Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк терміном в чотири місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття за заповітом спадщини після померлого 29 листопада 2017 року [PERSON], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки є учасником антитерористичної операції і приймав участь безпосередньо в бойових діях на Сході України, має свою сімю і на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, для матеріального забезпечення яких вимушений був їздити на тимчасові заробітки в м. Київ та м. Чернігів, в квітні та травні 2018 року хворів, не мав достатньо коштів для оформлення спадщини. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за письмовою згодою [PERSON], яка прийняла спадщину, [PERSON] не звертався. Відповідач [PERSON] сільська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце слухання справи засобами електронного поштового звязку, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, надавши заяву, в якій просить розглядати справу в їх відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким за ст.1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2017 року помер [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав сам в [INFO]. За життя 07 листопада 2017 року [PERSON] склав на користь [PERSON] заповіт на все належне йому майно. У визначений законом строк [PERSON] відповідно до вимог ст.1268, 1269 ЦК України не прийняв спадщину. Водночас таким правом скористалась [PERSON], звернувшись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про смерть, заповіту, довідками Головеньківського старостинського округу [PERSON] сільської ради №627 від 18.09.2018р. та Борзнянської районної державної нотаріальної контори №1707 від 07.11.2018р. Витребування вказаної довідки з нотаріальної контори здійснено судом з власної ініціативи на виконання вимог ч.7 ст.81 ЦПК України, оскільки в суду малися сумніви у добросовісному здійсненні позивачем його процесуальних прав та виконання обовязків щодо подання доказів про прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Згідно з\~керівними розясненнями,\~викладеними в\~ п.24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» відповідачами у справі щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, й лише при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому, оскільки після померлого [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], то вона і має бути належним відповідачем по справі, а зазначена позивачем у заяві [PERSON] сільська рада не може вважатися належним відповідачем й визнання нею позову не має для суду юридичного значення. При цьому, суд зважує і на ту обставину, що згідно змісту заяви [PERSON] ще до подачі даного позову [PERSON] був обізнаний про наявність її як спадкоємця, що у встановленому законом порядку прийняв спадщину. З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобовязаний вирішити справу за тим зверненням особи, що предявлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Позивач, як і його представник, всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі [PERSON] як співвідповідача, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини звернуті до [PERSON] сільської ради безпідставно, в звязку з чим, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed