Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області про\~ визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 20.06.2005 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складалася з земельної ділянки площею 2,0809 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району. Спадкоємцем до майна померлої по закону є позивач по справі. Інших спадкоємців немає. Він прийняв спадщину від покійної, так як на момент смерті проживав та вів спільне господарство з [PERSON] В червні 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Тростянецького нотаріального округу з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак 23.06.2017 року отримав відмову оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав за обставин, викладених в позові, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав та просив справу розглянути без його участі. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія І-АМ №017920 від 21.06.2005 року, [PERSON] померла 20 червня 2005 року в с.Гордіївка Тростянецького району Вінницької області(а.с.4). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя померла заповіт на все своє майно не залишила. Родинний зв'язок позивача з померлою [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження серії І-АМ №364734 від 16.06.2017 року, [PERSON], [INFO], в якому в графі мати записана [PERSON](а.с.8). Спадкова маса складалася із земельної ділянки площею 2,0809 га у межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] сільської ради, належній спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №117592, виданого 15.05.2003 року. Дане підтверджується: - довідкою №68 від 20.02.2017 року виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району, в якій зазначено, що [PERSON] видано Державний акт серії ВН №117592 від 15.05.2003 року(а.с.7). - Ксерокопією Державного акта (а.с.9), оригінал якого втрачено, про що є відповідне оголошення в газеті «Тростянецькі Вісті» від 15.03.2013 року(а.с.12,25). З матеріалів оглянутої спадкової справи №291/05р. до майна померлої 20.06.2005 року [PERSON] вбачається, що спадкоємець за законом [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, інші спадкоємці відмовились від своєї частки на користь позивача. Позивач прийняв спадщину, оскільки проживав з спадкодавцем за однією адресою, вели спільне господарство. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови завідуючої Тростянецької ДНК за №410/02-17 від 23.06.2017 року випливає, що позивач [PERSON] має право на визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] за законом, однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.10). У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної\~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Встановленим судом фактичним обставинам відповідають спадкові правовідносини, що регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України. Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності ма земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших\~ осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Таким чином, за викладених обставин, враховуючи, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,0809 га в межах згідно з планом, що належала їй на підставі Державного акту серії ВН №117592, позивач [PERSON], являється спадкоємцем до майна померлої, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом після смерті матері, а тому його вимоги про визнання за ним права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved