Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що [PERSON] протягом листопада грудня 2014 року викрадав грошові кошти з банківської кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4149605901537027, держателем якої він є. За вироком Кролевецького районного суду від 2 квітня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст.357, ч. 2 185 КК України та стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2000 грн. матеріальної шкоди. [PERSON] в добровільному порядку кошти не сплатив, і щоб на нього (позивача) не було покладено штрафних санкцій, кредит він погасив в повному обсязі. У звязку з виплатою ним коштів по кредитній картці змінився кредитор у зобовязанні. Просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 2000 грн. Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав, збільшивши усно суму позовних вимог в розмірі 3500 грн., мотивуючи тим, що крім основного зобовязання вимушений був сплачувати відсотки за користування грошовими коштами. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав повністю. Від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вироку Кролевецького районного суду від 2 квітня 2015 року [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 357, ч. 2 185 КК України за фактами викрадення офіційного документа та викрадення грошових коштів з банківської кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4149605901537027, держателем якої є [PERSON], протягом листопада грудня 2014 року. За змістом зазначеного вироку суду підтверджено зібраними у справі доказами факт заподіяння обвинуваченим матеріальної шкоди позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 2000 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2000 грн. матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що в добровільному порядку і в порядку виконавчого провадження не відшкодував на час розгляду справи в суді зазначеного у вироку суду розміру матеріальної шкоди. Сторони не оспорюють той факт, що [PERSON] оплатив повністю суму боргу за кредитним договором. Відповідач в судовому засіданні не заперечує та згоден повернути розмір матеріальної шкоди позивачу, який фактично сплатив замість нього позивач. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є держателем банківської кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4149605901537027 (а.с.7-11, 48-50), заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не має (а.с.12). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи з вимог ст. 16 ЦК України, принципу справедливості, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. внаслідок виконання обов'язку боржника. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем в судове засідання не були надані докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог про стягнення боргу в сумі 3500 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., та на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. Відповідно до ст. ст. 509, 512, 527 ЦК України,

Outcome: partial