Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з останньої на його користь: 30\~056 гривень суму процентів від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ за період прострочення, 51\~808, 20 гривень суму основного боргу, 379\~236,02 гривень 2% від простроченої суми позики за кожний день прострочення, 4922,46 гривень 3% річних, передбачених ст.. 625 ЦК України, а всього 466\~022,68 гривень та судові витрати. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 05 квітня 2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, який був оформлений шляхом складання розписки. За умовами укладеного договору позики, [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 03.08.2017 р. (2 590,41 грн. за 100 доларів США) в гривневому еквіваленті складне 51 808,20 грн. Зі свого боку, [PERSON] зобовязувалася повернути суму боргу у строк до 05.06.2014 року та у разі прострочення повернення суми позики, сплатити пеню з розрахунку 2 % від простроченої суми позики за кожний день прострочення. В порушення взятих на себе зобовязань, [PERSON] суму боргу позивачу не повернула, чим поставила його, одиноку людину похилого віку, ветерана в скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідачки процентів від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ, 3% річних від простроченої суми позики за кожний день прострочення та пеню в розмірі 2% від простроченої суми позики за кожний день прострочення. При чому, відповідно до ст.. 258 ЦК України, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяців перед звернення кредитора до суду. Позивач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON], надав суду заяву з проханням судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2014 року між позивачем (позикодавець) та відповідачкою (позичальник) був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США з терміном повернення до 05.06.2014 року. Також сторонами була обумовлена відповідальність за прострочення суми грошових коштів та несвоєчасну сплату процентів пеня з розрахунку 2% від простроченої суми позики та процентів за кожний день прострочення. Такі обставини відповідачкою визнаються та не заперечуються, що підтверджується її заявою до суду від 12.09.2017 року, тому зазначені доводи позивача, в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В зазначений та обумовлений термін боржник [PERSON], позичені кошти не повернула, що кореспондує право кредитора - позивача звернутися до суду за захистом своїх майнових прав, а саме з вимогою про стягнення з відповідача суму боргу з відповідними відсотками за прострочення виконання зобовязання. Під час прийняття рішення суд враховує правову позицію ВСУ щодо розгляду справ про стягнення грошового боргу, а саме постанову від 18 травня 2016 року по справі № 6-474цс16. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Вказана норма була дотримана позивачем та розмір неустойки визначена саме за останні 12 місяців та складає 379\~236,02 гривень. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст.\~625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Разом з тим, як вище було встановлено, в договорі позики від 05.04.2014 року сторони встановили розмір відсотків (2%) за прострочення повернення коштів та несвоєчасну плату процентів. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки 3% річних, передбачених ст.. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає Розрахунок боргу з належними відсотками, представлений позивачем, оскільки він складений з дотриманням порядку та умовностей діючих законодавчих норм. Так, за наданим Розрахунком, борг відповідача на дату подачі позову складається з: 51 808,20 гривень сума основного боргу; 30 056 грн. - сума процентів від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ за період прострочення 05.06.14 р. - 03.08.2017 р.; 379 236,02 гривень - 2 % від простроченої суми позики за кожний день прострочення (період прострочення: 03.08.2016 р. - 03.08.2017 р., кількість днів прострочення - 366. Розрахунок 51808,20x366x2/100=3*79 236,02 грн.); а всього 461 100,22 гривень. Враховуючи обставини справи, надавши правову оцінку представленим доказам та охарактеризувавши правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 461\~100,22 гривень. На підставі ст.. 88 ЦК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, що складаються суму судового збору у розмірі 4\~611 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial