Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, [PERSON], [PERSON] про визнання втратившей право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 04 грудня 1979 р., зареєстрованого в КП «ДМБТІ» в реєстровій книзі №369 за реєстром №150, йому належить домоволодіння [ADDRESS]. На даний час у спірному домоволодінні зареєстровано п'ять осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з його сином [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В спірному домоволодінні відповідачка [PERSON] була зареєстрована з 14 листопада 2000 року. Весною 2010 року, син [PERSON] припинив шлюбні відносини з відповідачкою [PERSON] Вона забрала свої речі та пішла проживати до матері, особистих речей в домоволодінні немає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], втратившею право користування житловим приміщенням домоволодіння [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляла. В судове засідання представник третьої особи Ленінського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв. В судове засідання треті особи:[PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляли. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 04 грудня 1979 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» за реєстром №150/а.с. -8/ Станом на день розгляду справи, за вказаною адресою є зареєстрованими: [PERSON], син - [PERSON], [PERSON] - онук, [PERSON]-онук, [PERSON] - невістка. [PERSON] та [PERSON] з 2010 р. по теперішній час за даною адресою не проживають, що підтверджується довідкою Голови квартального комітету №3 м. Дніпропетровська /а.с.19/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року. Також, судовим рішенням встановлено, що сім*я фактично розпалась з весни 2010 року. /а.с.21/ Також, встановлено, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає в будинку відсутні її особисті речі, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідка [PERSON], також даний факт підтверджується актом обстеження будинку за підписом Голови квартального комітету від 11.08.2014 року /а.с.18/ Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на будинок [ADDRESS], ту обставину, що відповідач не проживає в спірному будинку з весни 2010 року, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] задоволено, тому з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved