Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Мологівської сільської ради та у відповідності до уточнених вимог просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] на земельні ділянки, що розташовані на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району, а саме, земельну ділянку [NUMBER] масив [NUMBER] площею 1,2 га кадастровий номер [NUMBER] , та на земельну ділянку [NUMBER] масив № [NUMBER] площею 0,8 га кадастровий номер [NUMBER] , які призначені для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовані тим, власник зазначених ділянок [PERSON] , який помер в 2011 році, є рідним дядьком позивача та саме йому на підставі державного акту належать вказані ділянки. За життя померлий був зареєстрований в одному будинку з позивачем. Державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину та рекомендував звернутися до суду. Від Мологівської сільської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні вимог. При цьому, сільський голова зазначає, що на спірні дві земельні ділянки були видані два окремих державних акта на ім`я [PERSON] , однак вже після смерті останнього, зокрема державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,8 га виданий 09.04.2012 року, а державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,200 га - [INFO] року. Земельна ділянка, на яку відсутнє зареєстроване право власності не може бути об`єктом цивільних прав. Оскільки спадкодавець помер до проведення державної реєстрації речових прав за ним права власності на спірну земельну ділянку, а закон не пов`язує виникнення цього права з прийняттям рішень відповідними органами, спадкодавець за життя не набув право власності на земельну ділянку. Позивачем жодним чином не доведено, чому він не звернувся до нотаріуса протягом півроку після смерті спадкодавця. Відсутні будь-які докази проживання позивача разом з спадкодавцем, який помер в іншій країні, тому вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування без доказів проживання за однією адресою є передчасними. 03.07.2018 року позивач подав уточнену позовну заяву та заявив клопотання про витребування матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Від представника Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутністю представника сільської ради та відмовити у задоволенні позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.04.2011 року відділом ЗАЦС Майкопського району Управління ЗАЦС Республіки Адигея, Росія. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру (НВ-5106390302018) про земельну ділянку [NUMBER] масиву № [NUMBER] с. Випасне Білгород-Дністровського району, площею 0,800 га з кадастровим номером [NUMBER] власником є [PERSON] на підставі Державного акту від 09.04.2012 року серії [NUMBER]. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру (НВ-5106396482018) про земельну ділянку [NUMBER] масиву № [NUMBER] Випасненська сільська рада Білгород-Дністровського району, площею 1,200 га з кадастровим номером [NUMBER] власником є [PERSON] на підставі Державного акту від 26.12.2011 року серії [NUMBER]. На запит суду Білгород-Дністровська районна державна нотаріальна контора повідомила, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа до майна [PERSON] не зареєстрована. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] ( [INFO] ) серії [NUMBER] , свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтва про народження [PERSON] ( [INFO] ) серії [NUMBER] позивач є рідним племінником спадкодавця [PERSON] . 20.06.2018 року завідувачем Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори було відмовлено в оформлені спадщини через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто Державних актів. Згідно з довідками виконкому Випасненської сільської ради № 2273 та № 2274 на момент своєї смерті [PERSON] був зареєстрований в одному будинку з позивачем по [ADDRESS] . Таким чином, через сім років після смерті дядька позивач звернувся до суду з вимогою про визнання права власності на майно на яке відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, з свідоцтва про смерть вбачається, що спадкодавець помер в Росії, тобто на момент відкриття спадщини позивач з ним не проживав. Факт реєстрації в одному будинку не породжує наслідки, передбачені ч.3 ст. 1268 ЦК, тому суд не приймає довідки сільської ради як належний доказ обґрунтованості вимог щодо прийняття спадщини позивачем. До того ж, у встановлений шестимісячний термін позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та звернувся лише в 2011 році. Докази протилежного суду не надані. Таким чином, суд повністю приймає доводи відповідача стосовно того, що позивач вважається таким, що не прийняв спадщину. З наданої суду інформації встановлено, що в реєстрі відсутні відомості про Спадкову справу до майна померлого [INFO] року [PERSON] Разом з тим, матеріали справи не підтверджують факт відсутності Заповіту померлого, тобто не відомо чи складав він Заповіт за життя. Враховуючи місце його смерті, відкриття спадщини, можливо допустити і наявність спадкової справи та заповіту в Росії. Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Державні акти, що посвідчують право власності померлого [PERSON] на заявлене спадкове майно позивач суду не представив, про їх наявність чи відсутність суд не повідомляє. Клопотання про їх витребовування не заявляв, що не дає суду можливості розглянути доводи відповідача стосовно виникнення у померлого права власності на ділянки після відкриття спадщини та підтвердити наголошення позивача щодо належності заявленого спадкового майна у вигляді земельних ділянок саме померлому [PERSON] Представник відповідача також не надав суду доказів на підтвердження своїх наголошень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Більш того, в своїй позовній заяві позивач не повідомляє чи наявні інші спадкоємці померлого [PERSON] , у тому числі такі, що мають право на обов`язкову частку. Позивач зазначає, що звернувся до суду оскільки нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини, проте не повідомляє чому він не зміг надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно. Так позивачем не доведено, ким саме та як були порушені його права за захистом яких він звертається до суду. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позову, оскільки позивачем належним чином не доведено обґрунтованість заявлених вимог, необхідні докази суду не надані. Факт родинних відносин, що підтверджується матеріалами справи, та витяги з земельного кадастру не є достатньою підставою для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: dismissed