Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 27 грудня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2868. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейних відносин не має з грудня 2008 року, сім'я розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сім'ї не можливо і не є доцільним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Статівка О.Є. підтримали доводи заяви, просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що шлюбно-сімейні відносини із [PERSON] припинені з грудня 2008 року, на теперішній час вона вагітна від іншого чоловіка, з яким має нар створити сім'ю, цей чоловік визнав своє батьківство. Позовні вимоги визнавала в повному обсязі. Допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив, що є батьком дитини вагітної [PERSON] та надав суду нотаріально посвідчену заяву про це. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 грудня 2003 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб із [PERSON], [INFO], зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2868, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини не змінювалось (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою (ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2008 року, сім'я розпалась остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач [PERSON] наполягає на розірвання шлюбу, а відповідач [PERSON] не заперечує проти цього, батьківство зачатої нею дитини визнано іншою особою, жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, є не доцільним, шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved