Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити розмір належних їм з відповідачем [PERSON] часток у житловому будинку [ADDRESS] , який є їх спільною сумісною власністю, посилаючись на те, що даний будинок розділений між ними в натурі, проте розмір частки кожного з них не визначений, що впливає на порядок користування та розпорядження нерухомим майном. В підготовче судове засідання представник позивача адвокат Безугла І.С. не прибула, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутності, зазначаючи про визнання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , що належить їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав Тетіївського МБТІ від 24.04.2012 року (а.с.8) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.07.2019 року (а.с.9). Даний будинок за мировою угодою від 28.12.2009 року, визнаною ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.12.2009 року, розділений між ними в натурі. За [PERSON] визнано право власності та виділено йому в натурі приміщення в будинку [ADDRESS] , що позначені в поверховому плані під номером 1-5 пл. 10.9 кв.м., 1-6 пл. 7.7 кв.м., 1-7 пл. 11.0 кв.м., підвал I пл. 37.1 кв.м., VI пл. 26.9 кв.м., із господарських будівель: хлів (на плані - 4). За [PERSON] визнано право власності та виділено їй в натурі приміщення в будинку [ADDRESS] , що позначені в поверховому плані під номерами: 1-1 пл. 6.2 кв.м., 1-2 пл. 9.4 кв.м., 1-3 пл. 2.3 кв.м., 1-4 пл. 3.5 кв.м., 1-9 пл. 18.4 кв.м., 1-8 пл. 19.2 кв.м., тамбур VIII пл. 5.5.кв.м., приміщення VII пл. 2.7 кв.м., підвал II пл. 15.1 кв.м., III пл. 4.4 кв.м., V пл. 3.5 кв.м., IV пл. 4.4 кв.м., із господарських будівель: криниця (на плані - К), літня кухня (на плані - 3), погріб (на плані - 5), господарська будівля (на плані - 6) - копія мирової угоди та копія ухвали Тетіївського районного суду Київської області - а.с. 6,7). Проте розмір частки кожного з них визначений не був. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної сумісної власності викладено в ч. 1 ст. 368 ЦК України як власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. У ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено в судовому засіданні, житловий будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін та розділений між ними в натурі. На даний час сторони бажають припинити право спільної сумісної власності та не заперечують, що частки кожного із них у праві власності на житловий будинок є рівними, а тому суд, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, вважає, що належні сторонам частки житлового будинку [ADDRESS] є рівними, а тому визначає за ними право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] по Ѕ частині кожному.

Outcome: approved