Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, за участі заінтересованої особи Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити факт належності [PERSON] на праві власності земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 96 Б, цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ, зареєстрованого за № 368683 від 03.12.2009 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельну ділянку за № 010950501225, площею 0, 0908 га, виданого на ім'я [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія IV-ОД №051200, реєстр №1938 від 29 березня 1999 року та заяви посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 02 жовтня 2009 року №1219; зобовязати Управлінням Держземагентства у місті Одесі Одеської області внести відповідні зміни до Державного земельного кадастру. Заявник обґрунтовує заяву тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 96 Б, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія IV-ОД №051200, реєстр №1938 від 29 березня 1999 року та заяви посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 02 жовтня 2009 року №1219. На підставі вищевказаних документів відділом земельних ресурсів Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області 03 грудня 2009 року заявнику був виданий відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку. Однак, у вказаному акті була допущена помилка, та замість вірного цільового призначення земельної ділянки «для обслуговування житлового будинку і господарських будівель», помилково було зазначено «для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства». Тому, [PERSON] звернувся до суду з дійсною заявою. [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги заяви підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 96 Б, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія IV-ОД №051200, реєстр №1938 від 29 березня 1999 року та заяви посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 02 жовтня 2009 року №1219. На підставі вищевказаних документів відділом земельних ресурсів Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області 03 грудня 2009 року заявнику був виданий відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ, зареєстрованого за № 368683 від 03.12.2009 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельну ділянку за № 010950501225, площею 0, 0908 га. Однак, у вказаному акті була допущена помилка, та замість вірного цільового призначення земельної ділянки «для обслуговування житлового будинку і господарських будівель», помилково було зазначено «для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства». Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що розбіжності виникли внаслідок того, що на момент виготовлення Державного акту, вимірювання проводились не точно. Відповідно до п.4.1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої\~наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 р. № 325 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 серпня 2009 р. за № 735/16751, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Пунктами 9, 10\~розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки тільки до 1 січня 2013 року, але документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Таким чином,\~\~із внесенням змін до норм діючого законодавства з 01 січня 2013 року, ні в територіальних органів Держкомзему, ні в будь-яких інших установ немає повноважень по видачі державних актів на право власності на землю. Виправити помилку у Державному акті відповідно до п. 1.4 Інструкції шляхом видачі територіальним органом Держкомзему нового Державного акту неможливо, оскільки відповідно до\~ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження»\~повноваження щодо видачі правовстановлюючого документу на земельну ділянку перейшли до реєстраційної служби районного управління юстиції, яким не передбачено видачу Державних актів на землю (оскільки видається свідоцтво про право власності), а тому відділ Держкомзему з 01.01.2013 року державні акти на земельну ділянку не видає і виправити помилку іншим шляхом неможливо. Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3\~ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна інформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Частиною 1\~ст. 9 цього ж Закону України\~визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України. Аналогічні приписи містяться і у Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду\~\~України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved