). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1. ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позов, позивач вказав на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, вона є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було завдано йому матеріальну шкоду, у зв`язку з пошкодженням його майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.09.92 № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказів того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] 01.04.16 було пошкоджено паркан, у зв`язку з чим, завдано матеріальну шкоду позивачу, останнім суду не надано. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як установлено судом відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 13.05.16 в результаті дорожньо-транспортної пригоди 01.04.16 отримали механічні пошкодження лише транспортні засоби. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Одночасно суд не приймає як належний доказ, що підтверджує розмір матеріальної шкоди - 7 869 грн. 69 коп., завданої позивачу внаслідок пошкодження паркану, пропозицію ТОВ «Будівельна компанія «СБМУ» від 26.06.17, оскільки відповідно до Закону страховик відшкодовує оцінену шкоду. Оскільки зі змісту постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 13.05.16 в результаті дорожньо-транспортної пригоди 01.04.16 отримали механічні пошкодження лише транспортні засоби, доказів того, що з вини [PERSON] 01.04.16 було пошкоджено паркан, у зв`язку з чим, завдано матеріальну шкоду позивачу, останнім суду не надано, як не надано суду позивачем і доказів на обґрунтування розміру матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed