Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 16 вересня 2000 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб в Уїздецькій сільській раді Здолбунівського району Рівненської області. 10 вересня 2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу в них народилося двоє синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Зазначає, що 10 грудня 2011 року у відповідачки народилася дочка [PERSON], в актовому записі про народження якої він записаний батьком. Однак, оспорює своє батьківство відносно [PERSON]. Вказує, що на момент реєстрації не знав, що не є батьком [PERSON], про це дізнався лише в вересні 2014 року, зі слів самої відповідачки. Просить суд його вимоги задовольнити, виключити запис про його батьківство в актовому записі про народження № 49 від 16 грудня 2011 року [PERSON], вчиненому Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області та звільнити його від сплати аліментів в користь [PERSON] на її неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], які стягнуті з нього на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2014 року. У поданій до суду заяві позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочногорозгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши зібрані по справі докази, суд важає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2000 року між сторонами зареєстровано шлюб в Уїздецькій сільській раді Здолбунівського району Рівненської області. Від шлюбу в них народилося двоє синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO], відносно яких позивач свого батьківства не заперечує. 10 грудня 2011 року народилася\~[PERSON], у свідоцтві про народження якої батьком записаний позивач [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~10 вересня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області ухвалено рішення, яким шлюб між сторонами по справі розірвано.\~\~\~ Відповідно до\~ст.136 Сімейного кодексу України\~особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. Згідно\~п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК ), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. З метою встановлення відсутності кровного споріднення між позивачем та [PERSON], [INFO], в справі, за клопотанням позивача, призначалася судово-генетична експертиза, проведення котрої доручалося Київському міському бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертизи судом були поставлені запитання: «Чи є [PERSON] батьком малолітньої [PERSON], [INFO]?». Згідно повідомлень, які містяться в матеріалах справи вбачається, що Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи неодноразово повідомляло сторін про день та час відібрання у сторін зрізків крові з метою надання висновку експерта . Із долучених позивачем до матеріалів справи письмових документів вбачається, що позивач 20.02.2015 року, 10.04.2015 року забезпечував наявність транспортних засобів з метою його, відповідачки та малолітньої [PERSON] поїздки до експертної установи для одночасного відібрання зрізків крові. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] пропозиції позивача щодо одночасної їхньої поїздки до експертної установи ігнорувала, для відібрання зразків крові жодного разу не з'явилася. Згідно повідомлення №11/736 від 15 квітня 2015 р. Київського міському бюро судово-медичної експертизи провести експертизу виявилося неможливим, у зв'язку із неявкою відповідачки та малолітньої [PERSON] до експертної установи для відібрання зрізків крові. У зв'язку з тим, що термін проведення експертизи регламентується інструкцією проведення судово-медичної експертизи (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) ухвала Здолбунівського районного суду від 14 листопада 2014 року - повернута без виконання. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Відповідачка, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не довела, що позивач є батько [PERSON]. А наведені вище обставини свідчать про ухилення відповідачки від участі в судово-генетичній експертизі. Неявка [PERSON] та малолітньої [PERSON] до Київського міського бюро судово-медичної експертизи для відібрання зразків крові унеможливлює проведення в справі експертизи. А тому, суд, відповідно до ст.146 ЦПК України, визнає факт, що [PERSON] не є біологічним батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги\~позивача про оспорювання батьківства підлягають задоволенню. Одночасно із вимогою про виключення запису про батьківство [PERSON] в актовому записі про народження № 49 від 16 грудня 2011 року [PERSON], вчиненому Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області позивачем заявлено вимогу про звільнення його від сплати аліментів на [PERSON], [INFO], так як не є батьком останньої. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2014 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку позивача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи, що підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання [PERSON], передбачені нормами Сімейного законодавства, відсутні, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. У\~ відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 122, 136, 180, 181 СК України, п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved