Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, з урахуванням уточнених позовних вимог від 29.09.2016 року, до [PERSON], [PERSON] міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області , залучених судом в процесуальному статусі третіх осіб ТОВ «Піраміда», [PERSON] про виключення автомобіля з акту опису та арешту та визнання права власності на 1\\2 частку автомобіля, як майна, набутого в шлюбі. На обґрунтування позову, і в судовому засіданні 06.09.2017 року позивач вчергове усно уточнивши позов вважає, що за ним слід визнати право власності на автомобіль в цілому, як такий, що був придбаний за особисті кошти [PERSON] і перебував постійно у його фактичному володінні та користуванні, а тому, хоча титульним власником авто значиться відповідачка [PERSON] і вироком суду, котрим останню визнано винною та присуджено конфіскацію усього належного майна, окрім житла, спірне майно слід виключити з акту опису та арешту. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просять позов задовольнити з зазначених у тексті позову підстав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнала. Після уточнення позивачем власних позовних вимог, [PERSON] в судові засідання не зявлялася, і щодо уточнених позовних вимог не висловлювала думки. Представники відповідачів [PERSON] міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області та третьої особи ТОВ «Піраміда» заперечили позов зазначили, що автомобіль описано та арештовано на виконання вироку суду, належними та допустимими доказами позивач не довів придбання автомобіля за його особисті кошти, й крім того зазначеним вище вироком суду, котрий набрав законної сили, встановлено факт набуття спірного автомобіля за кошти, здобуті злочинним шляхом. А тому в силу ст.. 73 Сімейного кодексу України, при відшкодуванні шкоди завданої кримінальним правопорушенням одного з подружжя,стягнення може бути накладено на майно, набуте за час шлюбу. Третя особа [PERSON] не забезпечив явку в судове засідання власного представника, хоча належним чином повідомлявся судом про час і місце судового розгляду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення нне підлягає з наступних підстав. 28 вересня 2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] За час шлюбу, 05.09.2006 року, ними було придбано автомобіль [NUMBER], титульним власником якого є [PERSON], що вбачається з наявної у справі копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №709552. В графі «особливі відмітки» цього документа зазначено, що транспортний засію придбано в кредит в КБ ПРИВАТБАНК, й право керування автомобілем має позивач. Отже 05.09.2006 року між КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] було укладено кредитний договір № ТЕАWАN02006114 , згідно якого позичальнику було відкрито кредитну лінію на суму 9\~142, 00 доларів США на купівлю автомобіля, та 3312, 882 доларів США на сплату страхових платежів. З урахуванням офіційного курсу НБУ долара США до гривні України (1 долар США 5, 05 гривень) станом на дату укладання цього договору кредиту, грошовий еквівалент позиченої [PERSON] суми позики на придбання автомобіля становить 46\~167, 1 гривень. Виконання [PERSON] даного грошового зобовязання було забезпечено заставою придбаного за кредитні кошти автомобіля [PERSON], 2006 р.в. д.н.з. [NUMBER], вартістю 50\~990 гривень. Судом також встановлено, що вироком суду, котрий набрав законної сили, від 15 липня 2014 року, відповідачку [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 191 ч.5 та 209 ч.1 Кримінального кодексу України. Додатковим покаранням присуджено конфіскувати кошти, одержані [PERSON] злочинним шляхом, та конфіскувати майно, окрім житла. Також судом встановлено, що на виконанні у [PERSON] міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження №51990495 від 18.08.2016 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб (ТОВ Піраміда, [PERSON]І.) з загальною сумою стягнення 195\~283, 20 гривень. В ході виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження з внесенням відповідних відомостей до Реєстру заборон. Оскільки згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України, за боржником зареєстроване право власності на автомобіль [NUMBER], відтак державним виконавцем винесено постанову про оголошення в розшук автомобіля. 09.09.2016 року спірний автомобіль описано та заарештовано, про що складено акт опису та арешту. З приводу підставності позовних вимог [PERSON] суд зауважує наступне. За загальним правилом статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Суд нагадує, що в останньому засіданні 06.09.2017 року, позивач відмовився від вимоги про визнання за ним право власності на 1\\2 ідеальну частку автомобіля, усно уточнив другу вимогу й остаточно просив суд визнати спірний автомобіль в цілому його особистою приватною власністю, оскільки зі слів позивача автомобілем він особисто користувався, і на погашення кредитного боргу перед банком, вносив особисті кошти. Проте вочевидь для суду, системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє зробити висновок про поширення на спірний автомобіль саме права спільної сумісної власності подружжя, оскільки майно було набуте в шлюбі подружжям [PERSON], за договором кредиту, укладеним в інтересах сімї. З урахуванням даного висновку суд наголошує, що позивачем будь якими належними та допустимими доказами не доведено придбання даного автомобіля за його особисті кошти, з метою можливості констатувати, що [PERSON] д.н.з ВО 0797 АЕ, є його особистим майном оскільки наданими суду на дослідження копіями полісів страхування цивільної відповідальності та копіями талонів про проходження державного технічного огляду може бути доведено виключно факт внесення від імені позивача конкретних страхових платежів і транспортного податку, однак не може вважатися факт проведення розрахунків з банком за позичені на придбання автомобіля кошти, особистими грошима [PERSON] Навпаки, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, котрий набрав законної сили, від 15 липня 2014 року встановлено, що «внаслідок злочинних умисних дій [PERSON], перебуваючи на посаді головного бухгалтера ТОВ «Піраміда», шляхом зловживання своїм службовим становищем незаконно заволоділа коштами ТОВ «Піраміда» в сумі 721\~039, 51 гривень. Отримавши злочинним шляхом вказані кошти, [PERSON] вчиняла фінансові операції з частиною таких коштів, зокрема в період з 01.10.2009 року по 30.08.2011 року за допомогою субєкта первинного фінансового моніторингу - ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, вносячи готівку в касу банку та з 14.06.2010 року використовуючи картковий рахунок №29924582850303, здійснювала платежі щодо погашення заборгованості (кредиту) по кредитному договору ТЕАWАN02006114 від 05.09.2006 року, укладеним з ПАТ КБ ПРИВАТБАНК по кредитному рахунку №29092055126286, щодо придбання в розстрочку автомобіля [PERSON] 1, 5 2006 р. …. Погашення заборгованості здійснювалося шляхом зарахування готівки на рахунок в сумі 3466, 41 доларів США, що становить 27\~554, 02 гривень та шляхом перерахування коштів з карткового рахунку в ПАТ КБ ПРИВАТБАНК №29924582850303 в сумі 1978, 77 доларів США, що становить 15770, 80 гривень, загалом 43324, 82 гривень.» Диспозицією частини третьої ст. 73 Сімейного Кодексу України передбачено, що при відшкодуванні шкоди, завданої кримінальним правопорушенням одного з подружжя, стягнення може бути накладено на майно, набуте за час шлюбу, якщо рішенням суду встановлено, що це майно було придбане на кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення. А тому суд приходить до переконання, що враховуючи суму позичених [PERSON] коштів на придбання автомобіля [PERSON] в 2006 році, у гривневому еквіваленті 46\~167, 1 гривень, і оскільки є доведеним вироком суду факт, що спірний автомобіль було придбано за кредитні кошти, сплачені пізніше банку на рахунок коштів в гривневому еквіваленті в сумі 43\~332, 82 гривень, здобутих внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, відсутні підстави виключати спірний автомобіль з акту опису та арешту з метою уникнення реалізації майна в примусовому порядку.

Outcome: dismissed