Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому просить встановити факт родинних відносин між ним та його матірю [PERSON], яка померла 23 березня 2011 року; Визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будовами, розташований по вул. Дубова, 57 в с. Павлівка Богодухівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 23 березня 2011 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будовами, розташований по вул. Дубовій, 57 в с. Павлівка Богодухівського району Харківської області, згідно запису облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, номер обєкту 0327 -1, належав його батькові [PERSON], який помер 11 липня 1996 року. Після смерті батька, спадщину фактично прийняла мати [PERSON], яка проживала разом з ним. Але юридично у встановленому законом порядку спадщину не оформила. 23 березня 2011 року померла його мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадкоємцем померлої є її син, позивач по справі, [PERSON]К, який прийняв спадщину у встановлений законом строк, що підтверджується відповіддю Богодухівської державної нотконтори про заведення спадкової справи на підставі заяви [PERSON] від 19 вересня 2011 року. Інші спадкоємці відсутні. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що право власності на спадковий будинок належним чином не було зареєстровано. Крім того, в спадкоємця є розбіжності в написанні його прізвища з його матірю. В свідоцтві про смерть померла вказана як [PERSON] (укр. мовою), тоді як його прізвище в паспорті вказано як [PERSON] (укр. мовою). У звязку з чим позивач звернувся до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з вищевикладених обставин. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області та представник третьої особи Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, в судове засідання не зявилися, надали суду письмові заяви про слухання справи за їхньої відсутності. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Житловий будинок який розташований в с. Павлівка по вул. Дубова, 57 Богодухівського району Харківської області, згідно запису облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, номер обєкту 0327 -1, та довідки [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області № 609 від 05.08.2015 року зареєстрований за [PERSON]. [PERSON] помер 11 липня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 349950 виданого [PERSON] сільською радою Богодухівського району Харківської області від 11 липня 1996 року. Відповідно до\~Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, яка діяла на той час, реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Обєктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із\~наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. У період чинності зазначеної\~Інструкції\~державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилася. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості підтверджувалося записами в погосподарських книгах. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Таким чином, права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 29.06.1998 року, з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Тобто померлий [PERSON] був власником будинку з надвірними будовами, який розташований в с. Павлівка, вул. Дубова, 57 Богодухівського району Харківської області. Після його смерті (на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент смерті спадкодавця), спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка проживала разом з ним та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 23 березня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 304910, виданого [PERSON] сільською радою Богодухівського району Харківської області від 24 березня 2011 року. Спадковим майном після смерті [PERSON] є вищевказаний житловий будинок з надвірними будовами. Згідно ст.ст. 1216 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи з законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину або не здійснив його державної реєстрації. Позивач звертався за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з надвірними будовами до Богодухівської державної нотаріальної контори, у чому йому було відмовлено згідно до повідомлення від 29.07.2015 року вих. № 1110/02-17, у звязку з тим, що право власності на спадковий будинок належним чином не було зареєстровано. Крім того, в спадкоємця є розбіжності в написанні прізвища. В свідоцтві про смерть померла вказана як [PERSON] (укр. мовою), тоді як прізвище спадкоємця в паспорті громадянина України вказано як [PERSON] (укр. мовою), та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на будинок. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - порядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач по справі є спадкоємцем померлої, спадщину прийняв, так як у встановлений законом строк звертався з заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Крім того, при огляді документів в Богодухівській державній нотаріальній конторі Харківської області було виявлено розбіжності в написанні прізвища спадкодавиці, а саме: в свідоцтві про смерть померла вказана як [PERSON] (укр. мовою), тоді як прізвище спадкоємця в паспорті вказано як [PERSON] (укр. мовою). У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що тривалий час знають цю родину, знали [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. Підтвердили те, що померла 23 березня 2011 року [PERSON], є матірю позивача по справі [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження серії ІІІ-ЯР №139043 виданого [PERSON] сільською радою Богодухівського району Харківської області від 21 лютого 1959 року, де прізвища [PERSON] та [PERSON] вказані російською мовою як «Дегтяр». Позивач по справі [PERSON], [INFO], є сином померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-УР № 512765 виданого [PERSON] сільською радою Богодухівського району Харківської області від 22 лютого 1960 року, де його прізвище вказане російською мовою як «Дегтяр». На підставі вище викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], яка померла 23 березня 2011 року. Дана помилка утворилася при невірному тлумаченні прізвища при написанні між російською та українською мовами. За таких обставин, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити повністю. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів.

Outcome: approved