Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив зменшити розмір аліментів, які сплачуються за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 серпня 2014 року, з ? частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що зазначеним рішення суду на відповідача покладений обовязок сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % від усіх видів заробітку та 100 гривень додаткових витрат на дитину. Його матеріальне становище змінилося, адже 18 березня 2015 року він був звільнений з роботи та на сьогоднішній день ніде працює. Також він оформлює документи для подачі до центру зайнятості. Також його сімейний стан змінився, 26 серпня 2015 року у позивача народилася донька - [PERSON] [PERSON]. З матірю доньки - [PERSON] він не перебуває в шлюбі, але проживаємо разом та веде спільне господарство з початку червня 2014 року, тобто весь цей час проживає однією сімєю. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], в якому просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що її стан здоровя матеріальне становище погіршилися, оскільки вона перебувала на стаціонарному лікуванні та змінилися істотні умови оплати праці. [PERSON] не добросовісно виконується протягом всього часу судове рішення щодо стягнення аліментів, а саме боржником з березня 2015 року по червень 2016 року добровільно виплати не здійснювалися. В червні місяці [PERSON] було здійснено виплати по аліментах у розмірі 3100 гривень та у липні місяці 2040 гривень. Данні витрати у такому випадку перевищують ного реальні доходи, що ставить під сумнів його матеріальне становище, па яке посилається позивач. [PERSON] працює і по теперішній час, але не офіційно, приховуючи свій дохід, для того щоб не здійснювати виплат в повному обсязі та вводить суд в оману, щодо свого матеріального становища. У судовому засіданні [PERSON] первісний позов не визнала [PERSON], просила відмовити у його задоволенні з підстав, які зазначені у письмових запереченнях. Також просила задовольнити зустрічний позов з підстав, які зазначені у ньому. У судовому засіданні [PERSON] просив задовольнити його позов, з підстав, які зазначені у ньому, та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно рішення Дергачівського суду Харківської області від 15 серпня 2014 року (справа №619/3285/14-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, та додаткові витрати на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 100 (сто) гривень щомісяця, починаючи з 08 липня 2014 року і до покращення стану здоровя дитини. Згідно довідки №17 від 01.08.2016 року, виданої ТОВ «Ліфт-комплект», [PERSON] працює комірником неповний робочий день з 18 липня 2016 року, його щомісячна заробітна плата пропорційно відпрацьованому часу становить 725 гривень. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ №415895, [PERSON] народилася 26 серпня 2015 року, її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON] Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №289029, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 серпня 2016 року. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовів з наступних мотивів. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (стаття 183 СК України). Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, яка відповідно до вимог статті 3607 ЦПК України є обов`язковою для судів. Судом встановлено, що згідно рішення Дергачівського суду Харківської області від 15 серпня 2014 року [PERSON] сплачує на користь своєї колишньої дружини аліменти на дитину у частці заробітку (доходу). Згідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сам факт народження дитини у позивача [PERSON] та його одруження не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, який встановлений рішенням Дергачівського суду Харківської області від 15 серпня 2014 року. Суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, є оптимальними та цей розмір не є завищеним при даних обставинах справи. [PERSON] є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO], та утримувати доньку [PERSON], [INFO]. Таким чином, [PERSON] не доведено та надано суду належних та допустимих доказів для зменшення розміру аліментів. Також суд вважає, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про зміну розміру аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму, оскільки [PERSON] має постійну роботу та заробіток. [PERSON] не доведено та надано суду належних та допустимих доказів того, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявні інші обставини, що мають істотне значення. Посилання [PERSON] на той факт, що дитина хворіє і тому є підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає безпідставним, оскільки вказані доводи стосуються стягнення додаткових витрат на утримання дитини, з вказаним позовом [PERSON] не зверталася і тому не можуть вирішуватися при розгляді справи про зміну розміру аліментів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed