Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» про визнання квартири сумісною власністю подружжя та поділ вказаного майна, посилаючись на те, що 06.12.2003 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. У шлюбі 07.05.2004 у них народився син [PERSON]. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти 19.08.2006 ними було придбано квартиру у [ADDRESS], де ми проживають у даний час. Оскільки для придбання квартири не вистачало власних коштів ними у Черкаському відділенні банку «Аваль» 19.08.2006 було укладено іпотечний договір №354411/1921/0298-6, у якому позичальником зазначено його дружину [PERSON] Для забезпечення вказаного іпотечного договору 19.08.2006 було укладено договір поруки №354411/1921/0298-6п, у якому він виступає як поручитель. Договір купівлі-продажу квартири № 6636 від 19.08.2006 року посвідчено нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] За їх обопільною згодою у документах про право власності власником квартири було зазначено його дружину [PERSON] З дня придбання квартири і поданий час погашення кредиту здійснюється за їх спільні кошти. 19.02.2013 року рішенням Чорнобаївського районного суду шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після розлучення розподіл майна між ними не здійснювався. Після розлучення і по даний час він проживає у вищевказаній квартирі, що підтверджується актом від 23.06.2016 року. 12.05.2016 року колишня дружина [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном та виселення його з вищевказаної квартири, тим самим, маючи намір порушити його майнові права і позбавити можливості користуватися своєю часткою у спільному майні. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2016 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Вважає, що оскільки квартиру придбано у шлюбі, то вона є їх спільною власністю, що узгоджується з положеннями ст. 60 СК України. Просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 60 СК України. Визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: Публічне Акціонерне Товариство «[PERSON] [PERSON]» про розподіл спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що квартира за адресою: [ADDRESS], яка відповідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11620180 від 22.08.2006 р. належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2006 року № 6636/96, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу у порядку заміщення нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно договору іпотеки №354411/1921/0298-6і від 19.08.2006р. вищевказана квартира є предметом застави в забезпечення кредитного договору. Крім того, на підставі договору поруки №354411/1921/0298-6п від 19.08.2016 року [PERSON] є поручителем по договору поруки за зобовязаннями, які виникають з умов кредитного договору №354411/1921/0298-6 від 19.08.2006 року. Відповідно п. 4 договору купівлі-продажу, вказана квартира придбана за 176750,00грн., що становить 35000 доларів США з яких 30300,00 грн., (еквівалент 6000,00 доларів США), Покупець передала продавцям до підписання цього договору, а решту грошей в сумі 146450,00 грн., (еквівалент 29000,00 доларів США,) на день остаточного розрахунку, покупець зобовязується сплатити не пізніше 19.08.2006 року, що повинно підтверджуватися нотаріально посвідченою заявою продавців про отримання повного розрахунку. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 19.08.2006 року, посвідченої [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу, Продавці отримали від [PERSON] 146450,00 грн., що становить в еквіваленті 29000,00 доларів США. Кошти в сумі 146450,00 грн., в еквіваленті 29000,00 доларів США [PERSON] отримала в кредит на підставі кредитного договору №354411/1921/0298-6 від 19.08.2006 року, укладеного з ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Згідно п. 1.3 Кредитного договору № 354411/1921/0298 6 від 19.08.2006 року, погашення кредиту в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватись наступним чином: - згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п. 1.1. цього договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно. Графіком погашення кредиту встановлено, що за час дії договору позичальник має сплатити 63945,00 Доларів США з яких 29000,00 доларів США тіло кредиту, 34945,00 доларів США відсотки за кредит. За період з серпня 2006 року по грудень 2011 року (в період перебування в шлюбі та підчас ведення спільного господарства) було погашено частину основного боргу та відсотків на виконання кредитного договору. Значна частина цих коштів була взята в борг у [PERSON], який зобов'язались повернути після погашення кредиту. Дані кошти були отримані в борг, щоб зменшити заборгованість по тілу кредиту та зменшити суму відсотків. Дана обставина підтверджується розписками та копією виписки з банку про отримання готівки її батьком - [PERSON] № 078250001 від 25.06.2010 року на суму 14762,00 грн., видатковою відомістю про отримання готівки в касі від 30.06.2010 року на суму 12187,00 грн. Те, що дані кошти були внесені в рахунок погашення заборгованості свідчать квитанції про здійснення валютно-обмінної операції від 13.07.2010 року (придбано 3000,00 доларів США) та квитанції про погашення кредиту: тіло квитанція №1279025718 від 13.07.2010 року сума 2831,24 доларів США, еквівалент у гривнях 22375,86 грн. відсотки квитанція №1279025719 від 13.07.2010 року 208,76 доларів США, еквівалент у гривнях 1649,87 грн. Копією виписки з банку про отримання готівки [PERSON] № 078235046 від 08.09.2010 року на суму 7349,50 грн. та видатковим касовим ордером про отримання готівки в касі від 30.06.2010 року на суму 7300,00 грн. Те, що дані кошти були внесені в рахунок погашення заборгованості свідчать квитанції про погашення кредиту: тіло квитанція №1284532877 від 15.09.2010 року сума 2140,48 доларів США, еквівалент у гривнях 16948,75 грн. відсотки квитанція №1284532877 від 15.09.2010 року 59,52 доларів США, еквівалент у гривнях 471,29 грн. Таким чином, за період з серпня 2006 року по грудень 2011 р. (в період перебування в шлюбі та підчас ведення спільного господарства) фактично було погашено: 29310 Доларів США із них кошти отримані в борг у [PERSON] становить - 8250,00 Доларів США (214500,00 грн. в еквіваленті по курсу 26 грн. за 1 Долар США). Спільні кошти подружжя: 21\~060,00 доларів США. На сьогоднішній день сума заборгованості перед банком становить: тіло кредиту - 11400,00 доларів США (296400,00 грн. в еквіваленті по курсу 26 грн. за 1 Долар США); заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 5643,92 доларів США (146742,00 грн. в еквіваленті по курсу 26 грн. за 1 Долар США). Всього: 17043,92 доларів США (443142,00 грн. в еквіваленті по курсу 26 грн. за 1 Долар США). Борг [PERSON] становить - 8250,00 Доларів США (214500,00 грн. в еквіваленті по курсу 26 грн. за 1 Долар США). Після розірвання шлюбу [PERSON], не розподілив зі мною боргові зобовязання по сплаті кредиту. З фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, з січня 2012 року та після розірвання шлюбу особисто нею, за власні кошти, було погашено заборгованості перед Банком: по тілу кредиту 2174,14 доларів США (еквівалент у гривнях 19061,78грн.); відсотки за користування кредитом 6716,51 доларів США (еквівалент у гривнях 99\~271,99 грн.). Сплачено особисто всього 8890,65 доларів США (еквівалент у гривнях 118333,77 грн.) Також нею повністю оплачувалися комунальні платежі за квартиру. Нею неодноразово піднімалося питання про добровільний розподіл майна та боргових зобовязань. Вона зверталася до позивача за первісним позовом з пропозицією про взяття на себе повністю заборгованості за кредитом та відсотками, припинення права спільної власності на майно та оформлення повністю майнових прав на себе, оскільки [PERSON] все одно не може сплачувати боргові зобовязання так як він не працює, має на утриманні двох непрацездатних батьків, зобовязання зі сплати аліментів та заборгованість по них. За час перебування у шлюбі та спільного проживання відповідач не приділяв уваги матеріально-побутовому забезпеченню сімї, кошти витрачав на власний розсуд, не вносив їх до спільного сімейного бюджету. Постійного місця роботи та стабільного доходу не мав. [PERSON] зловживав алкогольними напоями, постійно вчиняв сварки, ображав їх з сином, що і стало причиною їхнього розлучення. Також просить врахувати ту обставину, що вона мала постійну роботу, стабільний заробіток, з якого фактично сплачувався кредит. Вважає, що такі обставини, як наявність заборгованості у [PERSON] зі сплати аліментів, наявність боргових зобовязань, за якими несе відповідальність вона одна, неплатоспроможність [PERSON], відсутність у відповідача інтересу до утримання майна, адже власність зобовязує, та відсутність будь-якої участі у погашенні боргових зобовязань є істотними обставинами у справі. Тому, просить суд при вирішенні даного спору, відступити від рівності часток подружжя в рахунок погашення боргових зобовязань, врахувати те, що у неї на утриманні перебуває неповнолітній син, визнати за нею право власності на спірну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Просить суд припинити спільну сумісну власність подружжя [PERSON] та [PERSON] відносно квартири за адресою: [ADDRESS]. Виділити в особисту приватну власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS], яка відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11620180 від 22.08.2006 року зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2006 року № 6636/96, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу у порядку заміщення нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Визнати за [PERSON] боргові зобовязання перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]» по кредитному договору №354411/1921/0298-6 від 19.08.2006 року на суму згідно довідки ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Визнати за [PERSON] боргові зобовязання перед [PERSON] по розпискам від 18.08.2006 року, 03.07.2010 року та 10.09.2010 року. Судові витрати розподілити згідно з законодавством. Позивач та його представник по первісному позову позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, зустрічний позов не визнали та просили суд відмовити. Відповідач та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали та просили суд в позові відмовити. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності третьої особи. Заслухавши сторони, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності,, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06 грудня 2003 року виконкомом Іркліївської сільської ради, Чорнобаївського району, Черкаської області, актовий запис № 29 розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2006 року [PERSON] придбано квартиру № 57 в будинку № 24, що по вулиці Маршала Красовського в м. Черкаси. Відповідно п. 4 Договору купівлі-продажу, вказана квартира придбана за 176750,00грн., що становить 35000 доларів США з яких 30300,00 грн., (еквівалент 6000,00 доларів США), покупець передала продавцям до підписання цього договору, а решту грошей в сумі 146450,00 грн., (еквівалент 29000,00 доларів США,) на день остаточного розрахунку, покупець зобовязується сплатити не пізніше 19.08.2006 року, що повинно підтверджуватися нотаріально посвідченою заявою продавців про отримання повного розрахунку. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 19.08.2006 року, посвідченої [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу, продавці отримали від [PERSON] 146450,00 грн., що становить в еквіваленті 29000,00 доларів США. Відповідно до кредитного договору №354411/1921/0298-6 від 19.08.2006 року, укладеного з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» [PERSON] отримала кредит в сумі 29000 доларів США. Згідно п. 1.3 Кредитного договору № 354411/1921/0298 6 від 19.08.2006 р., погашення кредиту в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватись наступним чином: - згідно графіку погашення кредиту (Додаток до Договору) в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п. 1.1. цього договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно. Графіком погашення кредиту встановлено, що за час дії договору позичальник має сплатити 63945,00 доларів США з яких 29000,00 доларів США тіло кредиту, 34945,00 доларів США відсотки за кредит. 19 серпня 2006 року був укладений договір іпотеки №354411/1921/0298-6і, відповідно до якого квартира [ADDRESS] є предметом застави в забезпечення кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно з ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що подружжя мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частина 3 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачає якщо одним із подружжя укладеною договір в інтересах сім'ї, то, зокрема гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що частки майна дружини та чоловіка в майні що є спільною власністю подружжя є рівними. Згідно з ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п.п. 22,23,30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Відтак згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні». Таким чином, суд приходить до висновку, оскільки квартира [ADDRESS] сторонами придбана в період шлюбу вона являється спільною сумісною власністю. В зустрічній позовній заяві [PERSON] вказує, що значна частина коштів була взята нею в борг у [PERSON], які зобов'язались повернути після погашення кредит, що підтверджується розписками від 18.08.2006 року, 03.07.2010 року та 10.09.2010 року та копією виписки з банку про отримання готівки її батьком - [PERSON] №078250001 від 25.06.2010 року на суму 14762,00 грн., видатковою відомістю про отримання готівки в касі від 30.06.2010 р. на суму 12187,00 грн. Однак в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що вказані розписки [PERSON] виникли в період їхнього шлюбу, однак він не давав своєї згоди на укладення даних договорів позики. З фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, з січня 2012 року та після розірвання шлюбу [PERSON] за власні кошти було погашено заборгованість перед банком у розмірі 8986,66 доларів США та сплачує комунальні послуги за спірну квартиру. Посилання [PERSON] на те, що він надавав та надає кошти на сплату кредиту та на комунальні послуги не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки [PERSON] не надав жодного підтверджуючого доказу, крім того він ніде не працює. В період шлюбу та на даний час позивач [PERSON] ніде не працює, [PERSON] навпаки мала постійну роботу, стабільний заробіток, з якого фактично сплачувався кредит. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 709/19/16 від 23.02.2016 року Чорнобаївського райсуду про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] від 24.111.2016 року № 3213/14.22-3 заборгованість по аліментах станом на 31.07.2016 року становить 5600 грн. В звязку із наданням 15.11.2016 року до відділу ДВС стягувачкою [PERSON] виписок ПАТ КБ «Приватбанк» про рух операцій по картковому рахунку № 4149497862077528 на імя, стягувачки за період з 01.02.2016 року по 15.11.2016 року на який за її заявою необхідно перераховувати аліменти вбачається відсутність операцій. А тому надані квитанції про сплату боржником аліментів, які враховувалися державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості 31.10.2016 року є недійсними відповідно до виконавчого листа про стягнення аліментів із [PERSON], так як відповідно до виписки ПАТ КБ «Приватбанк» про рух операцій по картковому рахунку 5168755934261930 вбачається, що даний картковий рахунок належить саме боржникові [PERSON] і кошти боржником перераховувалися саме на цю картку, на імя [PERSON]В.А тому заборгованість по аліментах на користь [PERSON] станом на 31.07.2016 року становить 5600 грн. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, постійно вчиняє сварки, зловживає спиртними напоями, про що свідчить висновок дільничного офіцера поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 12.12.2015 року. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Що стосується позовних вимог про визнання за [PERSON] боргових зобовязань перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]» по кредитному договору №354411/1921/0298-6 від 19.08.2006 року на суму згідно довідки ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та перед [PERSON] по розпискам від 18.08.2006 року, 03.07.2010 року та 10.09.2010 року, то суд вважає що дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки у відповідності до вимог\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,\~\~сімейних,\~\~трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ\~\~проводиться за правилами іншого судочинства. Крім того, наявність кредитного договору та розписок свідчить про наявність боргових зобовязань [PERSON] перед банком та [PERSON] Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданих позовів, з урахуванням правових підстав, малолітня дитина подружжя проживає із [PERSON] та перебуває на її утриманні, відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання сина. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сторін підлягають взаємозаліку.

Outcome: approved