Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 07.06.2017 року по 04.06.2019 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 19.05.2020 року визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області №167 від 01.08.2019 року позивачу визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] : без присутності матері щосуботи з 10:00 год до 18:00 год неділі та під час перебування у відпустці, при офіційному підтвердженні. На протязі останнього року відповідачем не надається позивачу дитина для побачень та спілкування, чим чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] . Визначити йому порядок спілкування з дочкою [PERSON] шляхом встановлення днів та годин спілкування з дитиною, а саме: щотижня з 10:00 год. суботи до 18:00 год. неділі за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері. Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання (а.с.28). 11 січня 2021 року представником відповідача - адвокатом Крамським Д.О. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Після розірвання шлюбу між сторонами виникли непорозуміння щодо узгодження часу побачення з дитиною. Випадки відмови у відвідуванні дитини з боку відповідача дійсно були, але вони були пов`язані з діями самого позивача, який не дотримується встановленого органом опіки та піклування графіка, приїжджає без попередньої домовленості. Проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача як батька. Для поступового налагодження довірливих відносин між батьком та дитиною необхідно деякий час проводити зустрічі батька з дитиною в присутності матері. Позивачем не надано жодних належних доказів створення перешкод з боку відповідача у вихованні та побаченні позивача з донькою (а.с.58-59). 26 січня 2021 року від представника позивача - адвоката Сисак С.П. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що особистий конфлікт між сторонами, не може бути підставою неможливості батька спілкуватися з донькою. Доводи відповідача стосовно того, що спілкування батька з донькою може завдати психологічний дискомфорт дитині та негативно вплинути на її розвиток, є лише припущенням, яке не підтверджується жодним доказом. Позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] - бабусею дитини, яка також має бажання спілкуватися з онучкою та ними створені всі необхідні умови за місцем проживання для спілкування та проведення часу з дитиною. Проживання батьків окремо не свідчить про відсутність емоційного зв`язку з дитиною та не є підставою для перешкод у спілкуванні з дитиною (а.с.67-68). 27 січня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.77). 31 березня 2021 року ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: орган опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації в Херсонській області - орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (а.с.110). Позивач [PERSON] у судовому засіданні 28.05.2021 року підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі, додавши що бажає брати участь у вихованні та розвитку його доньки, проте відповідачем чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. Останні півроку з донькою не спілкувався, оскільки відповідач з дитиною виїхала в невідомому напрямку та на зв`язок з ним не виходить. Також додав, що приїздити за дитиною та повертати додому буде здійснювати особисто за власний рахунок. Представник позивача - адвокат Сисак С.П. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Крамський Д.О. в судове засідання 28.05.2021 року не з`явилися, поважних причин неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання представник відповідача був повідомлений завчасно в установленому законом порядку (а.с.122). Під час судових засідань, які відбулися 31.03.2021 та 21.04.2021 року за участі представника відповідача, останній суду пояснив, що відповідач не заперечує щодо участі у вихованні батька з дитиною, проте не погоджується із запропонованим позивачем графіком спілкування, оскільки відповідач планує працевлаштуватися і у вихідні дні теж проводити вільний час з донькою. Відповідач з 12.02.2021 р. проходить реабілітацію в притулку для постраждалих від домашнього насильства, яке вчиняв відносно останньої позивач, де знаходиться разом з малолітньою донькою. Представник органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області Нагорна І.А. не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що батьки мають рівні права щодо виховання дитини, позивач у 2019 році звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення днів та годин побачень та спілкування зі своєю дочкою [PERSON] , 2017 р.н., оскільки мати дитини чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. Органом опіки та піклування визначався позивачу спосіб участі у вихованні з дитиною, який неодноразово змінювався, оскільки позивач проходив військову службу. Орган опіки та піклування, розглянувши заяву позивача, вважає доцільним визначити останньому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , без присутності відповідача, у дні, години та спосіб запропонований позивачем у позовній заяви. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши висновок органу опіки та піклування та письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 07.06.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 04.06.2019 року (а.с.126-127), Рішення набрало законної сили 05.07.2019 року. Від сумісного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого повторно 26.02.2019 року Іванівським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (а.с.8). [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Іванівської селищної ради Херсонської області від 23.10.2020 р. (а.с.27). Заочним рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 19.05.2020 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н., разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.9-12). Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року. Домовленості щодо способів участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною між сторонами, після розірвання шлюбу, не досягнуто, що підтверджується листами Іванівського відділення поліції Каховського ВП ГУНП в Херсонській області за зверненнями позивача у 2019 році до поліції з приводу вчинення йому перешкод [PERSON] у побаченнях з донькою (а.с.16-18). Позивачу на протязі 2019 року органом опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації в Херсонській області неодноразово визначалися способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , 2017 р.н. Так, відповідно до діючого розпорядження голови Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області № 167 від 01.08.2019 року визначено способи участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , а саме: щосуботи з 10.00 години по 18.00 годину неділі та під час перебування у відпустці, при офіційному підтвердженні, щотижня з 10.00 год. суботи по 18.00 годину неділі, без присутності матері [PERSON] (а.с.15). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача. Проживає разом з сином в с.Нововасилівка Іванівського району. Згідно встановленого органом опіки та піклування її синові графіку для побачення з дитиною, останній щотижня приїздив за місцем проживання дитини в смт.Іванівка, яку привозив до с.Нововасилівка. Під час цих зустрічей її син проводить час з донькою, гуляють разом, сплять, дитина любить свого батька. Також свідок додала, що були неодноразові випадки, коли відповідач не надавала її синові дитину для побачень або була відсутня разом з дитиною у вихідні дні. Останній раз її син приїздив до відповідача за дитиною в лютому 2021 року, проте відповідачки разом з дитиною вдома не було, місце її перебування наразі невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в с.Нововасилівка, Іванівського району, є хрещеним батьком малолітньої [PERSON] . Він декілька разів привозив на транспортному засобі [PERSON] до смт.Іванівка для побачень з дитиною та відвозив їх до с.Нововасилівка. У [PERSON] з донькою гарні відносини, разом гуляють, дитина бажає бути з батьком. Йому відомо, що були неодноразові випадки, коли відповідач не надавала дитину для побачень. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. Орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області у висновку від 17 травня 2021 року уважав за доцільне спілкування батька з донькою [PERSON] , 2017 року, визначивши такий спосіб участі позивача у вихованні з дитиною і спілкуванні з нею: щотижня з 10:00 год суботи по 18:00 год неділі за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері дитини (а.с.123-125). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони після припинення стосунків питання виховання дитини спільно не вирішили. Батько проживає окремо від дитини, однак має право на особисте спілкування з дитиною, а щодо його участі у виховані дитини, то це є також його обов`язком. Відповідач перешкоджає позивачу у реалізації прав та у виконанні обов`язків щодо дитини. При цьому суд враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, бере до уваги висновок органу опіки та піклування, та насамперед враховуючи інтереси дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч з донькою, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, встановлює спосіб спілкування батька з донькою шляхом встановлення днів і годин для спілкування та участі батька і вихованні дитини. Також враховуючи конфліктні відносини, які існують між сторонами, суд вважає, що присутність матері дитини під час зустрічей батька з дитиною унеможливить налагодження останнім спілкування з дитиною. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим позовну заяву задовольнити, зобов`язавши [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в його спілкуванні з донькою шляхом визначення наступного способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки [PERSON] , 2017 р.н. : щотижня з 10:00 год. суботи до 18:00 год. неділі, за місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS] , без присутності матері [PERSON] , з обов`язковим поверненням [PERSON] дочки - [PERSON] до місця проживання останньої за адресою: [ADDRESS] . При цьому, обов`язок доставляти дитину з місця її проживання до місця проживання позивача (який проживає у іншому населеному пункті) або сплачувати витрати за доставку дитини до позивача та повертати дитину до місця її проживання покладається на позивача [PERSON] , а відповідачем [PERSON] , в даному випадку, не мають чинитися будь-які перешкоди у побаченнях батька з дитиною у визначенні рішенням суду дні та години. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ст.ст.3, 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору з 01.01.2020 року за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 840,80 грн. Позивач з даним позовом звернувся до суду 20.10.2020 року, при подачі позову судовий збір останнім не сплачено, оскільки згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору так як є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим від 30.12.2016 року та довідкою про участь [PERSON] у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях (а.с.19-20). Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved