Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати дійсною письмову угоду - договір довічного утримання, який був укладений 24 квітня 1999 року між ним і [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що [PERSON] доводиться йому рідною бабусею, а [PERSON] - це її чоловік, з яким вона прожила тридцять років, між ними існували добрі родинні стосунки. [PERSON], [PERSON], його мати - [PERSON] та він сам постійно проживали і були зареєстровані в [INFO], яку приватизували на чотирьох чоловік. Бабуся та дід [PERSON] були людьми дуже похилого віку, страждали на хронічні захворювання, із-за старості не могли себе обслуговувати, позивач, проживаючи разом із ними, забезпечував їх необхідним харчуванням, одягом, медикаментами, за свій рахунок сплачував комунальній послуги, забезпечував їхнє життя на достойному рівні. [PERSON] померла 23.02.1999, а [PERSON] залишився самотнім у віці 94 роки. На той час із-за хвороби він вже не вставав з ліжка, не міг себе обслуговувати і запропонував позивачу укласти письмовий договір, на підставі якого, [PERSON] буде надавати йому довічний догляд та поховає його, а він передасть йому у власність належну йому 1/4 частку квартири [ADDRESS]. 24 квітня 1999 року у присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] між ними був укладений письмовий договір, відповідно до якого, [PERSON] передав [PERSON] у власність належну йому по праву власності частину квартири, а позивач узяв на себе зобовязання довічно матеріально забезпечувати та надавати усі види догляду за [PERSON] Цей договір відповідав їхнім дійсним намірам, укладався ними у відповідності з їхньою волею та на вигідних для них умовах. Цим договором були визначені всі істотні умови, про що свідчать їхні особисті підписи на договорі. Необхідність укладання такого письмового договору виникла у звязку з тим, що [PERSON] був непрацездатною особою за віком та станом здоров`я та на час укладання договору погано себе почував. Вони домовились, що коли [PERSON] стане краще, вони зроблять нотаріальне посвідчення цього договору, але через тиждень після його укладання, з [PERSON] трапився інсульт, деякий час він знаходився в безпорадному стані, не міг говорити. Поступово йому становилось краще, але він був дуже слабким і 19 квітня 2000 року - помер. Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити, вказуючи, що зі свого боку він повністю виконав угоду, яка була письмово укладена між ним та [PERSON] - довічно матеріально забезпечував та надавав усі види догляду [PERSON], поховав його, але угода не була нотаріально посвідчена із-за поважних причин - хвороби [PERSON], тому він був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Відповідач [PERSON] позов визнала у повному обсязі та пояснила, що [PERSON] - це її мати, а [PERSON]- вітчим. Вона підтвердила, що їй було відомо про намір і бажання [PERSON] укласти договір довічного утримання з [PERSON], вони разом обговорювали умови цього договору та складали текст. Вона була присутня при укладання цього договору 24 квітня 1999 року і підтверджує, що [PERSON] власноручно поставив підпис під договором довічного утримання, що цей договір відповідав його волевиявленню і бажанню і суду був наданий саме той договір, який був підписаний [PERSON] та [PERSON] 24.04.1999 р. Також вона пояснила, що із-за хвороби [PERSON] цей договір не було нотаріально посвідчено, але [PERSON] виконав умови договору, доглядав і утримував [PERSON], поховав діда, до теперішнього часу проживає в квартирі, володіє та користується спірним майном. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. За правилами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить по праву спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 23 грудня 1997 року (реєстр. № 9-97-108068). Таким чином, виходячи із принципу рівності часток при приватизації майна, кожному із власників належить по 1/4 частині квартири [ADDRESS]. За правилами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Квартира [ADDRESS] - це ізольована трьохкімнатна квартира житловою площею 40,3 кв.м, загальною площею 76,9 кв.м. Як убачається з довідки про склад сімї в квартирі були постійно зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її чоловік - [PERSON]. [PERSON] померла 23 лютого 1999 року у віці 87 років 24 квітня 1999 року у присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому по праву власності 1/4 частину квартири [ADDRESS], а [PERSON] взяв на себе зобовязання довічно матеріально забезпечувати та надавати усі види догляду за [PERSON] Відповідно до умов договору матеріальне забезпечення, яке щомісячно [PERSON] мав надавати [PERSON] оцінювалось у суму 250 грн. за їхньою взаємною згодою. Догляд, що повинен був надаватися [PERSON] [PERSON] включав в себе: забезпечення його харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, повязаних з проживанням [PERSON] в зазначеній квартирі; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення [PERSON] всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON], які були свідками при укладанні письмового договору довічного утримання 24 квітня 1999 року, підтвердили факт укладання цього договору, що [PERSON] самостійно прочитав договір, виразив задоволення, що текст договору відповідає його бажанню та власноручно поставив підпис під ним. Свідки також підтвердили, що позивач сумлінно виконував умови договору до смерті [PERSON], поховав його. Відповідно ст. 425 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоровя (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобовязується надати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] фактично був укладений договір довічного утримання. Цей договір відповідав їхнім дійсним намірам, укладався ними у відповідності зі справжньою їхньою волею та на вигідних для них умовах. Цим договором були визначені всі істотні умови. [PERSON] помер 19 квітня 2000 року. Як убачається з витягу із реєстру Спадкових справ, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, тобто, ніхто із спадкоємців не звертався із заявою про прийняття або відмову від спадщини після його смерті, заповіт відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР ( 1963 р.), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На підставі викладеного,

Outcome: approved