Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.09.2011 року. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, з приводу чого між ними виникали непорозуміння, а з часом конфлікти, які призвели до того, що протягом року вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Зазначив, що він намагався зберегти сім`ю, пропонував відповідачці проживати окремо від батьків, на що вона не погодилась. Він втратив до відповідачки почуття поваги та любові, а тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, додатково пояснив, що за термін, наданий судом на примирення, примирення між ним та відповідачкою не відбулося, відтак наполягав на задоволенні позову. Відповідачка під час судового розгляду справи проти розірвання шлюбу заперечувала, а тому ухвалою суду від 10.12.2013 року сторонам було визначено строк 2 місяці для примирення сторін, провадження у справі - зупинено. Ухвалою суду від 13.03.2014 року провадження у даній справі було відновлено та справу призначено до судового розгляду, однак, відповідачка, будучи належним чином повідомлена, у судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 24.09.2011 року, від якого мають неповнолітню дитину, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивач і відповідачка протягом року спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідачки проживати разом у шлюбі. За термін, наданий судом на примирення, примирення між сторонами не відбулося. Заперечуючи проти розірвання шлюбу під час судового розгляду справи, відповідачкою жодних спроб щодо примирення з позивачем не вчинялося. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд не вправі примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved