Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, мотивуючи тим, що 21.02.2017р. [PERSON] отримав від нього грошові кошти у якості безпроцентної позики, загальна сума отриманої позики складає 490000 гривень. Факт отримання грошових коштів підтверджується власноручно написаними відповідачем розписками, згідно яких він зобовязався повернути позики не пізніше 01.10.2017 року. Станом на 25.10.2017 року відповідач отримані кошти не повернув. Також позивач зазначив, що 27.10.2017 року він направив на адресу відповідача вимогу про повернення боргу, однак останній гроші не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 490000 грн. та витрати на сплату судового збору. До початку розгляду справи від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] (довіреність від 29.09.2016р.) надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому\~суд у відповідності до ст. 280,\~281 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей Судом встановлено, що 21.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, згідно яких [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 490000 грн., що підтверджується розписками відповідача від 21.02.2017р. (а.с 4-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно договорів позики від 21.02.2017 року відповідач [PERSON] зобовязався повернути запозичені грошові кошти у загальному розмірі 490000 гривень до 01 жовтня 2017 року. Статтею 527 ЦК України передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов'язанні вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі На час розгляду справи сума боргу по договорами позики відповідачем повернута позивачу не була. На підставі наданих доказів суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не повернув кошти, отриманні згідно договорів позики, а тому на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цими договорами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4900,00 грн. (квитанція №0.0.887759854.1 від 08.11.2017р.). На підставі викладеного та

Outcome: approved