Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26 жовтня 1991 року між ним та відповідачкою укладений шлюб. Діти, які народились у сторін за час перебування у шлюбі, на момент звернення до суду досягли повноліття. Подружнє життя з відповідачкою не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння. Оскільки [PERSON] відмовляється від спільного звернення подружжя до органів РАЦСу з заявою про розірвання шлюбу, позивач змушений звернутись до суду та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Ухвалою від 12.03.2018 року у справі відкрито провадження. 02.04.2018 року ухвалою суду подружжю призначено строк для примирення, провадження у справі зупинено. 18.05.2018 року провадження у справі відновлено та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідачка у підготовче засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26 жовтня 1991 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно Юр'ївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 20.02.2018 року (а.с. 9). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно - сімейні відносини припинили, неповнолітніх дітей не мають. На примирення позивач не згодний, наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Вказані обставини визнані сторонами, тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, при цьому у суду немає обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності і добровільності визнання. Окрім того, ухвалою суду від 02.04.2018 року подружжю надано строк для примирення, проте, протягом встановленого строку сторони не примирились. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між ними остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже, збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, суд доходить висновку про те, що наявні підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]», яке вона просить залишити їй після розірвання шлюбу.

Outcome: approved