Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що народився [INFO] в с. Прохорівка Прохорівського району Білгородської області СРСР. З 01.04.1970 призваний на військову службу Жовтневим районним військовим комісаріатом м. Рязані. В період з 23.10.1972 до 11.12.1972 здав екзамени екстерном при Єйському ВВАУЛ за спеціальністю командної винищувальної авіації і зарахований в розпорядження Командуючого 34 Повітряної армії, після чого, з 11.12.1972 до 18.11.1988 призначався на різноманітні посади у військові підрозділи. 18.11.1988 Наказом №015 призначений на посаду начальника штаба- заступника командира учбової авіаційної ескадрильї 810 Учбового авіаційного полку Харківського вищого військового авіаційного ордену Червоної Зірки училища льотчиків ім. двічі Героя Радянського Союзу [PERSON] . У відповідності до Положення проходження військової служби офіцерським складом Збройних сил СРСР 14.07.1992 звільнений з діючої військової служби в запас за ст. 59 п. «Г» за обмеженим станом здоров`я. В лютому 1996 року тимчасово виїхав на територію Російської Федерації, де отримав паспорт колишнього СРСР, а в липні [NUMBER] отримав паспорт РФ. При цьому, заявник весь час продовжував постійно мешкати на території України у м. Чугуєві разом з дружиною. До РФ виїжджав періодично за сімейними обставинами, оскільки в с. Прохорівка Білгородської області залишилися проживати родичі. Заявник подану заяву підтримав в повному обсязі просив її задовольнити та розглянути справу в його відсутності (а.с. 31). Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та продовжує проживати на даний час, що підтверджується наступними документами. Як вбачається з виписки з послужного списку підполковника [PERSON] , він дійсно проходив службу у ПС РА, з 18.11.1988 р. [PERSON] обіймав посаду начальника штабу заступника командира учбової авіаційної ескадрильї 810 Учбового авіаційного полку Харківського вищого військового авіаційного ордена Червоної Зірки училища льотчиків імені двічі Героя Радянського Союзу С.І. Грицевця, наказ №015 від 18.11.1988 р. У відповідності з положеннями проходження військової служби офіцерським складом Збройних Сил СРСР звільнений з дійсної військової служби в запас за ст. 59 п. «Г» за обмеженим станом здоров`я, наказ №778 від 14.07.1992 р. виключений зі списків особового складу 810 учбового авіаційного полку Харківського вищого військового авіаційного ордена Червоної Зірки училища льотчиків імені двічі Героя Радянського Союзу С.І. Грицевця, наказ №184 від 17.08.1992 р. (а.с.12, 31, 33). Згідно копії витягу з домової книги в/ч [NUMBER] , згідно запису №73 якої вбачається, що [PERSON] з 19.03.1991 р. був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , був військовозобов`язаним та проходив службу в в/ч [NUMBER] . Згідно запису № 29 домової книги в/ч [NUMBER] , дружина заявника [PERSON] також з 19.03.1991 ро 06.08.1991 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). З карточки прописки КЖРЕП м. Чугуєва, вбачається, що [PERSON] з 25.05.1993 до 16.02.1996 мешкав за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Крім цього з копії військового квитка серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] 22.09.1992 р. прийнятий на військовий облік Чугуївським РВК Харківської області (а.с.16). Із змісту ст.4\~ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1ст. 3\~Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року. Відповідно до ч. 2 ст. 3\~Закону України «Про громадянство України» \~особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, \~статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, \~які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року має для [PERSON] юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорту громадянина України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає факт постійного проживання заявника на території України встановленим. На підставі викладеного,

Outcome: approved