Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 30.05.1996 виконавчим комітетом Ізяславської міської ради прийнято рішення № 64 про надання дозволу [PERSON] на будівництво веранди, гаража і будівництво нового сараю замість старого на присадибній ділянці по вул. Нова, 6, м. Ізяслав. 29.09.2006 мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті, позивач успадкував вказаний будинок, та продовжив добудову будинку і нового сараю. Також зазначає, що на сьогоднішній день він є власником земельної ділянки площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Нова, 6, м. Ізяслав, а також домоволодіння, за вищевказаною адресою. З метою поліпшення житлових умов він самочинно добудував даний житловий будинок, сарай і гараж та виготовив технічний паспорт на них. Після чого позивач звернувся до державних реєстраторів Комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» з питанням реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, однак йому повідомили про неможливість здійснення реєстраційної дії, оскільки ним належним чином не оформлено початок будівництва і його закінчення. Тому [PERSON] змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно добудований житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, м. Ізяслав, вул. Нова, 6. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши позицію представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 30 травня 1996 року № 66, [PERSON] надано дозвіл будівництва веранди, гаража і будівництво нового сараю замість старого на присадибній ділянці по вул. Нова 6, м. Ізяслав. Дане будівництво зясувати в відділі будівництва та архітектури. [PERSON] померла 29 вересня 2006 року. Після її смерті, спадщину за заповітом прийняв її син [PERSON], яке складається із 2/3 частини житлового деревяного будинку з відповідними до цієї частини надвірними будівлями і прибудовами, що за адресою вул. Нова, 6, м. Ізяслав (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.05.2007). Крім того, іншу частину, а саме 1/6 частину житлового будинку з відповідними до цієї частини надвірними будівлями і прибудовами за вказаною адресою, позивачем було придбано у [PERSON], що стверджується договором купівлі-продажу частини будинку від 04.05.2007. На підставі витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.06.2007 та 07.08.2007, а також технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/6 та 5/6 частки (1 частка) домоволодіння по вул. Нова, 6, м. Ізяслав Хмельницької області. З метою поліпшення житлових умов позивачем було добудовано вказаний будинок та нового сараю. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що по вул. Нова, 6 у м. Ізяслав Хмельницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 005415 від 20 березня 2008 року. Як зазначає позивач, у нього відсутнє повідомлення про початок будівельних робіт та документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Звітом про проведення технічного огляду житлового будинку від 12 березня 2018 року здійсненого експертом [PERSON], встановлено, що житловий будинок по вул. Нова, 6, м. Ізяслав Хмельницької області вимогам державних будівельних норм відповідає. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно з ч. 2 вищевказаної статті ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно добудоване нерухоме майно може бути визнане за позивачем, оскільки він являється власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, а також у звязку з відсутністю істотних порушень будівельних норм і правил у добудованому обєкті нерухомості. На підставі ст. ст. 317, 319, 331, 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved