Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 21 листопада 2010 року. Позовна заява мотивована тим, що 21 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №3017. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки сторони виявились різними людьми та мають різні погляди на життя. З 2015 року сторони проживають разом, але не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Таким чином, позивач вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 21 листопада 2010 року [PERSON] та Данилишина-Бабій (дошлюбне прізвище Данилишина) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №3017 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №094172, яке видане 21 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ №190947, яке видане 14 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 4). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може предявити один із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «Данилишина», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідача зазначити «Данилишина». З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved