Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Головне управління Держземагенства України в Запорізькій області та [PERSON] про визнання недійсним державного акта та його скасування. 16.09.13 р. [PERSON] надав суду уточнену позовну заяву до [PERSON], треті особи: Головне управління Держземагенства України в Запорізькій області, [PERSON] про визнання недійсним державного акта та його скасування. В позові [PERSON] зазначив, що 11.06.2002 р. він придбав квартиру [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS], складався з трьох квартир №1, 2, 3. Рішенням виконкому Запорізької міської ради №528/53 від 24.09.1998 р. був затверджений розмір земельної ділянки будинку №10 - 0,2168 га, з яких 0,1000 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських будівель та 0,1168 га для ведення особистого підсобного господарства. Цим рішенням також частина земельної ділянки була передана у приватну власність [PERSON], яка у 1998 р. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП №24-000545 від 22.10.1998 р. на 0,0753 га. Після смерті [PERSON] її син, [PERSON], на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2005 р. по справі №2-1854 оформив Державні акти на право власності на земельну ділянку: акт серії ЗП №086447 на площу 0,500 га для будівництва і обслуговування частини житлового будинку та господарських будівель, акт серії ЗП №086448 на площу 0,025 га для ведення особистого підсобного господарства. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач під час оформлення державних актів про право власності на земельні ділянки на своє ім'я на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у 2005 р не погоджував меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Крім того, позивач обґрунтовує свій позов відповіддю Державної інспекції сільського господарства у Запорізькій області, вих. №І-400 від 16.07.2013 р. в якій повідомлено, про відсутність певних документів та технічних матеріалів в технічній документації, розробленій Запорізькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» зі складання Державних актів на право власності на земельні ділянки підставою для виготовлення якої стало рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2005 р. по справі №1854/05. В позові позивач просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП №086447, виданий на ім'я [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду свої заперечення. В запереченнях відповідач зазначив, що визначення меж відбулось ще до того, як [PERSON] придбав свій будинок. Межі спірної земельної ділянки були визначені проектом розділення земельної ділянки домоволодіння по [ADDRESS], який є додатком до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №528/53 від 24.09.1998 р. Також відповідач в запереченнях зазначив про відсутність у позивача доказів про порушення його прав. У судовому засіданні представник відповідача просив суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Третя особа, Головне управління Держземагенства України в Запорізькій області про слухання справи було повідомлено належним чином, суду надало клопотання №22 від 25.09.13 р. з проханням розглянути справу за відсутності представника. Третя особа, [PERSON], про слухання справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила. Дослідивши та оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.1998 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради було прийнято рішення №528/53, яким був затверджений розмір земельної ділянки по [ADDRESS]: площею 1000 м. кв. для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель; площею 1168 м. кв. для ведення особистого підсобного господарства. П. 2 рішення виконкому Запорізької міської ради №528/53 від 24.09.1998 р. затверджено проект розділення земельної ділянки по [ADDRESS] по фактичному користуванню та зовнішні межі землекористування згідно з планом, що додається. Згідно висновку проекту розділення земельної ділянки домоволодіння по [ADDRESS] розділення земельної ділянки було проведено по фактичному користуванню співвласників житлового будинку [PERSON] та ДКП «ВРЕЖО №7». П. 3 рішення виконкому Запорізької міської ради №528/53 було передано у приватну власність гр. [PERSON] земельні ділянки: площею 500 м. кв. по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування частини житлового будинку та господарських будівель; площею 253 м. кв. по [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства. В матеріалах справи знаходиться Державний акт на право приватної власності на землю серія ЗП 24-000545 виданий 22.10.1998 р. гр. [PERSON] загальною площею 0,0753 га., який містить план зовнішніх меж земельної ділянки. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2005 р. за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0753 га, розташовану по [ADDRESS] в м. Запоріжжі, яка належала [PERSON] та яка померла [INFO] р. У відповідності зі ст. 218 ЦПК України, допущено негайне виконання рішення. Згідно ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2013 р. по справі №22-ц/778/2724/13 рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2005 р. у справі №2-1854/05 було переглянуто в апеляційному порядку за апеляційною скаргою [PERSON] Апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було закрито, а апеляційна скарга залишена без розгляду. Позивач на підставі договору купівлі-продажу придбав всю двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В технічному паспорті у якості власників кв. [ADDRESS] зазначений [PERSON] та [PERSON] В матеріалах справи знаходиться лист Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 16.07.2013 №І-400. В цьому листі наведено, що за результатами перевірки відповідності Технічної документації вимогам законодавства встановлено відсутність документів та технічних матеріалів, а саме: акт встановлення межових знаків встановленого зразка; акт погодження меж із суміжними землекористувачами у відповідності із ст. 198 Земельного кодексу України; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів. В листі додатково повідомлено, що при відсутності в Технічній документації всіх необхідних документів та технічних матеріалів, можуть мати місце порушення прав третіх осіб. В позові позивач стверджує, що наведеними в листі №І-400 від 16.07.2013 порушеннями, які були допущені при виготовленні технічної документації, порушені його права. Суд дійшов висновку, що невідповідність технічної документації вимогам закону сама по собі не є підставою для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №086447. Для визнання державного акту недійсним необхідний доведений у встановленому законом порядку факт порушення прав позивача. Позивач у позові посилається на ч. 2 ст. 152 ЗК України, якою визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на дату виготовлення технічної документації) право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясував, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження свого права користування земельною ділянкою. В матеріалах справи не міститься доказів, які б свідчили про те, що позивач звертався до компетентних органів щодо приватизації земельної ділянки, на якій розташована його кватира. В матеріалах справи не міститься жодного доказу який би свідчив про те, що позивачу компетентні органи відмовили у передачі у власність земельної ділянки через порушення його прав відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Отже, право власності на земельну ділянку відповідача також захищається державою. В матеріалах справи наявні докази про визначення меж належної відповідачу земельної ділянки ще до придбання позивачем у власність своєї квартири. Матеріали справи не містять доказів про невідповідність меж та площі земельної ділянки, яка належала на праві власності [PERSON] межам та площі земельної ділянки, яка на цей час належить відповідачу. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не довів суду обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог і заперечень. Інші доводи позивача суд не приймає до уваги у зв'язку із встановленням відсутності порушення прав позивача. Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. По цій справі судом не встановлено підстав для припинення права власності відповідача шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. З урахуванням всього викладеного, суд вважає, що задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним державного акта та його скасуванням слід відмовити за недоведенністю.

Outcome: dismissed