Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, просить встановити факт належності заповіту, складеного 02 квітня 2015 року та посвідченого секретарем Підвисоцької сільської Ради спадкоємцю [PERSON], [INFO]. У заяві зазначається, що 16.09.2017 року померла мати заявника, [PERSON], якій належало на праві власності ? частина житлового будинку, що знаходиться в с. Підвисоке по вул. Довженка,17, Снятинського району, Івано-Франківської області та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок своєї смерті остання склала заповіт, яким все своє належне майно заповіла заявнику. Однак, у вказаному заповіті помилково вказано дату народження [PERSON] 24.07.1970 року, замість 26.07.1970 року, про що свідчить свідоцтво про народження останнього. Заявник в судове засідання не з'явився, до суду подав заява про розгляд справи без його участі та підтримав вимоги заяви у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заяву [PERSON] підтримують. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2017р. померла [PERSON] (а.с. 5), яка на випадок своєї смерті залишила заповіт від 02.04.2015 року, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.3) . Встановлено, що у заповіті дата народження спадкоємця вказана 24 липня 1970 року, тоді як відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НМ № 380747, виданого 14 серпня 1970 року (а.с. 7). З огляду на що, при оформленні спадщини у заявника виникли труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину, через невірно зазначену дату народження спадкоємця у заповіті. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частинами 1 та 2 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За таких обставин, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, суд вважає встановленим факт належності правовстановлюючого документу - заповіту, складеного 02 квітня 2015 року та посвідченого секретарем Підвисоцької сільської Ради спадкоємцю [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved