Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 12 грудня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у міському відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що було зроблено актовий запис за № 2254. Причиною розпаду сім'ї, на думку позивача, стало те, що протягом довгого періоду часу в їхній сім'ї назрівав конфлікт, що продовжувався відсутністю взаєморозуміння, різного роду ситуаціями, як побутового, так і сімейного характеру, низьким рівнем довіри. Їхні стосунки поступово погіршувалися, між ними постійно виникали образливі сварки, які негативно відображалися на роботі та емоційно-психологічному стані один одного. На даний момент сторони по справі проживають окремо. В результаті чого зникло почуття кохання, поваги один до одного. Оскільки сім'я фактично розпалась, позивач вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву з проханням заслухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.2006 року (а.с.5), 12.12.2006 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що було зроблено актовий запис за № 2254. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільне господарство та сумісне проживання припинено, примирення не бажають. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, позивачка не змінювала прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved