Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 59 799 грн., з урахуванням індексу інфляції в розмірі 2930,15 грн, 3% річних від суми боргу в сумі 491,49 грн., а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розміі 4481,11 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. В обґрунтовування позову зазначив, що 22 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. За умовами договору позики [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в сумі 59 799 грн., в свою чергу, позичальник отримав для власних потреб грошові кошти у вказаному вище розмірі та зобов'язався повернути всю суму позики в строк до 22 жовтня 2014 року. На підтвердження укладання договору позики та взятих на себе грошових зобов'язань відповідачем була написана боргова розписка. До теперішнього часу борг в повному обсязі не повернуто, що стало підставою звернення до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надавав заяву про слухання справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір позики на суму 59 799 грн., яку відповідач зобов'язався повернути до 22 жовтня 2014 року. На підтвердження укладання договору позики та взятих на себе грошових зобов'язань відповідачем була написана боргова розписка від 22 жовтня 2012 року, про те, що він дійсно отримав в борг грошу в сумі 59 799 гривень та зобов'язався повернути борг до 22 жовтня 2014 року, оригінал якої надано представником позивача (а.с.22) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі / ст. 11 ЦПК України /. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень / ст. ст. 10, 60 ЦПК України /. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, що в даному випадку і виконано сторонами. За умови вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи умови договору та вимоги законодавства, сума боргу в розмірі 59799 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати за листопад, грудень 2014 року в сумі 2930,15 грн. Відповідно до інформації з офіційного сайту Міністерства фінансів України рівень інфляції становить: за листопад 2014 року - 101,9 %, за грудень 2014 року - 103,0 %, сумарний індекс інфляції складає 104,9% Розрахунок інфляційних збитків на суму боргу 59799грн. за період з 31.10.2014 року по 31.12.2014 року складає:59799 грн. х 104,9%-59799 = 2930,15 грн. В позовній заяві, позивачем визначено прострочення щодо нарахування трьох відсотків річних від суми боргу 59799 грн. за період з 23.10.2014 року по 30.01.2015 року, що становить 100 днів. За розрахунком 3% річних на суму боргу 59799 грн. складає: 59799 х 3% /100%/ 365 дн. х 100 дн. = 491,49 грн. Враховуючи вимоги законодавства та умови договору, вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3% річних суд вважає обґрунтованими. В позовних вимогах також заявлено про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 4481,11 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Обгрунтовуючи вимогу, позивач посилається на ст. 611 ЦК України та ст.. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» (далі Закон), якою передбачено розмір пені. Згідно ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Законом визначено, що він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Таким чином, цей Закон не поширюється на правовідносини, яки виникли між сторонами по справі. Враховуючи вимоги Закону та відсутність умов договору щодо сплати неустойки, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 4484,11 грн. задоволенню не підлягають. Таким чином, загальний розмір суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми складає 63223, 64 грн. На підставі зазначеного, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 632,23 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial