Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Відділ ДВС, відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Моторс» (далі - ТОВ «Арт Моторс», відповідач-2) про виключення майна з опису та звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову (з урахуванням уточнення позовних вимог) зазначив, що державним виконавцем Відділу ДВС Зюбрицьким А.В. здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 0818/7266/2012, виданого 17 травня 2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - нежиле приміщення першого та проміжного поверху літ. А-5 за адресою: [ADDRESS], площею 228,6 кв.м., що належить на праві власності [PERSON], для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 11/КВ-07 від 26 лютого 2007 р. на загальну суму 5 285 219,69 гривень, шляхом реалізації вказаного предмета іпотеки через прилюдні торги у межах процедури виконавчого провадження. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна від 19 жовтня 2015 р., в який внесено вищевказане житлове приміщення із зазначенням площі 228,3 кв.м. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2013 р. встановлено, що дія іпотеки припинилася 25 лютого 2010 року. Оскільки договір купівлі-продажу нежитлових приміщень укладено 5 липня 2010 р., а іпотека щодо цих приміщень припинилась 25 лютого 2010 р., то на [PERSON] не поширюються права і обов'язки іпотекодавця за іпотечним договором. Крім того, державним виконавцем було повернуто виконавчий лист стягувачеві через відсутність визначеного виконавчим документом майна, на яке необхідно звернути стягнення. Вказує, що він не має ніякого відношення до заборгованості ТОВ «Арт Моторс», а накладений арешт на приміщення за вищевказаним актом опису та арешту майна створює йому перешкоди у здійсненні свого права власності. Просив виключити з акту опису та арешту майна від 19 жовтня 2015 р., складеного державним виконавцем Відділу ДВС Зюбрицьким А.В. за виконавчим провадженням № 48945169, та звільнити з-під арешту нежиле приміщення першого та проміжного поверху літ. А-5 за адресою: [ADDRESS], площею 228,3 кв.м, що належить на праві власності позивачеві (арк. справи 3-6, 69-72, 161-165). Ухвалою суду від 12 листопада 2015 р. до участі у даній справі за ініціативою суду залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - третя особа, ПАТ «Дельта Банк») (арк. справи 75, 79). Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також представник позивача надала суду письмові пояснення, в яких обґрунтувала свої доводи посиланнями на норми діючого законодавства. Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що при переході права власності на предмет іпотеки до іншої особи право іпотеки АТ «Дельта Банк» прослідувало за майном та зберегло силу. Новий власник предмету іпотеки [PERSON] став на місце ТОВ «Східний Союз», а отже прийняв на себе всі його права і обов'язки. Ці обставини були встановлені рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2013 р. № 0818/7266/2012, що набрало законної сили 17 квітня 2013 р. Щодо відсутності майна у натурі зазначив, що у виконавчому листі № 0818/7266/2012 вказано площу приміщення 228,6 кв.м, а за даними реєстру прав власності на нерухоме майно площа складає 228,3 кв.м. Тобто існує розбіжність виключно у зазначенні площі об'єкта, що не впливає на основні дані визначення об'єкта нерухомості. Також представником відповідача-1 надані письмові заперечення проти позову, в яких він обґрунтував свою позицію посиланнями на вимоги діючого законодавства (арк. справи 44-47). У судове засідання 5 жовтня 2016 р. представник відповідача-1 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом вручення судової повістки під розписку, причин неявки суду не повідомив. За таких обставин, та враховуючи, що представник відповідача-1 раніше брав участь у судових засіданнях, висловив свою позицію по суті позову, подав докази, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача-2 ТОВ «Арт Моторс» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності представник відповідача-2 суду не надавав. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причин неявки суду не повідомив. Від представників третьої особи надішли письмові заперечення проти позову та пояснення, за змістом яких право іпотеки перейшло в даному випадку до нового власника [PERSON] і є чинною. Ці обставини встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.04.2013 у справі № 0818/7266/2012. Крім того, за вимогами статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» [PERSON] не має достатніх правових підстав для звернення до суду з позовом про зняття арешту з вищезазначеного іпотечного майна. Також вказує на те, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2013 р., на яке посилається позивач, за номерами справи та провадження, не збігається з рішенням, розміщеним під цим номером справи ат провадження у Єдиному державному реєстрі судових рішень, внаслідок чого вважає, що позивач вводить суд в оману. Просили в позові відмовити (арк. справи 168-170, 189-190). Заслухавши учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали цивільної справи № 0818/7266/2012, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 5 липня 2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М. за реєстровим № 1328, є власником нежитлового приміщення першого та проміжного поверху літ. А-5 за адресою: [ADDRESS], площею 228,3 кв.м. Право власності позивача зареєстровано в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 6 серпня 2010 р., підтвердженням чого є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26938640 від 06.08.2010, інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.10.2015 № 114971376 (арк. справи 7-9, 60-64). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2013 р. (з урахуванням змін згідно рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2013 р.) у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], треті особи - ТОВ «Східний Союз», ТОВ «Арт Моторс», ТОВ «Атма-Преса» про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено вказаний позов, внаслідок чого звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 11/2квіп-08, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 3477, а саме на нерухоме майно - нежитлове приміщення першого та проміжного поверху літ. А-5, загальною площею 228,6 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається із туалета /1-23/ площею 3,9 кв.м, коридору /231/ площею 3,6 кв.м, торговельного залу /1-24/ площею 148,8 кв.м, торговельного залу /1-24/ площею 63,9 кв.м, тамбура /1-25/ площею 3,2 кв.м, вітрини /1-251/ площею 5,2 кв.м, що належать [PERSON] на праві власності, для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 11/КВ-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюти) від 26 лютого 2007 р. на загальну суму 5 285 219,69 гривень, шляхом реалізації предмету іпотеки (вказаного нерухомого майна) через прилюдні торги у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, розмір якої не буде нижчим розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу. Рішення з урахуванням рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2013 р., яким рішення суду першої інстанції було змінено, набрало законної сили 17 квітня 2013 р. (арк. справи 93-103). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2013 р. виправлено описку у вищезазначеному рішення в частині зазначення номеру іпотечного договору, а саме виправлено 11/2квіп-08 на 11/Zквіп-08 (арк. справи 48). 17 травня 2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за вказаним рішенням суду видано виконавчий лист № 0818/7266/2012 зі строком пред'явлення до виконання до 17 квітня 2014 р. (арк. справи 13-14). Постановою державного виконавця Відділу ДВС Зюбрицького А.В. від 7 жовтня 2015 р. відкрито виконавче провадження № 48945169 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (арк. справи 19-20, 51-52). 19 жовтня 2015 р. державним виконавцем Відділу ДВС Зюбрицьким А.В. складено акт опису та арешту майна, за яким було описано та арештовано майно - нежитлове приміщення першого та проміжного поверху літ. А-5, що розташовано за адресою: [ADDRESS], загальною площею 228,6 кв.м (згідно даних виконавчого листа), 228,3 кв.м (згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно) (арк. справи 15-18, 56-59). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 р. у справі № 6-26цс13, яка є обов'язковою для суду (частина друга статті 214, стаття 360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень статей 11, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника. За змістом статей 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт є складовою частиною процедури звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні із метою забезпечення реального виконання рішення, та супроводжується оголошенням заборони на його відчуження із внесенням відповідного запису до Державного реєстру заборон. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 (з наступними змінами) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Крім того, як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що [PERSON] вправі звернутися із позовом про виключення належного йому на праві власності майна з акту опису та арешту, з огляду на що суд не приймає до уваги заперечення третьої особи ПАТ «Дельта Банк» в частині відсутності в позивача права звернення до суду із даним позовом. За вимогами частин першої та другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час складення спірного акту опису та арешту майна) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем. В тому числі, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно з частиною п'ятою цієї ж статті, про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Зі змісту п.п. 5.6.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. №74/5, яка була чинною на час складання спірного акту опису та арешту майна від 19 жовтня 2015 р., випливає, що опис та арешт майна полягає не тільки в документальній перевірці наявності того чи іншого майна, а також в перевірці фактичної його наявності у боржника. За положеннями п. 4.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у редакції, чинній на час складання спірного акту опису та арешту майна від 19 жовтня 2015 р., після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані, зокрема: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі. Відповідно до п.п. 4.2.2. зазначеної Інструкції акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті. Як свідчить спірний акт опису та арешту майна, він складався за відсутності як стягувача, так і боржника, оспорюваний акт складено, по суті, одноособово державним виконавцем, без достатньої перевірки належності нерухомого майна боржнику. Також, суд зазначає, що до акту внесені дані щодо адреси нежитлового приміщення та його площі за даними виконавчого листа та Реєстру прав власності нерухомого майна. При цьому, площа приміщення у виконавчому листі та у вказаному Реєстрі не збігається - 228,6 кв.м та 228,3 кв.м відповідно. У цей же час, в договорі купівлі-продажу приміщення, на підставі якого [PERSON] став його власником, значиться площа 228,3 кв.м. Ці обставини, на переконання суду, посвідчують, що державний виконавець, складаючи акт опису та арешту майна позивача не перевірив фактичну його наявність у боржника, не зазначив його відмінних ознак та інших необхідних даних, як це вимагалося вищезазначеними приписами Інструкцій. Наданий відповідачем-1 акт техніка про обстеження спірного нежитлового приміщення (арк. справи 122) не може вважатися належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки він складений 19.05.2010 (тобто, до моменту виникнення спірних відносин), а його зміст не посвідчує зміну площі приміщення. В цьому акті взагалі не йде мова про зміну площі. Також суд звертає увагу на те, що вказаний акт є частиною технічної документації на вказане приміщення, яка, серед іншого, містить характеристику об'єкта нерухомості, технічний опис, складові частини приміщення, які відношення до спору між сторонами не мають, оскільки ці дані не вказані у спірному акті опису та арешту майна. Тому суд звертає увагу, що у виконавчому листі № 0818/7266/2012 зазначено не тільки іншу площу приміщення, а також вказано й складові вказаного приміщення, які у акті опису та арешту майна взагалі не зазначені. Отже, в даному випадку не можливо однозначно встановити, чи є описане державним виконавцем майно тим майном, щодо якого здійснюється примусове виконання рішення, що посвідчує відсутність у спірних відносинах чіткого формулювання умов, за яких здійснюється обмеження прав та законних інтересів позивача як власника майна (принцип правової визначеності). На користь зазначеного висновку суду також свідчать ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2016 р. про відмову у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2013 р. у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], треті особи - ТОВ «Східний Союз», ТОВ «Арт Моторс», ТОВ «Атма-Преса» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 серпня 2016 р. про відмову у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну порядку виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2013 р. у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], треті особи - ТОВ «Східний Союз», ТОВ «Арт Моторс», ТОВ «Атма-Преса» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказані ухвали є такими, що набрали законної сили. Так, досліджуючи зміст вказаних ухвал, суд встановив, що державний виконавець саме з причин різниці у площі приміщення подав до суду вказані заяви, вважаючи, що площа приміщення змінилась. Проте, судами встановлено, що ця обставина існувала на час винесення рішення по справі і не була предметом розгляду у справі, за якою прийнято рішення та видано виконавчий документ. Зміна способу та порядку виконання рішення, про які просив державний виконавець, призвели б до зміни резолютивної частини рішення. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для виключення нерухомого майна, власником якого є позивач, з акту опису та арешту. Крім того, суд, додатково до вищевикладених обставин, також вважає за необхідне звернути увагу, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 серпня 2016 р., яка набрала законної сили 10 серпня 2016 р., виконавчий лист № 0818/7266/2012 визнано таким, що не підлягає виконанню. Наявність апеляційної скарги на вказану ухвалу ПАТ «Дельта Банк» не посвідчує те, що ухвала на даний час не є чинною (більш детально оцінка цим доводам ПАТ «Дельта Банк» надана в ухвалі суду від 5 жовтня 2016 р. у цій справі про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про зупинення провадження у справі). В будь-якому разі факт наявності вказаної ухвали суду є лише однією з підстав, що доводять обґрунтованість позовних вимог [PERSON], який оцінюється судом наряду з іншими обставинами справи. Враховуючи зміст постановленої судом ухвали від 5 серпня 2016 р., судом не беруться до уваги посилання позивача на повернення виконавчого документа стягувачеві за постановою державного виконавця від 16 лютого 2015 р. (арк. справи 21-22). Як випливає з матеріалів даної цивільної справи, а також наданих відповідачем-1 пояснень щодо виконавчого провадження, дійсно, виконавчий лист повертався стягувачеві через відсутність у боржника майна, на яке звернуто стягнення, але був пред'явлений до виконання стягувачем ПАТ «Дельта Банк» вдруге, що не заборонено Законом України «Про виконавче провадження». Обставинам відсутності цього майна у [PERSON] надана оцінка судом в ухвалі від 5 серпня 2016 р. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Доводи позивача, а також заперечення відповідача-1 та третьої особи у частині посилання на встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2013 р. обставини судом не можуть бути взяті до уваги при розгляді даної справи з таких підстав. Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2013 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Східний Союз», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] (арк. справи 10-11). Рішення суду набрало законної сили 24.09.2013. Вказаним рішенням, зокрема, зроблено висновок про припинення 25 лютого 2010 р. дії іпотеки за іпотечним договором № 2/Zквіп-08 від 26 лютого 2007 р. На час придбання [PERSON] вказаного нерухомого майна воно не було предметом іпотечного договору № 2/Zквіп-08 від 26 лютого 2007 р. Рішення набрало законної сили 24.09.2013 та не було оскаржено та/або скасовано, у т.ч. за заявою ПАТ «Дельта Банк». З метою перевірки заперечень ПАТ «Дельта Банк» та за його клопотанням про витребування доказів ухвалою суду від 3 серпня 2016 р. витребувано з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська належним чином засвідчену копію цього рішення. З наданої суду копії рішення випливає, що це рішення фактично значиться за номером провадження 2/200/3737/2013, є.у.н. № 200/11814/13-ц. Тобто, дійсно у наданій первинно суду копії цього рішення (арк. справи 10) зазначено невірний номер провадження та єдиний унікальний номер справи. Проте, ця обставина не посвідчує відсутність взагалі цього рішення, а лише свідчить про описки у написанні номера провадження та єдиного унікального номеру справи у копії рішення, наданій позивачем. Суд зазначає, що в межах даної справи не підлягають оцінці доводи щодо припинення або чинності іпотеки, оскільки ці обставини вже перевірялись та оцінювались судом в іншій цивільній справі № 0818/7266/2012, рішення від 31 січня 2013 р. по якій набрало законної сили 17 квітня 2013 р. Та обставина, що суду першої інстанції на час ухвалення рішення від 31 січня 2013 р. не було відомо про існування вищезазначеного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2013 р., перевірялась при розгляді питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Як свідчать матеріали цивільної справи № 0818/7266/2012, [PERSON] декілька разів подавалася заява про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2013 р. за нововиявленими обставинами. Більше того, судом зупинялось провадження в даній цивільній справі до розгляду судом справи за заявою [PERSON] про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжя від 31 січня 2013 р. за новивиявленими обставинами (арк. справи 129) за ухвалою від 5 лютого 2016 р. (арк. справи 140-141). Проте, рішення суду від 31 січня 2013 р. переглянуто та/або скасовано не було (арк. справи 130-136, 150-154). Також позивач не просить у позовній заяві припинити дію іпотеки та/або зняти обтяження належного йому майна саме іпотекою. В межах даної справи виник спір з приводу виключення майна позивача з акту опису та арешту майна та звільнення цього майна з-під арешту, накладеного за вказаним актом опису та арешту майна державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 0818/7266/2012. Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого [PERSON] позову та наявність достатніх підстав для його задоволення.

Outcome: approved