Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що Іванівською державною виконавчою службою в Херсонській області 08.01.2004 винесена постанова про арешт майна. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить запис № 2503436 від 17.10.2005 про обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна позивача, який внесено Іванівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Іванівської державної виконавчої служби від 08.01.2004. Обтяження у вигляді арешту майна, що належить позивачу на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. В результаті звернення до Іванівської державної нотаріальної контори та до Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відділ ДВС) з`ясувалось, що станом на 01.07.2019 у відділі ДВС відсутні виконавчі документи про стягнення, здійснити перевірку на підставі чого було накладено обтяження на майно не має можливості, оскільки автоматизована система виконавчого провадження, що діяла до 2017 року, на даний час не є актуальною, архів знищено. Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 02.04.2004 у справі № 2-116/04 затверджена мирова угода між позивачем та [PERSON] , яка набрала чинності 19.04.2004. Просить суд зобов`язати відповідача зняти арешт з майна позивача. За згодою позивача, під час підготовчого судового засідання 02.08.2019 неналежний відповідач у справі - відділ ДВС замінений на належного - [PERSON] , а відділ ДВС залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.28). Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені в позові та доповнив їх тим, що умови мирової угоди ним виконані шляхом передачі майна в натурі в рахунок боргу, але відповідні документи не збереглись. Арешт на його майно був накладений в порядку забезпечення позову. Під час затвердження мирової угоди, суд арешт з майна не зняв і до цього часу це питання не вирішено, чим порушується його право власності. 30.08.2019 відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 02.04.2004 року у справі № 2-116/04 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики була затверджена мирова угода, за умовами якої [PERSON] зобов`язався добровільно віддати борг у сумі 15 000 грн. в строк до 01.01.2005. Проте результатами виконання рішення суду, він не цікавився. Проти зняття арешту з майна позивача не заперечує, просив суд розглядати справу без його участі (а.с.33-34). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] проти позову не заперечував, посилаючись на те, що арешт на майно позивача був накладений судом в порядку забезпечення позову, рішення суду направлено до відділу ДВС на виконання. В порядку виконання судового рішення, державний виконавець відділу ДВС виніс постанову від 08.01.2004 про накладення арешту на майно [PERSON] , яку направив нотаріусу для внесення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інших проваджень у відділі ДВС щодо [PERSON] не було. Проти зняття арешту з майна [PERSON] не заперечував. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно з ч. 5 ст. 59 «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Із матеріалів справи видно, що 17.10.2005 нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Черниш Л.І., на підставі постанови державного виконавця Іванівської державної виконавчої служби від 08.01.2004, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис № 2503436 про обтяження майна [PERSON] , зокрема 1/2 частину житлового будинку, розташованого на [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві спільної приватної власності (а.с.9-10). У справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у сумі 15 000 грн. між сторонами була укладена мирова угода, яка затверджена ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 02.04.2004, за умовами якої [PERSON] зобов`язався добровільно віддати гроші до 01.01.2005 (а.с.11). Із листа начальника відділу ДВС від 08.07.2019 № 2848 видно, що станом на 01.07.2019 на виконанні відсутні виконавчі документи про стягнення з [PERSON] боргу. Здійснити перевірку за попередній період не має можливості, оскільки автоматизована система виконавчого провадження, діюча до 2017 року, на даний час не актуальна, а архів знищено відповідно до ч. 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, згідно яких строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки (а.с.13). Із інформаційної довідки з Єдиного реєстру боржників від 01.07.2019 видно, що [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників не значиться (а.с.14). Суд вважає, що захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно [PERSON] в рамках цивільної справи № 2-116/04 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у сумі 15 000 грн. себе вичерпав, оскільки 02.04.2004 суд затвердив мирову угоду, укладену між сторонами, але не вирішив питання про зняття арешту з майна [PERSON] , накладеного в порядку забезпечення позову, рішення суду про затвердження мирової угоди набрало чинності 19.04.2004. З метою поновлення права власності [PERSON] на належне йому майно, арешт необхідно зняти.

Outcome: approved