Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Іванківської районної ради «Іванківський центр первинної медико-санітарної допомоги» (надалі по тексту - КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: головний лікар КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» Смірнова І.В. в якому, з урахуванням уточнюваних вимог, просить суд поновити його на посаді економіста КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД», стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03 червня 2019 року по день винесення рішення суду про його поновлення на посаді, але не більше ніж за один рік з моменту звільнення та моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. У своєму позові [PERSON] зазначив, що з 28 січня 2013 року працював на посаді економіста в КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД». 03 червня 2019 року наказом головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» № 30-к від 03 червня 2019 року позивача було звільнено з посади економіста КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. [PERSON] вважає, що його було звільнено не законно, з порушенням статті 492 КЗпП України, зокрема, зазначив, що роботодавець належним чином не попередив його про дане звільнення за два місяці, не запропонував позивачу іншу посаду на цьому підприємстві, не надав йому копію наказу про звільнення з займаної посади, а також, на думку позивача, у роботодавця не існувало необхідності скорочувати штат працівників підприємства. Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Тетервак Н.А. від 05 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. До початку розгляду справи по суті, представник відповідача адвокат Шурубор В.І., заявив відвід судді Іванківського районного суду Тетервак Н.А., який ухвалою Іванківського районного суду від 10 липня 2020 року було задоволено, а цивільну справу передано до канцелярії для повторного розподілу справи між суддями, в порядку ст. 33 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2020 року справу розподілено судді Іванківського районного суду Ткаченку Ю.В. Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В. від 17 липня 2020 року було відкрито провадження у зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 19 серпня 2020 року було залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» Смірнову Інну Володимирівну (далі по тексту рішення - третя особа [PERSON] ). В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю. Представник відповідача адвокат Шурубор В.І. проти задоволення позову [PERSON] заперечив та просив суд відмовити в даному позові за його необґрунтованістю. Також відповідачем КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» було подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено, що звільнення [PERSON] з посади економіста КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» відбулося відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема ст. 492 КЗпП України. Відповідач у своєму відзиві вказав, що [PERSON] було попереджено про скорочення його посади за два місяці, як того вимагає закон, однак розписуватися в отриманні повідомленні-попереджені про скорочення його посади позивач категорично відмовився, про що працівниками підприємства було складено відповідний акт, вакантних посад, які б відповідали рівню освіти та кваліфікації [PERSON] на підприємстві в період з 03.04.2019 по 03.06.2019 не було, а також позивача було ознайомлено з наказом про його звільнення, однак позивач [PERSON] категорично та в грубій формі відмовився від отримання копії вказаного наказу, про що також працівники підприємства склали акт. Щодо твердження [PERSON] про те, що у роботодавця не існувало необхідності скорочувати штат працівників підприємства, то відповідач у своїх запереченнях проти позову послався на ч.3 ст.64 ГК України, де зазначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення суду, що з 2018 року працює на посаді головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД». Їх підприємство перебуває в комунальній власності Іванківського району в особі Іванківської районної ради, а уповноваженим органом управління є Іванківська районна державна адміністрація. КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» є закладом охорони здоров`я та надає первинну медичну допомогу населенню Іванківського району. У зв`язку з реформою у медичній галузі підприємство з січня 2019 року перейшло на нову систему фінансування, зокрема пояснила, що кошти на утримання підприємства, а саме заробітні плати лікарям, середньому та молодшому медичному персоналу, бухгалтерам та іншим працівникам, оплата комунальних послуг, закупка медичного обладнання тощо, проводиться за рахунок Національної служби здоров`я України на підставі заключних сімейними лікарями декларацій з населенням Іванківського району. Вона наголосила, що фактично кошти на підприємство заробляють сімейні лікарі, з яких і утримується підприємство. Також зазначила, що у зв`язку з оптимізацією підприємства, нею, за попередньо консультацією з головою трудового колективу підприємства [PERSON] , було прийнято рішення про можливе скорочення деяких посад підприємства, про що було видано наказ від 03.04.2019 року і який був доведений до всього колективу підприємства, зокрема і до [PERSON] . Того ж дня за її вказівкою заступник головного лікаря [PERSON] зачитала [PERSON] повідомлення-попередження про скорочення його посади та його звільнення та намагалася вручити його позивачу, однак [PERSON] не був з цим згодний, почав вести себе неадекватно та грубо, почав кричати на працівників, а в другому примірнику даного повідомлення-попередження він категорично відмовився підписатися, про що посадовими особами було складено акт про відмову поставити підпис. Аналогічна ситуація була із наказом про його звільнення з посади від 03.06.2019 року, а саме, після того як йому вручили оригінал даного наказу він з ним ознайомився та написав на ньому, що він не погоджується зі звільненням. При цьому інспектор з кадрів підприємства [PERSON] намагалася вручити [PERSON] копію наказу про його звільнення, однак він також почав погрожувати працівникам, вести себе вульгарно, неадекватно та категорично відмовився отримувати копію зазначеного наказу, про що працівниками також було відповідний акт. Зазначила, що все таки трудову книжку [PERSON] того ж дня отримав. Також пояснила, що у підприємства відпала необхідність в утримані посади економіста, оскільки дані обов`язки можуть виконувати бухгалтери, окрім того, це все таки економія коштів, і за рахунок скорочення посади економіста підприємство мало можливість надати премії лікарям та медичним працівникам, зокрема і 2020 році, які безпосередньо зайнятті в наданні допомоги хворим на корона вірусну інфекцію. Також, окрім посади економіста було скорочено 0,5 ставки водія. Інших вакантних посад, які б відповідали професії, кваліфікації та здібностям [PERSON] на підприємстві в період з 03 квітня по 03 червня 2019 року не було. Судом також були допитані свідки, зокрема, заступник головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» [PERSON] , бухгалтер [PERSON] та старший інспектор з кадрів [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , суду пояснила, що працює на посаді заступника головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД». 03 квітня 2019 року по підприємству було видано наказ про зміну істотних умов праці або можливе подальше скорочення працівників з 03 червня 2020 року. Всі працівники підприємства були повідомлені під підпис в тому числі і [PERSON] . В той же день вона, за дорученням головного лікаря, зачитала [PERSON] , повідомлення-попередження про те, що буде скорочена його посада-посада економіста та намагалася вручити йому повідомлення-попередження про звільнення його з посади, але він в грубій формі відмовився від підписання про ознайомлення з даним повідомленням-попередженням та його отримання, про що, 03.04.2019 року бухгалтер [PERSON] та старший інспектор з кадрів [PERSON] , склали відповідний акт. Потім, через 2 місяці, 03 червня 2019 року було видано наказ про звільнення [PERSON] з посади економіста. В кінці робочого дня [PERSON] отримав трудову книжку і наказ про його звільнення, та старшим інспектором з кадрів [PERSON] запропоновано йому розписатися на наказі, що він ознайомлений з наказом та отримати копію наказу, але [PERSON] категорично відмовився від отримання копії наказу, а лише написав, що він з зазначеним наказом не згодний, при цьому вів себе грубо та всіх ображав. Про те, що [PERSON] відмовився від отримання копії наказу вона разом з [PERSON] та [PERSON] склали акт. Свідок [PERSON] надала пояснення суду, що працює на посаді старшого інспектора з кадрів КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД». 03 квітня 2019 року головним лікарем КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» було видано наказ № 27-К про модернізацію і оптимізацію комунального некомерційного підприємства, в якому всіх працівників підприємства було попереджено про можливе скорочення посад або зміну істотних умов праці з 03.06.2019 року. Всіх працівників підприємства було про це повідомлено та під підпис ознайомлено, в тому числі і позивача [PERSON] 03 квітня 2019 року до них в робочий кабінет, в якому, окрім неї, знаходився економіст [PERSON] та бухгалтер [PERSON] , зайшла заступник головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» [PERSON] та зачитала [PERSON] повідомлення-попередження про його звільнення з посади з 03.06.2019 року, у зв`язку зі скороченням його посади. [PERSON] на це досить бурхливо зреагував, почав вести себе неадекватно та почав кричав на неї. [PERSON] запропонувала йому розписатися на першому примірнику вказаного повідомлення-попередження та намагалася вручити йому інший екземпляр, однак [PERSON] , в категоричній та грубій формі відмовився від підпису та отримання іншого примірника повідомлення-попередження про його звільнення. 03 червня 2019 року було видано наказ про скорочення посади економіста. [PERSON] також був з ним ознайомлений при цьому на оригіналі наказу власноручно написав, що він з наказом про його звільнення не згідний. Після чого вона видала йому трудову книжку, дала копію наказу про звільнення, однак [PERSON] в грубій формі, відмовився отримувати копію вказаного наказу, про що вона, [PERSON] та [PERSON] склали акт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює бухгалтером КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД». 03 квітня 2019 року по підприємству було видано наказ про модернізацію та оптимізацію підприємства та про подальше можливе скорочення працівників або зміну істотних умов праці з 03.06.2019 року, про що, всі працівники, зокрема і позивач [PERSON] , були попереджені під підпис. В той же день до них в кабінет, в якому знаходився також [PERSON] , зайшла заступник головного лікаря [PERSON] та зачитала [PERSON] повідомлення-попередження про скорочення його посади та його подальше звільнення з займаної посади 03.06.2019 року, але він в грубій формі відмовився підписатися в ньому та отримати другий примірник даного повідомлення-попередження, про що вона разом з [PERSON] склали акт про те, що [PERSON] відмовився від підпису та отримання вказаного повідомлення-попередження. 03 червня 2019 року [PERSON] було звільнено з посади економіста у зв`язку з скороченням його посади. Інспектор з кадрів [PERSON] вручила йому трудову книжку, дана оригінал наказу про звільнення та копію вказаного наказу, однак [PERSON] почав грубити інспектору з кадрів, категорично відмовився від копії наказу, а на оригіналі даного наказу лише щось написав. Після чого вона, разом з [PERSON] та [PERSON] склали акт, що [PERSON] відмовився від копії наказу про його звільнення. Суд, вислухавши пояснення сторін та третьої особи, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що з 28 січня 2013 року [PERSON] був призначений на посаду економіста Комунального закладу Іванківської районної ради «Іванківський центр первинної медико-санітарної допомоги», який 14.08.2018 року реорганізований шляхом перетворення на Комунальне некомерційне підприємство Іванківської районної ради «Іванківський центр первинної медико-санітарної допомоги», що підтверджується наказом головного лікаря №11-к від 28.01.2013 року (а.с.39) та відповідними записами в трудовій книжці [PERSON] (а.с.8-10). Відповідно до посадової інструкції економіста КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД», яка затверджена головним лікарем підприємства та з якою ознайомлений [PERSON] економіст належить до професійної групи «Професіонали». Призначення на посаду економіста та звільнення з неї здійснюється наказом головного лікаря підприємства із дотриманням вимог чинного законодавства про працю. Економіст безпосередньо підпорядковується головному лікарю (а.с. 16,17). Згідно посадової інструкції головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» (а.с.87) та статуту КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» (а.с.71-86) головний лікар здійснює керівництво лікувально-профілактичним закладом відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів, що визначають діяльність підприємства, установ і організацій охорони здоров`я. Організовує лікувально-профілактичну, адміністративно господарську та фінансову діяльність закладу. Аналізує показники роботи закладу, вживає заходів щодо їх з оптимізації, видає відповідні директивні документи з цього питання. Самостійно вирішує питання діяльності підприємства за винятком тих, що віднесені законодавством та Статутом до компетенції Засновника. У межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства. Приймає рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин, укладає трудові договори з працівниками підприємства. Забезпечує раціональний добір кадрів, дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку. Листом головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» за вих. №205/1 від 01.03.2019 року було повідомлено голову трудового колективу КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» [PERSON] про можливе скорочення посад та чисельності штату працівників або зміну умов праці з 03.06.2019 року. В даному листі також зазначено, що це необхідно у зв`язку з економією коштів НЗСУ, для збільшення заробітної плати медичним працівникам та придбання необхідного медичного обладнання для підприємства. Також в даному листі зазначено, що необхідність скорочення посади економіста зумовлено тим, що в закладі працюють три бухгалтери, які кваліфіковано виконують роботу свого підрозділу. При цьому заперечень проти цього від голови трудового колективу не надходило, що свідчить напис на даному листі «Не заперечую» та її підпис (а.с.41). Відповідно до наказу головного лікаря від 03 квітня 2019 року за №27-К попереджено працівників адміністративно-господарського персоналу та працівників амбулаторій про можливе скорочення працівників або зміну істотних умов праці з 03.06.2019 року, підставою для даного скорочення або зміну істотних умов праці зазначено модернізація та оптимізація комунального підприємства. В той же день з даним наказом було ознайомлено працівників підприємства, в тому числі позивача [PERSON] , про що свідчить його підпис навпроти його прізвища та не заперечується самим позивачем (а.с.40). Як вбачається з повідомлення-попередження №1 від 03.04.2019р. позивача [PERSON] попереджено про звільнення з посади економіста КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» , яке відбудеться 03.06.2019 року у зв`язку з її скороченням. Також повідомлено [PERSON] , що вакантні посади його рівня кваліфікації в КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» відсутні (а.с.42). В даному повідомленні-попередженні відсутній підпис позивачем про його отримання, однак відповідно до акту про відмову поставити підпис від 03.04.2019 року, який складений бухгалтером [PERSON] та ст. інспектором з кадрів [PERSON] , про те що 03.04.2019 року о 15 год. 30 хв. у їх присутності заступник головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» [PERSON] прочитала [PERSON] зміст повідомлення-попередження про наступне звільнення у зв`язку з чисельністю працівників та передала йому один примірник. Також запропонувала [PERSON] розписатися в отриманні повідомлення, але він відмовився це зробити. Відповідно до наказу головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» №30-К від 03.06.2019 року [PERSON] звільнено із посади економіста адміністративно-господарського персоналу КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» у зв`язку із скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України. З даним наказом [PERSON] , був ознайомлений особисто, про що вказує напис на оригіналі наказу, про те що позивач з зазначеним наказом не згідний (а.с.44). 03 червня 2019 року о 17 год. комісією у складі заступника головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» [PERSON] , бухгалтера [PERSON] та старшого інспектора з кадрів Салати О.М. складено акт про те, що економіст [PERSON] відмовився від копії наказу про звільнення його з роботи з 03.06.2019 року у зв`язку з скороченням його посади, що підтверджується актом про відмову економіста в отриманні копії наказу про звільнення №30-К від 03.06.2019 року (а.с.45). 03 червня 2019 року позивачу вручено належним чином оформлену трудову книжку під розписку, на що вказує підпис [PERSON] у книзі обліку руху трудових книжок підприємства (а.с.60-61). Як вбачається з витягу з наказу КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» №44 від 04 червня 2019 року «Про внесення змін до штатного розпису», було виведено зі штатного розпису підприємства одну штатну одиницю економіста адміністративно-господарського персоналу КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» та одну штатну одиницю водія автотранспортних засобів Прибірської амбулаторії ЗПМС. При цьому введено до штатного розпису 0,5 ставки водія автотранспортних засобів Прибірської амбулаторії ЗПМС та введено в дію новий штатний розпис підприємства із вказаними змінами (а.с.51-52). Так, стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Відповідно до пункту 3 статті 62 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Ураховуючи те, що підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що з метою вдосконалення та оптимізації організаційно-управлінської структури апарату управління підприємства у відповідача дійсно відбулося скорочення чисельності та штату працівників. Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі справа № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з усталеною судовою практикою розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Як встановлено судом, 03 квітня 2019 року позивача [PERSON] було попереджено про скорочення його посади та подальше його звільнення з 03 червня 2019 року, що, окрім письмових доказів, які судом належним чином оцінені, також підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто твердження позивача [PERSON] про те, що його не було попереджено про скорочення посади економіста за два місяці до його звільнення не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної справи. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 492 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише в разі відсутності такої роботи інша наявна робота. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Судом встановлено, що за період з 03 квітня по 03 червня 2019 року в КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» були наступні вакантні посади: юрисконсульт, лікар загальної практики - сімейний лікар, сестра медична загальної практики - сімейної медицини, машиніст (кочегар) котельні (а.с.90). Також судом було проаналізовано посадові інструкції зазначених посад, зокрема, юрисконсульт (вимоги до посади: повна вища юридична освіта та досвід роботи за спеціальністю не менше 1-го року), лікар загальної практики - сімейний лікар (вимоги до посади: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки «Медицина», який закінчив лікувальний або педіатричний факультет вищого медичного навчального закладу ІІІ-IV рівнів акредитації або медичний факультет університету, пройшов первинну спеціалізацію у вищому медичному навчальному закладі системи післядипломної освіти за спеціальністю «Загальна практика - сімейна медицина» і має сертифікат лікаря-спеціаліста з цієї спеціальності), сестра медична загальної практики - сімейної медицини (вимоги до посади: медична сестра або фельдшер, які закінчили медичний навчальний заклад І - IV рівнів акредитації, навчались на курсах для медичних сестер із спеціальності «загальна практика - сімейна медицина» і отримали відповідне посвідчення), машиніст (кочегар) котельні (вимоги до посади: приймається на роботу на опалювальний період та обов`язково повинен мати при собі відповідне посвідчення на право роботи у твердопаливних котельнях). Окрім того, судом проаналізовано освіту та кваліфікацію позивача, зокрема, [PERSON] у 1988 році закінчив Українську ордена Трудового Червоного Прапора сільськогосподарську академію і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Економіка і організація сільського господарства» та здобув кваліфікацію «Економіста-організатора сільськогосподарського виробництва», що підтверджується дипломом серії НВ №897141 та записами в його трудовій книжці (а.с.41). Відповідно до національного класифікатора України ДК 003:2010 затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327 кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи. В документі про професійну підготовку Кваліфікація визначається через назву професії. Поняття кваліфікації включає не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення, є оціночним та визначається у кожній конкретній справі залежно від установлених судом обставин. Тобто, позивач має вищу економічну освіту та стаж роботи, як правило у фінансово-економічних напрямках, натомість, як вбачається з посадових інструкцій юрисконсульта, лікаря загальної практики - сімейний лікар, сестри медичної загальної практики - сімейної медицини, машиніста (кочегара) котельні, як і вимоги до освіти так і кваліфікаційні вимоги до зазначених посад суттєво відрізняється від кваліфікації та направленості освіти [PERSON] , що унеможливлює ним зайняття даних вакантних посад. Під час судового засідання [PERSON] також вказував, що окрім зазначених посад була вакантна посада молодшої медичної сестри (санітарки) в Кухарській амбулаторії загальної практики сімейної медицини, однак головний лікар пояснила суду, що даної вакантної посади на момент його звільнення не було і на даний час має, оскільки вона зайнята іншим працівником - медичною сестрою зазначеної амбулаторії, яка виконує дану роботу. Інших доказів про наявність вакантних посад на підприємстві позивачем суду не надано. Отже, вакантні посади на підприємстві за період з 03 квітня по 03 червня 2019 року за спеціальністю позивача при скороченні його посади були відсутні, інші вакантні посади не запропоновано, оскільки позивач не відповідає їм за своєю спеціальністю, кваліфікацією та досвідом роботи. Частиною першою статті 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається вказаним у переліку (частина друга статті 42 КЗпП України). Тобто застосування статті 42 КЗпП України можливе серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Оскільки посада, яку займає позивач [PERSON] , на підприємстві була єдиною, застосування статті 42 КЗпП України є безпідставним. Також, згідно із частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пункти 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 та 3 статті 41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що у на підприємстві відсутня профспілкова організація відповідача, а отже згоду від профспілкової організації на звільнення [PERSON] з підстав пункту 1 статті 40 КЗпП України власник не отримував. Натомість є голова трудового колективу КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД», яка не заперечувала проти скорочення посади економіста, що підтверджується листом головного лікаря КНП ІРР «Іванківський ЦПМСД» за вих. №205/1 від 01.03.2019 року (а.с.41). З огляду на зазначене, суд врахувавши усі надані сторонами докази, приходить до висновку про те, що звільнення [PERSON] відбулось з дотриманням трудового законодавства, і тому відсутні правові підстави для задоволення позову про поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Схожі за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №755/11454/17 (провадження № 61-9568св19) та 07 жовтня 2020 року у справі № 334/3883/18 (провадження N 61-4226св20). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed