Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 8138, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК Управління активами» заборгованість в розмірі 5014,60 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Табінським О.В, відкрито виконавче провадження про стягнення з нього вказаного боргу. Вважає вчинену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. нотаріальну дію щодо вчинення зазначеного виконавчого напису незаконною, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом був порушений передбачений законом порядок вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію не маючи оригіналу кредитного договору, оскільки будь-яких кредитних договорів з банківськими установами він не укладав протягом 2016-2019 років, тобто в межах 3-х річного строку пред`явлення вимоги, в розумінні положень статті 88 Закону України «Про нотаріат». Наголошує, що будь-яких стосунків з товариством з відповідачем він не має. Позивач посилається на правову Великою Палатою Верховного Суду 16 травня 2018 року у постанові по справі 320/8269/15-ц, і зазначає, щовін не отримував жодної вимоги від Кредитора про погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, у спосіб визначений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та пунктом 106 Правил надання послуг поштового зв`язку за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. При таких обставинах, приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за Кредитним поговором, попередньо не переконавшись та не отримавши від Стягувана документів, які б підтвердили отримання мною вимоги про усунення порушень та зі спливом 30 денного строку з моменту отримання такої вимоги. Як вбачається з тексту постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, в якому зафіксовані відомості, що містяться у виконавчому написі нотаріуса, виконавчий напис не має серед іншого інформації про строк, за який проводиться стягнення та суми що підлягає стягненню з врахуванням відсотків за користування кредитними ресурсами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, що суперечить положенню статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 4 Глави 16 розділу II Порядкувчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вищевикладене дає підстави для ствердження, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. під час вчинення виконавчого напису діяв не у спосіб визначеним діючим законодавствам, оскільки будь-яких кредитних договорів у період з 2016 року по 2019 рік він не укладав. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8138, вчинений 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 5014,60 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2019 року цивільну справу №591/18363/19 передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2020 року вказану справу передано на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми для розгляду за територіальною підсудністю. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року справу передано на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2020 року заява [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову задоволена; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 25 вересня 2019 року за реєстраційним № 8138 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 5014 грн. 60 коп., а також заборонено вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису до набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 26 березня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 07 липня 2020 року о 10 год. 00 хв. 07 липня 2020 року розгляд справи відкладено до 24 вересня 2020 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку з зайнятістю головуючого у розгляді цивільної справи. 24 вересня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 11 грудня 2020 року, 08 год. 30 хв. у зв`язку з відсутністю доказів належного сповіщення відповідача. 11 грудня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 03 березня 2021 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку з відсутністю доказів належного сповіщення відповідача. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ТОВ «ФК Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Табінський О.В., представник військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися судом належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Під час судового розгляду встановлено, що 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 8138, про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «ФК Управління активами» 5014 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором № 1200/2289SFPRP7 від 20 червня 2011 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25 липня 2012 року по 18 вересня 2019 року. Сума заборгованості складає 5014 грн. 60 коп., в тому числі: -заборгованість за тілом кредиту 3537,15 грн., -заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 486,00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 841,45 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 150,00 грн. (а.с. 124). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 26 листопада 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 6063484 щодо виконання виконавчого напису № 8138 від 25 вересня 2019 року (а.с.15-16). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~ № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. від 25 вересня 2019 року вбачається, що з [PERSON] стягнуто заборгованість за договором 1200/2289SFPRP7\~ від\~20\~червня 2011\~року \~за період\~з 25\~липня 2012\~року по\~18\~вересня 2019\~року;\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 3537,15\~грн.,\~заборгованість за\~нарахованими та\~несплаченими процентами\~ 486,00\~грн.,\~ заборгованість\~за нарахованою\~та несплаченою\~пенею \~841,45\~грн. (а.с. 124). При цьому позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що будь-яких кредитних договорів у період з 2016 року по 2019 рік не укладав, а також на неправомірність вимог щодо стягнення зазначеної суми заборгованості. Таким чином відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості, стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною. Частиною 1\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №\~\~296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999\~(далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 296/5\~від 22\~лютого 2012 року\~(в редакції чинній станом на 24 вересня 2018 року - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Отже, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1152 грн. 60 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved