Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення батьківства, у якій зазначив, що він на протязі 2002-2004 років проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON]. В цей період у них народився син [PERSON], [INFO]. Після народження син був зареєстрований відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, тобто запис про батька дитини зроблено за дівочим прізвищем матері, а імя та по батькові за її вказівкою, батьком дитини зі слів матері був записаний [PERSON]. 08.11.2016 року [PERSON] померла. Про те, що сина було записано на прізвище матері заявник не знав та дізнався лише в 2016 році, коли дитина почала проживати разом з ним і останній почав збирати документи для оформлення дитини в місцеву школу. Заявник завжди вважав, що його син носить його прізвище, адже навіть в картці профілактичних щеплень (перший запис в якій було зроблено 20.09.03р. - через 5 днів після народження) записано прізвище сина як прізвище заявника ([PERSON]). Свідоцтво про народження дитини було видано 11.12.2003 року. На той час подружжя разом вже не проживали. Заявник особисто свідоцтво про народження сина не бачив. На даний час дитина проживає разом з заявником, спору про право не має, не має також і можливих заінтересованих осіб, так як мати дитини померла, опікунів не має, родичів зі сторони матері дитини також відсутні. У звязку з тим, що він є біологічним батьком дитини, просить суд визнати його батьком [PERSON], [INFO], та внести зміни до актового запису № 14 від 11.12.2003 року, зазначити прізвище Мєль, батьком зазначити Мель Олександра Михайловича . В судовому засіданні заявник та його представник підтримали вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення заяви. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, згідно заяви просив справу розглянути у їх відсутність. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, з'ясувавши думку дитини, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з роз'ясненням, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до яких у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (п. 1). Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє заявникові встановити істину в даній ситуації та бути законним батьком для своєї дитини. Судом встановлено, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання 15.09.2003 року у них народився син [PERSON]. В актовому записі №14 про народження [PERSON], [INFO], батьком вказаний [PERSON]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України зі слів матері. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Дитина [PERSON] пояснив, що [PERSON] це його батько, іншого батька у нього не було. В теперішній час вони мешкають разом, він називає його татом. Таким чином, заява підлягає задоволенню. Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Outcome: approved