Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та про примусове зняття з реєстрації, у якому просить суд визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування буд. №12а по вул. Аграрна в с.\~Калмиківка, Старобільського району Луганської області. В обґрунтування позову позивач [PERSON] є власником житлового будинку що знаходиться за адресою: вул. Аграрна 12а, с. Калмиківка, Старобільського району, Луганської області згідно рішення суду від 11.06.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру. В належному мені будинку зареєстровані, але не проживають значний термін відповідачі: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою Колмиківської сільської ради №544 від 30.11.2015 року. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці користуватися субсидією, а відповідачі добровільно виписуватися не бажають, також не роблять комунальних платежів за користування зазначеним в позові будинком, та не допомагають в його утриманні Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином згідно чинного законодавства. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, належним чином повідомлені про дату,час і місце розгляду справи, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просив відмовити у задоволенні позову. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підлягає повному задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27744610 від 07.10.2014р. [PERSON] є власником житлового будинку, обєкта житлової нерухомості розташованого по вул. Аграрній 12а, в с. Калмиківка,Старобільського району Луганської області. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за вищевказаною більше трьох років, згідно довідки Калмиківської сільської ради Старобільського району, Луганської області. Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Ч. 2 ст. 401 ЦК України передбачає, що сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Відповідно до ч.3\~ст. 404 ЦК України\~право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідачі, будучи зареєстрованими в належному позивачу будинку, порушують права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні не проживають, жилою площею не цікавляться, витрат по її утриманню не несуть, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняли, суд дійшов висновку про наявність обставин для припинення сервітуту відповідачів. Враховуючи вищевикладене, суд позов задовольняє повністю та визнає відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком розташованого за адресою: вул. Аграрна 12а, с. Калмиківка, Старобільського району, Луганської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 401, 402, 403, 404, 406 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved