Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог він вказав, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 15061665 від 20 грудня 2013 року та технічним паспортом на квартиру. З ним у цій квартирі зареєстрована його колишня дружина - відповідач [PERSON] , з якою їх шлюб розірвано на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2018 року. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, судом встановлено та відповідачем не оспорюється, що з 23 лютого 2018 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Даний факт також підтверджується ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2018 року про зупинення провадження у справі для примирення подружжя по справі №686/7394/18. Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також, його сусіди [PERSON] (з квартири [NUMBER] ), [PERSON] (з квартири [NUMBER] ) підтвердили, що з 15 березня 2018 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого він долучає акт директора ТОВ «Керуюча компанія «ДОМКОМ ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ» від 18 березня 2019 року. Відповідач [PERSON] вже більше року (з лютого 2018 року) фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Його квартирою не користується, не бере участі у витратах по її утриманню (не сплачує комунальні платежі, не надає кошти на проведення ремонтних робіт) особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. На його прохання знятися з реєстрації [PERSON] в добровільному порядку відмовляється, що змушує його звертатися до суду за захистом свого права. На його прохання знятися з реєстрації [PERSON] в добровільному порядку відмовляється, що змушує його звернутися до суду за захистом свого права. Він є пенсіонером та інвалідом ІІ групи довічно, перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України. З 2016 року йому призначена пенсія по інвалідності, розмір якої складає 1818 гривень на місяць, інших доходів у нього не має, що підтверджується довідкою УПФ України у м. Хмельницькому №4949 від 10.02.2016 року. З огляду на викладене, позбавлення особи згідно із законом права користування житлом, до якого вона втратила інтерес відповідатиме легітимній меті здійснення власником своїх прав, не буде непропорційним втручанням у право на житло, що змусить її нести надмірний тягар, забезпечить справедливий баланс між правами власника у розумінні ст. 1 Протоколу 1 та правом особи на повагу до житла за змістом ст. 8 Конвенції. Як вже зазначалось вище та підтверджується наданими ним доказами, відповідачка [PERSON] як колишній член сім`ї не користується її квартирою більше, ніж один рік, не здійснює витрат на її утримання та перешкоджає йому у реалізації свого права на отримання субсидії на житло. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особою такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні посвідчили, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] більше року, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 15061665 від 20 грудня 2013 року та технічним паспортом на квартиру. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач [PERSON] з лютого 2018 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 163 ЖК України передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частини четвертої статті 71 цього Кодексу. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] втратила право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з не проживанням у вказаній квартирі понад рік без поважних причин. Доказів про те, що відповідачу створювалися перешкоди у користуванні спірною квартирою до суду не надано. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved