Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб Державного нотаріуса Маслової [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області, публічного акціонерного товариства «Дельта банк», публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому з урахуванням уточнень (а.с. 93-96) просить визначити додатковий строк тривалістю три місяця для подання до Державного нотаріуса Маслової [PERSON] одеської державної нотаріальної контори ГТУЮ в Одеської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька, [PERSON], що помер 03 листопада 2008 року. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що [PERSON]Г, яка звернулася вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, навмисно ввела позивача в оману щодо існування спадкового майна після померлого, на яке позивач має право як спадкоємець першої черги. Крім того, позивач зазначає, що він не міг знати про спадкове майно через часті відрядження за кордон, повязані з характером його роботи. В звязку з цим, позивач вимушений звернутися до суду з вимогами про надання додаткового строку для прийняття спадщини, зазначає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки хворів та неодноразово перебував у відрядженнях, що підтверджується відмітками у закордонних паспортах. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були сповіщені належним чином. В матеріалах справи міститься заперечення ПАТ «Дельта банк» згідно яких просять відмовити в задоволенні позову. За клопотанням представника позивача судом була витребувана копія спадкової справи №68/09, заведеної після смерті [PERSON], що помер 03 листопада 2008 року. Зясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. Судом встановлено, що 03 листопада 2008 року помер, [PERSON], [INFO], код платника податку [NUMBER], що мешкав в [ADDRESS] ( був зареєстрований з 2000 року), що був батьком [PERSON], про що 04 листопада 2008 року Першим Малиновським Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблений актовий запис за № 132 (а.с. 66). Факт родинних відносин між позивачем та померлою підтверджений матеріалами справи. Відповідно до свідоцтва про народження НІ-ЖД №415621 від 02.04.1985 року, [PERSON] (померлий) був батьком [PERSON]О, мати - [PERSON] (а.с. 4). 16.08.1996 року [PERSON] одружився з [PERSON], свідоцтво про одруження І-ЖД №016898 (а.с.5). 06 травня 1998 року розпорядженням №115521 Органу приватизації, квартира в [ADDRESS] була передана в спільну часткову власність у рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Розпорядженням №1932 від 12.09.2002 року, було скасовано розпорядження органу приватизації №115521 від 06.05.1998 р. Підставою для скасування цього розпорядження стало рішення Жовтневого місцевого суду м. Одеси від 19.07.2002 року (а.с. 8,9). 02.06.2005 року розпорядженням №189821 органу приватизації, квартира в [ADDRESS] знову була передана в спільну часткову власність у рівних долях [PERSON] та [PERSON] Кірілу Євгеновичу, [INFO]. 02 червня 2005 року №189821 Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру в [ADDRESS]. Зазначена квартира належала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках(а.с.10 -12). 20 березня 2009 року [PERSON] звернулася в Другу державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, наслідком цього сталося відкриття спадкової справи №68/09 до майна померлого 03.11.2008 р. [PERSON] (а.с. 56). 14 серпня 2009 року [PERSON] знову звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на спадкове майно, що залишилось після померлого 03.11.2008 р. [PERSON], а саме на: частину квартири [ADDRESS]; автомобіль марки CHEVROLET EVANDA, 2005 року випуску; автомобіль марки - KIA CARENS, 2007 року випуску. Крім того до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявами претензіями звернулись кредитори померлого боржника ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «ПроКредитБанк» (а.с.58-66). Як видно з наданих заперечень, на сьогоднішній день вимоги кредитора АТ «Дельта Банк» не задоволені. Також судом під час слухання встановлено, що 02 лютого 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі № 1522/12888/11, яким задоволено позовні вимоги АТ «Дельта Банк» до [PERSON], як спадкоємиці боржника за Кредитним договором № 526/ФКВ-07 [PERSON] Постановою державного виконавця Приморського ВДВС м. Одеси від 30.12.2016 року виконавчий документ № 2/1522/12888/11 повернуто стягувачу, у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Крім того, в провадженні суду (суддя Домусчі Л.В.) знаходиться справа № 2-2808/11 за позовом ПАТ «ПроКредитБанк» до [PERSON], [PERSON]Є, [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, яка зупинена до розгляду цієї справи. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (правовий висновок ВСУ у справі № 6-1486цс15). Листом ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 встановлено, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Причини пропуску зазначеного строку можуть бути визнані поважними в наступних випадках: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. При цьому, у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. З наданих суду матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] 03 листопада 2008 року до теперішнього часу не звертався, а звернувся до суду з позовом 29.06.2016 року, зазначаючи про необізнаність існування спадкового майна. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги наразі є недоведеними, оскільки вони фактично зводяться до необізнаності позивача про наявність спадкового майна. При цьому, факт введення [PERSON] позивача в оману щодо наявності спадкового майна суд вважає також не доведеним, оскільки жодного доказу зазначеного позивачем не надано, до того ж норми законодавства в даному випадку регламентують взаємозвязок між померлим та спадкоємцем, жодною ж нормою чинного законодавства не передбачено обовязку третіх осіб сповіщати спадкоємця про наявність спадкового майна. При цьому, слід звернути увагу на те, що законом не заборонено подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у разі відсутності спадкової маси, особа просто не отримає Свідоцтво про спадщину. Крім того, з часу смерті батька позивача минуло досить багато часу, а позивач навіть не опікувався даним питанням. Положеннями ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України). З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed