Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належним йому на права власності житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] , та зняти їх з реєстрації. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] доводиться йому племінником, а відповідач [PERSON] - дружиною рідного брата, які були зареєстровані у вказаному будинку 1994 року та 1992 року, відповідно, але фактично не проживають ( [PERSON] з 2008 року й може знаходитись у м. Київ, [PERSON] - з 2010 року й може перебувати на території Російської Федерації), комунальних платежів не сплачують, участі в утриманні житла не беруть, чим порушують його права власника житла. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що за згодою його померлого батька [PERSON] відповідачі лише були зареєстровані у належному батьку будинку, але фактично проживали поряд у іншому будинку, який залишився після смерті його діда. Він у 2015 році успадкував майно після померлого батька й подальша реєстрація відповідачів у його будинку порушує його право власника. Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 02.07.2019р., але в судове засідання не з`явились, про причини неприбуття не повідомили, відзиву та пояснень на позов не подали. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Приписами ст.391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач доводиться йому племінником та проживає по сусідству. Раніше цей будинок належав померлому батьку позивача [PERSON] , який зареєстрував у ньому відповідачів як невістку та онука, але ті в даному житлі ніколи не проживали; вони мешкали поряд у старій дідовій хаті й не могли там зареєструватись, так як необхідно було переоформляти документи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає у будинку позивача близько двох років й за цей час [PERSON] не бачив жодного разу; [PERSON] приїздила влітку 2018 року й у розмові повідомила, що тривалий час мешкає у м. Москва, а раніше з сім`єю проживала поряд у старому будинку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 14 травня 2015 року являється одноособовим власником житлового будинку по [ADDRESS] , який був успадкований ним після померлого [INFO] батька [PERSON] . Відповідач [PERSON] з 11.10.1994р., відповідач [PERSON] з 04.02.1992р. - значаться зареєстрованими в зазначеному будинку, але фактично там не проживають понад два роки, комунальними послугами не користуються, участі в утриманні житла не беруть. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорту, свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2015р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.2015р., довідкою Борзнянської міської ради №3820 від 06.06.2019р., актом обстеження житлово-побутових умов від 05.06.2019р., показаннями допитаних свідків. Відповідачами всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження поважності причин їх тривалого непроживання у житловому помешканні позивача. Таким чином, оскільки [PERSON] не має наміру надати належний йому на праві приватної власності житловий будинок для проживання відповідачам, а останні в ньому не проживають без поважних причин понад два роки і в добровільному порядку не бажають вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачу використовувати всі правомочності власника житла, порушуючи цим самим його законні права та інтереси, то суд вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved