Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 14.05.2019 року уклав шлюб із [PERSON] про що Виконавчим комітетом Холмівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис №14 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Вказує, що у даному шлюбі у народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Зазначає, що на даний час шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично не існують. З відповідачем шлюбні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові один до одного, що призвело до розпаду сім`ї. Посилаючись на те, що відносини не складались, постійно виникали розбіжності, по сьогоднішній день не підтримують сімейних відносин, шлюб існує лише формально, з відповідачем проживає окремо, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем зареєстрований Виконавчим комітетом Холмівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 14 травня 2019 року, актовий запис №14, розірвати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 02.11.2021 року через канцелярію суду зареєстровано зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Свій зустрічний позов відповідач обґрунтовує тим, що [PERSON] не бачив доньку тривалий час, не цікавиться її життям, а вона неодноразово випрошувала в нього кошти на утримання та забезпечення необхідним для доньки. Зазначає, що [PERSON] не забезпечує дитину продуктами харчування, одягом, взуттям, засобами гігієни, ліками, іграшками для розвитку тощо. Утримувати доньку їй допомагає мати та сестри, а дитина потребує значних коштів для утримання та розвитку, забезпечення всім необхідним для життєдіяльності, внаслідок чого вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Вказує, що [PERSON] має нерегулярні доходи, є особою молодого віку, працездатний, здоровий, в нього відсутні будь-які захворювання, в нього немає інших дітей, він займається діяльністю з виготовлення та постачання суші. Враховуючи вищевикладене, просить суд за наслідками розгляду зустрічного позову присудити до щомісячного стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 гривень щомісячно з врахуванням щорічної індексації, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та присудити до щомісячного стягнення з [PERSON] на її користь, аліменти на її утримання в сумі 2000 гривень щомісяця з врахуванням щорічної індексації, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною 3-х років, тобто до [INFO] . 24.11.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено прийняти зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~та дружини\~та перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 16.12.2021 року через канцелярію суду зареєстровано заяву представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень щомісячно з врахуванням щорічної індексації, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та присудити до щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на її утримання в сумі 500 гривень щомісяця з врахуванням щорічної індексації, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною 3-х років, тобто до [INFO] . Позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою у підготовче засідання не з`явився. Однак, представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом та його представника та просила задоволити первісний позов. Також вказує, що [PERSON] визнає та просить задоволити зменшені позовні вимоги позивача за зустрічним позовом. Відповідач за первісною позовною заявою та позивач за зустрічною позовною заявою в підготовче судове засідання не з`явилася. Однак, представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом та її представника та просила задоволити зустрічну позовну заяву та визнала первісний позов. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. 14.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Холмівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №14, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально. Оскільки позивач за первісним позовом наполягає на розірванні шлюбу, відповідач за первісним позовом визнав позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини за зустрічним позовом, то суд виходить з такого. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.2020 року, за актовим записом №922, виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно дост.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів, може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є фізично здоровою особою та може виконувати обов`язок по утриманню дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Крім того, відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом та погодився сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 3000, 00 грн. За\~Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, оскільки відповідач за зустрічним позовом визнав позовні вимоги, його платоспроможність та заявлений розмір аліментів на утримання дитини не підлягають доказуванню. При таких обставинах, суд, оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її здоров`я та гармонійного розвитку, враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом не заперечує проти розміру аліментів, заявлених позивачем за зустрічним позовом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом. Згідно ч.1, ч. 4\~ст.\~75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі 500 грн. З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягує з відповідача (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500 грн. Відповідно до ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved