Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що перебував з відповідачем в шлюбі до 1998 року, від якого дітей не має. В період шлюбу, а саме 08.12.1993 на ім'я відповідачки, позивача та матері останнього було видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], згідно якого вказана квартира належить останнім на праві спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу відповідачка знялась з реєстрації за адресою спірної квартири та оселилась у придбаній нею квартирі [ADDRESS]. 23.09.2012 померла матір позивача, [PERSON], спадщину після якої у вигляді 1/3 частки спірної квартири позивач прийняв і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідачка від утримання спірної квартири, сплати комунальних послуг ухиляється, як і від вирішення питання щодо її частки в квартирі, яка є незначною і якою вона не користується. Позивач просить визначити частку [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1/3, припинити право власності останньої на вказану частку, визнавши це право за ним і стягнути на користь [PERSON] вартість 1/3 частки спірної квартири в розмірі 30933,00 грн., які він поклав на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області. До суду сторони не з'явились. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його та позивача відсутності, на задоволенні позову наполіг і просив ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, що не є перешкодою для розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1993 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], де позивач зареєстрований і мешкає (а.с. 6, 8). На час видачі свідоцтва сторони перебували у шлюбі, який розірвано 09.04.1998 (а.с. 9). Частина 2 ст. 372 ЦК України зазначає: у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. З погляду на вищевикладене, беручи до уваги відсутність домовленості співвласників про зміну часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру чи спору про це, можна дійти висновку, що їх частки є рівними і становлять по 1/3 частки на кожного. Після смерті [PERSON] позивач успадкував належну останній 1/3 частку спірної квартири та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто фактично на теперішній час він є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS], а відповідачка - 1/3 її частини (а.с. 10, 11). На замовлення позивача виготовлений технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливість подальшої експлуатації квартири [ADDRESS], а також звіт про оцінку даного нерухомого майна, з яких вбачається, що технічний стан будівельних конструкцій квартири відноситься до категорії III - незадовільний, непридатний для нормальної експлуатації, а її ринкова вартість складає 92798,00 грн. (а.с. 14-49). Згідно технічного паспорту спірна квартира має наступні характеристики: знаходиться на 1-му поверсі одноповерхового будинку, має загальну площу 38,8 кв.м. та складається з 1-ї кімнати, житловою площею 15,6 кв.м., кухні, площею 10,5 кв.м., коридору - 5.3 кв.м., вбудованої шафи - 6,5 кв.м. та ганка - 3 кв.м. (а.с. 12). Позивач, посилаючись на ті факти, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], її частка в спірній квартирі є незначною (на неї припадає лише 5,2 кв.м. житлової площі) і не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою в силу неприязних стосунків між сторонами не можливе, просить припинити право власності відповідачки на належну їй 1/3 частину спірної квартири, стягнувши з нього на користь останньої компенсацію в розмірі вартості цієї частки, що становить 30933,00 грн. Стаття 365 ЦК України передбачає випадки, за яких можливе припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Отже, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За квитанцією № 114 від 22.10.2013 кошти в сумі 30933,00 грн. внесені позивачем на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (а.с. 2). Отже, викладені в позові обставини та докази, надані на їх підтвердження, свідчать, що частка відповідачки в праві власності на спірну квартиру є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування спірною квартирою в силу стосунків, що склались між сторонами, є неможливим. Враховуючи, що на ім'я [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS], тобто відповідачка має житло для проживання, припинення права власності останньої на частку в спірній квартирі не завдасть істотної шкоди ні її інтересам, ні інтересам членів її сім'ї. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved