Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вараський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей та розстрочення заборгованості по сплаті аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.07.2018 року з нього на користь позивачки [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 6 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.01.2019 року, згідно з розрахунком заборгованості по сплаті боргу від 04.01.2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 25423 грн. 81 коп. Заборгованість виникла не з його вини, а внаслідок тривалого розгляду справи в суді. Вказував, що з часу призначення аліментів місце його роботи не змінилося, земельні ділянки, які належать йому на праві власності не обробляються, в силу зайнятості на роботі, що свідчить про відсутність додаткових доходів. Позивач звертався до [PERSON] з пропозицією надати йому можливість погасити суму заборгованості по аліментах шляхом придбання речей (майна), необхідних для задоволення потреб дітей, однак остання відмовилася. Таким чином, [PERSON] опинився у складному матеріальному становищі, оскільки із регулярним відрахуванням із його заробітної плати аліментів на утримання дітей, останній зобов`язаний ще й погашати заборгованість по аліментах, яка виникла не з його вини. Просив змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши йому сплату аліментів на утримання дітей в частці від доходу, а саме: в розмірі Ѕ частки його доходів (заробітку) та розстрочити сплату заборгованості по сплаті аліментів терміном на 51 місяць рівними платежами по 500 гривень, щомісячно. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. 16.04.2019 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей та розстрочення заборгованості по сплаті аліментів, просить в позові відмовити. 22.04.2019 року підготовче засідання по даній справі було відкладено, оскільки від представника позивача - адвоката Волощука П.С. надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку із зайнятістю в іншій справі у Рівненському окружному адміністративному суді. Ухвалою Володимирецького районного суду від 17.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 26.07.2019 року позивачем подану заяву про уточнення та зменшення позовних вимог. Від начальника Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, у зв`язку з тим, що державний виконавець, який веде дане виконавче провадження має велике навантаження, та не може прийняти участь у судовому засіданні. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали заявлені позовні вимоги і пояснили, що на підставі рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.07.2018 року позивач сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Заборгованість по аліментах виникла в період розгляду справи Кузнецовським міським судом про стягнення аліментів. Стягнення одночасно аліментів та заборгованості по аліментах, ставить [PERSON] в скрутне матеріальне становище, незалежно від того, що він працює. Сімейний кодекс вказує на рівні права та обов`язки щодо утримання дітей. У зв`язку з наявною заборгованістю по аліментах виконавчою службою накладені відповідні заборони на позивача, зокрема обмеження в керуванні транспортними засобами, що впливає на його роботу. А тому, для того, щоб заборгованість не зростала, рішення про стягнення аліментів виконувалось, просить змінити спосіб стягнення аліментів - на Ѕ частку заробітку (доходу) та розстрочити сплату заборгованості по аліментах терміном на 26 місяців, рівними платежами - по 1000 грн., щомісячно. Представник відповідача позов не визнала і суду пояснила, що згідно ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за позовом одержувача аліментів. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставними. Що стосується розстрочення заборгованості по сплаті аліментів, то стверджуючи, що погіршилося матеріальне становище позивач не надав жодного доказу. А навпаки висловив пропозицію погасити суму заборгованості по аліментах шляхом придбання дітям необхідних речей. Позивач не зазначив жодної суттєвої підстави для розстрочення заборгованості по аліментах. А тому в позові останнього слід відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази , прийшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.07.2018 року , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 6 березня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 6 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. було відкрито виконавче провадження №57133156 на підставі виконавчого листа №565/450/18, виданого 21.08.2018 року. (постанова про відкриття виконавчого провадження Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 06.09.2019 року). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті боргу, виданого 04.01.2019 року начальником Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON], станом на 01.01.2019 р. має борг по сплаті аліментів в сумі 25423 грн. 81 коп. [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КТ» з 25.05.2018 року та займає посаду Менеджер (управитель) із збуту. Дохід останнього за період з 01.09.2018 року по 28.02.2019 року склав 20690 грн. (довідка №КТБ00000004 від 05.03.2019 року від 05.03.2019 року, видана керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «КТ»). Згідно виписки АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку [PERSON] , в 2018 році: з листопада 2018 року [PERSON] сплатив аліменти в сумі 4530 грн. 42 коп.; в 2019 році, станом на 03.04.2019 р. -11279 грн.56 коп. [PERSON] працює молодшою медсестрою в ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 МОЗ України». (довідка від 03.04.2019 р., видана директором ДЗ «СМСЧ-3 МОЗ України». Відповідачка хворіє, що підтверджується рішенням ЛКК №402 від 11.04.2019 року. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Разом з тим, із заявлених позовних вимог вбачається, що [PERSON] просить змінити не розмір аліментів, а спосіб їх стягнення, оскільки судовим рішенням аліменти визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. , а вимога останнього зводиться до встановлення аліментів у вигляді1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Така вимога позивача не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до діючого законодавства визначення розміру аліментів відбувається у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі, які визначаються з урахуванням як положень статті 182 Сімейного Кодексу України (надалі - СК України), так і положень статей 183, 184 СК України. Розмір аліментів, який стягується з позивача на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] визначений в твердій грошовій сумі. Позовні вимоги [PERSON] фактично викладені як зміна способу стягнення аліментів (з твердої грошової суми на частку). Проте можливість зміни способу стягнення аліментів, що раніше було визначено рішенням суду, здійснюється виключно за позовом одержувача аліментів, тобто існує відповідна імперативна заборона для платника аліментів щодо зміни способу стягнення аліментів, про що вказано вище. У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А водночас, ч. 3 ст. 181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинність 08 липня 2017 року, викладено у новій редакції, а саме визначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм вбачається, що визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів та залежить тільки від його волевиявлення. Крім цього, зміна способу стягнення аліментів, що раніше був визначений рішенням суду, здійснюється виключно за позовом одержувача аліментів. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] в частині зміни способу стягнення аліментів та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог в частині розстрочення заборгованості по сплаті аліментів, суд виходить з наступного. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті боргу,здійсненого 04.01.2019 року Вараським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.01.2019 р. становить 25423 грн. 81 коп. Згідно листа [PERSON] від 29.01.2019 року, який був надісланий [PERSON] , останній зазначає, що заборгованість виникла не з його вини, а внаслідок тривалого розгляду справи. Також позивач звернувся до [PERSON] з письмовою пропозицією надати йому можливість погасити заборгованість шляхом придбання речей /майна, необхідного для задоволення потреб їх спільних дітей, що спростовує його твердження про погіршення матеріального становища, і свідчить про ухилення від сплати заборгованості по аліментах. Покликання позивача на те, що у нього відсутній додатковий дохід також судом відхиляються з огляду на те, що відсутність додаткового заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх дітей до повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, у зв`язку з чим відсутність додаткових доходів має тимчасовий характер, і його життєві обставини не позбавляють останнього працевлаштуватися на вище оплачуваній роботі таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати своїх неповнолітніх дітей належним чином. Згідно ст. 197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах. За позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Суд вважає, що виняткових випадків необхідності розстрочки виконання судового рішення з наданих позивачем доказів не встановлено. З`ясувавши внаслідок яких обставин утворилася заборгованість та враховуючи зазначені позивачем підстави, за наявності яких вона утворилася, суд приходить до переконання, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити за недоведеністю обставин, які б мали істотне значення щодо розстрочки від сплати заборгованості по аліментах. З урахуванням наведеного, зазначені [PERSON] обставини не мають істотного значення у розумінні ч. 1 ст. 197 СК України та не є підставою для розстрочення заборгованості по сплаті аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed