Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» про стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі у сумі 112871 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн. При цьому, посилається на те, що перебуває у трудових відносинах з Державною науковою установою «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України», куди його було прийнято на посаду заступника директора з наукової роботи та 16.06.2014 р. прийнято на посаду головного наукового співробітника відділу досліджень євразійського простору та РФ за сумісництвом на 0, 5 ставки, на яких він працює і по теперішній час. За період його роботи, починаючи з другої половини липня 2014 р. до теперішнього часу з боку відповідача триває порушення його трудових прав, не здійснюється виплата належної йому зробітної плати, у зв'язку з чим він вимушений звернутись за їх захистом в суовому порядку із заявою про видачу судового наказу. Святошинським районним судом м. Києа від 30.10.2014 р. був виданий судовий наказ про стягнення з Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» на його користь заборгованості по невиплаченій заробітній платі в розмірі 71521 грн. 78 коп. Однак, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2014 р. зазначений судовий наказ про стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідача №2-н/759/1037/14 був скасований. Вважає, дії відповідача незаконними та такими, що порушують його трудові та конституційні права. Внаслідок протиправних дій з боку відповідача станом на 31.12.2014 р. сума заборгованості із виплати заробітної плати складає 102871 грн. Діями відповідача йому заподіяну моральну шкоду, бо він весь час переживав, позбавлений був нормальних життєвих умов, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя сім'ї, яку оцінює в 10000 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що 10.07.2014 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було внесено відомості про прийняте рішення щодо перебування ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» у стані припинення та призначення ліквідаційної комісії цієї установи. Проте, з часу призначення ліквідаційної комісії ліквідаційній комісії не було передано статутні, фінансово-господарські та інші документи діяльності установи. Вказані обставини стали наслідком неодноразових звернень до правоохоронних органів та суду. Зокрема, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.10.2014 р. у справі №761/24363/14-ц зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди ліквідаційній комісії ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» та передати голові комісії всі документи, матеріальні цінності та інше майно установи. Однак, станом на час розгляду цієї справи вказане рішення не виконано, ліквідаційна комісія не має навіть переліку працівників ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» станом на час запровадження ліквідаційної процедури. Ніяких підтверджуючих законом даних про те, що позивач є чи був працівником ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» та йому нараховувалася заробітна плата, не має, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Представник притягнутої до участі в справі в якості третьої особи Національної Академії наук України позов не визнала, поясниши, що підставою для нарахування заробітної плати є первинні документи з обліку фактично відпрацьованого часу, накази про прийняття на роботу тощо. Разом з тим, станом на даний час уповноважена особа ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» не передала ліквідаційній комісії жодних документів за період діяльності установи, у т.ч. будь-яких доказів про укладання трудового договору з позивачем, нарахування йому заробітної плати, його особової справи з відділу кадрів, трудової книжки тощо. Надана позивачем довідка на бланку Центру про дохід за період з 01.07.2014 р. по 30.11.2014 р. та копія трудової книжки не можуть прийматись до уваги як належні докази, бо довідка підписана неуповноваженою особою та скріплена недійсною печаткою, а також не містить інформації щодо заборгованості відповідача перед позивачем, копія трудової книжки не представлено, а її копія не завірена належним чином. Відсутній розпорядчий акт НАН України про затвердження позивача на посаді вченого секретаря Центру. Оскільки у відповідності до ст. 116 Бюджетного кодексу України здійснення платежів за рахунок бюджетних коштів за відсутності підтверджуючих документів, або включення до платіжних документів недостовірної інформації, є порушенням бюджетного законодавства, тому НАН України, як головний розпорядник бюджетних коштів, спрямованих на утримання ДНУ «ЦСЕМВ НАН України», вважає неможливим здійснення виплати заробітної плати позивачеві без документів, що підтверджують його трудові відносини з ДНУ «ЦСЕМВ НАН України». Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Згідно ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обстпааини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 3 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» НАН України здійснює повноваження з управління об'єктами майнового комплексу НАН України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об'єктів, пов'язаних з ефективним їх використанням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб і наділена виключним правом приймати рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію організацій, що перебувають в її віданні. Так, постановою Президії НАН України від 29.01.2014 р. №1 «Про створення Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» в межах компетенції, затвердженої у статуті НАН України, було створено установу відповідача (т.1 а.с. 61-65, 89, 92, 118, 121). Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 р. №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» пунктом 8 додатку до якої серед заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, визначено проведення інвентаризації прийнятих протягом 2009 - 2014 років рішень стосовно утворення бюджетних установ з визначенням доцільності їх подальшої діяльності. У зв'язку з цим постановою Президії НАН України від 02.07.2014 р. №165 «Про впорядкування мережі наукових установ Національної академії наук України» прийнято рішення щодо припинення діяльності ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» та утворення ліквідаційної комісії (т.1.а.с.91, 92, 119, 120). При цьому, рішенням господарського суду м. Києва від 08.10.2014 р. у справі №910/14629/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 р., підтверджено правомірність прийняття постанови Президії НАН України від 02.07.2014 р. №165 (т.1.а.с.159-175). 10.07.2014 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було внесено відомості про прийняте рішення щодо припинення ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» та складу ліквідаційної комісії (т.1.а.с.121). У відповідності до ч. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Відповідно до наказу №01/л від 14.07.2014 р. голова ліквідаційної комісії Богданович Іван Іванович приступив до виконання своїх обов'язків і цього ж дня відбулось засідання ліквідаційної комісії (т.1.а.с.122). Згідно наказу голови ліквідаційної комісії №02/л від 14.07.2014 р. в.о. директора ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» [PERSON] (він же заступник директора з наукової роботи) доручено передати голові ліквідаційної комісії установчі та інші документи, а також печатку установи (т.1.а.с.123). Судом також установлено, що голова ліквідаційної комісії неодноразово звертався, у т.ч. письмово до [PERSON] стосовно участі в засіданнях ліквідаційної комісії, передачі ліквідаційній комісії печатки, статутних та інших документів установи (т.1.а.с.124-127). Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.10.2014 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18.02.2015 р., у справі №761/24363/14-ц задоволено позовні вимоги ДНУ «ЦСЕМВ НАН України», зобов'язано [PERSON]: не чинити перешкоди ліквідаційній комісії ДНУ «ЦСЕМВ НАН України»; передати голові ліквідаційної комісії ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» Богдановичу І.І. всі документи, матеріальні цінності та інше майно, належне ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» (т.1.а.с.148-150). Водночас, станом на час розгляду даної справи ліквідаційній комісії документація та матеріальні цінності ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» не передано, що не заперечувалостя сторонами, і що підтверджується копією постанови державного виконавця ВДВССвятошинського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2015 р. (т.1.а.с.150, 151). Крім того, судом установлено, що з метою дотримання норм трудового законодавства, зважаючи на блокування роботи ліквідаційної комісії шляхом обмеження у доступі до документації установи, голова ліквідаційної комісії звертався до первинної профспілкової організації ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» в особі голови профкому Зименка М.І. з пропозицією організувати збори трудового колективу, надання списку працівників установи, які є членами профспілки тощо (листи: вих. №04/л від 17.07.2014, вих №08/л від 25.07.2014). Натомість, окільки голова профкому заперечував правомірність дій ліквідаційної комісії, у відповіді на зазначений вище лист за вих. №04/л від 17.07.2014, він письмово відмовився приймати участь в засіданнях будь-яких робочих органів, що створені та здійснюють діяльність, на його думку, в порушення вимог законодавства (т.1.а.с.152-158). Матеріалами справи підтверджується, що в ході вирішення питання щодо здійснення ліквідаційної процедури, у т.ч. прийняття рішень стосовно працівників установи, з огляду на відсутність у ліквідаційної комісії будь-яких документів поточної діяльності, голова комісії звертався із письмовими запитами: до правоохоронних органів (щодо ігнорування увільненим від виконання обов'язків директора [PERSON] виконувати накази про передачу документації та матеріальних цінностей); територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві (щодо сприяння у дотриманні норм трудового законодавства); Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві (щодо витребування копій звітів про суми нарахованої заробітної плати працівникам ДНУ «ЦСЕМВ НАН України»); Державної фінансової інспекції у м.