Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 28 грудня 1991 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Інші їх спільні діти вже повнолітні. Сімейні стосунки між ними припинилися у серпні 2021 року. З того часу спільне господарство не ведуть. Одночасно з цим, позивач зазначає, що сімейне життя не склалося за несумісністю характерів та відсутності взаємної поваги. Вважає, що родина остаточно розпалася та зазначає, що строк на примирення їм не потрібен, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам їхньої спільної дитини. Тому, просить суд шлюб між ними розірвати. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2021 року, справу передано на розгляд судді Ковальчук Т.А. Ухвалою судді від 01 вересня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив не надавати строк для примирення та розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте надала через канцелярію суду заяву, в якій позов визнала та просила розглядати справу без її участі та без фіксації технічними засобами. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. 28 грудня 1991 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Генічеським райвідділом ЗАГСу Херсонської області, актовий запис № 228. (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 вересня 2009 року виконавчим комітетом Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11. (а.с.7). Відповідно до позовної заяви, починаючи з серпня 2021 року позивач та відповідач не проживають разом, спільного господарства не ведуть, проти надання терміну для примирення заперечують. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, не може бути відновлена та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved