Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації актів громадського стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, в якому просить виключити відомості про нього як батька дитини [PERSON], [INFO], з актового запису про народження, змінити рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме припинити стягнення аліментів на утримання [PERSON] і стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народженняу розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 26.08.2006 року по 14.10.2010 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згодом він дізнався, що не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Цю обставину підтвердила сама відповідачка, яка ще й не дає йому можливості спілкуватися із цією дитиною.Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 26.05.2010 року з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але позивач не бажає утримувати чужу йому дитину. Посилаючись на положення ст. 136 СК України просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що не заперечує той факт, що позивач не є біологічним батьком [PERSON], однак зазначила, що позивача знав з самого початку, що він не є біологічним батьком [PERSON]. Про цей факт знала і мати позивача, однак завжди вважала [PERSON] онуком. Просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Відділ реєстрації актів громадського стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. В судовому засіданні були допитані у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд, вислухавши пояснення відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 26.08.2006 року уклали шлюб, який 14.10.2010 року було розірвано (а.с.7-8). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком вказаний позивач (а.с.9-10). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 26.05.2010 року з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.11). Згідно ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. При поданні позову та в заяві від 04.11.2013 року позивач ставить питання про призначення у справі судово-медичної експертизи на вирішення якої просив поставити питання про наявність чи відсутність кровного споріднення з [PERSON], [INFO]. У своїх поясненнях, даних в судовому засіданні, а також в заявах від 04.11.2013 року, від 29.11.2013 року відповідачка зазначає, що біологічним батьком вказаної дитини є не позивач, а інший чоловік, і позивач знав про це ще до укладення шлюбу та народження дитини. З цих підстав заперечує проти призначення експертизи. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, враховуючи, що відповідачка визнає ту обставину, що позивач не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], суд, з огляду на положення ст. 145 ЦПК України та з метою недопущення затягування строків розгляду справи, вважає недоцільним проведення у справі судово-медичної експертизи. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомила суду про те, що знає відповідачку більше 10 років і мешкає в сусідньому будинку. Їй відомо, що до укладення шлюбу між сторонами позивач знав про вагітність відповідачки від іншого чоловіка, але виявив бажання створити з нею сім'ю і визнавав дитину як свою. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомила суду про те, що до укладення шлюбу між сторонами особисто розмовляла з позивачем, який повідомив, що йому відомо про вагітність відповідачки від іншого чоловіка і що саме цей чоловік є біологічним батьком дитини. Але він кохає [PERSON] і бажає створити з нею сім'ю. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомила суду про те, що є матір'ю відповідачки. До укладення шлюбу між сторонами [PERSON] була вагітною від іншого чоловіка і планувала укласти з ним шлюб. Потім з'явився позивач. [PERSON] особисто розмовляла з позивачем з приводу його стосунків з її донькою і її вагітності від іншого чоловіка. Але позивач повідомив їй, що він знає про вагітність відповідачки від іншого чоловіка, але він кохає [PERSON] і бажає створити з нею сім'ю. Відповідно до ч.5 ст. 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивачу в момент реєстрації себе батьком дитини [PERSON], [INFO], була відома та обставина, що не він є його біологічним батьком. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed