Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, в якому просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-10-00-059816 від 04.09.1997 року та зобов'язати відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області скасувати запис про реєстрацію державного акта. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Русько-Лозівської сільської ради від 06.06.1997 року за №136 йому надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,150 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі зазначеного рішення позивачу виданий державний акт ХР-10-00-059816 від 04.09.1997 року на право приватної власності на землю, що розташована за адресою: [ADDRESS], який зареєстровано за №456с. Рішенням виконкому Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області №54 від 03.09.2014 року належній йому земельній ділянці присвоєно іншу адресу: [ADDRESS]. Ним було замовлено та виготовлено відповідну технічну документацію із землеустрою, отримано кадастровий номер та 30.09.2014 року зареєстровано. Таким чином, зазначений вище державний акт на право власності на землю являється недійсним. У судове засідання представник відповідача відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка була вручена 24 листопада 2014 року. У судове засідання представник відповідача Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка була вручена 20 листопада 2014 року. Згідно ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати у їх відсутність, у разі неявки в судове засідання представників відповідачів, не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, представники відповідачів у судове засідання не з'явилися без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за № 136 від 06.06.1997 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських споруд в с. Руська Лозова площею 0,15 га. На підставі вищезазначеного рішення 04 вересня 1997 року [PERSON] видано державний акт серії ХР-10-00-059816 на право приватної власності на землю площею 0,150га, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №456с. Відповідно до рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 03 вересня 2014 року земельній ділянці, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться у приватній власності [PERSON] на підставі державного акту, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №456с - присвоєно адресу: [ADDRESS]. Як вбачається з витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку 30 вересня 2014 року відділом Держземагенства у Дергачівському районі зареєстровано на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,1500га [ADDRESS] на ім'я [PERSON], яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6322082001:00:000:1347. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних мотивів. Відповідно до п 2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди земельної ділянки», затвердженої наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року, що втратила чинність у зв'язку із набранням чинності 01 січня 2013 року ЗУ «Про Державний земельний кадастр» виправлення помилок в державних актах на право власності на земельну ділянку не допускається. Порядок ведення Державного земельного кадастру передбачений Постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», де в п. 67 передбачено, що документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. З роз'яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України), права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пленум Верховного Суду України у п.7 своєї постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року роз'яснив, що судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК України). На даний час оформлення речових прав (права власності) на земельну ділянку за новою редакцією ст.126 ЗК України оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За ч.3 ст.17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права на нерухоме майно та їх обтяжень та подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, із внесенням змін до норм діючого законодавства з 01 січня 2013 року, ні в територіальних органів Держземагенства, ні в будь-яких інших установ немає повноважень по видачі державних актів на право власності на землю. На сьогоднішній день такі правовстановлюючі документи, як державні акти на право власності на землю, не виготовляються, ніким не видаються і не реєструються. Враховуючи, що в даному випадку було проведено перенумерацію однієї і тієї ж самої земельної ділянки і наявність Державного акту серії ХР-10-00-059816 порушує право власності позивача на земельну ділянку під [ADDRESS], таким чином, на думку суду, відновлення порушеного права власності позивача шляхом визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, який виданий 04 вересня 1997 року фактично з допущеною помилкою в адресі, а саме щодо номеру земельної ділянки, не буде суперечити нормам діючого законодавства та гарантувати судовий захист його порушених прав та інтересів. Виправити помилку у Державному акті відповідно до п. 1.4 Інструкції шляхом видачі територіальним органом Держземагенства нового Державного акту неможливо, оскільки відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» повноваження щодо видачі правовстановлюючого документу на земельну ділянку перейшли до реєстраційної служби районного управління юстиції, яким не передбачено видачу Державних актів на землю (видається свідоцтво про право власності або витягу з Державного реєстру прав), а тому відділ Держземагенства з 01.01.2013 року державні акти на земельну ділянку не видає і виправити помилку іншим шляхом неможливо. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відділу Держземагенства в Дергачівському районі Харківської області скасувати запис про реєстрацію державного акту, оскільки відповідно до діючого законодавства повноваження щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно реалізуються не відділами Держземагенства, а органами реєстрації прав Міністерства юстиції України, а до даного відповідача позивачем не пред'явлено будь-яких позовних вимог. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial