Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований брат позивача [PERSON], [INFO], який з 2000 року не проживає за даною адресою, так як виїхав на постійне проживання до Російської Федерації. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири № 57, розташованої за адресою: будинок № 31, проспект Космонавтів, м. Сєвєродонецьк Луганської області, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло № 1224, виданого відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому від 30 жовтня 1998 року, зареєстрованого у Сєвєродонецькому МБТІ за № 611 від 07 грудня 1998 року, договору про виділення 1/2 частки нерухомого майна ННВ № 775546, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], від 10 квітня 2018 року, реєстр № 570, свідоцтва про право на спадщину за законом ННВ № 775537, виданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], від 06 квітня 2018 року, реєстр № 555, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1526282244129 від 06 квітня 2018 року, договору дарування 9/16 часток квартири ННВ № 775547, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], від 10 квітня 2018 року, реєстр № 571, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1526282244129 від 10 квітня 2018 року. Згідно з довідкою про склад сімї, виданою відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 06 березня 2019 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Як вбачається з акту про встановлення факту не проживання від 07 березня 2019 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає з 2000 року. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2000 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази, свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1113477960 від 20.08.2018 у сумі 768,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved