Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення в квартиру та встановлення порядку користування житловою площею. На обґрунтування позову вказав що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] проте відповідачі чинять перешкоди йому у можливості користуватись квартирою. Відповідачі змінили замки вхідних дверей і ключі йому не надали. Добровільно не бажають впускати позивача в квартиру. Своїми протиправними діями відповідачі фактично позбавили його житла. Тому, позивач просить вселити його у спірну квартиру і визначити порядок користування приміщеннями цієї квартири виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,7 кв.м. (на плані технічного паспорта №2), а відповідачам [PERSON], [PERSON] житлові кімнати площею 18,4 кв.м та 12,7 кв.м. Залишити у спільному користуванні кухню 8,9 кв.м, коридор 10,8 кв.м, вбиральню 1,2 кв.м, ванну кімнату 2,6 кв.м, вбудовану шафу 1,6 кв.м. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги. Відповідачі подали заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову заперечили. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти позову, повідомив, що позивачу було відомо про зміну замка у вхідних дверях квартири, йому ніхто не перешкоджав користуватися квартирою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється сусідом позивача ([ADDRESS]) та декілька разів бачив, що позивач стукав у двері своєї квартири, ніхто не відчиняв. Неодноразово позивач жалівся, що його не пускають у квартиру. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 28.03.2006 року громадянину [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] (в рівних частках кожному) на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно із довідкою, виданою КП «Добробут» від 26.08.2014 року № 2881 громадянину [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина, співвласник), [PERSON] (дочка, співвласник). Відповідно до акту від 11.11.2014 року перевірки паспортного режиму за адресою [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] в даній квартирі зареєстрований але не проживає. Як вбачається із висновку №7223 від 11.11.2014 року Кам'янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області, по матеріалах перевірки по зверненню [PERSON] по факту перешкоджання в користуванні квартирою громадянкою [PERSON], остання пояснила, що дійсно її батько [PERSON] близько одного року з нею не проживає, а проживає з іншою жінкою [ADDRESS]. Про те, що батько хоче повернутись проживати у квартирі де проживає вона разом з матір`ю, вперше дізналась із позовної заяви направленої судом на її адресу 31.10.2014 року. Із проханнями впустити його проживати у квартирі батько до неї не звертався. Щодо заміни замків у дверях квартири, то батько про це знав та давав згоду. З приводу врегулювання цивільно-правових відносин, що склались потерпілій стороні роз'яснено право на звернення до суду в цивільному порядку. Проте, вселитись в квартиру позивач не може. Позивач іншого житла не має. [PERSON] - власник, фактично позбавлений права користування квартирою через зміну відповідачами замків на вхідних дверях, а тому дії відповідачів не відповідають вимогам ст. 41 Конституції України, яка гарантує власнику право володіти і користуватись своєю власністю, а також вимогам статті 317 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України, позивач має право користуватися своїм житлом на свій розсуд, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статті 9, 150 ЖК України стверджують, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, а громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що позов про вселення в квартиру та встановлення порядку користування житловою площею обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.слід стягнути з відповідачів.

Outcome: approved