Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи позов тим, що 24.02.2012 року він уклав договір позики з відповідачем, за яким передав відповідачу грошові кошти в сумі 6 000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути йому кошти до 10.03.2012 року, що підтверджується розпискою від 24.02.2012 року. На неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути гроші, відповідач гроші у вказаній сумі не повернув. [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу не виконав. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 6 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на час звернення до суду становить 47 940 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із зазначених у позові підстав, пояснили, що, незважаючи на неодноразові звернення, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, кошти не повертає. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення спору, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представнка позивача, оцінивши надані докази у справі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2012 року позивач надав в позику відповідачу гроші в сумі 6 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ 7, 99 грн. за долар США станом на час звернення до суду становить 47 940 грн. 00 коп., які відповідач зобов'язався повернути до 10.03.2012 року. На підтвердження отримання грошей відповідач надав розписку. Дана обставина підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом розписки від 24.02.2012 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача в усному порядку з вимогами повернути борг. Відповідач у визначений у розписці строк кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений ним строк. Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч.1 ст. 612 ЦК України він вважається таким, що прострочив виконання взятого на себе зобов'язання. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позов задоволено, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved