Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, третя особа відділ у Дворічанському районні Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що після смерті [PERSON] - батька позивача, який помер [INFO] року, відкрилася спадщина. До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8448 га (з них ріллі - 4,7005 га, сіножаті - 0,1443 га), яка розташована на території Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яку померлий [PERSON] фактично прийняв після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Однак коли позивач звернувся до Дворічанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку як за спадкоємцем за законом. В попереднє судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, до суду не з'явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність. Представник третьої особи - відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, до суду не з'явився, надавши заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області 17 вересня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради №80 від 14 серпня 2001 року, [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8448 га (з них ріллі - 4,7005 га, сіножаті - 0,1443 га), яка розташована на території Вільшанської сільської ради, КСП «Вільшанське». Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис №1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №3167 від 18 листопада 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори, спадкоємцем в цілому майна [PERSON], яка померла [INFO] року, є її син [PERSON]. Спадкове майно складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8448 га (з них ріллі - 4,7005 га, сіножаті - 0,1443 га), яка розташована на території Вільшанської сільської ради, КСП «Вільшанське», яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради № 80 від 14 серпня 2001 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 березня 1965 року, виданого Вільшанським сільським ЗАГС Куп'янського району Харківської області, [PERSON] народився [INFO] року, батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 вересня 2009 року, виданого Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №32. Згідно з заявою від 02 грудня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], спадщину після смерті свого батька - [PERSON] не прийняв, до суду за поновленням терміну звертатися не буде та відмовився від належної йому частки спадкового майна на користь [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори №771/02-31 від 04 липня 2017 року, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved