Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] та після уточнення позовних вимог просить суд: усунути перешкоди в здійсненні його права власності на ? частину квартири [ADDRESS]; вселити його в зазначену квартиру; встановити порядок користування зазначеною квартирою виділивши йому в користування жилу кімнату площею 17,3 кв.м., а в користування [PERSON] та членів її сім`ї - кімнати площею 12,4 кв.м. та 9,0 кв.м., решту приміщень залишити в спільному користуванні сторін; стягнути з відповідачки на його користь витрати по сплаті судового збору - 243,60 грн., витрати пов'язанні з викликом учасників - 136,50 грн., витрати на правову допомогу - 204,75 грн. При цьому позивач посилається на те, що у 1999 році відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н-00639/99, укладеного на Одеській Муніципальній біржі, він придбав квартиру [ADDRESS]. 02 березня 2001 року згідно нотаріального договору дарування позивач подарував ? частину вказаної квартири своїй дружині - [PERSON]. У 2003 році сім`я позивача та відповідачки розпалася, а у 2007 році шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2014 року договір №Н-00639/99 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], укладений 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі, був визнаний дійсним, за позивачем було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] право власності позивача було зареєстровано у відповідному реєстрі, номер запису 7748050. Позивач зазначає, що у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані його колишня дружина - [PERSON] та члени її сім`ї: дочка від першого шлюбу - [PERSON] та внучка [PERSON], [INFO]. Позивач також зареєстрований у належній йому квартирі. Позивач зазначає, що не дивлячись на те, що він є власником ? квартири [ADDRESS], де зареєстровано його місце проживання, він більше десяти років не має можливості користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідачка перешкоджає йому в здійсненні прав власника: відмовляється впускати в квартиру, користується його частиною, відхилює всі пропозиції щодо варіантів припинення права спільної власності сторін на спільне житлове приміщення. Враховуючи зазначене позивач був вимушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подавала. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року по справі №522/6488/14-ц, провадження №2/522/5492/14, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 липня 2015 року, визнано дійсним договір №Н-00639/99 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири номер [ADDRESS], укладений 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі між [PERSON], що діяла від свого імені та від імені [PERSON] та [PERSON], з одного боку, і [PERSON], з іншого боку, а також визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири під номер [ADDRESS] житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 65,9 кв.м. Під час розгляду даної цивільної справи судом були встановлені обставини, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, є преюдиційними при розгляді даної цивільної справи. Так, судом було встановлено, що 16 червня 1999 року на Одеській Муніціпальній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н-00639/99, відповідно до якого [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрував право власності в установленому законом порядку в ОМБТІ та РОН 16 червня 1999 року (книга 320 пр., стор. 23, реєстр 770). 30 липня 199 року позивач зареєструвався у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою №257 від 12.12.2013 р., виданою дільницею №8 ЖКС. 02 березня 2001 року [PERSON] подарував ? частину вказаної квартири [PERSON]. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Федорченко Т.М., реєстровий номер 834, та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості (кн. 407 пр., стор. 11, реєстр 770). На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року по справі №522/6488/14-ц право власності [PERSON] на ? частину квартири під [ADDRESS] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 505529451101. Крім того, судом встановлено, що 08 травня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис №129, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 08 травня 2007 року. Згідно Довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) №257 від 12.12.2013 р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: з 30.07.1999 року - [PERSON], [INFO], як основний квартиронаймач; з 21.05.2004 року - [PERSON], [INFO], його колишня дружина, та [PERSON], [INFO], донька колишньої дружини; з 01.09.2012 року - [PERSON], [INFO], внучка колишньої дружини. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. ( ч. 1 ст. 383 ЦК України) Статтею 391 ЦК України, передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідачка створює перешкоди позивачу у користуванні квартирою [ADDRESS] яка є об'єктом їх спільної власності, не надає доступ до квартири, суд вбачає порушення прав та інтересів позивача, у зв'язку з чим вважає позовні вимоги в частині усунення перешкод з боку відповідачки в здійсненні відповідачем його права власності на ? частину зазначеної квартири, а також його вселення до зазначеної квартири, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] у зв'язку з чим суд повинен зазначити про таке. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого КП ОМБТІ та РОН 16.02.2007 р., загальна площа квартири становить 65,9 кв.м., житлова площа - 38,7 кв.м., підсобна - 23,1 кв.м., корисна - 61,8 кв.м. При цьому квартира складається з 3 житлових кімнат, площею: 17,3 кв.м., 9,0 кв.м., 12,4 кв.м., кухні площею 9,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., коридору площею 10,0 кв.м. балкону(лоджії) площею 1,3 кв.м. та 2,8 кв.м. Оскільки, позивач та відповідач не можуть дійти домовленості щодо порядку користування спільною квартирою, площа кімнати (17,3 кв.м.) яку позивач просить виділити йому у користування є навіть меншою, ніж жила площа, яка згідно правовстановлюючих документів належить позивачу (19,35 кв.м. (з розрахунку 38,7 / 2=19,35), суд вважає запропонований позивачем варіант порядку користування квартирою справедливим та ніяким чином не обмежуючим права відповідачки, як співвласника квартири. Враховуючи зазначене, суд вважає за доцільне встановити порядок користування квартирою [ADDRESS]: виділивши [PERSON] в користування жилу кімнату площею 17,3 кв.м., в користування [PERSON] та членів її сім`ї - кімнати площею 12,4 кв.м. та 9,0 кв.м. Решту приміщень залишити в спільному користуванні сторін. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору - 243,60 грн., витрати пов'язанні з викликом учасників - 136,50 грн. та витрати на правову допомогу - 204,75 грн.

Outcome: approved