Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб між ним та відповідачкою укладено та зареєстровано 11 листопада 1995 року у виконкомі Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №38. Від шлюбу в них народилася одна дитини: донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час вже повнолітня. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачкою не зійшлись характерами та мають різний погляд на шлюб та сімейні відносини, в зв`язку з чим за період подружнього життя між ними часто виникали безпідставні сварки та непорозуміння. Жінка не рахувалася з його думкою, не поважала його як свого чоловіка, що в свою чергу призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного та розриву сімейних відносин. Близько двох років тому він забрав свої речі з їхнього спільного будинку та переїхав проживати окремо від сім`ї і з того часу вони разом не проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство. На даний час він зустрів іншу жінку та має намір налагодити своє особисте життя. З огляду на викладені вище обставини, вважає, що їм з відповідачкою шлюб вже неможливо зберегти, і наполягає на його розірванні, оскільки подальше існування шлюбу суперечить його інтересам. Просить шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. 03 вересня 2020 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, однак надіслала до суду заяву згідно якої зазначила, що на розірвання шлюбу незгідна та просила надати їм з позивачем термін для примирення терміном на три місяці. Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року подружжю призначено строк для примирення терміном на три місяці, а провадження в справі зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду. В судове засідання позивач не з`явився, згідно поданої заяви, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, з мотивів викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідачка також не з`явилася, згідно поданої заяви, просила справу розглянути у її відсутності, в зв`язку з виїздом за кордон. Також зазначила, що на розірвання шлюбу згідна. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 1995 року у виконкомі Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області України, за актовим записом № 38 ( а.с. 5). Від даного шлюбу, згідно позовної заяви, мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час вже є повнолітньою (а.с. 2). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 Сімейного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають тривалий час. За наданий термін для примирення сторони не примирились та кожний з них живе своїм життям. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved