Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати припиненою іпотеку за Договором застави нерухомого майна від 21.06.2003, предметом якого є нерухоме майно квартира [ADDRESS] , у зв`язку із повним виконання позичальником зобов`язань за Договором № 5/876-98 від 25.12.1998. В обґрунтування позивних вимог [PERSON] посилається на те, що 25.12.1998 за договором позики він отримав від ДП «Завод ім. В.О. Малишева» грошові кошти в розмірі 50305,00 грн. на будівництво житлового будинку строком на 20 років. В червні 2003 року в забезпечення умов договору позики за договором іпотеки передано в заставу нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Наприкінці березня 2019 року позивачем було здійснено останній платіж за договором позики, тобто здійснено повне погашення суми позики. В квітні 2019 року [PERSON] звернувся письмово до адміністрації ДП «Завод ім. В.О. Малишева» із вимогою надати йому довідку про виконання зобов`язань до за договором позики, йому було повідомлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку ДП «Завод ім. В.О. Малишева» за позивачем обліковується заборгованість в розмірі 71823,67 грн., однак інформації щодо підстав виникнення такої заборгованості не надано. Оскільки позивач вважає, що ним виконані умови договору позики та в повному обсязі погашено заборгованість, договір іпотеки має вважатися припиненим у зв`язку із повним виконання позичальником зобов`язань за Договором № 5/876-98 від 25.12.1998. Від представника відповідача ДП «Завод ім. В.О. Малишева» до суду надійшов відзив на позов, в якому вказується, що 25.12.1998 між ДП «Завод ім. В.О. Малишева» та [PERSON] було укладено договір позики для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Даним договором було передбачено, що після отримання позичальником квартири у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , квартира передається під заставу позикодавцю до моменту повного погашення заборгованості по позиці. 21.06.2003 було укладено договір застави нерухомого майна, предметом якого була квартира [ADDRESS] . При цьому, позивач [PERSON] умови договору виконував не належним чином, не здійснював своєчасно погашення позики, здійснення останнього платежу на погашення кредиту в сумі 50305,00 грн. відбулось 27.03.2019, в той час як згідно розрахунку останньою датою погашення позики було визначено - 01.01.2019. Також після завершення будівництва у зв`язку із ростом інфляції та збільшенням офіційного курсу НБУ долара США по відношенню до гривні, зростання цін на будматеріали, остаточна вартість квадратного метра житла значно перевищила вартість житла, зазначеного у договорі позики. У грудні 1999 року були укладені додаткові угоди до договорів позики та підприємством були надані працівникам додаткові позики зі строком погашення 15 років та відстрочкою початку погашення позик на 10 років, на підставі цих додаткових угод підприємство видало працівникам додаткові позики, за рахунок яких і було завершено будівництво будинків. Позивачу [PERSON] було надано додаткову угоду для отримання позики в розмірі 71823,67 грн., однак від підпису останній відмовився. Однак ДП «Завод ім. В.О. Малишева» виконав свої зобов`язання перед ЖБК «Жилстрой-1», за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , а тому заборгованість в розмірі 71823,67 грн. обліковується саме за [PERSON] , а тому відсутні підстави для визнання припиненою іпотеки, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором № 5/876-98 від 25.12.1998 не виконав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Пасечник М.В. підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача ДП «Завод ім. В.О. Малишева» Жданова О.В. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково вказувала, що зобов`язання позивача на припинено, оскільки ним не в повному обсязі виконані умови договору, хоча він і відмовився від підписання додаткової угоди, а оригінали документів не зберіглися у зв`язку із спливом значного проміжку часу. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.12.1998 між ДП «Завод ім. В.О. Малишева» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладеного Договір № 5/876-98 від 25.12.1998, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 50305,00 грн. шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Ситал» з метою будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] років з моменту підписання договору. Статтею 6 даного договору визначено, що позичальник зобов`язується повертати позику щомісячно рівними частинами шляхом утримання адміністрацією позикодавця грошових коштів з заробітної плати позичальника. Після отримання позичальником квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , квартира передається під заставу позикодавцю до моменту повного погашення заборгованості за позикою (ст. 11 Договору). Умовами даного договору (п. 13.3 ст. 13) передбачено, що в разі звільнення позичальника з підприємства позикодавця, позичальник зобов`язаний своєчасно вносити готівкові кошти в касу позикодавця. Згідно розрахунку погашення позики, із яким був ознайомлений позичальник [PERSON] , останній отримав позику 25.12.1998 в сумі 50305,00 грн. та мав погашати позику за графіком щомісячно кожного першого числа місяця, починаючи з 01.01.1999 по 01.01.2019 включно. 05.02.2001 позивачу [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване в КП «ХМБТІ» 21.03.2001. На виконання ст. 11 Договору позики між ДП «Завод ім. В.О. Малишева» та [PERSON] було укладено договір застави нерухомого майна, посвідчений 21.06.2003 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрмаковою Н.Я., реєстровий № 1067. За умовами договору застави нерухомого майна в забезпечення своєчасного повернення одержаної позики [PERSON] передає ДП «Завод ім. В.О. Малишева» квартиру [ADDRESS] , вартість застави визначена в розмірі 51000,00 грн. [PERSON] на підтвердження виконання ним умов договору позики надав суду копії своїх розрахункових листків, з яких вбачається що підприємством позикодавця проводились утримання із заробітної плати позичальника. Починаючи з серпня 2009 року позичальник [PERSON] проводив погашення заборгованості за договором позики через касу підприємства, про що надані відповідні квитанції. У судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що суму позики, визначено договором позики, [PERSON] виплатив, хоча із запізненням на три місяці, остання дата погашення 27.03.2019, хоча відповідно до графіку він мав внести останній платіж 01.01.2019. При цьому, представник відповідача повідомила, що у зв`язку із ростом інфляції та збільшенням офіційного курсу НБУ долара США по відношенню до гривні, зростання цін на будматеріали, остаточна вартість квадратного метра житла значно перевищила вартість житла, зазначеного у договорі позики, а тому у грудні 1999 року [PERSON] було запропоновано укласти додаткову угоду про отримання ним додаткової позики в сумі 71823,67 грн. зі строком погашення 15 років та відстрочкою початку погашення позик на 10 років, однак [PERSON] від підписання даної додаткової умови відмовився. При цьому, запропонований позичальнику текст додаткової угоди не зберігся, а заборгованість у даному розмірі обліковується за позивачем, що унеможливлює підтвердити факт виконання [PERSON] зобов`язань та зняття іпотечної заборони. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання. Так, зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться.\~ Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до положень ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). При цьому, відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України). Враховуючи, що представник відповідача не заперечує, що [PERSON] сплачено суму позики, яку він утримав за умовами Договору № 5/876-98 від 25.12.1998, однак жодним чином не підтверджено наявність укладеної між сторонами додаткової угоди, якою було збільшено розмір позики та в свою чергу зобов`язання [PERSON] , суд вважає, що позивачем виконані взяті ним зобов`язання за Договором № 5/876-98 від 25.12.1998, тобто зобов`язання припинено. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 ЗУ «Про іпотеку визначені підстави для припинення іпотеки. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у [PERSON] невиконаного зобов`язання, заявлені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved