Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 11.10.1970 у виконавчому комітеті Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис 14. Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мають власні сімї та проживають окремо. З відповідачкою прожили 35 років. Але в 2005 році стосунки різко погіршились. В нього з дружиною різні погляди на життєво важливі питання. Із-за непорозуміння одне одного між нами виникли напружені відносини. З 2014 року вони проживають окремо. Почуття любові та взаємоповаги втрачено остаточно. Збереження шлюбу суперечить його інтересам. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова сторонам було надано строк для примирення терміном 3 місяці. У судове засідання сторони не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи його участі та вказав, що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Вказує, що шлюбні відносини припинились з 2014 роки. Відповідач через канцелярію суду надала заяву, в якій також просила слухати справу без її участі, зазначила, що позов визнає і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.10.1970 у виконавчому комітеті Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис 14. Від сумісного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини припинені з 2014 року, про що вказують обидві сторони, спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами неможливе. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що сторонам надався строк для примирення, однак примирення не відбулось, що відповідач позов визнала, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved