Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 25.08.2016 року померла його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в м. Буринь, по вулиці Прорізна, 12, яка раніше називалася вулиця 40 років Жовтня. Він являється спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину. При зверненні до органів нотаріату для отримання свідоцтва про право на спадщину, було встановлено, що правовстановлюючий документ на зазначений будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину видане державним нотаріусом 07.03.2001 року, не було зареєстровано в органах БТІ. З врахуванням цих обставин нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з чим просив визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2016 року померла мати позивача [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, яку прийняв позивач, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвом про народження позивача, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.5,6,20). До складу спадщини ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці 40 років Жовтня,12, в м. Буринь Сумської області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори 07.03.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №550, так як був успадкований після смерті її чоловіка [PERSON]І.(а.с.7,10-15). Земельна ділянка, на якій розташоване вказане домоволодіння належала останній на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№410513 (а.с.17). При цьому державна реєстрація за попереднім спадкодавцем зазначеного будинку була проведена відповідно до свідоцтва про право власності виданого Буринською міською радою 26.02.1999 року і зареєстрованого в БТІ за №4035. Однак мати позивача [PERSON], за життя, вищевказане свідоцтво про право на спадщину в органах БТІ не зареєструвала, що підтверджується довідкою ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» (а.с.9). Вирішуючи питання набуття [PERSON] права власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами суд зважає на таке. Відповідно до ст.560 ЦК Української РСР, положення якого діяли при отриманні свідоцтва про право на спадщину матірю позивача, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Частиною 2 статті 2 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-ХІІ (в редакції станом на 11.04.1995 року) (далі - Закон №697-ХІІ) було передбачено, що право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Статтею 12 Закону №697-ХІІ встановлено, що громадянин набуває права власності також на майно , одержане внаслідок успадкування. Обєктами права власності є, в отому числі , житлові будинки (ст.13 Закону №697-ХІІ). При цьому Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва та житлової політики України від 09.06.1998 року №121 передбачала обовязковість державної реєстрації будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки і споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України (2003 року) та Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються, за наявності однієї з таких умов : якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Таким чином, аналізуючи наведені положення нормативних актів, суд приходить до висновку, що мати позивача [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка, яке було зареєстроване в реєстрі за №550, набула права власності будинок з господарськими спорудами, що розташований по вулиці 40 років Жовтня,12, в м. Буринь, Сумської області, у звязку з чим останній ввійшов до спадщини після її смерті. Відповідно до розпорядження голови Буринської міської ради від 19.02.2016 року №10-ОД, вулиця 40 років Жовтня була перейменована на вулицю Прорізну (а.с.16). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved