Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки з 27 липня 2013 року по 28 лютого 2013 року в сумі 33704, 48 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача до 26.07.2013 року, та при звільненні відповідачем не виплачена йому заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, на загальну суму 46050,67 грн, в зв'язку з чим відповідач зобов'язаний йому виплатити середній заробіток за весь час затримки. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що дійсно позивачу не були виплачені належні йому суми, але це сталося не з вини підприємства, оскільки на його рахунки накладений арешт, на підтвердження чого надав копію постанови про відкриття провадження та копію постанови про арешт коштів боржника. Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з трудовою книжкою позивача /а.с.7-8/, він працював головним інженером у філії Смолинський торфозавод ДП «Чернігівторф» до 26.07.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно цієї статті при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Проте, в порушення зазначених вимог розрахунок з позивачем не був проведений. Представник відповідача в судовому засідання визнав, що належні позивачу суми не виплачені по даний час, та погодився з його розрахунком. Таким чином суд приходить до висновку, що розрахунки позивача є вірними і середній заробіток за весь час затримки з 27 липня 2013 року по 28 лютого 2013 року складає 33704, 48 грн, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати, а його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved