Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] адміністративних послуг Вінницької міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 15 жовтня 2015 року, за [PERSON] (теперішнє прізвище [PERSON]) В.Ю. визнано право власності зокрема і на ? частки земельної ділянки площею 0,0634 га, кадастровий номер 0520688900:01:004:0110, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. В подальшому, [PERSON] зареєструвала зазначене право власності на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових правна нерухоме майно. Рішення [PERSON] адміністративних послуг Вінницької міської ради про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень від 16 січня 2016 року стосовно вищезазначеної земельної ділянки позивач вважає незаконним. При цьому позивач зазначив, що в 2011 році під час придбання зазначеної земельної ділянки, остання переходила у власність з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації від 11 жовтня 2012 року № 1217 призначення земельної ділянки змінено на «індивідуальне садівництво», про що зазначено і в державному акті на земельну ділянку від 29 жовтня 2012 року. Станом на день проведення [PERSON] реєстрації права власності на ? частку земельної ділянки такої земельної ділянки із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» не існувало. З посиланням на положення п. 5 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач вважає, що державний реєстратор мав відмовити у проведенні державної реєстрації прав, адже наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Одночасно позивач вказує, що на вищезазначеній земельній ділянці розташований дачний будинок, право власті на який зареєстроване за позивачем 12 серпня 2015 року, а земельна ділянка має цільове призначення «для індивідуального садівництва». За наведених обставин просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з закриттям розділу), індексний номер 27836154 від 16 січня 2016 року. Позивач та його представник в судових засіданнях позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. В судове засідання призначене на 04 липня 2018 року ні позивач ні його представник не зявились, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. При цьому позивач, 04 липня 2018 року подав до суду заяву, в якій просить перенести розгляд справи у звязку із тим, що з 02 липня по 30 липня 2018 року, останній буде перебувати за межами міста Вінниця у щорічній відпустці. Відповідно до\~положень п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України,\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд враховує, що позивач повідомив про причини своєї неявки в судове засідання, призначене на 04 липня 2018 року, натомість таку причину суд не вважає поважною, адже позивачем не надано доказів про зазначені в заяві обставини. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач скористався наданим йому правом на професійну правничу допомогу, та інтереси позивача одночасно представляє і представник - адвокат [PERSON], який відповідно до положень ч. 1 ст. 64 ЦПК України, має права та обовязки позивача та наразі в судове засідання 04 липня 2018 року не зявився, суд про причини своєї неявки не повідомив. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] 04 липня 2018 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника відповідача, заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову як безпідставному. Представник відповідача [PERSON] адміністративних послуг Вінницької міської ради 11 січня 2018 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому не підлягає задоволенню. При цьому вказав, що 14 січня 2016 року [PERSON] звернулась до відповідача з метою реєстрації права власності на земельну ділянку, яке виникло на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року. Заявницею було надано всі необхідні документи для проведення реєстраційних дій, перелік яких передбачений п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, і вищезазначене судове рішення, яке набрало законної сили та містило визначення, що цільовим призначенням земельної ділянки є ведення особистого селянського господарства. Відтак, державним реєстратором фактично виконано рішення суду та проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку у відповідності до вимог законодавства, підстави для відмови у проведенні реєстраційних дій були відсутні. Одночасно вказав, що позивачем не доведено порушення його майнових або немайнових прав, свобод та інтересів, адже суд може захистити лише порушене право. За наведеного просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2018 року задоволено клопотання представника відповідача, витребувано у Вінницької районної державної адміністрації копію реєстраційної справи щодо земельної ділянки площею 0,0634 га. за кадастровим номером 0520688900:01:004:0110. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку сер. ЯМ № 239208 від 29 жовтня 2012 року позивач [PERSON] на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 11 жовтня 2011 року № 1217 є власником земельної ділянки площею 0,0634 га., яка розташована Вінницька область, Вінницький район, Якушенецька сільська рада , цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер 0520688900:01:004:0110. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області (справа № 128/6317/14-ц) від 11 серпня 2015 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,0634 га. кадастровий номер 0520688900:01:004:0110, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року залишено без змін та набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 14 січня 2016 року [PERSON] звернулась до державного реєстратора департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційна справа № 829085205206) на земельну ділянку, що знаходиться на території Якушинецької сільської ради, Вінницького району, Вінницької області, кадастровий номер 0520688900:01:004:0110. До заяви додала квитанції, копію паспорта, копію рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року та копію ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року, копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копію додатку до зазначеного витягу від 07 листопада 2015 року, копію витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 14 січня 2016 року. Рішенням державного реєстратора від 16 січня 2016 року № 27836154 проведено державну реєстрацію права власності, приватної, спільної часткової, на земельну ділянку, що розташована у Вінницькій області, Вінницький район, сільська рада Якушинецька, кадастровий номер земельної ділянки 0520688900:01:004:0110 за [PERSON] Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 січня 2016 року право приватної власності (спільної часткової) на ? частки земельної ділянки що розташована у Вінницькій області, Вінницький район, сільська рада Якушинецька, кадастровий номер земельної ділянки 0520688900:01:004:0110, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства зареєстроване за [PERSON] Крім того, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07 листопада 2015 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520688900:01:004:0110 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0634 га. зареєстроване 03 червня 2010 року за [PERSON] За наведених обставин позивач і з вернувся до суду із позовною заявою до відповідачів. Щодо вимог заявлених до [PERSON] суд зазначає наступне. Предметом позову, в контексті заявлених позовних вимог, є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 січня 2016 року щодо реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером 0520688900:01:004:0110. Відповідно до ст. 2, 6, 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Організаційну систему державної реєстрації прав становлять зокрема і державні реєстратори прав на нерухоме майно. До повноважень\~субєктів державної\~реєстрації прав\~належить забезпечення проведення державної реєстрації прав. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що повноваження щодо проведення державної реєстрації прав належать зокрема і державному реєстратору прав на нерухоме майно. Враховуючи, що позивачем оскаржується саме рішення державного реєстратора, яке він вважає незаконним та вчиненим з порушенням норм законодавства, вимога про визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення від 16 січня 2016 року предявлена до відповідачки [PERSON] є безпідставною, адже остання не є особою, яка наділена повноваженнями щодо прийняття оскаржуваного рішення. Отже у задоволенні позову предявленого позивачем в частині до відповідача [PERSON] слід відмовити. Щодо позовної вимоги предявленої до відповідача [PERSON] адміністративних послуг Вінницької міської ради суд зазначає наступне. Повноваження державного реєстратора визначені ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 1-4 ч. 3 зазначеної статті (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний реєстратор: 1)\~встановлює відповідність\~заявлених прав\~і поданих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями,\~зокрема: відповідність\~обовязкового дотримання\~письмової форми\~правочину та\~його нотаріального\~посвідчення у\~випадках,\~передбачених законом; відповідність\~повноважень особи,\~яка подає\~документи для\~державної реєстрації\~прав; відповідність\~відомостей про\~речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що містяться\~у Державному\~реєстрі прав,\~відомостям,\~що містяться\~у поданих\~документах; наявність\~обтяжень прав\~на нерухоме\~майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3)\~під час\~проведення державної\~реєстрації прав,\~що виникли\~в установленому\~законодавством порядку\~до 1\~січня 2013\~року,\~запитує від\~органів влади,\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~які відповідно\~до законодавства\~проводили оформлення\~та/або\~реєстрацію прав,\~інформацію (довідки,\~копії документів\~тощо),\~необхідну для\~такої реєстрації,\~у разі\~відсутності доступу\~до відповідних\~інформаційних систем,\~документів та/або\~у разі,\~якщо відповідні\~документи не\~були подані\~заявником. 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З наведених норм вбачається, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав, зокрема, відомостям, що містяться в Державному реєстрі прав, Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Також державний реєстратор використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 18 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Обґрунтовуючи позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора, позивач вказує, що державний реєстратор мав відмовити [PERSON] у проведенні державної реєстрації права власності на земельну ділянку на підставі п 5 ч 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», адже наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями у звязку з тим, що 12 серпня 2015 року за позивачем зареєстроване право власності на дачний будинок що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 0520688900:01:004:0110 та цільовим призначенням для індивідуального садівництва. Тобто, наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, на думку позивача, полягає у тому, що станом на 16 січня 2016 року земельна ділянка мала цільове призначення «для індивідуального садівництва», натомість право власності на ? частки зазначеної земельної ділянки за [PERSON] зареєстроване з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Суд не погоджується із таким твердженням позивача. Законодавством передбачено, що відмова у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно можлива за наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Тобто, при проведенні державної реєстрації права власності за [PERSON] на ? частку земельної ділянки з кадастровим номером 0520688900:01:004:0110 із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» державний реєстратор має обовязок перевірити чи не буде суперечити така реєстрація, зокрема і в частині цільового призначення земельної ділянки, вже зареєстрованому речовому праву, зокрема і за позивачем. Матеріали реєстраційної справи містять копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07 листопада 2015 року, відповідно до якого 03 червня 2010 року за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520688900:01:004:0110 з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення, були відсутні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, зокрема і в частині цільового призначення земельної ділянки, адже державним реєстратором 16 січня 2016 року вчинялись дії щодо реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером 0520688900:01:004:0110 з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», яка станом на зазначену дату була зареєстрована за позивачем з таким самим цільовим призначенням. Враховуючи викладене, позивачем не доведено обставин наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Одночасно суд зауважує, що відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстав не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. Інших доказів, які б в свою чергу свідчили про наявність обставин передбачених ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону, позивачем не надано.

Outcome: dismissed