Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Костянтинівська селищна рада Арбузинського району Миколаївської області про усунення порушень права власності на землю. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки розміром 0,0753 га для обслуговування цього ж будинку та розміром 0,1077 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою. Відповідач є суміжним землекористувачем та проживає в [ADDRESS]. Останньому добре відомо де проходить межа між їхніми земельними ділянками, однак всупереч цьому, самовільно встановив огорожу із змішаних будівельних матеріалів на частині належної позивачу земельної ділянки. [PERSON], вважаючи, що споруджена відповідачем огорожа, порушує його права на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, просив суд повернути частину земельної ділянки, якою незаконно користується відповідач, відновити межу між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS], зобов'язати відповідача демонтувати огорожу та прибрати її із земельної ділянки належної позивачу. Ухвалою суду від 10 вересня 2013 року позовні вимоги в частині відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS], надані для ведення особистого селянського господарства у відповідності з даними земельно-кадастрової документації залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач збільшив свої вимоги, уточнив їх та суду пояснив, що згідно висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи, підтверджується факт порушення відповідачем належної йому на праві власності земельної ділянки площею 128 кв.м. Добровільно усувати перешкоди в користуванні земельною ділянкою, відповідач відмовляється, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. За такого просив суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник позивача підтримала заявлені вимоги позивача, просила суд їх задовольнити в повному обсязі та суду пояснила, що позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки розміром 0,0753 га для обслуговування цього ж будинку та розміром 0,1077 га для ведення особистого селянського господарства,розташовані за цією ж адресою. Маючи державні акти на право власності на земельні ділянки, де чітко визначені межі земельних ділянок із сусідом [PERSON], останній самовільно збудував паркан із різних будівельних матеріалів на межі суміжних ділянок належних сторонам. Відповідач порушує права позивача, зазначене встановлено експертом, та ним же зафіксовано ряд порушень з боку [PERSON] оскільки паркан місцями, по межі зміщений в бік позивача, тим самим зменшується і розмір земельних ділянок позивача на 128 кв.м. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать підписи в розписках судових повісток та виклик його через засоби масової інформації. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду ним не повідомлені. Представник третьої особа: Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, оскільки вважає вимоги обґрунтованими та законними. Суду пояснив, що разом із експертом виходив на місце вчиненого відповідачем порушення. Явно бачив порушення з боку відповідача, який самовільно побудував паркан, чим неправомірно зайняв земельну ділянку позивача. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 20) [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на праві власності належать дві земельні ділянки. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 592775 позивачу належить земельна ділянка площею 0,0753 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку ( присадибна ділянка) (а.с. 5) Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 592776 позивачу належить земельна ділянка площею 0,1077 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 6) Згідно плану погодження меж земельної ділянки, наданої у власність [PERSON] (а.с. 7) для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], [PERSON] особистим підписом погодив межі, встановлені між його домоволодінням [ADDRESS] та позивача - за [ADDRESS]. Відповідно до листа Костянтинівської селищної ради (а.с. 53) інформації про те, чи складався обласним земельно-кадастровим центром державний акт про право власності на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] та чи здійснювалась реєстрація на таку земельну ділянку, не відомо, однак було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання таких документів. Так, рішенням виконавчого комітету Костянтинівської селищної ради від 19.08.1997 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,05 га для ведення підсобного господарства по [ADDRESS] (а.с. 54-55) Рішенням Костянтинівської селищної ради від 21.12.2010 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0, 2494 га: 0,1395 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку (присадибна ділянка) та 0,1099 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (а.с. 56-57) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна (а.с. 128) відсутня інформація щодо реєстрації права власності на земельну ділянку [ADDRESS]. Відповідно до довідки Держземагенства в Арбузинському районі (а.с. 131) [PERSON] державні акти на земельні ділянки за адресою [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час не отримував. Згідно договору довічного утримання (а.с. 77-79) укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній отримує у власність будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0753 га за цією ж адресою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) а також земельну ділянку площею 0,1077 га по [ADDRESS]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с. 222) [INFO] року померла [PERSON] Вказане вище підтверджується витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 105-107). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 182-196) загальна площа земельної ділянки [ADDRESS], належної [PERSON] складає (746,0 кв.м.+ 956,0 кв.м.) = 1702 кв.м., що на (1830,0 кв.м. - 1702 кв.м.) = 128 кв.м. менше площі земельної ділянки, виділеної [PERSON] згідно Державних актів серії ЯГ № 592775 та ЯГ № 592776. Таким чином,загальна фактична площа земельної ділянки [ADDRESS], належної [PERSON] не відповідає площі земельної ділянки, вказаної в Державних актах серії ЯГ № 592775 та ЯГ № 592776. Межа в натурі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] часткова та неоднозначна. Так, по земельній ділянці [ADDRESS] виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку по межі побудований залізобетонний паркан зі зміщенням в сторону ділянки [ADDRESS] на 1,5 м довжиною 8,99 м (додаток 1 фото 3,4; додаток 3(S4)). Далі від залізобетонного паркану межа обмежена бв металевими покрівельними листами з поворотом в бік ділянки [ADDRESS] на відстань 13,15 м до межі ділянки [ADDRESS] виділеного для ведення сільського господарства (додаток 1 фото 7; додаток 3). По земельній ділянці [ADDRESS], що виділена для ведення сільського господарства, межа обмежена огорожею із б/в сітки рабиці і є продовженням (за напрямком) межі із покрівельних бв листів на відстань 23,5 м без повороту в сторону ділянки [ADDRESS] на глибину 6,02м (додаток 1 фото 8,9; додаток 3(S3)). Далі в глибину земельної ділянки [ADDRESS] межа обмежена металевим прутком, який лежить безпосередньо на землі і зміщена в сторону ділянки [ADDRESS] на 1,45 м по тильному боці ділянки [ADDRESS] (додаток 3 (S2) (S1). Довжина границі ділянки [ADDRESS] по тильному боці складає 17,70 м замість належних 19,15м. Межа між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] належними [PERSON] та [PERSON] відповідно встановлена згідно актів про встановлення меж земельних ділянок - порушена. Так, згідно акту про встановлення межі земельної ділянки [ADDRESS] належного [PERSON] загальна площа земельної ділянки [ADDRESS] складає 0,1830 га чи 1830 кв.м., а фактична площа цієї ж ділянки складає 1702 кв.м., що на 128 кв.м. менше вказаної в акті. Таке вказує на зміщення межі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] належними [PERSON] та [PERSON] відповідно в сторону ділянки [ADDRESS] належної [PERSON] Варіантом усунення порушень в користуванні земельною ділянкою [ADDRESS] належної [PERSON] є виніс в натуру меж земельної ділянки [ADDRESS] з розмірами вказаними в правовстановлюючих документах - в Державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 592775 та ЯГ № 592776. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, земля (статті 373 ЦК України). Права власника земельної ділянки визначені ст. 373 Цивільного Кодексу України та ст.ст. 78, 90 Земельного Кодексу України, які передбачають право власника використовувати її на власний розсуд відповідно до її цільового призначення. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом (ст. 378 ЦК України, ст. 110, 111 ЗК України). На підставі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку та право користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до положень п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж земельної ділянки є дані земельно-кадастрової документації, які відповідно до ст. 193 ЗК України є сукупністю відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, виходячи із законності, доведеності позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з рахунком № 1910-1912 від 01 листопада 2013 року та квитанції № 32566952 від 18 листопада 2013 року (а.с. 164, 166) позивачем оплачено вартість будівельно-технічної експертизи в сумі 2937 грн. 60 коп., та судовий збір на суму 114 грн. 70 коп., тому ці кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved