Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк терміном в три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття за законом спадщини після померлої [INFO] його сестри [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки вважав, що спадкодавець склала заповіт на все своє майно на користь свого сусіда [PERSON] , який після смерті спадкодавця господарював у її будинку, проте нещодавно дізнався, що в заповіті [PERSON] розпорядилася лише будинком. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що у померлої є діти: дочка проживає у Росії, два сини у Білорусі, однак вони не зверталися за отриманням спадщини, в Україну не приїжджають, зв`язку з ними не має. Самостійно також не оформив спадщину, оскільки вважав, що померла все заповіла сусіду, однак нещодавно він дізнався, що є земельні ділянки, які, наразі, не оформлені та пропадають. Враховуючи, що більше родичів немає, вважає, що він має право оформити вказані земельні ділянки на себе. Відповідач Ядутинська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області відзиву на позов не надав, в підготовче судове засідання представника не направив, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. За змістом положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким за ст.1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала сама в [ADDRESS] . Заповіту за життя на земельні ділянки не складала. Спадкоємці першої та другої черги, крім нього, відсутні. Тому, позивач має право на спадкування після смерті своєї сестри [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом відповідно до положень ст.1262 ЦК України. У визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк ніхто зі спадкоємців, в тому числі й позивач, спадщину не прийняв. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтв про народження, одруження, смерть, заповіту, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 024773, довідками Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області № 471 від 19.08.2020р. та Борзнянської районної державної нотаріальної контори № 1126/01-16 від 12.10.2020р. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Даною статтею також визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Водночас, закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак, визнання поважною причини пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року, справа № 6-1320цс17, а також у постанові від 26 вересня 2012 р. у справі № 6-85цс12. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дочкою позивача, зазначила, що дійсно, її батько до 2020 року не знав, що він також має право на спадщину. Про таке його право йому сказав юрист ТОВ «Агрікор Холдинг», який зателефонував та повідомив, що потрібно належним чином оформити документи на земельну ділянку, яка з 2009 ро року є неоформленою. Вирішуючи правову проблему, конкретно у даній справі, суд вважає зазначити наступне. За змістом положень ст. 3 ЦК України, до загальних засад цивільного судочинства належить справедливість, добросовісність та розумність. З досліджених у судовому засіданні доказів, а також пояснень позивача та свідка, убачається, що, об`єктивно, причини пропуску строку, які вказав позивач, безсумнівно, не є поважними, оскільки вони жодним чином не перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, судове рішення має бути не тільки законним, а й справедливим. За Платоном, справедливість - це найвища чеснота, що утримує мужність, поміркованість та мудрість в повній рівновазі й гармонії («кожному своє»). За Платоном , саме справедливість державного устрою породжує у нього «однодушність» (homonoia) і дружбу (philia) співгромадян, жінок і чоловіків. Чимало філософсько-правових концепцій розглядають справедливість, як найвищу, навіть, передумовну правову цінність та морально-етичну цінність. Правова справедливість є категорично-безумовним моральним обов`язком влади -вищим від будь-яких її прогресистських намірів та устремлінь. Суд керується загальними засадами права, а саме, справедливості та розумності, які були сформульовані ще римськими юристами «Contra legem facit, qui id facit, quod lex prohibet; in fraudem vero, qui salvis verbis legis sententiam eius circumvenit» Paul., D. 1, 3, 29. Той, хто чинить дії, заборонені законом, порушує закон; той, хто оминає закон, дотримуючись його букви, порушує дух закону ( Павло «Коментар до закону Цинція» ( Lex Cincia ), пізніше закріплено в Дигестах Юстиніана 1, 3, 29). Тобто, дотримуватися необхідно не тільки букви закону, але і його духу. Говорячи сучасною мовою, необхідно не допускати зловживання правом. У даній справі суд враховує, що позивач має похилий вік, є необізнаний у нормах права, легковажно й довірливо віднісся до спадщини після своєї померлої сестри, оскільки вважав, що вона все заповіла сусіду, а перевіряти це не став, бо довіряв останньому. Тому, враховуючи викладене, а також те, що позов не оспорюється відповідачем, протягом тривалого строку за оформленням спадщини так ніхто й не звернувся, маються всі підстави для визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Саме таке рішення, на переконання суду, буде відповідати вимогам справедливості. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved