Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у сумі 9 187,16 грн. та моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн., посилаючись на те, що він 15 серпня 2014 року, о 14 год. 50 хв. рухався на власному мотоциклі МUSSTANG - МТ250-10-В, номерний знак [NUMBER], по вулиці Енгельса, в смт. Іванівка, Херсонської області, поряд з Іванівським ринком та магазином «Дитячий світ». Водій автомобіля ВАЗ 2106, номерний знак [NUMBER] [PERSON], який рухався йому назустріч з невідомих для нього причин різко зманеврував на його смугу руху, чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП). Цього ж дня відповідач написав розписку, в якій визнав свою вину у скоєннні ДТП та зобовязався відшкодувати шкоду, завдану пошкодженням мотоцикла МUSSTANG - МТ250-10-В. Через деякий час відповідач [PERSON] відмовився відшкодувати шкоду, пояснюючи свою відмову тим, що він до ДТП не причетний. Отримавши від відповідача відмову у відшкодуванні збитків до 01 вересня 2014 року він звернувся до Нижньосірогозького відділу ДАІ УМВС в Херсонської області із заявою про ДТП. Посадові особи Нижньосірогозького відділу ДАІ зробили висновок про те, що їх колега [PERSON] не винний в ДТП, натомість притягли до адміністративної відповідальності його тим, що склали протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. При розгляді протоколів Іванівським районним судом Херсонської області постановами від 19 листопада 2014 року він був визнаний не винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відмова відповідача добровільно відшкодувати збитки змусила його звернутися до експерта для складання висновку, щодо вартості матеріального збитку, спричиненого ДТП. Так, відповідно до висновку екперта № 38/10-14 експертного автотоварознавчого дослідження мотоцикла МUSSTANG - МТ250-10-В, складеного 06 жовтня 2014 року, вартість матеріального збитку завданого власнику в результаті його пошкодження при ДТП станом на 30 вересня 2014 року складає 9 187,16 грн. Проте він вважає, що вказана шкода, завдана йому неправомірними діями відповідача не в поній мірі відображає дійсну матеріальну шкоду, оскільки лако-фарбове покриття мотоциклу втратило первинний блиск, було проведено значну кількість ремонтних робіт, які загалом вплинули негативно на стан мотоциклу, його товарний вигляд та ціну у разі продажу транспортного засобу. Крім того, неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Так, мотоцикл був нещодавно придбаний, а після ДТП тривалий час перебував у не придатному для експлуатації стані, це завдавало додаткових стражадань. Також, у нього погіршилися стосунки з рідними, які дорікали йому витратою значних коштів на придбання мотоциклу та не можливістю ним користуватися. Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому і його близьким, та витрати, повязані з відновленням психічного стану, відпочинку від усього, що сталося з ним. Розмір його душевних страждань оцінює у 5 000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у сумі 9 187,16 грн., моральну шкоду у сумі 5 000,00 грн. та судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: на проведення експертизи у сумі 1 300,00 грн., на правову допомогу у сумі 1500,00 грн., на сплату судового збору у сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений двічі повісткою направленою за місцем реєстрації та роботи. За згодою позивача суд вирішив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу мотоцикла МUSSTANG - МТ250-10-В, номерний знак [NUMBER] (а.с.21); згідно реєстраційної картки на автомобіль ВАЗ 2106, білого кольору, номерний знак [NUMBER] власником даного транспортного засобу є [PERSON] (а.с.49). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із матеріалів справи видно, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 122-4 КУпАП (справа №656/655/14-п) встановлено те, що на нього складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він 15 серпня 2014 року, о 14 год. 50 хв., в смт. Іванівка, Херсонської області, по вулиці Енгельса, керуючи транспортним засобом мотоциклам MUSSTANG, номерний знак [NUMBER] став учасником ДТП, після чого місце пригоди залишив, підрозділ міліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, чим порушив п. 2.10. «а» Правил дорожнього руху (далі Правила) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд встановив відсутність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП з наступних підстав. Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.10. «а» Правил, який встановлює, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Суд встановив, що дії водія мотоцикла [PERSON] відповідали п.2.10. «а» Правил тим, що при виникненні небезпеки він негайно зупинив транспортний засіб і залишався на місці пригоди протягом двох годин. В протоколі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] вказано на порушення ним п. 2.10. «а» Правил, яке полягає в тому, що він не повідомив підрозділ міліції про ДТП. Проте п. 2.10. «а» Правил не передбачає обовязок водія, причетного до ДТП, повідомити про ДТП підрозділ міліції. Натомість це передбачено п. 2.10. «д» Правил, але посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], на цей пункт Правил не посилалась. Під час дослідження в судовому засіданні відео з реєстратора встановлено, що ДТП сталася внаслідок неправомірних дій водія ВАЗ 2106, білого кольору, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який виїхав на зайняту зустрічну смугу руху, зокрема, по ній рухався мотоцикл MUSSTANG, номерний знак [NUMBER]. Таким чином, водій автомобіля [PERSON], який на той час був працівником міліції, є причетним до ДТП. Крім того, у автомобілі знаходився працівник міліції [PERSON] Оскільки закон покладає на працівників міліції обовязок повідомити про виявлене правопорушення в найближчій підрозділ міліції, то за таких обставин суд дійшов висновку про те, що [PERSON] повідомив орган міліції в особі його працівників [PERSON]А та [PERSON] про ДТП. Обовязок працівника міліції, як представника влади, повідомити про пригоду в найближчій підрозділ міліції, є вищим за обовязок особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП щодо [PERSON] постановою Іванівського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с.82-83). Другий протокол про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] був складений за ст. 124 КУпАП, а саме за те, що він 15 серпня 2014 року, о 14 год. 50 хв., в смт. Іванівка, Херсонської області, по вулиці Енгельса, керуючи транспортним засобом мотоциклом МUSSTANG - МТ250-10-В, номерний знак [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку та при виникненні перешкоди різко загальмував і здійснив падіння, чим порушив п. 12.7., п 12.3. Правил та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП суд встановив відсутність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виходячи з наступного. Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.7. Правил, який встановлює, що під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год. Оскільки [PERSON] не здійснював буксировку при керування мотоциклом, то суд вирішив, що і п. 12.7. Правил він не порушував. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що [PERSON] порушив п. 12.3. Правил, яким встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Суд встановив, що [PERSON]І не порушував п. 12.3. Правил, так як при виникненні небезпеки для руху заїзду автомобіля на зустрічну смугу по якій він рухався на мотоциклі, він негайно зупинив транспортний засіб. Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачений причинний звязок між порушенням правил та його наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Проте в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які посилання на причинний звязок між порушенням Правил та його наслідками. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо [PERSON] постановою Іванівського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с.80-81). Таким чином, обставини, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення щодо [PERSON] за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам ДТП. При розгляді справ про адміністративні правопорушення щодо позивача за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП судом встановлено, що 15 серпня 2014 року, о 14 год. 50 хв., в смт. Іванівка, Херсонської області, по вулиці Енгельса, поблизу ринку відбулася ДТП внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки. Вказані постанови суду про адміністративні правопорушення в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України є обовязковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій позивача, зокрема, наявність події ДТП, відсутність вини позивача у ДТП та наявність завданої позивачу шкоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Із наданого позивачем та відтвореного у судовому засіданні відео диска з реєстратора видно, що водій мотоцикла о 14 год. 50 хв. 26 сек. 15 серпня 2014 року здійснив розворот, переїхав через зустрічну смугу руху на виїхав на смугу руху в попутному напрямку (праворуч); о 14 год. 50 хв. 32 сек. на зустрічній смузі руху (ліворуч від мотоцикла) зявився автомобіль ВАЗ 2106 білого кольору, номерний знак [NUMBER], який рухався прямо; о 14 год. 50 хв. 34 сек. автомобіль змінив напрямок руху без включення лівого повороту та всією передньою частиною заїхав на зустрічну смугу, по якій рухався мотоцикл; о 14 год. 50 хв. 46 сек. водій автомобіля відїхав назад і стало видно, що мотоцикл лежить на зустрічній смузі руху автомобіля (а.с.31). Свідок [PERSON] пояснив, що знаходився на відстані 15-20 м від місця ДТП та бачив, що [PERSON] на мотоциклі відїхав з місця стоянки, переїхав через зустрічну смугу руху, виїхав на смугу руху в попутному напрямку (праворуч). Раптово із зустрічної смуги руху на смугу руху мотоцикла виїхав автомобіль ВАЗ. [PERSON] різко загальмував, що привело до падіння водія та мотоцикла. Водій автомобіля ВАЗ увімкнув передачу задньої швидкості і відїхав з місця ДТП на декілька метрів назад та став на стоянку (на смузі руху мотоцикла) позаду автомобіля. Водієм автомобіля ВАЗ був працівник міліції [PERSON], пасажиром у автомобілі був також працівник міліції [PERSON] [PERSON] позвонив у міліцію, чекали дві години. [PERSON] визнавав себе винним у ДТП та дав [PERSON] розписку про те, що відшкодує вартість ремонту мотоцикла. Згідно з розпискою відповідач [PERSON] зобовязався оплатити позивачу [PERSON] ремонт мотоцикла МТ250-10В, номерний знак [NUMBER], а саме: правої бокової частини (пластик), дзеркала, газової ручки у зборі, підніжки та лапки заднього гальма (а.с.5). Згідно з п. 11.3. Правил на дорозі із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Сукупність досліджених по справі доказів дає підстави для висновку, що відповідачем не дотриманий п. 11.3. Правил тим, що він керуючи автомобілем на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки та відповідних дорожніх знаків виїхав на смугу зустрічного руху для стоянки біля лівого краю проїзної частини, в той час коли по зустрічній смузі рухався мотоцикл, який мав перевагу. За таких обставин водій автомобіля зобовязаний був уступити дорогу мотоциклу. Своїми неправомірними діями відповідач створив небезпеку для руху тим, що на зустрічній смузі перекрив рух для мотоцикла, тим самим позбавив водія мотоцикла можливості обїхати автомобіль в обстановці скупчення транспорту та людей, стоянки біля лівого та правого краю проїзної часини інших транспортних засобів. Водій мотоцикла, виявивши небезпеку для руху різко загальмував, внаслідок чого мотоцикл та водій упали, мотоцикл отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експерта № 38/10-14 експертного авто-товарознавчого дослідження мотоцикла МUSSTANG - МТ250-10-В, складеного 06 жовтня 2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла в результаті його пошкодження при ДТП станом на 30 вересня 2014 року складає 9 187,16 грн. (а.с.11-24). Суд вважає, що пошкодженням мотоцикла внаслідок ДТП позивачу, як власнику цього транспортного засобу заподіяна матеріальна шкода у сумі 9187,16 грн., яка не відшкодована та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди то вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди неправомірними діями відповідач, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, неможливості користування ним, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. При визначенні розміру заподіяної шкоди, суд виходить із засад розумності, справедливості та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 3 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, що становить 243,60 грн. Згідно з ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати повязані із проведенням судових експертиз. Із копії платіжного доручення № Р24А107728894129166 від 03 жовтня 2014 року та копії квитанції до прибуткового касового ордера № 8 від 06 жовтня 2014 року видно, що [PERSON] сплатив на користь субєкта оціночної діяльності [PERSON] витрати на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження мотоцикла у сумі 1 300,00 грн. (а.с.25-26), які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій позасудовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки позивач не надав розрахунок витрат на правову допомогу, зокрема, кількість годин, які фахівець в галузі права затратив для надання правової допомоги по даній цивільній справі, то це позбавляє суд можливості встановити чи не перевищує вона граничного розміру цих витрат. Тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу немає. На підставі викладеного та

Outcome: partial