Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], яка померла [INFO], у період з квітня 2000 року по [INFO]; визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 01.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим К.М. (реєстровий номер 632) (а.с.3-5). Заявлені вимоги мотивує тим, що з квітня 2000 року проживав у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], яка померла [INFO]. Вказує, що з 14.11.2002 року проживали разом у квартирі [ADDRESS], яку придбали за спільні кошти. До цього проживали у смт.Короп у його будинку, який потім використовували як дачу, відпочивали та оздоровлювались у літній період. У період спільного проживання вели спільне господарство, планували спільний бюджет, піклувались один про одного, весь час проводили разом. Вказує, що перед смертю [PERSON] захворіла, інколи потребувала сторонньої допомоги. Особисто він не міг здійснювати за нею догляд внаслідок похилого віку, тому з 01.12.2014 року [PERSON] почала користуватися послугами соціального працівника. Зазначає, що після смерті [PERSON] дізнався, що 01.11.2016 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Вказує, що дану квартиру вони придбали разом під час спільного проживання, а тому він є спадкоємцем за законом згідно ст. 1264 ЦК України. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.10.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу залишено без розгляду у відповідності до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України (а.с.155). У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Доповнили, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а тому для прийняття спадщини необхідно встановлення даного факту. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях (а.с.210-211). Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення проти позову представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 14.11.2002 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.108). Право власності підтверджується копією витягу про реєстрацію КП ЧМБТІ від 25.02.2003 року, реєстраційний номер 154843 (а.с.109). За життя [PERSON] заповіла вищевказану квартиру [PERSON] (а.с.42), що підтверджується заповітом від 27.09.2016 року, зареєстрованим в реєстрі №564 приватним нотаріусом Куранковим К.М. Потім, 01.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу цієї ж квартири (а.с.8-9). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть [INFO] померла [PERSON] (а.с.37 зв). Після її смерті відкрилася спадщина на належну квартири [ADDRESS]. У встановлений строк [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Амбарнової Л.М. із заявою про прийняття спадщини (а.с.37). Також, 09.06.2016 року до приватного нотаріуса Амбарнової Л.М. із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с.224). Однак, заява надійшла в строк, що перевищив шість місяців (а.с.222). Згідно довідки виконавчого комітету Коропської селищної ради Чернігівської області від 06.07.2017 року та акту встановлення факту спільного проживання від 06.07.2017 року, [PERSON] та [PERSON] проживали разом в [ADDRESS] з 2000 по 2003 рік (а.с.62-63). Відповідно копії довідки лікарсько - консультативної комісії лікарні №4 від 28.07.2015 року [PERSON] за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування (а.с.213). У зв'язку з чим між [PERSON] та територіальним центром соціального обслуговування укладено договір про соціальне обслуговування одинокого непрацездатного громадянина з IV групою рухової активності відділенням соціальної допомоги вдома (а.с.214-215). Також, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] часто хворів, у зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.10, 12, 192). З фотокарток (а.с.64-72) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] разом святкують свята, проводять вільний час. Також, факт спільного проживання підтверджується і відповідним листуванням (а.с.188-191) та копіями чеків на придбання ліків в період знаходження на лікуванні [PERSON], оригінали яких знаходяться у позивача (а.с.229-235). Крім того, допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її рідним батьком. Після смерті матері батько залишився проживати один, але пізніше в 1999 році зустрів [PERSON], яка проживала також в с. Короп та була їх далекою родичкою, і вони почали проживати разом. Оскільки важко проживати у похилому віці в сільській місцевості без зручностей вони разом вирішили придбати квартиру у м. Києві, на що витратили свої кошти. Потім вони звернулися до неї про допомогу знайти їм житло у м. Чернігові. У 2002 році вони придбали квартиру [ADDRESS] і з 2003 року почали проживати в цій квартирі. Ремонт в даній квартирі робила вона разом зі своїм сином. Зазначає, що до них ставилися, як до сім'ї. Вони допомагали один одному, а також допомагали їй доглядати дітей. Батько та [PERSON] вели спільне господарство, спільний бюджет. На лікування також витрачали спільні кошти. В травні 2016 року батько надав кошти на лікування [PERSON] Зазначила, що допомагала їй після операції. На придбання квартири у Чернігові батько продав мотоцикл, рушницю та золоті царські червонці. Деяку частину грошей добавила [PERSON] Кошти за квартиру особисто передавав батько. До нотаріуса ходили жінки: [PERSON] та [PERSON]. Квартиру оформили на [PERSON], так як вони жили дружньо і питання щодо переоформлення квартири на 1/2 частину між ними не виникало. Про те, що [PERSON] продала квартиру вона дізналася від сусідки та працівників територіального центру. Зазначила, що зверталась з питанням продажу квартири до [PERSON], але остання сказала, що її не продавала. У [PERSON] був брат та племінниця, але вони померли. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Коли вона прийшла їх обслуговувати, то бачила, що це були доброзичливі люди похилого віку, які влітку їздили проживати до с. Короп, а восени приїжджали в Чернігів. Жили вони дружньо, допомагали один одному. Говорила [PERSON], що вже давно живе з [PERSON] Працювала у них близько 2 років, приходила 2-3 рази на тиждень. У вересні 2016 року була у відпустці, а коли прийшла до [PERSON] то бачила, що у неї була [PERSON]. Зазначила, що вона повідомила її про те, що потрібно підписати заяву про зняття її з обслуговування, оскільки вона продала квартиру, але [PERSON] відповіла, що нічого не продавала. Свідок [PERSON] показала, що була сусідкою [PERSON] До них приходили жінка із соціальної служби. Одного разу їй робітниця повідомила, що до [PERSON] ходити не буде, так як вона продала квартиру. Про це вона запитала у [PERSON] на що остання дуже здивувалася і почала плакати та говорити, що нічого не продавала. Так як вона була сусідкою [PERSON] та [PERSON] вже 16-17 років, то знає, що влітку вони жили в Коропі, а взимку - у даній квартирі. Зазначає, що вони завжди були вдвох: приходили до неї в гості, на базар. У [PERSON] нікого рідних не було, а тому вона жила разом з [PERSON] як подружжя. У [PERSON] є донька, яка більше року робила ремонт у даній квартирі. Відносини між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були доброзичливі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що продала [PERSON] та [PERSON] свою однокімнатну квартиру, а придбали рядом двокімнатну. Під час оформлення купівлі - продажу квартири [PERSON] та [PERSON] були разом. Кошти надавав [PERSON], але оформляли договір у нотаріуса з [PERSON] Відносини між ними були гарні, вони постійно проживали в даній квартирі, іноді влітку виїздили на дачу в с. Короп. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що обслуговувала [PERSON] близько місяця, з серпня 2016 року. Зазначила, що вона прийшла в дану квартиру по заміні соціального робітника. Одного разу [PERSON] запитала у неї, чи не змогла б вона знайти їй жінку, яка б доглядала за нею в той час, коли не приходить соціальний працівник, так як рідних у неї немає, а знайомих людей вона не хоче обтяжувати. Так як у неї була знайома, яка шукала роботу, то вона надала їй телефон [PERSON] Також пояснила, що [PERSON] розповідала їй, що до хвороби жила з чоловіком в Коропі. Після цього вона приїхала в Чернігів. Зазначила, що коли вона приходила до [PERSON], то крім неї там нікого не було. В наступному її викликали до директора та повідомили про її звільнення. В листопаді 2017 року вона знову прийшла до [PERSON] і побачила там чоловіка, який сказав, що тут проживає. Це був [PERSON] Більше в даній квартирі вона не була. Відповідно до ст. 27 СК України проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу не є, за загальним правилом, підставою для виникнення у них прав і обов'язків подружжя. Статтею 74 СК України регулюється право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. З аналізу цієї статті випливає, що майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Таким чином, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. З огляду на зазначене та виходячи із положень ст. 58 Конституції України, позов в частині встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], однією сім'єю без перебування у шлюбі між собою, у період з квітня 2000 року по 31.12.2003 року не підлягає задоволенню. Втім, в іншій частині позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується сукупністю досліджених вищезазначених доказів, а тому слід встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], однією сім'єю без перебування у шлюбі між собою з 01 січня 2004 року (дати набрання чинності ЦК України) до [INFO] (часу відкриття спадщини після смерті [PERSON].). При цьому, оскільки згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали з спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, то встановлення даного факту для позивача має юридичне значення та дасть можливість звернутись з заявою про прийняття спадщини за законом до відповідної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, які в свою чергу наділені дискреційними повноваженнями визначати черговість спадкоємців за законом, а суд не вправі, вирішуючи даний позов, з'ясовувати черговість спадкоємців за законом. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 320 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial