Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 199 в буд. 130 по вул. Харківській у м. Чугуєві Харківської області. В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. В належній йому квартирі зареєстрована, однак фактично не проживає, відповідач [PERSON], в звязку з чим, остання має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши заяву в якій зазначив про підтримання позовних вимог та просив провести розгляд справи його участі. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, про що свідчить зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які міститься в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 66 газети «Слобідський край» від 19 серпня 2017 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, відповідач не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №199 за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Харківська, буд. 130, що підтверджується довідкою КП «Чугуївське МБТІ» № 1011 від 13.05.2017 року № 320 (а.с. 5). У зазначеній квартирі разом з позивачемзареєстрована [PERSON], однак остання після розірвання шлюбу між нею та сином позивача у лютому 2017 року, там не проживає. Також між [PERSON] та [PERSON] 19.03.2008 року укладено договір найму квартири №199 за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Харківська, буд. 130, строк дії якого сплинув (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що відсутність наймача понад шість місяців без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати наймачем права користування помешканням. Враховуючи, що відповідач є наймачем квартири позивача, та з огляду на відсутність доказів наявності між сторонами домовленості про збереження за відповідачем права користування житлом понад строк, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад встановлений строк не проживає в квартирі, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору як ліквідатор аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії (а.с.5), судовий збір у розмірі, встановленому законом, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved