Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] «Кредитні ініціативи» про визнання договору поруки від 31 травня 2011 року, укладеного між ПАТ «БАНК КІПРУ» та [PERSON], припиненим. В обґрунтування позову покликався на те, що [PERSON] «Кредитні ініціативи», протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме від 21.07.2014 року, не звернулось до позивача з вимогою про сплату заборгованості, з огляду на що, в силу ст. 559 ЦК України, порука за Договором № 16-704/2011/П-2 від 31.05.2011 року була припиненою. Крім того, позивач покликається на п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, яка вказує, що відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, проте подала заяву 17.03.2016 року, з якої видно, що просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги не заперечує, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, про що не заперечив представник позивача. Представник відповідача [PERSON] «Кредитні ініціативи» у судове засідання повторно не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом та матеріалами справи встановлено, що 31 травня 2011 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» в особі Начальника Відділення №1 ПАТ «БАНК КІПРУ» у м. Львові та [PERSON] (Позичальником) був укладений Кредитний договір № 16-704/2011. Згідно цього договору [PERSON] зобовязався надати Позичальнику грошові кошти на придбання нерухомості в сумі 154 741,00 грн., а Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 16,9% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені даним кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору 31 травня 2011 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» в особі Начальника Відділення №1 ПАТ «БАНК КІПРУ» у м. Львові та [PERSON] (Поручителем) був укладений договір поруки № 16-704/2011/П-2. Згідно п. 1.1. даного договору поруки позивач зобовязався перед Банком відповідати за виконання Позичальником в повному обсязі грошових зобовязань що випливають з Кредитного договору № 16-704/2011 від 31 травня 2011 року. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до п. 3.2. Договору Поруки, дія Договору припиняється після повного виконання Позичальником або Поручителем зобовязань перед Кредитором за Кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК» що є правонаступником ПАТ «БАНК КІПРУ» та [PERSON] «Кредитні ініціативи» було укладено Договір Факторингу, відповідно до якого відповідачу було передано право вимоги за Кредитним договором № 16-704/2011 від 31 травня 2011 року. 25.07.2014 року [PERSON] «Кредитні ініціативи» надіслали [PERSON] вимогу № 400371, в якій вказали заборгованість у розмірі усієї суми кредиту, скориставшись своїм правом на дострокове стягнення усієї суми кредиту. Підставою для звернення стягнення усієї суми кредиту слугувало те, що [PERSON] припинила сплачувати кредит ще в лютому 2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 16-704/2011 від 31 травня 2011 року. Водночас, про вищевказані факти та про утворену заборгованість, [PERSON] було повідомлено лише 10 лютого 2015 року, Вимогою [PERSON] «Кредитні ініціативи» №3004-34 від 03.02.2015 року, в якій було вказано, що станом на 02.02.2015 року загальна сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором становить 161 062 гривні 95 копійок, які позивач має сплатити у строк до 30 днів з дати отримання цієї Вимоги. Крім того, судом взято до уваги, що до даної вимоги від 03.02.2015 року відповідачем не було долучено жодних доказів, що підтверджували б зміну кредитора та повноваження [PERSON] «Кредитні ініціативи». Про реальність зміни кредитора за Кредитним договором № 16-704/2011 позивач дізнався, лише в квітні 2015 року, коли отримав лист з Франківського районного суду м. Львова з Ухвалою від 15.04.2015 року про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 16-704/2011 від 31 травня 2011 року. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Договором поруки від 31.05.2011 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] «Кредитні ініціативи» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і умов кредитного договору використало право достроково стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором, надіславши 25 липня 2014 року письмову вимогу № 400371 про дострокове повернення всієї суми кредиту. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, [PERSON] «Кредитні ініціативи» звернулось до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості лише 03 лютого 2015 року, а з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 16-704/2011, лише в квітні 2015 року. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що [PERSON] «Кредитні ініціативи» пропущено шестимісячний строк встановлений законом на пред'явлення позову до поручителя [PERSON] щодо повернення кредиту, який отримала [PERSON], оскільки із закінченням строку було припинено матеріальне право, а тому суд вважає за необхідне визнати припиненими правовідносини поруки за Договором поруки № 16-704/2011/П-2 від 31.05.2011 року, що укладений між ПАТ «БАНК КІПРУ» та [PERSON]. На підставі вищезазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволити позов в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів, солідарно в рівних частинах, на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 487,20 грн. судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви.

Outcome: approved