Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з його нерухомого майна, а саме з житлового будинку [ADDRESS] , вид обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава виникнення обтяження: повідомлення Знам`янської нотконтори від 20.04.1994, припинивши дію обтяження: номер запису про обтяження 33034131 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі договору довічного утримання від 20.04.1994 [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . За договором дарування від 26.05.1999 [PERSON] подарувала йому вказаний житловий будинок. [PERSON] померла [INFO] . На даний час він є власником даного будинку, але йому стало відомо, що на майно [PERSON] , а саме на вже його житловий будинок, накладено обтяження - вид обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава виникнення обтяження: повідомлення Знам`янської нотконтори від 20.04.1994, про що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження містить номер запису про обтяження 33034131. Він бажає розпорядитися належним йому майном, але накладене обтяження в цьому перешкоджає, що є порушенням його прав. Спроби в позасудовому порядку зняти накладений арешт виявилися безрезультатними. Викладені обставини змусили його звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 03.02.2020 заяву представника позивача задоволено та в справі за позовною заявою [PERSON] до Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, третя особа Знам`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про зняття обтяження, замінено неналежного відповідача, а саме - Володимирівську сільську раду Знам`янського району Кіровоградської області на належного - Знам`янську районну державну нотаріальну контору Кіровоградської області, а також замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Знам`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на державного реєстратора Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденка А.М. При цьому, позивачем не уточнено позовні вимоги до Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області. Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник подав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, просив справу розглядати за його та позивача відсутності. Представник відповідача Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, але подав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог не мав. Третя особа державний реєстратор Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденко А.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Відсутність заперечень у представника відповідача суд розцінює як визнання ним позовних вимог. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та заяви учасників процесу, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті визнання представником відповідача позову та відмові в задоволенні позову з наступних підстав. [PERSON] , на підставі договору довічного утримання від 20.04.1994, що був укладений нею, як набувачем, та [PERSON] , як відчужувачем, належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до ст.425 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на час укладення договору довічного утримання від 20.04.1994), за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров`я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов`язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відчуження будинку набувачем за життя відчужувача не допускається. Випадкова загибель будинку, одержаного набувачем майна від відчужувача, не звільняє набувача майна від обов`язків, взятих ним на себе за договором (стаття 427 ЦК УРСР у вказаній редакції). Оскільки ЦК УРСР у вказаній редакції передбачав лише розірвання договору довічного утримання за вимогою однієї з сторін, то суд вважає за можливе застосувати ЦК України, частиною 2 статті 755 якого передбачено, що договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. За змістом статті 73 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 02.09.1993, що була чинна станом на день посвідчення вказаного договору довічного утримання від 20.04.1994), при посвідченні договору довічного утримання державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження. Одержавши повідомлення про припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус або посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, що передбачено статтею 74 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 02.09.1993, що була чинна станом на день посвідчення вказаного договору довічного утримання від 20.04.1994). Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 №18/5 затверджено «Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - інструкція №18/5). За змістом п.137 інструкції 18/5, одержавши повідомлення про припинення (у зв`язку зі смертю відчужувача чи набувача жилого будинку, за винятком випадку успадкування цього будинку спадкоємцями набувача) чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Матеріали справи не містять відомостей про те, коли саме помер відчужувач за договором довічного утримання [PERSON] . Так само вони не містять і відомостей про те, чи одержував державний нотаріус повідомлення від [PERSON] про припинення договору довічного утримання у зв`язку зі смертю відчужувача, внаслідок чого нотаріус мав би зняти заборону відчуження. Житловий будинок по [ADDRESS] , [PERSON] за договором дарування від 26.05.1999 подарувала [PERSON] (а.с.10). Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.09.2019 свідчить про те, що вказаний будинок на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.12). Згідно зі свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 02.09.2019 міститься номер запису про обтяження 33034131, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава виникнення обтяження: повідомлення Знам`янської нотконтори від 20.04.1994; особа, майно/права якої обтяжуються, [PERSON] ; об`єкт нерухомого майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.11). Державний реєстратор Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденко А.М. відмовив [PERSON] у державній реєстрації припинення обтяження, заборона на нерухоме майно на житловий будинок [ADDRESS] , про що склав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.01.2020 №50887250 (а.с.49). Зі змісту рішення вбачається, що підставою для відмови стало те, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, - відсутні будь-які дані щодо встановленого обтяження та підстав його накладення, а також усунення та/або відсутність на даний час таких підстав, відповідно припинення існуючого обтяження Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що ніким не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з даною позовною заявою стала відмова державного реєстратора у державній реєстрації припинення обтяження, що накладене на вказаний будинок під час нотаріального посвідчення договору довічного утримання від 20.04.1994. Таке рішення державним реєстратором Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденком А.М. прийнято на підставі п.3 та п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Таким чином, вбачається спір позивача саме з державним реєстратором Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Свириденком А.М. Між ними виникли саме публічно-правові відносини, оскільки державний реєстратор діє як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає такими, що порушують його права. При цьому, суд звертає увагу, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За викладених обставин, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, а також встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, враховуючи те, що позовні вимоги до відповідача Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області не обґрунтовані та безпідставні, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed