Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач покликається на те, що з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Городенківського районного суду від 08.12.2020 - розірвано. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні сина, не спілкується з ним, не вітає зі святами, включаючи дні народження. Добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачкою не вдається, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. 11.11.2021 представник позивача - працівник Коломийського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що в позовній заяві помилково вказана дата народження [PERSON] « [INFO] » замість правильної « [INFO] », тому вважає за необхідне уточнити зазначену інформацію та вважати правильною дату народження [PERSON] - [INFO] . Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. В заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідачка вказала, що позовні вимоги визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2020 року по справі № 342/1073/20 (провадження № 2/342/656/2020), яке набрало законної сили 11.01.2021, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 24.06.2001 Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 5 від 24.06.2001; після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 7 від 21 жовтня 2008 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Із довідки № 3-216, виданої 20.07.2021 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що позивач [PERSON] , 1976 року народження, зареєстрований і проживає по [ADDRESS] ; разом з ним без реєстрації проживає син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в розірваному шлюбі, неповнолітній син сторін проживає з позивачкою, відповідач, який проживає окремо від сім`ї, коштів на утримання дитини не дає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Враховуючи зазначені позивачем підстави позовних вимог, визнання позову відповідачкою, приймаючи до уваги положення ст.ст. 181-183 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідачки в користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 21.07.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved