Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання прав власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 січня 2010 року померла його баба [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння №157 по вул. Леніна в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку площею 0,1108 га, яка розташована в с. Балаклея Смілянського району по вул. Леніна, 157 та на земельну ділянку площею 4,18 га, яка розташована в адмінмежах Балаклеївської сільської ради Смілянського району. Після смерті баби він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус не в змозі видати йому свідоцтво про право власності на спадкове майно оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно, оскільки позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не зявився, сільський голова надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 23 січня 2010 року померла [PERSON], що пітверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-СР №131632 яке видане 25 січня 2010 року виконкомом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.7). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 099973 виданого Смілянським районним відділом земельних ресурсів 3 березня 2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1108 га розташованої по вул. Леніна, 157 в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області (а.с. 13). Згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 633370 виданого Смілянським районним відділом земельних ресурсів 12 вересня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,18 га розташованої в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 14). Як вбачається з виписки з погосподарської книги №1 за 2016-2020 роки Балаклеївської сільської ради [PERSON] є головою домогосподарства по вул. [PERSON] (Леніна), 157 в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АГ №424616 зареєстрованого Макіївською сільською радою Смілянського району та виданого 30 листопада 1971 року батьками [PERSON], 24 листопада 1971 року є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-СР №303421 зареєстрованого Макіївським сільським ЗАГС Смілянського району Черкаської області та виданого повторно 11 березня 1974 року матірю [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯХ №464652 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з посвідки про народження А №1717864 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про одруження серії VIII УР №297263 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Шашина» (а.с. 12). З листа Смілянської державної нотаріальної контори №162/02-14 від 25 січня 2018 року вбачається, що після смерті 23 січня 2010 року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. З копій державних актів на право приватної власності на земельні ділянки вбачається, що право власності на них належним чином було зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію на момент його видачі, однак були втрачені їх оригінали. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме, на будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved