Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору дарування земельної ділянки від 28.05.2018 року недійсним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що тим, що 28.12.2000 року рішенням 19 сесії 3 скликання Телелинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області позивачу [PERSON] була надана в постійне користування земельна ділянка для ведення і розширення особистого підсобного господарства із земель запасу за межами населеного пункту (Урочище «Біля хутора «Ленінка») загальною площею 1,00 га. Цієї земельною ділянкою протягом усього часу користувався позивач та за його дозволом всі члени родини. З часом він вирішив приватизувати вказану земельну ділянку. У зв`язку з тим, що він має вади зору (практично втратив зір) і з 1992 року знаходиться на обліку у лікаря-офмальмолога, то його сестра - відповідач у справі запропонувала йому свою допомогу щодо оформлення необхідної технічної документації по землеустрою для приватизації зазначеної земельної ділянки. Розуміючи свою безпорадність в оформленні будь-якої документації позивач погодився на пропозицію сестри. В травні 2018 року відповідач повідомила позивача, що нею зібрані всі необхідні документи для приватизації земельної ділянки і що йому потрібно разом з нею поїхати в нотаріальну контору та здійснити свій підпис в державному акті на право власності на земельну ділянку під кадастровим номером 0521086800:03:003:0252 площею 1,00 га, яка розташована на території Телелинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Його син [PERSON] підвіз їх до нотаріуса. В присутності його сина [PERSON] та брата [PERSON] відповідач повідомила позивачу про ціль його відвідування нотаріуса, а саме оформлення державного акту про право власності на земельну ділянку на його ім`я. Позивач з відповідачем пішли до нотаріуса, де він підписав якісь документи не читаючи їх, бо через сліпоту не бачив тексту, а підписи ставив там де йому показували. Через те, що він погано бачив, навіть прізвище своє написав неправильно (пропущені букви). Через деякий час відповідач повідомила їх брату про те, що позивач подарував їй земельну ділянку, брат повідомив йому про це і тому позивач звернувся до нотаріуса дізнатися яку нотаріальну дію було вчинено. У нотаріуса підтвердилося, що 28.05.2018 року між ним та відповідачем був укладений договір дарування земельної ділянки, згідно якого позивач передав безоплатно у власність відповідачу спірну земельну ділянку. Позивач розповів нотаріусу, що цей договір дарування був здійснений внаслідок обману його відповідачем, оскільки він сліпий, будуючи запевнненим відовідачем , що у нотаріуса вони мають оформити документи для приватизації землі на його ім`я та був впевнений, що підписує документ про приватизацію землі, а насправді в результаті обману підписав у нотаріуса договір дарування земельної ділянки, який не відповідає його волі. Нотаріус запросила позивача та відповідача та роз`яснила про можливість анулювання договору у досудовому порядку, однак відповідач категорично відмовилась та в подальшому заявила, що позивач «сліпий», а тому нікому нічого не докаже. Наслідок недійсності даного договору, належна позивачу земельна ділянка площею 1,00 га яка розташована в урочищі «Біля хутора «Леніна» на території Телелинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області було незаконно привласнено іншою особою, чим порушено його право власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 27.02.2019 року в справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.05.2019 року по справі призначено судово-медичну експертизу (офтальмологічну), проведення якої доручено Вінницькому обласному бюро судово-медичної експертизи (21012, м.Вінниця вул.Г.Успенського,83) та зупинено провадження на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 08.08.2019 року поновлено провадження в даній справі та призначено розгляд зазначної справи, оскільки до суду від обласного бюро судово-медичної експертизи року через канцелярію до суду надійшов лист, в якому зазначено, оплата за проведення судово-медичної експертизи не здійснена, тому до суду повернуто матеріали справи №130/310/19 та медичну документацію на ім`я [PERSON] без виконання. 10.09.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Чаленко Н.В. підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Зазначив, що у 2000 році він отримав рішення сесії Телилинецької сільської ради про виділення йому 1 га землі. Весь цей час цією землею користувалися відповідач, позивач та їх мати. Батьки тримали худобу і землю використовували під косовицю. Відповідач має у власності ще шість гектарів землі. Вона звернулася до позивача з пропозицією оформити державний акт на землю, шоб земля не пропала, тому позивач видав на її ім`я довіреність для вчинення всіх необхідних дій. Довіреність також підписував не читаючи, будучи впевнений що це для збору необхідних документів. Паспорт [PERSON] надала його невістка [PERSON] Потім до нього звернулася відповідач та повідомила, що йому потрібно їхати до нотаріуса та підписати необхідні документи. Позивач вважав, що ці дії необхідні для приватизації землі та отримання державного акту, у нотаріуса підписував документи не читаючи їх, бо має вади зору та погано бачить, майже сліпий. Пізніже до нього звернувся син з пропозицією посадити сад на цій належній позивачу земельній ділянці, тому він повідомив відповідача, щоб вона більше не користувалась його земельною ділянкою, однак вона грубо йому відповідала, що він подарував їй цю земельну ділянку та вона вже є власником. При зверненні до нотаріуса Суської С.В. йому було повідомлено, що вони можуть добровільно розірвати зазначений договір дарування за їх взаємною згодою, однак відповідач категорично відмовилася, мотивуючи тим, що вона є законним власником. Зазначив, що він має поганий зір, тому перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога з приводу поганого зору, тому він не прочитав, бо не міг прочитати цей договір дарування. Навіть своє прізвище написав з помилкою. Нотаріус договір його не зачитувала. Вважає, що вказний договір був вчинений ним внаслідок обману зі сторони відповідача та нотаріуса. Ніяких грошей для виготовлення необхідних документів та оплату послуг нотаріуса відповідачу не надавав, вона все оплачувала своїми власним коштами. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у наданому суду 21.03.2019 року відзиві на позовну заяву. Зазначила, що фактично спірна земельна ділянка ще з самого початку була її земельною ділянкою, хоча юридично була оформлена на [PERSON] . Він сам запропонував її належним чином оформити на неї, тому і видав довіреність, щоб вона зібрала необхідні документи для того, щоб він міг її подарувати. Позивач був обізнаний про те, що вони йшли до нотаріуса для дарування їй земельної ділянки, він сам бачив, що підписує договір дарування, він також його самостійно прочитав. Хоча він і був в окулярах, однак не повідомляв, що не може прочитати вказаний договір. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача адвокат Височанська О.В. позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Представник третої особи без самостійних вимог - Жмеринської районної державної нотаріальної контори Суська С.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог [PERSON] . Зазначила, що вона посвідчувала зазначений договір дарування земельної ділянки. Підготовкою документів займалась [PERSON] . В неї було доручення від позивача. Відповдачем були надані свідоцтва про їх народження, свідоцтво про її одруження. Коли сторони прийшли на посвідчення договору, то вони надали паспорта, хто з них саме їх надавав вона не пам`ятає. Вона з`ясувала чи розуміють сторони де вони знаходяться, з якого приводу та що саме мають укладати. Позивач [PERSON] зазначив, що він має намір подарувати своїй сестрі земельну ділянку, тому вони і знаходилися у нотаріуса. Йому були зачитані ключові моменти проекту договору, з якими він повістю погодився. Потім договір був роздрукований та підписаний сторонами. Після цього договір нотаріусом був зареєстрований у реєстрі. [PERSON] не повідомляв, що із за проблем з зору не може прочитати договір, однак він його довго не читав, оскільки повідомив, що і так знає про умови цього договору. Він сам його підписав. Якби він повідомив, що не може його прочитати, то в такому випадку були би залучені два свідка, як то передбачено в інструкції. В кінці року [PERSON] прийшов до нотаріальної конторі з питанням щодо розірвання зазначеного договору і йому було повідомлено, що для цього потрібно обидві сторони та укладається додаткова угода про розірвання. Після того вони прийшли обоє, однак [PERSON] категорично відмовилася, тому [PERSON] було роз`яснено його право звернення до суду для захисту своїх прав та розірвання договору дарування. Фахівець [PERSON] в судовому засідання пояснила, що працює лікарем офтальмологом в Жмеринській ЦРЛ. , не пам`єтає з якого саме часу [PERSON] перебуває на обліку у лікаря офтальмолога. Протягом останнього року до неї на приймом [PERSON] звертався вдвічі. У нього короткозорість, він може читати без окулярів впритул. Окуляри носить для того щоб бачити вдаль, читати в цих окулярах не може. На близькій відстані може читати. Це захворювання тривалого часу. Повідомила, що на інші питання може відповісти експерт. Фахівець [PERSON] пояснила, що вона працює лікарем офтальмологом в Жмеринській ЦРЛ, в карті на хворого [PERSON] є її записи з приводу його зору на час його звернення. Захворювання його очей тривалого часу. Зір коригується окулярами. В нього близькозористь. Окуляри надають йому можливість бачити далеко. Може читати без окулярів зблизька. По гостроті зору він орієнтується і при напруженні він міг би прочитати текст. Його захворювання підпадає для встановлення групи інвалідності, однак є свої особливості. На всі інші питання може відповісти судмедекспертиза. Свідок [PERSON] суду повідомив, що сторони являються йому братом та сестрою. Стосунки з ними родинні. Земля у 2000 році була виділена позивачу [PERSON] Землею користувалися він, позивач, відповідач та їх батьки. Відповідач [PERSON] займалася оформленням землі для приватизації. Через два тижні позивач [PERSON] повідомив, що хотів забрати у сестри [PERSON] державний акт, однак сестра йому відмовила та сказала, що він її вже оформив. Сестра оформляла документи, бо він погано бачить, крім того в нього були відсутні кошти на оформлення. Сестра проживала з батьками, брат [PERSON] завжди їм допомагав. Брат [PERSON] має вади зору, номер автомобіля може бачити дуже зблизько. Особисто не чув, що брат має намір оформити договір дарування, чи довго брат був у нотаріуса йому невідомо. На теперішній час землю він не обробляє бо є спір. З матір`ю проживає відповідач [PERSON] , свідок часто її відвідує. Він з братом [PERSON] допомагали сестрі з ремонтом у її магазині. Сестра оплачувала їх роботу. Вони їхали разом у машині для оформлення землі, але чого саме йому не було невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється сином позивача [PERSON] 28.05.2018 у нього був день народження, тоді він, його тітка [PERSON] , його батько [PERSON] та дядько [PERSON] поїхали до нотаріуса з приводу оформлення державного акту на землю. Батько [PERSON] та тітка [PERSON] пішли до нотаріуса і повернулися швидко, через п`ять-шість хвилин. В руках у батька документів не було. Потім вони разом поїхали до квартири [PERSON] , вона, батько та його брат пробули там з півгодини, а потім він з батьком поїхав працювати в с.Носківці Жмеринського району Вінницької області, а ввечері святкував день народження. Пізніше йому стало відомо, що то було не оформлення державного акту, а оформлення договору дарування. Батьки розлучені. Проживають окремо. Батько має проблеми з зором. Ніколи не бачив, щоб він щось писав чи читав. Батько тривалий час, а саме років тридцять має проблеми з зором. Його мати допомагала йому оформити пепсію, бо він погано бачить. Знає, що земельна ділянка належала батькові, вони всі разом її оброблями. Зараз вона не обробляється. Батько працює на будівництві, колотить бетон. В батька є телефон, банкоматом не користується. Свідок [PERSON] пояснила, що вона являється невісткою позивачу. Мають родинні стосунки. Не в спорі. З позивачем проживають в одному будинку майже вісім років, однак в різних частинах. Приблизно за два тижня до укладення спірного договору до них додому приїхала відповідач [PERSON] та повідомила, що їй потрібен паспорт [PERSON] Свідок до нього не телефонувала, вона пішла у його половину і винесла [PERSON] паспорт, будинок був не зачинений. Паспорт їй не повертала. Позивач [PERSON] завжди ходить в очках, так як погано бачить, при оформленні на пенсію йому допомагала його дружина, банківської карточки в нього не бачила. Про наявність у позивача земельної ділянки їй було відомо. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо недійсності правочину, зокрема, щодо недійсності договору дарування з підстави вчинення його під впливом обману, тобто одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення . Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Так, 28.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Суською С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-1167, згідно умов якого [PERSON] передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку площею 1,0 га в межах згідно з планом місце розташування Вінницька областіь Жмеринський район Телелинецька сільська рада, цільове призначення (використання) земельної ділянки 01.03. - для ведення особистого селянського господарства - кадастровий номер 0521086800:03:003:0252 (п.1.1 Договору дарування) (а.с.8). За п.2.4 Договору дарування сторони стверджують, що у тексті цього договору всі істотні умови, що стосуються цього договору. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені в його тексті після підписання договору не матимуть правового значення; з усіх умов цього договору, які є необхідними за діючими законодавством України для забезпечення його чинності, а також умов, які віднесені до цього договору за згодою сторін, сторонами цього договору досягнуто домовленостей, які є остаточними та перегляду не підлягають, проект договору сторонами прочитаний і схвалений ними до посвідчення, зміст зазначених у п.4.2. Договору статей чинного законодавства України їм зрозумілий, не з`ясованих питань у них немає; вони однаково розуміють значення, умови цього правочину і його правові наслідки, про що свідчать їх особисті підписи на цьому договорі; умови договору зрозумілі і відповідають їх реальній домовленості, а також свідчать, що вони разом і кожна сторона окремо в даний момент ні в якій мірі ні законом чи іншим нормативним актом, ні судовим рішенням, ні іншим способом не обмежені в праві укладати та виконувати цей чи подібні договори; українська мова сторонам договору зрозуміла (а.с.8 зв. 9). Даний договір підписаний сторонами власноручно (а.с.8-10). З аналізу вищевказаного договору вбачається, що форма договору дарування земельної ділянки від 28.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] дотримана, так як договір є нотаріально посвідченим та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що також не оспорюється сторонами. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом даного договору, та виникнення права власності на нього у обдаровуваної особи. Таким чином договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не набуває права вимагати від обдаровуваної особи виконання будь-яких зустрічних дій на його користь. Виходячи зі змісту ст.ст.203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Таким чином, виходячи з аналізу договору та цивільного законодавства, суд вважає безпідставним твердження позивача [PERSON] в судовому засіданні про те, що [PERSON] мала зібрати документи для отримання державного акту, тому він і підписував документи у нотаріуса, оскільки в матеріалах справи (а.с.34) наявна копія державного акту від 15.02.2001 року на вказану земельну ділянку на ім`я [PERSON] на право постійного користування землею. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. За п.20 зазначеної постанови правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. За таких обставин, суд критично оцінює доводи позивача [PERSON] про його необізнаність щодо підписуваних ним документів та поганого зору саме на час укладення оспорюваного договорів, а тому вчинення правочину під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману, оскільки вказані обставини не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами та спростовуються матеріалами справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими до позову та заперечення проти позову. Зокрема, що сторони [PERSON] та [PERSON] 28.05.2018 року добровільно, в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, уклали відповідно договір дарування згідно умов якого [PERSON] передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла у власність земельну ділянку площею 1,0 га в межах згідно з планом місце розташування Вінницька областіь Жмеринський район Телелинецька сільська рада, цільове призначення (використання) земельної ділянки 01.03. - для ведення особистого склянського господарства - кадастровий номер 0521086800:03:003:0252 (а.с.8), при цьому, сторони не визнані недієздатними або обмежено дієздатними, висловили свої дійсні наміри щодо передання в дар позивачем та отримання дару відповідачем, що договір не є мнимим, удаваним, зловмисним, відповідає інтересам сторін, їх умови сторонам зрозумілі та відповідають реальній домовленості, що договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, що в ньому обумовлені. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи із того, що нотаріусом Суською С.В., який посвідчував договір, як в договорі, так і в судовому засіданні зазначено про те, що встановлено особу громадян, які підписали договір, роз`яснено сторонам договору зміст статей ЦК України, що стосуються договору дарування кожного зокрема, їх предмет, умови та порядок розірвання. Жодних зауважень щодо необізнаності з умовами договору дарування земельної ділянки, щодо обмеження дієздатності та можливості здійснювати свої права, в тому числі через вік, фізичний стан чи хворобу, позивач у договорі не зазначав. Зазначене підтверджується також матеріалами справи з нотаріальної контори щодо укладення зазначеного договору дарування від 28.05.2018 року. Крім того, у строк, встановлений ст.727 ЦК України, усно звертався до нотаріуса про розірвання саме договору дарування підписаного ним особисто. Так, ст.25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Статтею 30 ЦК України встановлено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільна дієздатність фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Проте, суд констатує той факт, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження неможливості прочитати підписуваний ним договір дарування земельної ділянки на час його укладання внаслідок поганого зору, оскільки надані ним медичні довідки, про захворювання очей не свідчать про повну неможливість здійснити зазначені дії на час укладення вищевказаного договору, оскільки зазначене спростовується також поясненнями фахівців - лікарів [PERSON] та [PERSON] , тоді як, згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновку призначеної судово - медична експертизи (офтальмологічної) суду не надано з підстав її не проведення внаслідок несплати позивачем вартості за її проведення (а.с.111). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий учасниками справи до заяв по суті позову та заперечення на позов на підтвердження своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи у судовому засіданні, констатує той факт, що позивачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що він під час укладення договору дарування земельної ділянки від 28.05.20018 року, зокрема перебував під впливом обману щодо обставин вчиненої нотаріальної дії і не був спроможним через поганий зір прочитати та ознайомитися з документами, які він підписував, тобто ці твердження позивача суд відхиляє, оскільки наведене спростовується матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні обставинами. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману позивачем, як особою, що діяла під впливом обману не доведено. Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що вимоги позивача про визнання недійсними договору дарування земельної ділянки з підстави вчинення договору під впливом обману [PERSON] [PERSON] щодо обставин, які мають істотне значення, є безпідставними, у зв`язку із чим у позові слід відмовити за недоведеністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Таким чином, враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed