Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою з викликом зацікавленої особи Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві [PERSON] зазначив, що 31.08.2013р. між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки та договір купівлі-продажу дачного будинку, предметом яких був перехід до нього права власності на нерухоме майно, а саме, земельну ділянку площею 0,0639 га та будинок площею 63,1 кв.м., по [ADDRESS]. Право власності на зазначені об»єкти нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після виникнення у заявника права власності він мав намір зареєструвати місце свого проживання у власному будинку, де на даний час фактично постійно проживає і з цією метою він знявся з місця попередньої реєстрації в [ADDRESS] та звернувся до Управління міграційної служби щодо реєстрації за новим місцем проживання. Однак, листом Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 13.09.2013р. заявника було повідомлено, що належний йому будинок знаходиться поза межами населеного пункту та не входить до житлового фонду відповідно до ст.4 та ст.6 ЖК України. Під час особистого прийому начальник Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області надав заявнику роз»яснення, що до компетенціїї управління не входить питання щодо визначення придатності садових будинків для постійного проживання. Таким чином, з метою реєстрації заявника у будинку необхідно встановити факт придатності даного будинку для постійного проживання. Як стало відомо заявнику, попередні власники будинку мали реєстрацію у вказаному садовому будинку, про що свідчить відмітка у домовій книзі, в зв»язку з чим заявник замовив технічний звіт ПП «Тритетпроект» для визначення питання щодо можливості використстання належного йому будинку для постійного використання та звернувся до суду за встановленням відповідного факту, що має юридичне значення. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву [PERSON] підтримала повінстю, та суду додала, що дане житло є единим місцем проживання заявника, який не має іншого місця реєстрації та проживання, а отже позбавлений можливості здійснення своїх прав громадянина. Крім того, просить врахувати, що в будинку раніше вже було здійснено реєстрацію попередніх власників і тому є незрозумілою відмова у реєстрації нових власників. Будинок має поштову адресу, всі необхідні зручності, є підключеним до газопостачання, є наявною каналізація, водопостачання, обладнано кухню, санвузол та душову. Тому, враховуючи вищевказане, представник заявника просить заяву задоволити. Представник Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області надав суду заяву за якою просить слухання справи проводити у його відсутність. При вирішенні судового спору покалається на думку суду. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: 31.08.2013р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки та договір купівлі-продажу дачного будинку, предметом яких був перехід до нього права власності на нерухоме майно, а саме, земельну ділянку площею 0,0639 га та будинок площею 63,1 кв.м., по [ADDRESS]. Право власності на зазначені об»єкти нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.3-8). Також перехід права власності на заявника було зареєстровано, шляхом внесення відповідних відомостей в інвентарну справу та отримано новий технічний паспорт від 30.10.2013р. Згідно даних технічного паспорта від 30.10.2013р. в будинку заявника є наявними: коридор 2,1 кв.м., хол 16,8 кв.м., коридор 5,3 кв.м.,санвузол 2,4 кв.м.,сауна 5,7 кв.м., кухня 6,4 кв.м.,веранда 7,4 кв.м., а також кімната 12,3 кв.м.,та кімната 8,5 кв.м. Вказані розміри зазначених приміщень відповідають санітарним нормам, загальний розмір приміщень по будинку складає 68,6 кв.м, з них загальна площа - 61,2 кв.м., житлова 20,8 кв.м., допоміжна 20,8 кв.м.,площа літніх приміщень 7,4 кв.м. Також при будинку є наявними веранда «а», ганок, альтанка «Б», погріб «п/Б», криниця №1,ворота з хвірткою №2, огорожа №3,4, та вигрібна яма №5. Будинок є розташованим на земельній ділянці належній заявнику площею 0,0639 га. Будинку за попередніх власників було присвоєно адресу: [ADDRESS] Після виникнення у заявника права власності він мав намір зареєструвати місце свого проживання у власному будинку, де на даний час фактично постійно проживає і з цією метою він знявся з місця попередньої реєстрації в [ADDRESS] та звернувся до Управління міграційної служби щодо реєстрації за новим місцем проживання. Однак, листом Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 13.09.2013р. заявника було повідомлено, що належний йому будинок знаходиться поза межами населеного пункту та не входить до житлового фонду відповідно до ст.4 та ст.6 ЖК України. Під час особистого прийому начальник Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області надав заявнику роз»яснення, що до компетенціїї управління не входить питання щодо визначення придатності садових будинків для постійного проживання в зв»язку з чим позивач звернувся до суду. Визначаючись щодо можливості використання даного будинку для постійного проживання як житлового приміщення, суд також виходить з того, що є встановленим фактом та обставина, що попередні власники будинку - сім»я [PERSON] були зареєстровані у даному будинку, про що свідчять відповідні записи в домовій книзі, а також у договорі купівлі-продажу від 31.08.2013пр. як будинку так і земельної ділянки (а.с.3-4,6-7), в яких адреса реєстрації [PERSON] вказана саме: [ADDRESS] У відповідності до технічного звіту ПП «Тритетпроект» належне заявнику житло є придатним до проживання та відповідає вимогам санітарно архітектурних та протипожежних норм закріплених в ДБН, належить до 1 ступеню вогнетривкості та 2 категоріїї складності. При цьому, за результатом обстеження дачний будинок та господарська будівля по [ADDRESS] відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель і споруд та даним висновком встановлена можливість безпечної експлуатації даного будинку для постійного проживання. Даний будинок використовується заявником для постійного проживання, є його єдиним житлом і іншого місця реєстарціїї заявник не має. За ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. При цьому, фізична особа має право на вільний вібір місця проживання та його зміну, крім випадків встановлених законом. У відповідності до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначенне та придатне для постійного проживання в них. За ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Враховуючи вищевказані нормативні положення, а також виходячи з оцінки наданого суду технічного звіту, аналізу оглянутого в судовому засіданні технічного паспорта, та підтвердження факту попередньої реєстрації громадян у будинку, а також постійного використання будинку по [ADDRESS] заявником для постійного проживання суд вважає доводи заявника такими, що знайшли своє підтвердження, в зв»язку з чим заява [PERSON] підлягає до задоволення. При постановлені судового рішення, щодо юридичного факту, що має юридичне значення, слід встановити, що належний [PERSON] садовий будинок за адресою [ADDRESS] є придатним для постійного проживання, як житлове приміщення. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved