Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], в якому, після уточнень просить припинити спільну сумісну власність подружжя на нерухоме майно, придбане у шлюбі та визнати за ним право власності на 21/200 частки житлового будинку № 29 по вул. Воровського в м. Мерефа Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25.06.2015р. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 червня 2015 року помер його батько [PERSON], який за життя перебував у шлюбі з [PERSON] відповідачем по справі. В період шлюбу відповідач разом з померлим батьком позивача, придбали у [PERSON] 42/100 частини домоволодіння № 29 по вул. Воровського в м. Мерефа Харківського району Харківської області. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна на імя спадкодавця, і рекомендовано звернутися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але надали суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та у разі неявки відповідача не заперечували проти розгляду справи при заочному розгляді. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час, день та місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованою кореспонденцією. Третя особа в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час, день та місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованою кореспонденцією. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як зазначає ч. 1 ст. 10 ЦПК України, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянув справу в межах заявлених вимог, перевірив матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 червня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 509433 (а.с.6). [PERSON] перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 24.09.2010р., виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, серії 1-ВЛ № 141737 (а.с.92). На підставі Договору купівлі-продажу від 30 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим № 291, [PERSON] за згодою чоловіка [PERSON] придбала у власність у [PERSON] 42/100 частин домоволодіння № 29 по вул. Воровського в м. Мерефа Харківського району Харківської області, яке складалося з двох житлових будинків з господарськими будівлями і спорудами, літ. «А-1» загальною площею 74,60кв.м., житловою площею 39,50кв.м., літ. «Б-1» (готовність 48%) загальною площею 52,90кв.м., житловою площею 28,30кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325110700:00:021:0022. (а.с.52-53). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі ж порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця виникли в 2014 році, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, яке діяло на час їх виникнення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України\~до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач звертався у визначені законом строки із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а тому позивач має право вимагати визнання за ним право власності на даний будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] відповідач по справі та син [PERSON] позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 27.05.2014р. серії 1-ВЛ № 342343 (а.с.7). Згідно відповіді Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 16.09.2015 р. № 2712/02-14 позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті батька, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію нерухомого майна на імя покійного [PERSON], запропоновано з цим питанням звернутись до суду (а.с.9). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, оскільки майно входить до спадкової маси і позивачем були виконані всі вимоги закону щодо її прийняття. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved