Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової послуги та відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що 02 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №9215 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члену кредитної спілки на депозитний рахунок». Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов'язується внести внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до запитання до відповідача, а відповідач приймає внесок і зобов'язується повернути позивачу внесок та виплатити відсотки на внесок на умовах, встановлених договором. Договір укладений строком на 13 місяців і діяв з 02 вересня 2013 року по 02 жовтня 2014 року. На виконання умов договору позивач 02 вересня 2013 року вніс на депозитний рахунок відповідача 10 000 гривень, що підтверджується квитанцією КС «Довіра» до прибуткового касового ордеру №4313 від 02 вересня 2013 року. Відповідно до вимог п.п. 2.2.1 Договору відсоткова ставка (плата) за внеском встановлювалася у розмірі 20% річних. В п.п. 2.3.3 договору передбачено, що виплата процентів здійснюється в кінці дії договору. По закінченню строку дії договору відповідач суму внеску та нарахованих процентів позивачу не повернув 14 листопада 2014 року головою правління КС «Довіра» позивачу була надана відповідь про те, що спілка має змогу повертати внесок лише частинами, з урахуванням фінансової можливості спілки. Від відповідача через касу спілки [PERSON] отримав 07 листопада 2014 року - 50 грн., 18 листопада 2014 року - 50 грн., 25 листопада 2014 року - 50 грн., 28 листопада 2014 року - 50 грн., 05 грудня 2014 року - 50 грн., 09 грудня 2014 року - 50 грн., 23 січня 2015 року - 50 грн., 30 січня 2015 року - 50 грн., 13 лютого 2015 року - 50 грн., а всього 450 грн. Станом на 03 квітня 2015 року заборгованість відповідача перед [PERSON] становить 12143, 97 грн. і складається з наступного: 10000 грн. - сума внеску, 1714,38 грн. - заборгованість по процентах на внесок з урахуванням отриманих 450 грн. (10000 грн. х 395 днів х 20%/365 днів х 100% =2164,38 грн., 2164,38 грн. - 450 грн. = 1714,38 грн.), 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 02 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015року - 149,59 грн. (10000 грн. х 182 дні х 3%/365 днів х 100% = 149,59 грн.), сума збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 02 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року - 280 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму внеску в розмірі 10000 грн. та проценти на внесок в розмірі 1714,38 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 02 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року в сумі 149,59 грн., суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 02 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року в розмірі 280 грн., а всього - 12143,97 грн. Також позивач вважає, що в даному випадку, внаслідок невиконання відповідачем умов договору та порушення його прав як споживача, йому завдано моральної шкоди та враховуючи викладене просить стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Представник відповідача на адресу суду направив заперечення на позовну заяву, в якій просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. відмовити повністю. Також, представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі та ухвалити рішення на підставі матеріалів даної справи. Свої письмові заперечення підтримують в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник може вчиняти до свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2013 року між [PERSON] та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» було укладено договір №9215 про надання фінансової послуги внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 10000 грн. (а.с. 4-5). Строк дії договору становив 13 місяців, з 02 вересня 2013 року до 02 жовтня 2014 року. Процентна ставка за внеском встановлена у розмірі 20 % річних. Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру № 4313 від 02 вересня 2013 року [PERSON], який є членом спілки, було внесено на депозитний рахунок Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» кошти в сумі 10000 грн. (а.с.6). Згідно п.2.3.3 договорів внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно. Проте виплати відсотків по внесках відбулися 07 листопада 2014 року - 50 грн., 18 листопада 2014 року - 50 грн., 25 листопада 2014 року - 50 грн., 28 листопада 2014 року - 50 грн., 05 грудня 2014 року - 50 грн., 09 грудня 2014 року - 50 грн., 23 січня 2015 року - 50 грн., 30 січня 2015 року - 50 грн., 13 лютого 2015 року - 50 грн., а всього 450 грн., після цього сплата відсотків за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинилася. Відповідно до п.3.2.5 договору внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» зобов'язана повернути вкладникові внесок, та нараховані проценти у строки та у розмірах, які передбачені умовам договору. [PERSON] звертався до директора Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» з проханням повернути грошові кошти у повній сумі, тобто суму вкладів, у зв'язку із закінченням дії цього договору, та нараховані але не сплачені проценти за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок йому повернуті не були. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або закон. Отже, станом на 03 квітня 2015 року заборгованість відповідача перед [PERSON] становить 12143, 97 грн. і складається з наступного: 10000 грн. - сума внеску, 1714,38 грн. - заборгованість по процентах на внесок з урахуванням отриманих 450 грн. (10000 грн. х 395 днів х 20%/365 днів х 100% =2164,38 грн., 2164,38 грн. - 450 грн. = 1714,38 грн.), 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 02 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015року - 149,59 грн. (10000 грн. х 182 дні х 3%/365 днів х 100% = 149,59 грн.), сума збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 02 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року - 280 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України: за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Таким чином, на відносини, пов'язані з виконанням умов укладеного між позивачем та відповідачем договору поширюються положення норм глав 71, 72 ЦК України. Відповідно до положень укладеного договору № 9215 від 02 вересня 2013 року, а саме: п.3.2.5, спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього договору, п.3.2.6 видати внесок на письмову вимогу вкладника в день вказаний вкладником в письмовій вимозі з урахуванням умов договору, п. 3.3.3 вкладник має право по закінченню строку дії договору отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору. Договірні відносини між позивачем та спілкою закінчилися 02 жовтня 2014 року і досі, вимоги позивача щодо повернення йому суми вкладу з нарахованими процентами, спілкою не виконані. Відповідно до вимог ч.2 ст.1060 ЦК України за договором вкладу незалежно від його виду спілка зобов'язана видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач вправі вимагати повернення здійсненого ним вкладу та нараховані відсотки у повному обсязі. Оскільки, відповідач не повернув позивачу у визначені договором строки, суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то він порушив умови договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Відповідно до п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Нормами ст.. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Позивачем не доведено і судом не встановлено, що з вини відповідача [PERSON] завдано матеріальної шкоди, про відшкодування якої заявлено у позові. А отже, вимоги у позові про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, позивачем не зазначено, у чому саме полягає моральна шкода, жодних доказів її спричинення не наведено і не надано. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на користь [PERSON] коштів за депозитним договором у розмірі 12143,97 грн. законні і обґрунтовані, тому підлягають задоволенню, в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, що є пропорційним до задоволених вимог.

Outcome: partial