Києві (щодо проведення ревізії фінансово-господарської діяльності установи); Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва (щодо сум нарахованої заробітної плати працівникам установи). Проте, вказані звернення не призвели до вирішення зазначеної конфліктної ситуації. Так, листом №Б-2281 від 08.09.2014 р. Територіальна державна інспекція з питань праці у м.Києві повідомила, що не наділена повноваженнями вирішувати зазначені у зверненні питання і запропонувала звернутись до правоохоронних органів та до суду; листом №26-16-14-14/11865 від 12.09.2014 р. Державна фінансова інспекція у м. Києві повідомила, що на даний час неможливо провести контрольний захід Центру; листом №24289/10/26-59-17-05 від 30.09.2014 р. Державна податкова інспекція у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відмовила у наданні запитуваних документів (інформації), зважаючи на їх відсутність; листом №10952/10/26-15-22-03-10 від 27.10.2014 р. Головне управління Міндоходів у м. Києві повідомило про відсутність підстав для здійснення перевірки Центру; листом № 17014/05 від 22.10.2014р. Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва відмовило у наданні запитуваних документів (інформації), зважаючи на те, що така інформація може надаватись при особистому зверненні застрахованої особи, маючи при собі паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків або фізичній чи юридичній особі при наявності дозволу (доручення) від застрахованої особи (т.1.а.с.182-201). Також, в ході судового розгляду справи стороною відповідача надавалися суду докази розміщення в приміщенні, яке займає ДНУ «ЦСЕМВ НАН України», оголошень співробітникам установи з метою повідомлення про утворення ліквідаційної комісії, контактних номерів телефонів членів комісії, та запрошення на участь у загальних зборах працівників, що призначалися на 21.08.2014 р., на 18.09.2014 р. (т.1.а.с.177-181). Разом з тим, до ліквідаційної комісії позивач не звертався, в журналі обліку робочого часу, введенного з 01.09.2014 р. наказом голови ліквідаційної комісії ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» №14/л від 27.08.2014 р., позивач не відмічався(т.1.а.с.203-211). На підтвердження трудових правовідносин із ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» позивач надав суду ксерокопію трудової книжки серії [NUMBER], в якій відображено запис №53 від 02.04.2014 р. про прийняття його на посаду заступника директора з наукової роботи ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» на підставі наказу №21-к від 02.04.2014 р. А також, суду надані довідки за вих. №210, №211 від 02.02.2015 р. за підписом заступника головного бухгалтера Загородньої М.В. про те, що [PERSON] дійсно працює в ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» та йому нараховано дохід за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. (т.1.а.с.6-8). У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Приймаючи до уваги, що наказом голови ліквідаційної комісії №08/л від 18.08.2014 р. заступника директора з наукової роботи [PERSON] було увільнено від виконання обов'язків директора ДНУ «ЦСЕМВ НАН України», а з 01.08.2014 р. на підставі наказу №04/л від 31.07.2014 р. використовується печатка установи нового зразка, а при внесенні запису про прийняття особи на роботу не ставиться печатка підприємства, суд не приймає вищевказані довідки за вих. №210, №211 від 02.02.2015 р., та не засвідчену належним чином копію трудової книжки серії [NUMBER] в якості допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Суд погоджується з заявою представника третьої особи про те, що подання Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» щодо затвердження [PERSON] на посаді заступника директора з наукової роботи цієї установи для підготовки проекту відповідного рішення Президії НАН України до відділу наукових і керівних кадрів НАН України не надходило, бо з боку позивача письмового підтвердження наявності такого подання та прийнятого по ньому рішення не надано (т.2.а.с.1-7). У суду не має в наявності будь-яких доказів і про реальне виконання позивачаем по справі роботи, її обсягу, з належним її фіксуванням та розрахунком виконаної роботи. Під час судового розгляду справи представник відповідача наголошував на тому, що за весь час роботи ліквідаційної комісії ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» позивач не звертався до комісії ні усно, ні з письмовими заявами щодо невиплати йому заробітної плати. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити. Як передбачено ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає безпідставними і необгрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, коли не підлягають задоволенню його позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати, при ситуації недоведеності перебування його в трудових відносинах з відповідачем та виконання ним роботи в даному підприємстві. І, крім того, позивач не навів будь-яких доказів того, що дії чи бездіяльність відповідача призвели до його моральних страждань, порушення життєвих зв'язків. Приймаючи до уваги вищенаведене, вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд покладає на рахунок держави витрати, понесені судом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed