Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, якою вказав, що [INFO] року його бабуся [PERSON] . [INFO] , склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Білозерсьокї державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2223 на ім`я [PERSON] та [PERSON] . [INFO] бабуся заявника померла, спадкова справа після померлої не заводилася, [PERSON] , яка за заповітом є спадкоємцем після бабусі, до нотаріуса для оформлення спадщини не зверталася, спір щодо спадкового майна відсутній. Заявник вказав, що він має намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] , проте приватний нотаріус видав йому лист-роз`яснення про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину з тих підстав, що у заповіті допущена помилка та існує розбіжність прізвища ім`я та по-батькові, вказаних в паспорті заявника та ім`я та по-батькові спадкоємця за заповітом. Так, ім`я та по-батькові заявника « [PERSON] », а в заповіті його вказано як « [PERSON] ». На підтвердження вищевикладеного [PERSON] додав до заяви копії документів, що підтверджують його родинні відносини з бабусею. Крім того, наголосив, що [PERSON] заповіла все майно [PERSON] та [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] . Заявник вважає, що бабуся в заповіті мала на увазі саме його, оскільки чоловік на ім`я « [PERSON] » за вказаною адресою не був зареєстрований, а саме заявник мешкав та був зареєстрований за вказаною адресою. Заявник вказав, що бабуся не могла скласти заповіт на його батька - [PERSON] , оскільки той помер [INFO] і бабуся про це знала. [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через помилку в заповіті, тож змушений звернутися до суду. Зважаючи на вищевикладене заявник просив суд встановити юридичний факт того, що він є особою на яку складено заповіт від імені [PERSON] , ( [INFO] ), посвідчений 12 листопада 2003 року Білозерською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2223 та за яким [PERSON] заповіла все належне їй майно по закону у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] . Представник заявника надав суду пояснення, аналогічні вищевикладеному, заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Представник Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області надав суду заяву, якою просив розглядати справу без його участі, заперечень проти задоволення заяви не має, просив вирішити справу на розсуд суду. 24 січня 2019 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області за заявою [PERSON] про встановлення юридичного факту було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 18 липня 2019 року вирішено вважати вірним написання в заяві [PERSON] по-батькові заінтересованої особи-1 як « [PERSON] », замість помилкового « [PERSON] » та виправлено відповідні описки в ухвалі Білозерського районного суду Херсонської області від 24.01.2019 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного: Заповітом від 12.11.2003 року, посвідченого Білозерською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2223, [PERSON] , [INFO] , все належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] , проживаючим в [ADDRESS] а в рівних частинах кожному. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.06.1979 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.02.2003 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, вбачається, що заявник є сином [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Заповітом від 12.11.2003 року, посвідченого Білозерською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2223, [PERSON] , [INFO] , все належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] , проживаючим в [ADDRESS] в рівних частинах кожному. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області 15.01.2018 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Як вбачається з заповіту, [PERSON] заповіла майно [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] . При цьому, згідно з виписки з погосподарської книги № 2122 від 26.10.2018 року, за вказаною адресою за період 2001-2005 роки були зареєстровані: 1.голова домогосподарства - [PERSON] , який помер [INFO] ; 2.дружина - [PERSON] , 1956 року народження; 3.син - [PERSON] , 1979 року народження; 4.донька - [PERSON] , 1987 року народження. Додатково вказано, що [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований. Відповідно до довідки Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 2047 від 25.10.2018 року, [PERSON] проживала та була прописана по день смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті та протягом 6 місяців після смерті за цією адресою були прописані та проживали: невістка - [PERSON] , 1956 року народження, онук - [PERSON] , 1979 року народження, онука - [PERSON] , 1987 року народження та правнука [PERSON] . Листом-роз`ясненням про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 26.10.2018 року, приватний нотаріус Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенко В.М. відмовив заявнику у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не є спадкоємцем по заповіту, так як не співпадає по-батькові. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона була невісткою померлої [PERSON] . Вона разом з покійною їздила до нотаріуса і при ній [PERSON] казала, що хоче заповісти все своє майно їй та онуку - [PERSON] . Свідок [PERSON] вказала, що вона була сусідкою [PERSON] , яка розказувала їй, що заповіла свій будинок невістці та онуку - [PERSON] . Статтею 16 ч.1 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Рішенням Конституційного Суду України у справі від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, суд приходить до висновку про те, що заявником було надано достатньо доказів того, що [PERSON] є особою на яку складено заповіт від імені [PERSON] , ( [INFO] ), посвідчений 12 листопада 2003 року Білозерською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2223 та за яким [PERSON] заповіла все належне їй майно по закону у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] , від встановлення вказаного факту залежить виникнення майнових прав заявника, а саме: отримання останнім свідоцтва про право на спадщину після померлої бабусі, а тому заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 294 ч. 7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення при розгляді справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved