Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання прав власності на 1/2 частину житлового будинку. В обґрунтування позову посилається на те, 21.08.2015 року між ним та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул. Почтова, буд. 54. На виконання умов договору, він передав [PERSON], грошові кошти в сумі 40 000 гривень, а відповідач передав йому ключі від домоволодіння, документи на житловий будинок, а саме технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду №54 по вул.. Почтовій с. Тягинка, Бериславського району Херсонської області, власником якого згідно нього є [PERSON]. В вищезазначеному договорі відповідач вказав, що має право на 1/2 частину будинку, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 10 березня 2013 року і при реєстрації договору купівлі-продажу у нотаріуса предявить документи, що підтверджують його право на 1/2 частину будинку. Однак у встановленому законом порядку оформити договір купівлі-продажу нотаріально, відповідач ухилявся мотивуючи свої дії відсутністю грошових коштів для належного оформлення спадкових прав. [PERSON] після смерті батька прийняв спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, однак до теперішнього часу свої спадкові права не оформив, що позбавляє позивача можливості реалізувати свої законі права по володінню, користуванню та розпорядженню майном. Тому позивач вважає, що вищезазначений договір купівлі-продажу може бути визнано дійсним, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, а саме предмету договору та ціни, так як він виконав угоду шляхом передачі грошей відповідачу. Крім цього просить звернути увагу на те, що він є власником іншої 1/2 частини даного житлового будинку №54, що розташований за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул.. Почтова на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки у праві власності на житловий будинок від 19.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №680. У звязку з вищевикладеним, позивач просить суд, визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул.. Почтова, буд. 54, укладений між ним та [PERSON], [INFO] дійсним, а також визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку №54, розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул.. Почтова, з надвірними будівлями та спорудами. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Судом встановлено, що власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул.. Почтова, буд. 54 був [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.08.2007 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.10.2007 року, зареєстроване в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації та технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 13-14). 10.03.2013 року в с.Тягинка Бериславського району Херсонської області помер [PERSON], про що виконавчим комітетом Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області 11.03.2013 року видано свідоцтво про смерть та зроблено відповідний актовий запис №09 (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). З наданого витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що приватним нотаріусом [PERSON] щодо спадкового майна [PERSON], який помер 10.03.2013 року зареєстровано 04.09.2013 року спадкову справу ( а.с.15). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Посилання позивача у позовній заяві на те, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і відповідно має право на спадкове майно, належними та допустимими доказами не підтверджено, оскільки відповідно до ст..1297 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та згідно вимог ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. З наданого суду та дослідженого Договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 19.08.2015 року, вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON]М.( позивач по справі) купив 1/2 частку у праві власності на житловий будинок з усіма прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами за номером 54, що розташований в Херсонській області Бериславського району с.Тягинка вулиця Почтова (а.с.16). Відповідно до наданого суду та дослідженого у судовому засіданні договору купівлі-продажу від 21.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], продавець [PERSON], зобовязується передати, а покупець [PERSON], зобовязується прийняти належний продавцю, як спадкоємцю по заповіту після смерті [PERSON], померлого 10 березня 2013 року, 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами №54, який знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул.. Почтова. Продаж вказаної частини будинку по згоді сторін здійснено за сумму 40 000 гривень. Сторони підтверджують факт плати вказаної суми покупцем. Вказана частина житлового будинку з господарськими спорудами оглянута покупцем. Претензій до продавця відносно якісних характеристик будинку немає. Продавець зобовязується при реєстрації даного договору купівлі-продажу у нотаріуса надати документи, які підтверджують його право власності на 1/2 частину житлового будинку №54, який знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул.. Почтова (а.с. 8). Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Суду не надано документу підтверджуючого право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з усіма прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами за номером 54, що розташований в Херсонській області Бериславського району с.Тягинка вулиця Почтова, а від так [PERSON] не міг розпоряджатися цим майном. Зазначений вище договір нотаріально не посвідчений. Позивач посилається у позовній заяві на те, що відповідач всупереч умовам укладеного вищезазначеного договору купівлі-продажу, фактично передавши позивачу правовстановлюючі документи та у володіння і користування 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул.. Почтова, №54 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу як основного договору щодо нерухомого майна, та вважає себе таким, що прийняв спадщину, так як своєчасно прийняв спадщину за заповітом, що відкрилася після смерті його батька [PERSON], померлого 10.03.2013 року, шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і відповідно має право на спадкове майно. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однак, як встановлено судом, відповідач на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку №54, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул. Почтова, не був його власником, оскільки не прийняв у встановленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON], померлого 10.03.2013 року, в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував право власності на вказану вище частину домоволодіння за [PERSON], а тому він не може бути стороною -продавцем в Договорі купівлі-продажу, та як копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35016832 від 04.09.2013 року не є підтвердженням права власності спадкоємця на спадкове майно (а.с. 15). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 4 ст. 57 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Таким чином, зважаючи на вказані встановлені обставини та правові норми, вимоги позивача не являються обґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами та задоволенню не підлягають, оскільки не встановлені правові підстави укладення такого договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 11, 220, 319, 655-658 ЦК України,

Outcome: dismissed