Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований наступними обставинами. 22 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 480. У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві позивач вказав, що з лютого 2017 року сімейне життя між ним та відповідачем погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказав, що між сторонами відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, любов та повага. Також зазначив, що спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, примирення не можливе. Позивач не заперечує проти проживання дітей з відповідачем. Позивач у відкрите підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив. У позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у відкритому судовому засіданні подала заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, та просила його задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 22 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 вересня 2006 року, серії [NUMBER] , актовий запис №480. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, серії [NUMBER] , від 24 жовтня 2008 року, актовий запис № 601, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] , від 04 червня 2008 року, актовий запис № 2374. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, любов та повага. Спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, примирення не можливе. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В підготовчому засіданні встановлено, що позивач не заперечує проти проживання дітей з відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved