Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Жуковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що [INFO] р. в с. Сідава Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON], яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. На час відкриття спадщина разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Згідно заповіту, посвідченого 09.02.2016р. [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу - [PERSON] Заповіт не змінено та не відмінено. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до Жмеринської райдержнотконтори. Інші спадкоємці за заповітом та на обов'язкову частку у спадщині відсутні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], який рахується за померлою [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений спірний будинок, отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок. Відповідно до звіту про технічний стан нерухомого майна - житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] - технічний стан конструкцій будинку з господарськими будівлями класифікується як задовільний. Згідно довідки Жуковецької сільської ради за життя [PERSON] не приймалося рішення про видачу на її ім'я свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, земельна ділянка, на якій знаходиться спірне нерухоме майно, рахується за [PERSON], не приватизована, правовстановлюючий документ на земельну ділянку не видавався. Враховуючи те, що оформити свої спадкові права через нотаріальну контору позивач не може, він вимушений звертатися за вирішенням даного питання в судовому порядку. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на жилий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], який рахується за померлою [INFO] р. [PERSON] Позивач [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав із підстав, що в ньому викладені, просив його задовольнити. Додатково та на запитання суду пояснив, що спадкодавиця- його мачуха, яка перебувала із його батьком у зареєстрованому шлюбі. Рідна матір позивача померла у 70-х роках, а батько у 1999 році. У позивача є ще брат, який мешкає у м.Жмеринка та сестра, яка мешкає у м.Маріуполь та спору щодо спадщини у них немає, вони до нотаріальної контори не звертались, разом із спадкодавцем не проживали, спору у них немає. Спадковий будинок був придбаний батьком та мачухою приблизно у 1979 році, однак обставин його купівлі позивач не знає. Надалі вони добудували у будинку літню кухню та сарай, закінчили будівництво приблизно у 1982 році, однак на себе не оформили. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на будинок, він змушений звернутись із позовом до суду. Також позивач оформляє на себе право на земельну частку пай за вказаним заповітом. Просив судові витрати не стягувати із відповідача, а залишити за ним. Представник відповідача - Жуковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області - сільський голова Тріскун Н.С., будучи належним чином і завчасно повідомленим про час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 47, 54), в судове засідання не з'явився, але листом від 14.11.2016 року за №190 (а.с. 48) повідомив, що сільська рада просить справу розглядати без участі представника відповідача, щодо задоволення позову [PERSON] не заперечує. Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, оглянувши позовну заяву, матеріали спадкової справи № 276/2016 відкритої до майна померлої [INFO] р. [PERSON], дослідивши письмові докази, заяву представника відповідача, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 9), після смерті якої відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту складеного [PERSON] 09.02.2016 р., що зареєстрований у реєстрі за №23 (а.с. 8), вона заповіла все своє майно позивачу [PERSON] (а.с.7), який відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45665254 від 04.11.2016 р. не змінено та не відмінено, є останнім у часі (а.с.12) Згідно довідок виконавчого комітету Жуковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 882 від 10.10.2016р. (а.с. 13), №883 від 10.10.2016 р. (а.с. 14), №884 від 10.10.2016 р. (а.с. 15), №960 від 07.11.2016 (а.с. 16) земельна ділянка орієнтовною площею 0,41 га в [ADDRESS], яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON], яка померла [INFO] р., не приватизована, документи на право власності на вказану земельну ділянку не виготовлялися та не видавались, договір оренди земельної ділянки не укладався; померла [INFO] р. [PERSON] постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована [ADDRESS], згідно запису в по господарській книзі №7 особовий рахунок [NUMBER] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований; згідно запису в по господарській книзі №7 особовий рахунок [NUMBER] за [PERSON], яка померла [INFO] р. рахується житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]; за життя [PERSON] рішення про видачу на її ім'я свідоцтва про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не приймалося, на даний час неможливо винести рішення про видачу свідоцтва про право власності на будинок на ім'я [PERSON]. у зв'язку з її смертю. Позивач [PERSON] звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], належного [PERSON], яка померла [INFO] р., однак постановою державного нотаріуса № 1603/02-31 від 04.11.2016 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок виданих на ім'я померлої [PERSON] (а.с. 23) Відповідно до копії спадкової справи № 276/2016 відкритої до майна померлої [INFO] р. [PERSON] (а.с. 56-60) позивач [PERSON] у строк передбачений ст. 1270 ЦК України звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Окрім позивача інших спадкоємців на обов'язкову часту у спадщині, пережилого чоловіка, а також особи, з якою спадкодавця проживала однією сім'єю, але не перебувала у шлюбі, немає. Після смерті [PERSON] залишився заповіт від 09.02.2016 р., за яким спадкодавець заповіла все своє майно позивачу [PERSON] Згідно висновку звіту про технічний стан житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], встановлено, що технічний стан конструкцій класифікується як задовільний. (а.с. 24-41) Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 12.10.2016 р. КП «ВООБТІ», на спірне домоволодіння (а.с. 17-21), довідки КП «ВООБТІ» №214 від 20.10.2016 р. (а.с. 22), реєстрація прав власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не проводилася. Станом на 12.10.2016 р. на земельній ділянці площею 1220 кв.м розташовано: глинобитний житловий будинок «А» 1948 року побудови, загальною площею 52,6 кв.м, в тому числі житловою 14,3 кв.м; бутовий погріб «П/А» 1948 року побудови; цегляна веранда «а» з ґанком 1981 року побудови; цегляна літня кухня з сараєм «Б» з вапняка 1979 року побудови; цегляний сарай «В» 1979 року побудови; дерев'яна огорожа №1; дерев'яні ворота з хвірткою №2. Станом на 18.08.2016 р. самочинно збудованих будівель та переобладнаних приміщень не виявлено. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; відповідно до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини; відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Із наданого для огляду у судовому засіданні заповіту [PERSON] від 22.01.1998 року, що зареєстрований у реєстрі за № 114 вбачається, що згідно вказаного заповіту спадкодавиця заповіла онукові [PERSON] грошові внески з нарахованими відсотками та компенсацією, що знаходяться у Жмеринському відділенні ощадбанку№2910, не стосується спадкового будинку та скасований наступним заповітом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, що існував на час його будівництва. У 1948 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Також записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] р., відповідно до запису у погосподарській книзі, належав будинок [ADDRESS], який був успадкований позивачем [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за заповітом - позивачу у справі, наявності спору щодо спадкового майна не встановлено. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1223, 1236, 1233, 1254, ч.1 ст. 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved