Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим, що 26 листопада 2015 року секретарем виконавчого комітету Вищебулатецької сільської ради Долгобородовою Л.Г. було посвідчено заповіт [PERSON] , згідно якого на випадок своєї смерті вона начебто зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . 15.10.2016 року до сільського голови та секретаря у телефонному режимі надійшло повідомлення від громадянина [PERSON] , жителя села Кононівка та сусіда [PERSON] , про те, що [PERSON] , який проживає без реєстрації в [ADDRESS] тривалий час здійснює тортури над своєю співмешканкою [PERSON] (власницею будинку), морить її голодом та постійно здійснює фізичну розправу над нею, б`є її та не випускає на вулицю, щоб обмежити її спілкування з сусідами. При виїзді на місце сільського голови, вдома нікого не було або будинок був замкнений. Зі слів мешканців с. Кононівка, [PERSON] навіть не допустив у будинок працівника фельдшерсько акушерського пункту та лікарів «швидкої допомоги», яких неодноразово викликали сусіди, а коли лікарі з`являлися, то [PERSON] перешкоджав їм оглянути [PERSON] . При неодноразових виїздах до будинку [PERSON] працівників сільської ради, двері будинку були зачинені. 17.10.2017 року сільський голова [PERSON] разом з комісією із сільської ради: депутатом [PERSON] , секретарем [PERSON] , зав. ФАПом с. Кононівка [PERSON] , в присутності [PERSON] , який відчинив будинок [PERSON] , здійснили виїзд за місцем проживання [PERSON] де знайшли її в жахливому стані. [PERSON] вже не реагувала на людей, була вкрай виснажена, на тілі присутні синці та пролежні. Медичний працівник ФАПу [PERSON] викликала «швидку допомогу», лікарі оглянули [PERSON] та терміново госпіталізували її в важкому стані до реанімаційного відділення комунальної Лубенської ЦМЛ. В реанімаційному відділенні комунальної Лубенської ЦМЛ, [PERSON] [INFO] померла. Під час складення заповіту 26.11.2015 року [PERSON] на користь [PERSON] , у [PERSON] було встановлено діагноз: алкогольна інтоксикація. Такий діагноз було встановлено у Вищебулатецькій сільській раді Лубенського району Полтавської області куди було викликано лікарів, тобто виключно відразу після оформлення заповіту. Тож [PERSON] привіз [PERSON] оформляти заповіт на все майно [PERSON] , коли вона вже перебувала у стані алкогольної інтоксикації. З пояснень лікаря села Вищий Булатець [PERSON] встановлено, що у Вищебулатецькій сільській раді у [PERSON] до того ж стався приступ алкогольної епілепсії. Позивач [PERSON] , як учасник АТО, звернувся до сільради з приводу надання у власність земельної ділянки кадастровий номер 53228881402:02:002:0171, на яку претендує [PERSON] . [PERSON] не оформила право власності на цю земельну ділянку і тому вона фактично належить громаді. Проте сільська рада відмовила [PERSON] у наданні дозволу на оформлення права власності на дану земельну ділянку, оскільки свого часу дозвіл на розроблення проекту землеустрою було надано [PERSON] Тому [PERSON] є заінтересованою особою та може оспорити даний заповіт. Згідно позовної заяви [PERSON] прохав суд визнати недійсним заповіт [PERSON] складений на ім`я [PERSON] , що посвідчений секретарем виконавчого комітету Вищебулатецької сільської ради Долгобородовою Л.Г. 26.11.2015 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та пояснив, що підставою позову є те, що в день посвідчення заповіту [PERSON] була тимчасово недієздатна. Право позивача порушено тому, що відповідач претендує на земельну ділянку, що належала померлій, яка мала б перейти до територіальної громади, яка вирішила надати землю позивачу. 08.09.2017 року сільська рада відмовила [PERSON] у наданні земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги також підтримував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивача взагалі він не знає, лише один раз бачив його в суді. Вимоги позовної заяви необґрунтовані. [PERSON] ніколи не лікувалась в психіатричних закладах. На час посвідчення заповіту секретар сільради пересвідчилась в дієздатності [PERSON] . [PERSON] заповіт складала добровільно. Він з 1993 року знайомий із [PERSON] , вони проживали разом в [ADDRESS] . Один раз приїздила комісія щодо перевірки стану здоров`я [PERSON] . Ініціатором складання заповіту була сама [PERSON] . Як вони добирались до с. Булатець, то у [PERSON] піднімався тиск. Вона сама розписувалась в заповіті. Заповіт посвідчено у сільраді. Лікар оглядав [PERSON] до посвідчення заповіту. До цього вона складала заповіт на його сина. Лікар довідок не складала. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та пояснив, що позов безпідставний та недоведений. [PERSON] не має права подавати даний позов. Цим заповітом будь-які права позивача не порушено. Позивач міг би подати позов до сільської ради, яка йому безпідставно відмовила в наданні земельної ділянки. Представник третьої особи Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, до суду третьою особою надано лист з проханням розглядати справи за відсутності їх представника. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 26.11.2015 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вищебулатецької сільської ради Лубенського району Полтавської області Долгобородою Л.Г., згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . 17.10.2016 року [PERSON] госпіталізовано до комунальної Лубенської ЦМЛ відділення анестезіології та інтенсивної терапії, діагноз ІХС, дифузний кардіосклероз, десметаболічна кардіопатія, кахексія, пролежні. [PERSON] померла [INFO] в м. Лубни Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2016 року. Згідно довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області №2161 від 24.10.2017 року [PERSON] проводив похорони [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,25 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5322881402:02:002:0171, що розташована в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] прийняв спадщину згідно заповіту від 26.11.2015 року на спадкове майно належне померлій [INFO] [PERSON] на підставі заяви від 05.12.2016 року. Згідно висновку про результати розгляду матеріалів по повідомленню [PERSON] та [PERSON] від 26.10.2016 року до Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області 13.10.2016 року надійшло повідомлення [PERSON] про те, що вона потребує медичної допомоги. 20.10.2016 року до Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення голови Булатецької с\\р, Бачевського С .В . про те, що мешканець [ADDRESS] , [PERSON] знущається над своєю співмешканкою [PERSON] , а саме не годує її, та не прибирає в будинку. Дане звернення не містить ознак кримінального правопорушення, в зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян». В ході опитування [PERSON] обвинувачення в свій бік спростував та вказав, що він піклувався про свою співмешканку як міг і над нею не знущався. Під час розгляду даного звернення опитати [PERSON] не представилося можливим, бо через хворобу та свій похилий вік, остання не зовсім адекватно сприймає реальність та не розуміє про що з нею говорять. Після лікування [PERSON] буде опитано, та якщо виявиться факт знущання з боку її співмешканця [PERSON] , його буде притягнуто до відповідальності згідно чинного законодавства. Позивач [PERSON] звертався до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області із заявою від 09.08.2017 року щодо надання йому безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га. в с. Кононівка, кадастровий номер 5322881402:02:002:0171. Згідно рішення від 08.09.2017 року Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області Семененку О .М. відмовлено у наданні у власність земельної ділянки площею 0,2500 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5322881402:02:002:0171 у зв`язку з передачею у власність даної земельної ділянки [PERSON] рішенням 6 сесії 7 скликання Вищебулатецької сільської ради від 23.02.2016 року. [PERSON] , [INFO] , на обліку в Лубенському обласному наркологічному диспансері не перебуває, що підтверджується листом Лубенського обласного наркологічного диспансеру №852 від 28.09.2018 року. Відповідно листа комунальної Лубенської ЦМЛ №01-9/2570 від 04.10.2018 року [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку в поліклінічному відділенні у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно п. 18 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). Висновком судово-психіатричної експертизи від 16.04.2019 року №5 встановлено, що [PERSON] на час складання заповіту 26.11.2015 року не виявляла ознак будь-яких психічних розладів. За своїм психічним станом [PERSON] могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання та посвідчення заповіту на ім`я [PERSON] , а саме станом на 26 листопада 2015 року. [PERSON] на час складання заповіту 26.11.2015 року не виявляла ознак тяжких психічних розладів, які б позбавляли її здатності усвідомлювати значення своїх дій та можливості керувати ними. Крім цього, в судовому засіданні також були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] пояснював, що він працює в Засульській сільській раді Лубенського району Полтавської області. На той час він працював на посаді землевпорядника. Під час складання заповіту присутнім не був. В день посвідчення заповіту, перед його складанням бачив [PERSON] у коридорі, до неї викликали лікаря, від неї було чутно запах алкоголю. До сільської ради вона приїхала з [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зайшли самостійно на територію сільської ради, він бачив, що [PERSON] було погано і тому викликали лікаря. Спілкувався з лікарем, який повідомив, що від [PERSON] чути запах алкоголю. Він не знав, з якого приводу [PERSON] та [PERSON] приїздили до сільради. Він спілкувався з [PERSON] до та після посвідчення заповіту, вона була контактна. Він провідував [PERSON] після складання заповіту, проживала вона в поганих умовах, в хаті було темно, безлад, від людей чув, що вона в тяжкому стані. Свідок [PERSON] пояснив, що він староста виконкому Засульської сільської ради. Був головою Вищебулатецької сільської ради. [PERSON] проживала разом з [PERSON] , були скарги, що [PERSON] голодує, декілька разів приїздили до них, однак дверей ніхто не відчиняв. Одного разу коли приїхали, то побачили жахливу картину: [PERSON] лежала на ліжку, була худа і побита, у хаті ходили кури. Викликали до неї «швидку», її забрали до лікарні, де вона через декілька днів померла. Він з цього приводу звернувся до поліції. Заповіт було посвідчено у Вищебулатецькій сільській раді Лубенського району Полтавської області. На день складання заповіту головою сільради він не був і щодо цього нічого не знає. Щодо психічного стану [PERSON] йому нічого не відомо, до посвідчення заповіту [PERSON] взагалі не знав. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює у будинку культури Вищебулатецької сільської ради. Була депутатом сільради. Вона їздила оглядати умови проживання [PERSON] . [PERSON] лежала на ліжку і дивилась на стелю, вони викликали «швидку» і її забрали. Умови проживання [PERSON] були незадовільними. До 2015 року [PERSON] вона не знала, обставини її життя їй не відомі. Щодо обставин посвідчення заповіту та психічного стану [PERSON] до 2015 року сказати нічого не може. Свідок [PERSON] пояснювала, що вона працює діловодом Вищебулатецької сільської ради. [PERSON] та [PERSON] приходили до сільської ради посвідчувати заповіт, в приміщенні сільської ради. [PERSON] була слабенька. Під час укладання заповіту їй стало погано, вона побіліла, її вивели в коридор, викликали лікаря, який надав їй першу допомогу. Згодом їй стало краще, вона повернулась і підписала документи. Вона знала [PERSON] давно. В день посвідчення заповіту [PERSON] до сільради прийшла самостійно, сприймала обставини адекватно, спілкувалась, на запитання секретаря сільради відповідала. Чи перебувала [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння їй не відомо. Ознак психічних розладів у [PERSON] вона не бачила. Свідок [PERSON] пояснювала, що вона працювала з 2015-2017р.р. в сільській раді на посаді спеціаліста, займалась реєстрацією і зняттям з реєстрації осіб. [PERSON] вона знала, вдома у неї не була. [PERSON] до сільської ради приходила з [PERSON] . Їй не відомо чи перебувала [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] вела себе адекватно, зайшла, привіталась, відповідала на запитання секретаря. На прийомі у секретаря [PERSON] побіліла, їй стало погано, її вивели в коридор. Чи лікувалась [PERSON] у психіатра їй не відомо. Потім [PERSON] посадив [PERSON] на велосипед і вони поїхали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що вона працює фельдшером в амбулаторії Вищебулатецької АЗПСМ. [PERSON] вона знала по роботі, вона знала від односельців, що [PERSON] вживала алкогольні напої. [PERSON] привіз [PERSON] до сільради. Її викликали до [PERSON] , бо їй стало погано. Поставила їй діагноз алкогольна епілепсія, оскільки так буває, коли різко припинити вживати алкоголь. [PERSON] була заторможена. Нею було виписано направлення [PERSON] на лікування, через деякий час [PERSON] повідомив, що вони не поїдуть на лікування. Допомогу надавала [PERSON] в коридорі, потім прийшла [PERSON] . Приблизно через 30 хв., коли [PERSON] покращало, вона сама пішла до секретаря, вона вже нормально спілкувалась. У секретаря [PERSON] не скаржилась на самопочуття. На її запитання [PERSON] не відповідала, за неї відповідав [PERSON] . Через приблизно 30 хв. стан у таких хворих відновлюється, однак вони не пам`ятають що з ними трапилось. Ознаки у таких хворих - прикус язика, піна з рота, судомний синдром. [PERSON] був присутній під час надання медичної допомоги [PERSON] , про медичну допомогу звертався він. [PERSON] свідомість не втрачала, судом не було. Вона рекомендувала навідатись до амбулаторії. При наданні медичної допомог [PERSON] вона вколола їй укол від тиску магнезію сульфат, дала таблетку валідол. До цього дня вона не бачила [PERSON] приблизно років сім. Запаху алкоголю від [PERSON] вона не чула, на її запитання [PERSON] повідомив, що [PERSON] приблизно днів п`ять не вживала алкоголь. Свідок [PERSON] секретар сільської ради пояснювала, що в 2015 році [PERSON] та [PERSON] приїздили складати заповіт, вона тоді з ними познайомилась. Вдруге вона їздила разом з сільським головою додому до [PERSON] через скаргу, що він ображає [PERSON] . В будинку була антисанітарія, [PERSON] була непритомна, на тілі були якісь плями, вони викликали швидку, останню госпіталізували, вони повідомили прокуратуру. Із поліції надійшло повідомлення, що відсутній склад злочину. Вона посвідчувала заповіт [PERSON] . [PERSON] приїхала до сільради разом з [PERSON] . [PERSON] виявила бажання заповісти все своє майно співмешканцю [PERSON] . Нею було оглянуто їх паспорти. [PERSON] стало погано і вона вийшла в коридор, прибули лікарі. Свідок в коридор не виходила. Через деякий час, приблизно 30 хв., [PERSON] повернулась і підписала документи. Запаху алкоголю від [PERSON] чути не було, на п`яну вона не була схожа. [PERSON] не вмішувався до посвідчення заповіту. Вона переконалась, що [PERSON] дієздатна, даних щодо психічні хвороби [PERSON] не було. [PERSON] часто посміхалась, люди казали, що вона така завжди була. [PERSON] завів [PERSON] під руку, вона була контактна, вела себе спокійно. При ній [PERSON] свідомість не втрачала, піни з рота у неї не було, прикусу язику також не було. В подальшому вона спілкувалась з лікарями, які зазначили, що у [PERSON] був високий тиск. У неї не було підстав не посвідчувати заповіт [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснювала, що вона працює фельдшером с. Кононівка. Коли вона прийшла до [PERSON] та [PERSON] в 2016 році, то в хаті було брудно, антисанітарія, темно. [PERSON] була неконтактна, ні на що не реагувала, перебувала в тяжкому стані. Надала медичну допомогу та зателефонувала голові сільради і доповіла про ситуацію. Потім їздила в складі комісії додому до [PERSON] , коли [PERSON] забрали до лікарні. Щодо заповіту в 2015 році нічого не знає. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] , яка повідомила, що вона працює завідувачкою Вищебулатецької амбулаторії. Її покликали коли медсестра вже була на місці події. Тахікардія у [PERSON] була присутня. Було надано медичну допомогу і рекомендовано лікування у спеціалізованому відділенні. [PERSON] вона бачила в перший і останній раз. На запитання [PERSON] відповідала, була в свідомості, сиділа на стільці. Епілепсію вона не бачила. [PERSON] сказала, що приблизно три дні не вживає алкоголь. Визначили алкогольну інтоксикацію. Таким чином, показання свідків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] взагалі не відносяться до періоду укладання заповіту. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статті 1257 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними визначенні статті 225 ЦК України. Частинами першої, другої цієї статті встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними» також звернув увагу на те, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Таким чином належним та допустимим доказом того факту, що на момент посвідчення заповіту спадкодавець через стійкий розлад здоров`я не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними є саме висновок посмертної судово-психіатричної експертизи. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Під час розгляду даної справи, з метою встановлення наявності такого стану у заповідача [PERSON] на момент складення заповіту судом було призначено судово-психіатричну експертизу, за висновком якої [PERSON] на час складання заповіту 26.11.2015 року не виявляла ознак будь-яких психічних розладів. За своїм психічним станом [PERSON] могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання та посвідчення заповіту на ім`я [PERSON] , а саме станом на 26 листопада 2015 року. [PERSON] на час складання заповіту 26.11.2015 року не виявляла ознак тяжких психічних розладів, які б позбавляли її здатності усвідомлювати значення своїх дій та можливості керувати ними. Матеріали справи не містять належних доказів наявності у [PERSON] стійких хронічних психічних захворювань, деменції, психозів, розладів свідомості, які б порушували її здатність усвідомлювати значення своїх дій та можливості керувати ними на час підписання заповіту 26.11.2015 року. За таких обставин, суд встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , висновок судово-психіатричної експертизи від 16.04.2019 року №5, згідно з яким [PERSON] на час укладання оскаржуваного заповіту була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а оскаржуваний заповіт відповідає вимогам статі 1247 ЦК України, дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки позивач не довів, що в момент складання заповіту 26.11.2015 року [PERSON] перебувала у стані, що не дозволяв їй усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначені позивачем обставини щодо відсутності у заповідача волевиявлення на складання заповіту внаслідок неспроможності розуміти значення своїх дій є недоведеними та спростовуються сукупністю наявних у справі доказів. Даний висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постанові від 29 лютого 2012 року по справі №6-9цс12, згідно яких для визнання недійсним заповіту заповідач повинен бути абсолютно неспроможним розуміти значення своїх дій та керувати ними. Що стосується відшкодування судових витрат, то відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені відповідачем судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України, а саме з позивача підлягають стягненню на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Так, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 23 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу (16 000 грн. згідно квитанції №20/17 від 14.06.2018 року + 5 000 грн. згідно квитанції №20/17/1 від 01.10.2019 року + 2 500 грн. згідно квитанції №20/17/2 від 23.10.2019 року). З огляду на кількість проведених у справі судових засідань, їх тривалість, тривалість розгляду цивільної справи, суд вважає обгрунтованим розрахунок кількості та вартості послуг, наданих адвокатом згідно угоди №20/17 від 09.10.2017 року, складений представником відповідача адвокатом Садовим В.В. та розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved