Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на належну частку майна її матері [PERSON] , яка померла 21.11.2010 року , оскільки нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на належне на праві власності майно померлій [PERSON], у звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач, представник відповідача та треті особи в судове засідання не зявились. Представником позивача надана заява про розгляд справи без її участі та участі її довірителя. Представником відповідача Запорізької міської ради також надана заява про розгляд справи без участі представника відповідача, просить ухвалити рішення на розсуд суду. Треті особи також в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 19839 від 10.04.2007 року виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, копія якого знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 10, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], тобто частки кожного із співвласників є рівними і кожному фактично належить по 1/7 частці вказаної квартири. 21.11.2010 року померла одна із співвласників [PERSON], яка є матірю позивачки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В свою чергу, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса із заявами про відмову від належної їм частки спадкового майна , яке залишилось після смерті [PERSON] на користь [PERSON], а [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], копії вказаних заяв знаходяться в копії спадкової справи , наданій приватним нотаріусом та долучена до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України , він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частиною 2 ст.1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 23.10.2015 року, яка знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 29, позивачці [PERSON] було відмовлено в оформлені спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на належне на праві спільної сумісної власності майно, що залишилось після смерті [PERSON] 01.10.2013 року помер [PERSON], який доводився батьком позивачки та третіх осіб - [PERSON] та [PERSON], які і є спадкоємцями першої черги після його смерті. 21.03.2014 року [PERSON]І, як дочка померлого [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 21.10.2015 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 90, [PERSON] було відмовлено в оформлені спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на належне на праві спільної сумісної власності майно, що залишилось після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. На підставі вищевикладеного, з урахуванням обставин справи, а також відсутності спору, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved