Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Рудівської сільської ради Сватівського району про визнання права на земельну долю (пай). 26.12.2018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву до Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, в якій просив визнати за ним право на земельну долю (пай) у колективній власності колгоспу імені Першого Травня с.Рудівка Сватівського району Луганської області та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області видати йому сертифікат на земельну долю (пай) відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95. Також 28.03.2019 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву до Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про визнання права на земельну ділянку (пай). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 20 квітня 1987 року до 27 січня 1996 рік він працював у колгоспі імені Першого Травня с. Рудівка Сватівського району Луганської області та був його членом. Позивач вказує, що під час його роботи колгосп отримав Державний акт № 3130000017 від 14 грудня 1995 року на право на колективну власність на землю, але він не був включеним до списку, доданого до цього державного акту, та не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). На теперішній час колгосп імені Першого Травня не існує та відповідно до рішення господарського суду Луганської області від 02.04.2007 року його припинено як юридичну особу. Належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є Головне управління Держгеокадастру, так як законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок затвердження форми сертифіката на право на земельну часку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» від 12 жовтня 1995 року № 801 Державному комітету по земельним ресурсам і Головному управлінню геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України зазначено забезпечити виготовлення бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай). Тому вважає, що відповідачем у даній справі має бути і Головне управління Держгеокадастру у Луганській області. Вважає, що право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Оскільки на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.1995 року позивач був членом колгоспу імені Першого Травня та не виключений з членів колгоспу по теперішній час, так як відповідно до запису в трудовій книжці він звільнений за власним бажанням (ст.38 КЗпП України), то в порушення законодавства не був внесений до списку осіб, що додається до цього державного акту. Отже, його право на земельну частку (пай) виникло з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності на землю. Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності відповідно до стаття 41 Конституції України. Тому позивач просить визнати за ним право на земельну долю (пай) у колективній власності колишнього колгоспу імені Першого Травня с.Рудівка Сватівського району Луганської області. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13.12.2018 року було задоволено клопотання представника позивача - адвоката Пчолкіна С.А. та залучено до участі у справі у якості співвідповідача - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області (Т.1 а.с. 144, 147). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13.02.2019 року за клопотанням представника позивача було витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Луганській області копію Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.1995 року на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім. 1 Травня Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області та копії списків осіб, доданих до державного акту (Т.1 а.с.192, 197 ). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13.02.2019 року було залучено Сватівську районну державну адміністрацію Луганської області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (Т.1 а.с.199). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 10 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про зобов`язання видати позивачу [PERSON] сертифікат на земельну долю (пай) - залишено без розгляду (Т.2 а.с.16 ). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 10.04.2019 року за клопотанням представника позивача Сватівську районну державну адміністрацію Луганської області залучено у якості співвідповідача по справі та вилучено з учасників справи, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ( Т.2 а.с.19-20). У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Пчолкін С.А. підтримали позов з вищевикладених підстав, просять позовні вимоги задовольнити. Представник позивача також пояснив, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки право позивача на земельну частку (пай) виникло з моменту отримання КСП державного акту про право колективної власності на землю і це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Позивач пояснив у судовому засіданні, що йому було відомо про розпаювання землі і про те, що він не був включений до вищевказаних списків, письмових заяв щодо включення його до списку та видачі сертифікату на право на земельну частку він не подавав, лише усно звертався до сільської ради. Представник відповідача - Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області у судове засідання не з`явився, відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги не визнає у повному обсязі ( Т.1 а.с.185). У відзиві на позовну заяву від 30.10.2018 року відповідач зазначив, що Рудівська сільська рада не приймала на себе права і обов`язки як правонаступник колгоспу імені Першого Травня. Єдиним відповідачем по справі у даному випадку повинна бути ліквідаційна комісія колгоспу імені Першого Травня, позивач повинен оскаржувати їх дії відносно неправомірності не включення його в списки до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.1995 року. Позивач раніше не звертався до керівництва колгоспу імені Першого Травня з вимогою включити його до списків пайовиків, не оскаржував їх дії в суді. Вважає, що оскільки у списках до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.1995 року, який отримав колгосп імені Першого Травня, [PERSON] не значиться, а з моменту отримання акту пройшло майже 23 роки, то позивач пропустив строки позовної давності, в межах яких він мав право звернутися суду. Просить відмовити у задоволенні позову ( Т.1 а.с. 47-49). Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив ( Т.2 а.с. 44). Відповідач подав суду відзив, у якому зазначив, що за інформацією відділу Держгеокадастру у Сватівському районі [PERSON] відсутній у Списку до Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.1995 року на землю колгоспу імені Першого Травня Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] не видавався. Виходячи зі змісту норм Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-ІV, позивач своє право на земельну частку (пай) по колгоспу імені Першого Травня, що розташовувалась на території Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, не набув. Також, згідно ч.2 ст.14-1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ІV організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані. Тому вважає, що єдиним належним відповідачем по справі є Рудівська сільська рада Сватівського району Луганської області. Крім того, відповідач зазначив, що з наданих до суду позивачем документів вбачається, що позивачем належних доказів, які перешкоджали позивачу звернутися з позовом до суду протягом більш ніж 23 роки, суду не надано. Вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки заявлений безпідставно та з пропуском строку позовної давності, просить відмовити у задоволенні позову ( Т.1 а.с.170-175). Представник відповідача - Сватівської районної державної адміністрації Луганської області - Фесенко Р.В. у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що Сватівська районна державна адміністрація Луганської області не має жодного відношення до видачі державного акта на право колективної власності на землю та списку до нього, що є предметом спору, а тому є неналежним відповідачем у даній справі, так як жодним чином не порушувала та не вчиняла дій, спрямованих на не визнання або оспорювання прав [PERSON] .. Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, про що відповідач надав суду письмову заву (Т. 2 а.с. 30-31). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини сторін. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , оригінал якої досліджено у судовому засіданні, позивач [PERSON] на підставі наказу № 4 від 20.04.1987 року був прийнятий 20.04.1987 року в члени колгоспу імені Першого Травня; в період з 25.12.1989 року по 25.10.1992 року - служив у лавах Радянської армії; 27.10.1992 року прийнятий в члени колгоспу та на роботу в якості тракториста на підставі наказу №12 від 27.10.1992 року (Т.1 а.с.7). У трудові книжці позивача міститься запис за №5 від 27.01.1996 року, згідно якого позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, однак, у відповідній графі 4 «Відомості про роботу» трудової книжки не зазначено на підставі чого було внесено запис про звільнення позивача за власним бажанням, а тому даний запис не відповідає вимогам п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року, в редакції станом на 27.01.1996 року. Також на аркуші №8 трудової книжки містяться записи щодо трудової участі позивача у КСП імені Першого Травня, з яких вбачається, що у 1995 році позивачу встановлено трудовий мінімум, т.б. обов`язковий мінімум трудової участі, - 260 робочих днів, з яких відпрацьовано - 179 днів, запис за 1996 рік відсутній. Відповідно до пункту 4 Протоколу № 15 засідання правління колгоспу імені Першого Травня від 02 серпня 1995 року було прийнято рішення про виключення зі списків № 1 та № 2 за порушення трудової дисципліни, зокрема, позивача [PERSON] ( Т.1 а.с. 67-71). У пункті 5 Протоколу звітних зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Першого Травня від 07 лютого 1996 року зазначено, що [PERSON] згідно рішення загальних зборів колгоспу №1 вд 08.02.1995 року виключений з членів колгоспу, як такий, що не приймає участь у трудовому житті колгоспу більше двох місяців (протокол № 2 від 27/01-1996 року) (Т. 1 а.с.73 - 86). 14 грудня 1995 року КСП імені Першого Травня видано Державний акт серії [NUMBER] на право колективної власності на землю ( Т.1 а.с. 210-213 ). Зі списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є Додатком № 1 до Державного акта серії [NUMBER] від 14 грудня 1995 року, вбачається, що позивач [PERSON] не включений до даного списку осіб, доданого до вказаного державного акта на право колективної власності на землю( Т.1 а.с. 214-231). З листа відділу у Сватівському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Луганській області № 916/111-18 від 04.10.2018 року вбачається, що позивач [PERSON] не включений до Списку до Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.1995 року на землю колективного сільськогосподарського підприємства імені 1 Травня Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП імені 1 Травня Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області на позивача [PERSON] сертифікат не видавався ( Т.1 а.с.11 ). У листі відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 32-12-0.25-1060/111-18 від 28.11.2018 року зазначено, що на теперішній час проведено повне розпаювання земель КСП ім. Першого Травня, які підлягали розпаюванню відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 14.12.1995 року, визначено розмір земельної частки (паю) на кожного члена КСП імені Першого Травня та розраховані вартості земельних часток (паїв) в розмірі відповідних сільськогосподарських угідь ( Т.1 а.с.142-143 ). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що КСП імені Першого Травня перебуває у процесі припинення за рішенням господарського суду Луганської області від 14.03.2007 року, у даному реєстрі відсутні відомості про припинення КСП ( Т.1 а.с. 13-14 ). Таким чином, на момент отримання КСП імені Першого Травня Державного акта на право колективної власності на землю позивач не був включений до списку осіб, що додавався до цього державного акта, оскільки згідно рішення правління колгоспу імені Першого Травня від 02 серпня 1995 року позивач [PERSON] був виключений зі списків № 1 та № 2, які є Додатиком №1 до Державного акту . З протоколу звітних зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Першого Травня від 07 лютого 1996 року вбачається, що позивач був виключений з членів колгоспу згідно рішення загальних зборів колгоспу №1 вд 08.02.1995 року. У даному випадку предметом позову є вимога позивача до відповідачів про визнання права на земельну частку ( пай). До спірних правовідносин суд застосовує положення Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ЗК України. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з ч.2 ст.23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Отже, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку /пай/ необхідно з`ясувати наявність, зокрема двох передумов: чи була ця особа членом КСП на час передання підприємству державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта. Сукупність зібраних по справі доказів об`єктивно свідчить про те, що позивач [PERSON] не був включений до списків осіб - членів КПС імені Першого Травня, що долучався до державного акту на право колективної власності на землю вказаного колективного сільськогосподарського підприємства, сертифікату на право на земельну частку /пай/, який є основним документом, що посвідчує право конкретної особи на землю, не отримував, а тому відсутні підстави для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай). Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у цивільній справі №696/1268/16-ц та постанові від 26 листопада 2018 року у справі №329/1660/16-ц. Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акта на право колективної власності на землю формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради. Зверненню до суду з даним позовом має передувати вирішення питання про невключення позивача до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку в якості відповідача відповідної юридичної особи або її правонаступника. Зазначені дії КСП позивач [PERSON] не оскаржував, та, відповідно, питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права власності на земельну частку (пай), не вирішувалося. Таких вимог щодо незаконності виключення позивача із зазначених списків, незаконності не включення до вказаного списку позивач не заявляв. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч. 1 ст. 13 ЦПК України/. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявили відповідачі по справі, то суд приходит до наступного. У даному випадку спірні правовідносини виникли під час дії ЦК УРСР 1963 року. Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлювався у три роки. Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Тому в даному випадку слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року. Як встановлено в судовому засіданні 02 серпня 1995 року на засіданні правління колгоспу було прийнято рішення про виключення позивача зі списків, а 14 грудня 1995 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю, позивач же звернулися до суду з позовом лише у жовтні 2018 року та не надав жодного доказу поважності пропуску строку позовної давності. При цьому позивач у судовому засіданні пояснив, що йому було відомо про те, що він не був включений до вищевказаних списків, письмових заяв щодо включення його до списку та видачі сертифікату на право на земельну частку він не подавав, лише усно звертався до сільської ради. Суд погоджується з доводами відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Також суд враховує правову позицію, яка міститься у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у цивільній справі №632/2605/15-ц щодо застосування строку позовної давності. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), оскільки останній не був включений до списків осіб - членів КСП та не отримував сертифікату на право на земельну частку /пай/, а тому суд вважає за необхідне відмовити у позові саме з цих підстав, а не у зв`язку зі спливом позовної давності. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed