Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, стверджуючи, що згідно договору купівлі-продажу від 28 вересня 2009 року, йому належить квартира № 1, яка розташована за адресою: селище Усатове, Біляївського району, Одеської області, вул. Залізничників, в будинку № 5. В данній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка з 10.01.2012 року не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом, складеним 04.10.2016 року комісією в складі депутата Нерубайської сільської ради та сусідів, а також довідкою № 3356 виданою 04.10.2016 року Нерубайською сільською радою. Відповідач не є власником чи співвласником нерухомого майна за зазначеною адресою, особистих речей в будинку не має, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює, вселитись знову в житло не намагається. Позивач у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягв, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. (а.с. 22). Відповідач, яка належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, з невідомих суду причин, та від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. (а.с. 19,20) Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 28 вересня 2009 року, позивачу належить квартира № 1, яка розташована за адресою: селище Усатове, Біляївського району, Одеської області, вул. Залізничників, в будинку № 5. (а.с. 8-9). В данній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка з 10.01.2012 року не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актами, складеними 04.10.2016 року та 10.03.2016 року комісією в складі депутата Нерубайської сільської ради та сусідів, а також довідкою № 3356 виданою 04.10.2016 року Нерубайською сільською радою. (а.с. 6-7,23-24). Таким чином суд прийшов до висновку, про те, що відповідач не будучи власником житлового приміщення, не уклавши договір найму житлового приміщення, залишається зареєстрованим за попереднім місцем свого проживання без законних підстав. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Не проживання зазначеної особи без поважних причин понад встановлені строки є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved