Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], та зняти їх з реєстрації за цією адресою. В обгрунтування позову вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. ? частина вище вказаного будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2006 року, реєстровий № 1-2302, після смерті матері [PERSON], а ? частини будинку він придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 23.05.2013 року, реєстровий № 762. При здійсненні купівлі-продажу будинку з'ясувалося, що раніше зі згоди колишнього власника за адресою розташування даного будинку були зареєстровані відповідачі, які в ньому багато років не мешкають, але знятися з реєстраційного обліку за власною ініціативою не бажають, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду для захисту свого права власника. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги підтримав, просив задовольнити (а.с. 15). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені шляхом розміщення виклику на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 14), про причини неявки суд не сповістили, відзиву на позовну заяву не надали. Суд, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без його участі, а також те, що відповідачами не надані без поважних причин в установлений судом строк відзиви на позовну заяву, вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність нез'явившихся осіб та вирішити спір за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Ст. 334 Цивільного кодексу України передбачено, що договір про відчуження нерухомого майна підлягає державній реєстрації, у зв'язку з чим право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Право власності на підставі договору купівлі-продажу за позивачем зареєстровано відповідно до чинного законодавства, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор - приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, номер витягу 3839622 від 23.05.2013 року (а.с. 5). Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з вимогами ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни які мають у приватній власності будинок (квартиру) користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати і т.п. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи те, що відбувся перехід права власності від колишнього співвласника будинку, який давав згоду на реєстрацію відповідачів, до позивача, те що оскільки відповідачі фактично в житловому будинку Позивача не проживають, не здійснюють оплату за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та, те, що згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України відповідачі не є членами сім'ї позивача і ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаному будинку з ними не укладалося, [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважаються такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням в будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], та підлягають зняттю з реєстрації за адресою його розташування. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved