Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення на його користь з ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» заборгованості по заробітній платі в розмірі 14497,66 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 16 квітня 2004 року він працював у ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» на посаді ремонтника площинних споруд учбово-тренувальної бази. У звязку із скороченням штату працівників, 11 грудня 2015 року його було звільнено з займаної посади. Відповідно до розрахункового листа по заробітній платі за грудень 2015 року борг підприємства по заробітній платі перед ним складає 14497,66 гривень. До теперішнього часу суму боргу по заробітній платі відповідачем не погашено. В судове засідання позивач [PERSON] надав клопотання (а.с.18), про задоволення позову, та розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження. Представник відповідача ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» в судове засідання повторно не зявився. Копію позовної заяви отримав (а.с.13), а про розгляд справи був повідомлений у передбаченому п.5 ч.5 ст. 74 ЦК України порядку (а.с.17). При цьому пояснень або заперечень по суті заявлених позовних вимог суду не надав. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копії трудової книжки серії АХ №666518 (а.с.5-6), 04 вересня 2003 року [PERSON] працевлаштувався до ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» на посаду ремонтника площинних споруд бази футболістів. 11 грудня 2015 року на підставі наказу №01/11-12-ЛС (а.с.3-4), [PERSON] було звільнено з посади ремонтника площинних споруд агрономічного відділу учбово-тренувальної бази, у звязку із скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як зазначає позивач, і проти чого не надано заперечень відповідачем, виплата належних позивачу сум 11 грудня 2015 року (в день звільнення) власником здійснена не була. Згідно розрахункового листу по заробітній платі за грудень 2015 року (а.с.2), борг підприємства перед позивачем складає 14497,66 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд прийшов до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свій позов, доведені, підтверджені дослідженими по справі доказами, та не спростовані стороною відповідача, який отримав позовну заяву з усіма додатками (а.с.13), та не надав суду будь-яких заперечень, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судовий збір, у розмірі встановленому на час подання позову, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved