Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області в якому просив визнати за ним право на земельну ділянку площею 4,82 умовних кадастрових гектари з земель КСП ім. Горького, що знаходилося в с. Олексіївка, Кропивницького району Кіровоградської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач був членом КСП і перебував на посаді заступника голови КСП, вийшов на пенсію не припиняючи членства в КСП, однак позивача не внесено до списку членів КСП, які мали право на земельну частку (пай), та не видано відповідний сертифікат. На підставі викладеного позивач звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.41). Відповідач свого представника у судове засідання не направили, проте надали суду відзив на позов і зазначили, що позовні вимоги не визнаються частково, оскільки головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в КСП на момент реєстрації державного акту на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності серія КР №000010 зареєстрованого 30.11.1995 року за №10. Згідно Протоколу засідань правління №10 від 11.11.1995 року позивача рекомендовано загальним зборам звільнити з членів правління КСП тому, що звільнений не являється членом підприємства (а.с.21-22). У відповіді на відзив позивач просив задовольнити позовні вимоги та вказав, що у відзиві на позов відповідач не заперечує фактичні обставини справи викладені у позовній заяві, а зводить свою позицію до того, що позивача було звільнено з членів КСП, отже він не є членом підприємства, проте позивача було звільнено з членів правління не припиняючи членства в КСП, що відповідачем не взято до уваги (а.с.32-37). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст.5 ч.9 ЗК України (у редакції від 22.06.1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно ст.22 ч.1 ЗК України (у редакції від 22.06.1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.ст.22, 23 ЗК України (у редакції від 22.06.1993 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно роз`яснень, що містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Судом встановлено, що згідно трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 21.01.1993 року [PERSON] 11.11.1992 року прийнятий у члени колгоспу ім. Горького Кіровоградського району Кіровоградської області, а 23.01.1993 року колгосп ім. Горького реорганізовано в КСП ім. Горького та [PERSON] прийнято в члени КСП. 17.08.1995 року [PERSON] звільнено з посади заступника голови КСП ім. Горького у зв`язку з погіршенням здоров`я (а.с.10). Архівні довідки №30/52/01-30 та №31/54/01-30 від 14.02.2020 року, що надані Державним архівом Кіровоградської області, свідчать, що у документах архівного фонду «Колгосп ім. Горького Олексіївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (КСП ім. Горького)» у протоколах загальних зборів і засідань правління колгоспу за 1992-1995 роки значиться [PERSON] прийнятим у члени колгоспу з 11.11.1992 року (Протокол засідань правління №8 від 11.11.1992 року, протокол загальних зборів уповноважених членів КСП від 20.01.1993 року), у зв`язку з реорганізацією колгоспу прийнятим у КСП ім. Горького з 13.01.1993 року, затвердженим на посаду заступника голови КСП ім. Горького з 13.01.1993 року (Протокол засідань правління №1 від 23.01.1993 року), звільненим із посади заступника голови КСП ім. Горького у зв`язку з різким погіршенням здоров`я (так у документі) з 17.08.1995 року (Протокол засідань правління №8 від 17.08.1995 року), рекомендованим загальним зборам звільнити з членів правління КСП тому, що звільнений, не являється членом підприємства (так у документі) (Протокол засідань правління №10 від 11.11.1995 року) У протоколах загальних зборів членів колгоспу ім. Горького (КСП ім. Горького) за 1995-1996 роки відомості про вихід із членів колгоспу [PERSON] відсутні (а.с.11-12). Листом №29-11-0.3-1664/2-20 від 13.02.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлено, що згідно наявної земельно-кадастрової документації та відповідно списку-додатку до Державного акту на право колективної власності серія КР №000010 зареєстрованого 30.11.1995 року за №10, [PERSON] не включено до членів КСП «ім. Горького» Олексіївської сільської ради, а також згідно записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян КСП «ім. Горького» запис про видачу сертифікату [PERSON] відсутній (а.с.13). Листом №29-11-0.221-3025/2-20 від 16.03.2020 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, а також листом №276413-20-0.25 від 16.03.2020 року Відділ у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, повідомили, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 4,82 га (а.с.14-15). За таких обставин, суд приходить до висновку, що на час отримання 30.11.1995 року КСП ім. Горького Державного акта на право колективної власності на землю [PERSON] не був виключений в установленому законом порядку із членів КСП, отже був членом цього КСП і мав право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку. Відповідно пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно ст.71 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки, а статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. За вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Відповідно ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позивачем у позові не вказано причини пропуску строку звернення з позовом до суду, а також не порушувалось питання щодо визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Право на позов у позивача виникло з 30.11.1995 року, трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК УРСР минув ще до набрання чинності ЦК України. Підстави зупинення та перериву перебігу строків позовної давності не встановлено. Розпаювання земель колишніх колгоспів є загальновідомим фактом, а тому позивач, як колишній член колгоспу та член КСП, який працював у КСП, повинен був дізнатись та дізнався про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі КСП ім. Горького Державного акту на землю, своє місце проживання на території сільської ради, яке було місцем знаходження колгоспу і КСП ім. Горького, позивач не змінював. Таким чином, суд вважає, що позивач мав право на земельну частку (пай), але строк звернення з позовом до суду за захистом порушеного права позивач пропустив без поважних причин і він поновленню не підлягає, отже позов не підлягає задоволенню, оскільки сплив строк позовної давності. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, враховуючи рішення прийняте по суті, вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed