Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В позові зазначає, що від спільного проживання з відповідачем [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . В позові вказано, що в травні 2004 року сім`я їхня розпалася, сторони почали проживати окремо, син залишився проживати з батьком та повністю перебуває на його утриманні, будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вказував, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивачем було надано до суду заяву про уточнення анкетних даних відповідача від 09.10.2018 р., в якій він просив вважати відповідачем по даній справі [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та за участі її представника-адвоката [PERSON] В заяві також вказано, що позовні вимоги визнає частково. Крім того, відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила постановити рішення, згідно з яким позов [PERSON] до [PERSON] задовольнити частково та визначити [PERSON] сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до його повноліття. В обґрунтування вимог відзиву посилалась на те, що з позивачем [PERSON] вона дійсно перебувала у шлюбі з 10.11.2006 р. до 18.02.2015 р. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . З позивачем вони спільно проживали до травня 2014 р., після чого шлюбні відносини припинились. Відповідач у відзиві також вказувала, що під час спільного проживання позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї через що відповідачці доводилось періодично виїжджати на сезонні заробітки за кордон. В цей період син залишався проживати з бабусею. У серпні 2014 р., коли вона повернулась із заробітків, позивач забрав зароблені нею гроші в сумі 2000 євро, мотивуючи тим, що йому потрібні кошти на утримання сина, якого він забрав без її згоди на проживання за адресою: [ADDRESS] . Позивач заборонив сину спілкуватися з відповідачем, незважаючи на те, що вона є матір`ю. Тому вона вказує, що вимушена була періодично зустрічалась та спілкувалась з сином по телефону, проте, коли позивач дізнався про це, то змінив номер телефону сина і в даний час вона позбавлена будь-якого спілкування з дитиною. Відповідачка вказує, що любить свого сина, завжди допомагала йому матеріально та не заперечує щоб останній проживав з нею, у неї створені всі умови для його проживання. Також, у відзиві вказано, що починаючи з 13.06.2017 р. відповідач перебуває в шлюбі з [PERSON] . Після укладення шлюбу вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу вона має доньку [PERSON] , [INFO] Вона на даний момент не працює, у період з 10.06.2015 р. по 07.08.2015 р. отримувала допомогу по безробіттю, а зараз здійснює догляд за донькою [PERSON] та отримує державну допомогу по догляду за дитиною в сумі 860 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказувала, що позов вона не визнає та просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. Крім того, вона вказувала, що син [PERSON] проживає не з батьком - позивачем [PERSON] , а з бабусею, тому і звертатися до суду мала б бабуся, при цьому син [PERSON] зареєстрований за адресою проживання відповідача [PERSON] , тому довідка № 253 від 06.08.2018 року не відповідає фактичним обставинам даної справи. Крім того, позивач не має права звернення до суду, оскільки не довів, що дитини проживає з ним. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю і від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.11.2006 року, в якому батьком дитини вказаний позивач [PERSON] , а матір`ю відповідач [PERSON] . Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю дитини. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2015 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірівання шлюбу було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, рішенням суду було встановлено, що «…подружнє життя між сторонами припинилося з травня 2014 року. Син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з відповідачем по справі, визнається обома учасниками процесу….». У відповідності до довідки № 253 від 06.08.2018 року, виданої квартальним комітетом №1 Виконавчого комітету Уманської міської ради, син [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.09.2018 р. до складу сім`ї /зареєстрованих/ [PERSON] входить син [PERSON] , який зареєстрований, але не проживає. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про отримання допомоги від 27.09.2018 р. [PERSON] відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.10.2015 р. по 31.10.2018 р. призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Фрунзенському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання від 16.12.2014 р. та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї учня 2-Г класу Уманської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11 ім. М.П. Бажана Уманської міської ради Черкаської області вбачається, що в сім`ї батька створені сприятливі умови для проживання та виховання дитини. Мати на момент відвідування проживає окремо від дитини, вихованням не займається, навчанням не цікавиться. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не надано суду доказів наявності у відповідача на праві власності, володіння або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню сина [PERSON] , з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік матері, яка в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial