Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 23 травня 1987 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. В шлюбі у них народились двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Починаючи з 1998 року між ним та відповідачкою все частіше почали виникати сімейні негаразди, які були викликані розбіжностями характерів. Протягом грудня 2000 року відносини погіршились остаточно і вони зрозуміли, що втратили почуття любові та поваги. З кінця грудня 2000 року вони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет та не підтримують шлюбних стосунків. Зрозумівши, що сім'я розпалась, він добровільно забрав свої речі та почав проживати в іншому житловому приміщенні. Вважає, що примирення між ним та відповідачкою неможливе, продовження подружнього життя є недоцільним, оскільки це буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. На підставі наведеного, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, жодних заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не надіслала, а тому суд вважає за можливе слухати справу у її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 23 травня 1987 року у Відділі ЗАГСу Ленінградського РВК м. Києва був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за №857. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища - [PERSON] та [PERSON] (а.с.4 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). В шлюбі у сторін народились двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач суду пояснив, що вони з відповідачкою не підтримують шлюбних відносин з 2000 року, не ведуть спільного господарства, не проживають разом, а тому збереження шлюбу є неможливим, оскільки взаєморозуміння і почуття любові між сторонами втрачено. Крім того пояснив, що він проживає з іншою жінкою, має намір зареєструвати з нею шлюб, а також, у них народилась спільна дитина, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду та дослідження письмових доказів. Також, в судовому засіданні, яке відбулось 09 вересня 2014 року за участю позивача та представника відповідачки, судом було надано сторонам термін для примирення строком в один місяць, однак в дане судове засідання ні відповідачка, ні її представник не з'явились, пояснень з цього приводу не надали, а відповідач в судовому засіданні пояснив, що примирення не відбулось, наміру зберегти цей шлюб він не має та повністю підтримує свої позовні вимоги про розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки відносини, що склалися між подружжям, носять стійкий характер, а шлюб між сторонами фактично розпався. Відповідач має іншу сім'ю та не має наміру зберегти цей шлюб. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а сам шлюб носить формальний характер, у зв'язку з чим підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved