Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить: зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], виділеної в користування ізольованої кімнати площею 20,0 кв.м. (особовий рахунок «[NUMBER]), а також коридором, кухнею, туалетом, ванною кімнатою та балконом що перебувають у загальному користуванні; вселити позивача до частини квартири [ADDRESS], а саме виділеної в користування ізольованої кімнати площею 20,0 кв.м. (особовий рахунок «[NUMBER]); стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачем. З 02.06.1988 року позивача у встановленому законом порядку було вселено в спірну квартиру, де вони спільно проживали. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.04.2007 року встановлено порядок користування [ADDRESS] , згідно якої у користуванні позивача та відповідача виділено ізольовану кімнату площею 20,0 квадратних метрів після чого особові рахунки по вказаній квартирі були розподілені та на визначену частину призначено особовий рахунок - «[NUMBER]. Після розірвання шлюбу 29 травня 2017 року, відповідач почала перешкоджати позивачеві проживати у вищезазначеній квартирі шляхом самовільної заміни замків, не надання дублікатів ключів та не допуску до квартири. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21.09.2017 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням скасовано і у задоволенні позову відмовлено. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. Додатково пояснив , що під час судового розгляду домовлявся із колишньою дружиною , що вона зробить дублікат ключів за його рахунок, дав їй 100 гривень , але відповідачка 87 гривень повернула, повідомивши що решту сплатила за комунальні послуги. На даний час він проживає у селі, здійснює догляд за матір'ю. Представник позивача пояснив, що позивачем робилися спроби вселитися в квартиру по місцю його реєстрації, однак відповідачка не впускає його у квартиру, позивач вимушений звертатись за захистом своїх прав до правоохоронних органів та суду. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши що вона ніколи не впустить позивача у квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її рідним братом. Останнім часом він проживає у матері, офіційно здійснює догляд за нею . Його колишня дружина не впускає у квартиру, може навіть вдарити , тому останнім часом вона приходить із братом до квартири і кожного разу він не має можливості зайти. Колишня дружина не повернула йому документи , він не знає навіть де знаходяться його особисті речі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила , що вона є племінницею [PERSON] Приходила із [PERSON] до квартири , він дзвонив у двері ніхто не відкривав , хоча було чути звук із телевізору. Викликали поліцію до квартири , двері ніхто не відкривав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що [PERSON] є його рідною сестрою, позивач три роки не проживає у квартирі , не платить за комунальні послуги . У спірній квартирі на даний час проживає його сестра та він із сім'єю. Він як співмешканець не буде давати позивачу ключі. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.04.2007 року встановлено порядок користування [ADDRESS], після чого розділено особові рахунки (а.с.16). Судом встановлено , що у квартирі [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 5). 03 жовтня 2017 року з участю сусідів був складений акт, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], але не проживає з 2015 року (а.с.45). Згідно довідки виконкому Новоукраїнської сільскої ради Ріпкинського району Чернігівської області № 03-20/192 від 18.12.2017 року, [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], з серпня 2016 року та здійснює догляд за своєю матір'ю [PERSON] (а.с.44). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.06.2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено , визнано [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 21.09.2017 року рішення суду від 29.06.2017 року скасовано, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено (а.с.9-11). Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло, визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Здійснення громадянами житлових прав здійснюється у порядку визначеному законодавством, в тому числі Цивільним кодексом України та Житловим кодексом Української РСР. Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду регулюється главою 2 розділу ІІІ ЖК Української РСР. Згідно ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України , члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду від 29.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.15). На день розгляду справи позивач [PERSON] не веде спільного господарства, немає спільного бюджету разом з колишніми членами сім'ї, зареєстрованими в спірній квартирі. Але з 29.05.2017 року відповідач змінила замки вхідних дверей спірної квартири та всіляко чинить перешкоди позивачу у праві користування вказаним житлом, впускати до квартири категорично відмовляється. Як вбачається з матеріалів справи, позивач після чергового конфлікту з відповідачем звертався до працівників до поліції. Зазначена обставина підтверджується письмовими доказами, а саме: висновками Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про результати повідомлення [PERSON] від 09.03.2017 року, 08.05.2017 року, 22.10.2017 року, 24.10.2017 року, 07.11.2017 року, 24.01.2018 року, згідно яких з відповідачем проведені профілактичні бесіди (а.с.6-8). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що оскільки позивач має рівні права та обов'язки разом із власником квартири у її користуванні, а обґрунтування позову вже було предметом розгляду судових інстанцій, тому він підлягає вселенню до спірної квартири в судовому порядку, а відповідача необхідно зобов'язати не чинити позивачу перешкоди у її користуванні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати на оплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved