Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 26.05.2014р., приблизно о 13:56 год., [PERSON], керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме, технічно несправним автомобілем марки «Пежо 405», д.н.з. [NUMBER], яким незаконно заволодів у [PERSON], не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, рухався зі швидкістю приблизно 80 км./год., по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини бульвару Чоколовському, в м.Києві, зі сторони площі Севастопольської, в напрямку вул. Уманської, в крайній правій смузі руху, де дорога має три смуги руху в попутному напрямку. Наближаючись до зупинки громадського транспорту вул.Міцкевича, яка розміщена навпроти будинку №37 по бульвару Чоколовському в м. Києві, [PERSON] проявив неуважність, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості з урахуванням дорожньої обстановки, не витримав безпечний інтервал та дистанцію з маршрутним таксі автобусом «Богдан А-09202» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який зупинився на зупинці громадського транспорту вул. Міцкевича, для висадки та посадки пасажирів, чим грубо порушив п.п 1.5, 2.1 а), 2.3 а), б), д), 12.1, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення з задньою правою частиною зазначеного автобуса «Богдан А-09202» д.н.з. [NUMBER], після чого здійснив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які знаходились на зупинці громадського транспорту. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину в інкримінованому діянні визнав повністю, щиро розкаявся та дав пояснення щодо вчиненого ним злочину, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. 12 січня 2015 року Солом'янським районним судом м. Києва винесено вирок, який набрав законної сили, по справі № 1-кп/760/82/15, яким [PERSON] визнано винним за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України. Позивач зазначає, що на його лікування було затрачено коштів в розмірі 11 902 грн. 80 коп. Також позивач зазначає, що йому було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 100 000 грн. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заподіяну матеріальну шкоду спричинену внаслідок злочину, у розмірі 11 902 гривень 80копійок, що складає вартість лікарських препаратів та матеріалів медичного призначення та стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за заподіяну внаслідок злочину моральну шкоду, в розмірі 100 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у відсутність позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.05.2014р., приблизно о 13:56 год., [PERSON], керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме, технічно несправним автомобілем марки «Пежо 405», д.н.з. [NUMBER], яким незаконно заволодів у [PERSON], не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, рухався зі швидкістю приблизно 80 км./год., по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини бульвару Чоколовському, в м.Києві, зі сторони площі Севастопольської, в напрямку вул. Уманської, в крайній правій смузі руху, де дорога має три смуги руху в попутному напрямку. Наближаючись до зупинки громадського транспорту вул.Міцкевича, яка розміщена навпроти будинку №37 по бульвару Чоколовському в м. Києві, [PERSON] проявив неуважність, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості з урахуванням дорожньої обстановки, не витримав безпечний інтервал та дистанцію з маршрутним таксі автобусом «Богдан А-09202» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який зупинився на зупинці громадського транспорту вул. Міцкевича, для висадки та посадки пасажирів, чим грубо порушив п.п 1.5, 2.1 а), 2.3 а), б), д), 12.1, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення з задньою правою частиною зазначеного автобуса «Богдан А-09202» д.н.з. [NUMBER], після чого здійснив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON], які знаходились на зупинці громадського транспорту. Вбачається, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Згідно висновку судово-медичної експерттизи № 1228/е від 15.07.2014р. встановлено, що при вивченні медичної документації на момент звернення за медичною допомогою 26.05.2014 о 14.07 у [PERSON], [INFO], мали місце тілесні ушкодження у вигляді: а) забійної рани тім'яної ділянки; б) закрита травма правого стегна - перелом стегнової кістки в нижній третині (метадіафіз) зі зміщенням уламків (а.с. 12-16). Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров'я). Рентгенологічні дані вказують на наявність перелому стегнової кістки, що потребувало проведення оперативного втручання з метою репозиції, що дозволяє вважати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаного з'єднання та тканин так і власно функції суглобу буде перевищувати 21 добу, а саме цей строк слід враховувати при визначенні тривалості розладу здоров'я, як судово-медичний критерій визначення ступеню тяжкості. Тому є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, зазначене у п. б) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил». Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати вказаному терміну. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину в інкримінованому діянні визнав повністю, щиро розкаявся та дав пояснення щодо вчиненого ним злочину, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. 12 січня 2015 року Солом'янським районним судом м. Києва винесено вирок, який набрав законної сили, по справі № 1-кп/760/82/15, яким [PERSON] визнано винним за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (а.с. 5-11). Вбачається, що на лікування [PERSON], було затрачено кошти в розмірі 11 902 грн. 80 коп., що підтверджується квитанціями, копії яких мусяться в матеріалах справи (а.с. 18-19). Частина 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, як передбачено ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Зважаючи на викладене вище, з урахуванням вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року, який набрав законної сили, по справі № 1-кп/760/82/15, яким [PERSON] визнано винним за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди спричиненої внаслідок злочину в розмірі 11902 грн. 80 коп. обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за заподіяну внаслідок злочину моральну шкоду, в розмірі 100 000 грн., слід зазначити наступне. Позивач при зверненні до суду зазначав, що окрім матеріальної шкоди також позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивачу було завдано середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що супроводжувалися і супроводжуються на даний час в процесі одужання постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю. Також позивач зазначав, що постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт він відчував в післяопераційний період та період реабілітації після проведеної операції. Окрім того позивач зазначав, що він переніс великий страх, який він відчував до та після проведення операції за його життя та можливість назавжди залишитись скаліченим та не в повній мірі бути здатним виконувати фізичні навантаження, рухатись та можливість в повній мірі бути працездатним. Також позивач зазначав, що він і досі кульгає, через що відчуває моральне страждання та стрес, а також у нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю страждає не лише позивач, але і його близькі та знайомі люди. Непокоять також позивача постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питаннях його життя, порушився звичний уставлений порядок життя позивача. Післяопераційний період змусив позивача постійно приймати ліки та препарати для видужування та покращення свого здоров'я. Позивач з моменту заподіяння шкоди та по даний час не може виконувати фізичні навантаження та займатись будь-якою фізичною роботою. Крім того, позивач постійно переносить переживання з приводу коштів, які були витрачені сім'єю позивача на проведення операції, придбання лікарських препаратів. Також позивач зазначав, що він є, та на момент скоєного по відношенню до нього злочину був, студентом Національного авіаційного університету, пережита позивачем дорожньо-транспортна пригода, як наслідок, завдала шкоду учбовому процесу позивача, адже в період його лікування він не мав змоги навчатись та скласти іспити, що позбавило його можливості отримати відповідні бали та, як наслідок, отримувати стипендію в подальший семестр. Така життєва ситуація приносить для позивача стрес, психічний розлад та зневіру у свої власні силі та можливість жити краще. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Постановою Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4 (Постанова №4) зазначається, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. В Постанові №4 також зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З матеріалів справи вбачається, що шкода здоров'ю, [PERSON] була заподіяна, що підтверджується довідкою судово-медичної експертизи №1228/Е, протиправність діяння, причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача і наявність вини заподіювача визначена вироком Солом'янського районного суду м. Києва по справі № 1-кп/760/82/15. Враховуючи те, що суб'єктом відповідальності згідно ст. ст. 1167, 1168 ЦК України є відповідач [PERSON] (засуджений), суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 243,60 грн. та судовий збір за вимогу не майнового характеру в сумі 1000 грн., а всього 1243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved