Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ним та відповідачкою 28.07.2020 року у Вільшанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №7. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Шлюбні відносини між подружжям припинені за взаємною згодою, подружжя проживає окремо та поновлювати шлюбні стосунки подружжя не бажає. Добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідачка не бажає. Позивач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 28.07.2020 року у Вільшанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені за взаємною згодою, подружжя проживає окремо та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка підчас реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, то відповідно відсутні підстави для його зміни. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 454 грн (50% суми сплаченого судового збору). Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також решта 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 454 грн.

Outcome: approved