Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 року по справі №127/6069/19 з позивача стягнені аліменти на користь і утримання [PERSON] в розмірі 1000 грн. до досягненням дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду від 04.04.2019 року по справі №127/6064/19 стягнені аліменти з позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 28.02.2019 року. Окрім того позивач добровільно надає допомогу на утримання дочки від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1100 грн. щомісячно. Позивач офіційно не працює, торгує на ринку. Він зобов`язаний сплачувати аліменти по рішеннях суду на утримання дружини та дочки та добровільно платити допомогу на утримання дочки від іншого шлюбу. В зв`язку з відсутністю коштів у позивача постійно виникає заборгованість по аліментах. Позивач посилається на те, що у зв`язку з тим, що він не працює офіційно аліменти, які стягнуті Вінницьким міським судом Вінницької області від 04.04.2019 року в 1/4 частці від заробітку з нього стягуються з середньої заробітної плати відповідно до даних статистики в м. Вінниця згідно з середньомісячною заробітною платою одного штатного працівника по м. Вінниця в 2019 році 10753 грн., яких він не отримує, оскільки офіційно не працює, а 1/4 цієї суми це 2 688,25 грн. Для позивача це занадто велика сума грошей. Тому розмір аліментів, на його думку, повинен бути зменшено до 1100 грн. щомісячно, що стало підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів. В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась з причин, які суд не визнав поважними. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 року по справі №127/6069/19 з позивача підлягають стягненню аліменти на користь і утримання [PERSON] в розмірі 1000 грн. до досягненням дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду від 04.04.2019 року по справі №127/6064/19 з позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 28.02.2019 року. На утриманні позивача також знаходиться дочка від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Позивач в позовній заяві зазначає про те, що він офіційно не працює, торгує на ринку та зобов`язаний сплачувати аліменти по рішеннях суду на утримання дружини [PERSON] та дочки [PERSON] , та добровільно платити допомогу на утримання дочки [PERSON] від іншого шлюбу. Але в зв`язку з відсутністю коштів у позивача постійно виникає заборгованість по аліментах. Позивач посилається на те, що у зв`язку з тим, що він не працює офіційно аліменти, які стягнуті Вінницьким міським судом Вінницької області від 04.04.2019 року в 1/4 частці від заробітку з нього стягуються з середньої заробітної плати відповідно до середньостатистичної заробітної плати в м. Вінниці в 2019 році 10753 грн., а 1/4 від цієї суми складає 2 688,25 грн., яку він не отримує. Для позивача це занадто велика сума грошей. Тому, розмір аліментів, на його думку, повинен бути зменшений до 1100 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді Вінницьким міським судом Вінницької області справи №127/6064/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідач [PERSON] визнав позов про стягнення аліментів у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача. При розгляді справи №127/9670/20 судом встановлено, що як на час ухвалення рішення суду від 04.04.2019 р. так і нині [PERSON] офіційно не працює, хоча допустимих доказів про це не надав, має зобов`язання з утримання дитини від іншого шлюбу з [PERSON] , - дочки [PERSON] , хоча рішення суду про стягнення аліментів на її користь немає. Про надання дочці [PERSON] грошової допомоги у розмірі 1100 грн. щомісячно позивач доказів не подав. Сімейний стан позивача на час звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів не змінився. За рішенням суду від 07.06.2013 р. в справі №127/11900/13 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24.04.2018 р. Про стан свого здоров`я позивач зазначає в позовній заяві, проте належних та допустимих доказів про таку обставину суду не подав. Відтак, позивач позов про стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача, на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , визнав, про що зазначено в рішенні суду від 04.04.2019 р. А обставини зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я позивача - платника аліментів суду не доведено. До позовної заяви позивач надав такий перелік письмових доказів : свідоцтво про народження [PERSON] ; рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2013 р. в справі №127/11900/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 р. в справі №127/6069/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку; рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2019 р. в справі №127/6064/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; копія паспорта позивача та довідки про реєстраційний номер облікової картки платника податків. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу цих правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно частин 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Кожна із сторін в справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Тобто, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В цій справі суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до частин 2 і 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, в даному випадку - пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовною заявою, а також пояснення позивача в судовому засіданні. Згідно із ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суду не доведено зміну матеріального, сімейного станів чи стану здоров`я у платника аліментів, тобто у позивача, а тому суд вважає, що його вимоги про зміну розміру аліментів з 1/4 зі всіх видів доходів на 1100 грн. щомісячно є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач в позовній заяві помилково зазначає про його звільнення від сплати судового збору, який не було сплачено при подачі позовної заяви. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. А відтак з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved