Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] року його донька [PERSON] народила дитину, [PERSON]. Однак, через декілька місяців після повернення з пологового будинку відповідачка покинула доньку, не повідомивши про причини такого вчинку. З цього часу вихованням та утриманням дитини займається позивач, при цьому [PERSON] жодного разу не відвідала дитину, не цікавилась її життям та не надавала доньці матеріальної допомоги. На усне попередження [PERSON] про намір позбавити її батьківських прав відносно [PERSON] відповідачка виявила повну байдужість. На підставі викладеного, з метою захисту прав та законних інтересів дитини позивач змушений звернутись до суду та просить (з урахуванням уточнених позовних вимог) позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки, [PERSON], [INFO], встановивши опіку над дитиною та призначивши його опікуном, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. 06.06.2018 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 08.08.2018 р. підготовче провадження закрито, вирішено питання про виклик свідків та призначено судовий розгляд цивільної справи. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши, що приблизно наприкінці зими - на початку весни 2017 року його донька [PERSON], яка нетривалий час перед пологами проживала разом з позивачем, поїхала в невідомому напрямку, не повідомивши коли повернеться та не вирішивши питання опіки над малолітньою [PERSON]. Вже впродовж 1,5 року позивач як дідусь повністю піклується про дівчинку, самостійно забезпечує її виховання, лікування, розвиток та матеріальне забезпечення. Разом з тим, матір малолітньої без поважних причин жодного разу за вказаний період не відвідала [PERSON], не спілкувалась з нею та не передавала кошти на її утримання. Будь-яких договорів щодо тимчасової опіки над дитиною відповідачка та позивач не укладали, при цьому останній не чинив перешкод у спілкуванні матері з дівчинкою. Представник третьої особи служби у справах дітей Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засіданні не з'явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Представник третьої особи органу опіки та піклування - Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважав необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, за правилами ст. 128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення на адресу зареєстрованого місця проживання викликів до суду, які повернулись з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» та «відмова отримати» (а.с. 31-34, 44-46, 79-84), причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити рішення на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Жемчужненської сільради Юр'ївського району Дніпропетровської області 17.10.2016 р. (а.с. 13). Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 11-12). За інформацією виконкому Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з дитиною [PERSON], [INFO], однак фактично [PERSON] за адресою реєстрації станом на 06.03.2018 р. не мешкає. За вказаною адресою також зареєстрований та фактично проживає [PERSON] (а.с. 17-23). Характеристика з місця проживання свідчить про те, що орган місцевого самоврядування не володіє даними про особу [PERSON], оскільки вона не мешкає за адресою реєстрації (а.с. 39). Сім'я малолітньої [PERSON] не перебувала на обліку в Юр'ївському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Юр'ївської РДА Дніпропетровської області як така, що перебуває в складних життєвих обставинах та потребує сторонньої допомоги, а також дитина не перебувала на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, що ведеться службою у справах дітей Юр'ївської районної державної адміністрації (а.с. 53-54). Фактично вихованням та утриманням дитини займається дідусь [PERSON], який створив умови для її проживання, розвитку та лікування, про що свідчить інформація з органів місцевого самоврядування та закладу охорони здоров'я (а.с. 21-24). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Норми цієї статті зобов'язують батьків виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до сімейного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновків органу опіки та піклування Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та призначити опікуном над дитиною [PERSON] (а.с. 36-37, 60-61). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], мати малолітньої дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, вихованням доньки не займається, не турбується про неї, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Доказів, які б спростовували такі обставини, або на підтвердження поважності причин невиконання батьківських обов'язків, а також укладення договору з [PERSON] про участь у вихованні дитини, відповідачка не надала. Натомість допитані як свідки [PERSON] (рідна сестра позивача) та [PERSON] (сусідка позивача) повідомили, що в будинку за місцем проживання малолітньої виключно дідусем забезпечені належні соціально-побутові та матеріальні умови для розвитку та виховання дитини. Крім [PERSON] разом з [PERSON] жодна особа фактично не мешкає вже приблизно 1,5 роки, позивач за власні кошти купує дитячий одяг, взуття, іграшки та продукти харчування, самостійно без будь-якої сторонньої допомоги доглядає за дівчинкою. [PERSON], [PERSON], приблизно з весни 2017 року взагалі самоусунулась від виховання та утримання своєї дитини, за місцем реєстрації не з'являється. Свідки, які постійно спілкуються та бувають в гостях у [PERSON], підтвердили, що за вказаний період мати жодного разу не відвідала [PERSON], не цікавилась станом дівчинки навіть телефоном, не спілкувалась з нею та не передавала кошти на її утримання. При цьому на думку свідків [PERSON] не створювалось жодних перешкод для [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Навпаки, дідусь весь час сподівався, що мати повернеться до виконання своїх батьківських обов'язків. Виходячи з інтересів дитини, з урахуванням того, що відповідачка свідомо тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини без поважних причин, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини. Суд також вирішує питання про стягнення з відповідачки аліментів на дитину на підставі ч.ч. 2 та 3 ст. 166 СК України, за якими особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою малолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, не надала. Тому суд вважає, що [PERSON] має можливість надавати утримання дитині. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідачки. Також суд звертає увагу, що відповідачка є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї непрацездатних чоловіка, батьків та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб та двох інших дітей. Відповідачка не скористалась своїм правом на подання до суду заперечень проти позову та доказів, на яких вони ґрунтуються, та не надала суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. На підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України суд встановлює аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд звертає увагу відповідачки, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Крім того, суд роз'яснює відповідачці норми ст. 169 СК України, за якими мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи, що відомості про батька в свідоцтві про народження [PERSON] записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, суд вважає необхідним передати малолітню під опіку [PERSON], який перебуває з нею в родинних відносинах та має можливості виконувати обов'язки опікуна (піклувальника), про що свідчать наявні в матеріалах справи документи (а.с. 62-70). Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачував судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави у розмірі 1 409,60 грн.

Outcome: approved