Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодрянської сільської ради Макарівського району Київської області, відділу Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області, третя особа - Бахмацька районна державна адміністрація про визнання права власності на спадкове майно у виді земельних ділянок та грошових вкладів, які залишились після смерті його матері [PERSON] та вітчима [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він прийняв спадщину після смерті матері та вітчима, але не може оформити свої спадкові права у нотаріуса, оскільки, мати заповідала йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0345819, згідно якого згодом отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 781345, котрий не вказаний в заповіті. Окрім того, для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та вітчима нотаріусу необхідно надати докази в підтвердження родинних стосунків між позивачем та померлими, але, документи, що підтверджують родинний зв»язок позивача і його матері не збереглися, а вітчим взагалі не є його кровним родичем. Дані обставини перешкоджають отриманню позивачем свідоцтв на право на вказані вище спадщини і унеможливлюють належним чином реалізацію права позивача на розпорядження успадкованим майном, а тому, з урахуванням уточнення своїх позовних вимог за захистом своїх порушених прав [PERSON] звернувся до суду і просить встановити факти прийняття ним спадщини після смерті матері та вітчима та визнати на ним право власності на успадковане майно у виді земельних ділянок та грошових заощаджень. Сторони та представник третьої особи в судове засідання не з»явилися, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] 21.01.2005 року вказана особа на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0345819 заповідала своєму синові [PERSON] (а.с. 17). 04.07.2008 року Бахмацькою районною державною адміністрацією [PERSON] на підставі розпорядження голови Бахмацької райдержадміністрації від 26.12.2007 року № 567 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 781345, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 6.28 га, розташованої на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.21). Позивач у встановлені законодавством строки звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом і за заповітом після смерті матері, що підтверджується копією спадкової справи, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 32-37). Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, оскільки, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0345819, який померла [PERSON] заповідала своєму синові [PERSON] - відсутній. Взамін даного правовстановлюючого документа 04.07.2008 року Бахмацькою районною державною адміністрацією було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 781345 на ім»я [PERSON] Відсутність у позивача документів, які б підтверджували зміну прізвища його матері з «[PERSON]» на «[PERSON]» унеможливлює прийняття ним спадщини після смерті матері за законом. Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України від 06.12.2013 року вбачається, що до спадкового майна після смерті [PERSON] належать грошові вклади, які зберігаються у філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» м.Бахмача ТВБВ № 10024/0257 на компенсаційному рахунку [NUMBER] на суму 10504.20 грн. (а.с.13). Мати позивача - [PERSON] з 01.01.1959 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. За життя [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 406098, виданого 07.11.2005 року Бахмацькою районною державною адміністрацією, був власником земельної ділянки площею 6.6600 га, розташованої в с.Білі Вежі Бахмацького району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та мав грошові вклади, які зберігаються у філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» м.Бахмача ТВБВ № 10024/0257 на компенсаційних рахунках [NUMBER], [NUMBER] на загальну суму 1534.09 грн. ( а.с.22, 12). [PERSON] помер [INFO], не склавши за життя заповіту (а.с.10). У встановлені законодавством строки позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті вітчима, проте отримав відмову по причині відсутності доказів родинних стосунків зі спадкодавцем. Позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] мотивовані тим, що отримавши вищевказану відмову нотаріуса через недоведеність родинних стосунків з вітчимом, які підтверджуються лише копією свідоцтва про одруження матері позивача з [PERSON] (а.с.35) та довідками Кодрянської селищної ради (а.с.14-16) він не може належним чином реалізувати свої спадкові права. Згідно довідки № 189 від 14.04.2014 року, виданої Кодрянською селищною радою Макарівського району Київської області вбачається, що [PERSON] з 2002 року по 2012 рік проживав однією сім»єю разом з матір»ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] в [ADDRESS] і після їх смерті фактично прийняв спадщину. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування, від 30.05.2008. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу статті 3 цього Кодексу право на звернення до суду має кожна особа, яка має намір захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Згідно п.23. вищевказаної Постанови ВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки, спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася після 01.01.2004 року, то вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Проте, з огляду на вищевикладене, та з урахуванням того, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки, як було встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, на момент смерті спадкодавців проживав з ними однією сім»єю, він є єдиним спадкоємцем після смерті матері та вітчима, то його вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки площею 6.28 га, розташованої на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його покійній матері [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 781345 та грошових вкладів, які зберігаються у філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» м.Бахмача ТВБВ № 10024/0257 на компенсаційному рахунку [NUMBER] на суму 10504.20 грн. та у виді земельної ділянки площею 6.6600 га, розташованої в с.Білі Вежі Бахмацького району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та грошових вкладів, які зберігаються у філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» м.Бахмача ТВБВ № 10024/0257 на компенсаційних рахунках [NUMBER], [NUMBER] на загальну суму 1534.09 грн., які належали його вітчиму [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial