Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, у зв`язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований [PERSON] . Оскільки, відповідач у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі відповідно до вимог ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 28-30). [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 26). Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на нерухоме майно, видане 18.07.2008 року Виконавчим комітетом Котелевської селищної ради, довідкою Виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 16.07.2019 року №3719. Право власності зареєстровано 06.08.2008 року за №24029894, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19796877 від 06.08.2008 року (а.с. 9-11). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №3423 від 09.07.2019 року в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад десяти років, що підтверджується актом обстеження домогосподарства на факт постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , проведеного 09.07.2019 року депутатом Котелевської селищної ради Полтавської області [PERSON] та сусідів: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14). Позивач не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку, оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження поважних причин відсутності понад встановлені строки відповідач не надав, так вони не були встановлені під час судового розгляду справи. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-709цс16. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягти судові витрати в розмірі 768,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved