Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа відділ у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування вимог посилається на те, що є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] 09.10.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 956, в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON], [INFO], яка померла 11.04.2016 року.Право власності позивача на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2017 № 22722732, що підтверджується витягом з Державного реєстру права власності з індексним номером 99688761 від 09.10.2017. При оформленні спадщини з'ясувалося, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не зареєстровано за [PERSON] Архівною довідкою№ 30443 ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» від 23.11.2016, підтверджено зареєстроване право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 650,6 кв.м. Набувши право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування, позивач не набув право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, по причині відсутності зареєстрованого права власності на земельну ділянку за спадкодавцем та за відсутності відомостей щодо такого майна в складі спадщини. З належних [PERSON] документів, що залишилися після смерті, позивачеві стало відомо, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. за її життя були предметом договорів дарування, стороною яких були відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], які в послідуючому визнані недійсними судом. Належність на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки площею 0,0651 гектарів в межах згідно з планом по [ADDRESS], переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], виданим Кіровоградською міською Радою 27.06.1997, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 15.02.2002 були укладені договори дарування житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS], нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М. 15.02.2002 p., зареєстровані в реєстрі за № 626 та № 628 відповідно. Відповідачі на підставі договору дарування земельної ділянки р/№ 628 від 15.02.2002 отримали державні акти на право приватної власності на землю. Право власності [PERSON] на 1/2 частини земельної ділянки в [ADDRESS], площею 673,2 кв.м. в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) підтверджене Державним актом про право приватної власності на землю серія [NUMBER], № [NUMBER], виданим Кіровоградською міською радою 03.12.2002, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. Право власності [PERSON] на 1/2 частини земельної ділянки, в [ADDRESS], площею 673,2 кв.м. в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) підтверджене Державним актом про право приватної власності на землю серія [NUMBER], № [NUMBER], виданим Кіровоградською міською радою 03.12.2002, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2004 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку, земельної ділянки та їх повернення у приватну власність дарувальника, було затверджено мирову угоду сторін, згідно якої відповідачі [PERSON] та [PERSON] повертають подаровані їм житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] в приватну власність дарувальника - [PERSON], в зв'язку з недійсністю договорів дарування. З іншої сторони відповідач: [PERSON], звільняється від відшкодуванню позивачу [PERSON] понесених нею витрат по справі на оплату послуг представника позивача та надання допомоги адвоката. В зв'язку з затвердженням мирової угоди провадження по справі закрите. Рішенням Кіровського райсуду м. Кіровограда від 01.12.2004 у справі № 2-7243/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, визнано недійсним договір дарування, укладений 15.02.2002 між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 626 щодо будинку № [ADDRESS]. На підставі вищевказаних судових рішень у січні 2005 року відбулося повернення відповідачами житлового будинку по [ADDRESS] з відповідною перереєстрацією права власності на житловий будинок на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою Кіровоградського ОБТІ від 18.01.2005 р. Разом з тим, на виконання судових рішень щодо повернення [PERSON] земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок по [ADDRESS], відповідачами було передано лише примірник договору дарування земельної ділянки та належні їм державні акти про право приватної власності на землю. З огляду на похилий вік та стан здоров'я [PERSON] не звернулася до компетентного органу саме з приводу переоформлення права власності на землю. Перереєстрація права власності на земельну ділянку на [PERSON] у встановленому законодавством порядку не відбулася, оскільки вона вважала достатнім перереєстрацію житлового будинку, який розміщений на земельній ділянці. За таких обставин право власності на земельну ділянку залишилось зареєстрованим за відповідачами, та відповідно спричинило її відсутність у складі спадкового майна померлої [PERSON], спадкоємцем якої є позивач. Таким чином, на даний час має місце належність садиби по [ADDRESS] (м. Кропивницькому) на праві власності різним особам: позивачеві - житлового будинку, відповідачам - земельної ділянки, на якій він розташований, що суперечить чинному законодавству та має наслідком порушення прав позивача, за захистом яких він змушений звернутися до суду. Здійснити в інший спосіб захист прав власника позивачеві не представляється можливим зважаючи на смерть [PERSON], що виключає правові підстави реєстрації компетентним органом за нею права власності на земельну ділянку за наявних судових рішень та документів відповідачів щодо права власності на вказану земельну ділянку, а також унеможливлює спадкування зазначеної земельної ділянки позивачем за відсутності зареєстрованого права власності спадкодавця та наявним зареєстрованим правом власності відповідачів на неї. Позивач вважає, що єдиним способом захисту його права є визнання за ним права власності на земельну ділянку, припинивши право спільної часткової власності відповідачів. Відповідачі подали відзив на позов, в якому зазначили, що дійсно укладали договори дарування житлового будинку та земельної ділянки з [PERSON], але, оскільки в останньої було погіршення стану психічного здоров'я, вона двічі зверталась до суду з позовами про визнання недійсним договорів дарування житлового будинку. Щодо визнання недійсним договору дарування земельної ділянки вважають позивачем доказів не надано. Зазначають, що підставою набуття права власності на спірну земельну ділянку є її приватизація, що підтверджується державними актами про право приватної власності на землю. Площа подарованої земельної ділянки 650 кв.м. не відповідає площі приватизованої - 671,5 кв.м. Крім того, позивач посилається на норми права, які не регулюють зазначені відносини. Просили у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила його задовольнити. Суду пояснила, що відповідачі отримали державні акти на право власності на землю не в порядку приватизації, а на підставі договору дарування, що вбачається з технічної документації. Крім того, державні акти на право власності на спірну земельну ділянку перебували у [PERSON], а після її смерті перебувають у спадкоємця [PERSON] Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2002[PERSON] та [PERSON] і [PERSON] уклали договори дарування житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS], нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М. 15.02.2002 p., зареєстровані в реєстрі за № 626 та № 628 відповідно. [PERSON]отримав Державний акт про право приватної власності на землю серія [NUMBER], № [NUMBER], виданий Кіровоградською міською радою 03.12.2002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], на 1/2 частини земельної ділянки в [ADDRESS], площею 673,2 кв.м. в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). [PERSON] Державний акт про право приватної власності на землю серія [NUMBER], № [NUMBER], виданий Кіровоградською міською радою 03.12.2002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], на 1/2 частини земельної ділянки, в [ADDRESS], площею 673,2 кв.м. в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Стосовно не відповідності розміру земельної ділянки, судом встановлено, що згідно рішення Кіровоградської міської ради від 27.09.2002 (п. 107) внесені зміни до рішення міськвиконкому від 23.04.1997 № 349, а саме площу земельної ділянки по [ADDRESS] вважати 671,5 кв.м. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2004 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку, земельної ділянки та їх повернення у приватну власність дарувальника, затверджено мирову угоду сторін та закрито провадження у справі. Відповідно до угоди [PERSON] та [PERSON] повертають подаровані їм житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] в приватну власність дарувальника - [PERSON], в зв'язку з недійсністю договорів дарування. З іншої сторони відповідач: [PERSON], звільняється від відшкодуванню позивачу [PERSON] понесених нею витрат по справі на оплату послуг представника позивача та надання допомоги адвоката. Рішенням Кіровського райсуду м. Кіровограда від 01.12.2004 у справі № 2-7243-04 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, визнано недійсним договір дарування, укладений 15.02.2002 між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 626 щодо будинку № [ADDRESS]. З копій матеріалів зазначено цивільної справи № 2-7243-04, а саме з позову та протоколу судового засідання, вбачається, що [PERSON] мала намір розпорядитися належній їй будинком та земельною ділянкою з метою забезпечення утримання її відповідачами, зважаючи на похилий вік. В зв'язку з неотриманням бажаного, звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування будинку та земельної ділянки недійсними. [PERSON] та [PERSON] позов про визнання договорів недійсними визнали. Крім того, [PERSON] просила визнати обидва договори недійсними, але рішення суду ухвалено тільки щодо договору дарування житлового будинку. У січні 2005 року відповідачі повернули житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] з відповідною перереєстрацією права власності на житловий будинок на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою Кіровоградського ОБТІ від 18.01.2005. З відповіді приватного нотаріуса Алфімової І.М. вбачається, що 12.01.2005 до неї звернулась [PERSON] з проханням повернути їй правовстановлюючі документи на будинок та Державний акт на земельну ділянку, оскільки рішенням Кіровського районного суду від 01.12.2004 визнано недійсним договір дарування житлового будинку від 15.02.2002. Оскільки зазначеним рішенням суду визнано недійсним тільки договір купівлі-продажу будинку, у поверненні Державного акту на земельну ділянку було відмовлено. Оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок були повернуті [PERSON] Зазначене вище підтверджує намір [PERSON] повернути у свою власність будинок та земельну ділянку. Зібрані у справі докази свідчать про те, що [PERSON] не мала наміру залишати земельну ділянку у власності відповідачів. На виконання ухвали та рішення суду їй були передані примірник договору дарування земельної ділянки та державні акти на право приватної власності на землю. Перереєстрацію права власності земельної ділянки на себе, через похилий вік та не знання законодавства [PERSON] не здійснила. Тому право власності на земельну ділянку залишилось зареєстрованим за відповідачами, що потягло порушення прав позивача, виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані. Відповідно до ч.1,2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Положення цієї статті спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані. Відчуження об'єктів нерухомого майна в період з 01.01.2002 по 20.06.2007 (під час дії ст. 120 ЗКУ в ред. від 25.10.2001 року) не тягнуло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. Спадкодавець за життя не привела у відповідність до законодавства правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що на даний час призвело до порушення прав спадкоємця та неможливості їх оформлення. Зазначена вище норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. ВСУ роз'яснив, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості(Постанова ВСУ від 11.02.2015 року по справі № 6-2цс15 (№ в ЄДРСРУ 42763573). Крім того, ВСУ роз'яснив, що ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти нерухомості. Аналогічна правова позиція закріплена у Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені доказами, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 120, 125, 141 ЗУ України, ст. 256 ЦПК України, суд -

Outcome: approved