Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В даному житлі крім позивача зареєстрований його брат відповідач [PERSON] , який в ньому не мешкає, оскільки у 1998 році виїхав на постійне місце проживання до м. Дніпро, однак його точна адреса позивачу не відома. [PERSON] вважає, що реєстрація відповідача порушує його права власника, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позов не надав.\~\~Враховуючи письмову згоду позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Леб`язького старостинського округу №3 Зачепилівської селищної ради Зачепилівського району Харківської області від 10.10.2019 за №869 в житловому приміщенні, яке належить [PERSON] та розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований його брат [PERSON] , 1973 року народження. Згідно акту депутата Зачепилівської селищної ради по округу №3 від 14.10.2019 Фесенко Олександр Іванович зареєстрований у помешканні [PERSON] , але фактично не проживає з 1998 року, оскільки виїхав до м. Дніпро. Відповідно до\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.405\~ЦК\~України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 107\~ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач не проживає в житловому приміщенні позивача з 1998 року, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений\~ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved