Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Затишанська селищна рада Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] про встановлення нікчемності заповіту. Під час розгляду справи в порядку ст. 31 ЦПК України представник позивача, не змінюючи предмет позову, уточнила позовні вимоги та просила встановити нікчемність оспорюваного заповіту. В позовній заяві з уточненнями посилається на те, що 18 серпня 2015 року в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. З метою оформлення своїх спадкових справ після смерті батька, позивач звернувся до державного нотаріуса Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори. Однак з матеріалів справи йому стало відомо, що за чотири дні до смерті, а саме 14 серпня 2015 року батьком було складено два заповіти за № 17 та № 23. Відповідно до заповіту за № 23, який було посвідчено секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області 14 серпня 2015 року [PERSON] заповів засноване ним СФГ «Топольницький» та належну йому на праві постійного користування земельну ділянку, загальною площею 50 га [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначений заповіт на користь відповідача [PERSON] з посиланням на вади зору не був підписаний особисто заповідачем, а на його прохання і в його присутності заповіт прочитано і підписано особисто йому відомою [PERSON]. Позивач вважає, що заповідач за життя не мав настільки значних вад зору, які б могли стати перешкодою у самостійному підписанні заповіту, оскільки заповідач у 2013 році пройшов стаціонарне лікування і стан його зору був стабільний без значних порушень та відхилень. Враховуючи викладене, вважає, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому просить суд встановити його нікчемність. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали заявлений позов з уточненнями та зазначили, що заповідач не страждав вадами зору і тому підписання його заповіту іншою особою не відповідає вимогам законодавства. В заповіті вказано, що він був прочитаний самим відповідачем та одночасно вказано про наявність у нього вад зору і його повинні були зачитати вголос свідки. Позивач не заперечував тієї обставини, що він проживав окремо від свого батька заповідача і останнім часом у них були напружені стосунки, а до цього стан їхніх стосунків періодично змінювався з хороших на погані. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що оскільки у заповідача на момент посвідчення заповіту були вади зору (у нього перед очима все розпливалось), то заповіт було обґрунтовано посвідчено за участю двох свідків, які перед підписанням прочитали заповіт вголос у присутності заповідача. Представник третьої особи Затишанської селищної ради зазначила, що на день посвідчення оспорюваного позивачем заповіту 14 серпня 2015 року повноваження з вчинення нотаріальних дій були покладені на секретаря селищної ради [PERSON] Третя особа [PERSON] пояснила, що заповідач [PERSON] був її братом, зі своїм сином позивачем [PERSON] він не ладив, проте їй не було відомо про посвідчення його заповіту на користь відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року у віці 81 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 421107 від 25 вересня 2015 року (а.с. 5, 54). Після його смерті відкрилась спадщина. Із заявою про прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом, 25 вересня 2015 року до державного нотаріуса Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], звернувся [PERSON], як син померлого (а.с. 49). В звязку з чим, нотаріусом була відкрита спадкова справа за № 476/2015 щодо майна [PERSON] (а.с.48-80). У встановлений шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом посвідченим секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району також звернувся [PERSON]Л.(а.с. 50). Під час свого життя, [PERSON] 14 серпня 2015 року зробив розпорядження за яким на випадок своєї смерті заповів засноване ним селянське (фермерське) господарство «Топольницький» код з ЄДРПОУ 19198654 та належну йому на праві постійного користування земельну ділянку площею 50,00 га, яка надана на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 055492 для ведення селянського (фермерського) господарства [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до заповіту, посвідченого о 16 годині 20 хвилин 14 серпня 2015 року та зареєстрованого у реєстрі за № 23 Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області, вбачається, що у звязку з фізичною вадою (вада зору) заповідач не міг особисто підписати заповіт, тому на його прохання і в його присутності заповіт прочитано і підписано особисто йому відомою [PERSON], у присутності запрошених ним свідків [PERSON] і [PERSON]. Вказано, що на прохання заповідача заповіт записано секретарем селищної ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (шляхом компютерного набору) та у ньому містяться підписи вказаних вище [PERSON] і свідків. У посвідчувальному написі вказано, що заповіт посвідчено 14 серпня 2015 року та зареєстровано в реєстрі за № 23 в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області [PERSON], секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області, яка записала його зі слів заповідача і у звязку з фізичною вадою (вада зору) за його дорученням та у присутності [PERSON] текст заповіту підписано [PERSON] Далі у заповіті зазначено, що заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання в присутності запрошених ним свідків, що вказані вище, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи. Також вказано, що у звязку з станом здоровя заповіт складено та посвідчено удома за адресою: вул. Леніна 31-б, смт. Затишшя, Фрунзівський район, Одеська область (а.с. 6). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обовязків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Зі змісту заповіту [PERSON] вбачається, що на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким засноване ним СФГ «Топольницький» та належну йому на праві постійного користування земельну ділянку, загальною площею 50 га заповів [PERSON] Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Зі змісту заповіту секретарем селищної ради особу заповідача [PERSON] встановлено, його дієздатність перевірено. Відтак, право на заповіт [PERSON] здійснив особисто як фізична особа з повною цивільною дієздатністю, іншого не встановлено, крім того, дієздатність [PERSON] в даній справі не є спірною. Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних, а також інших учасників цивільних відносин. У заповіті спадкодавцем призначено [PERSON], який не є його родичем. Таким чином, призначення [PERSON] спадкоємцем є правом заповідача [PERSON], визначеним частиною 1 статті 1235 ЦК України. Частиною 1 ст. 1257 ЦК України встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Пунктом 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі Порядок), визначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Повноваження [PERSON], як секретаря Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області на вчинення нотаріальних дій судом встановлені та не оспорювані позивачем. Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може зявитися в зазначене приміщення нотаріальні дії можуть бути вчиненні поза вказаним приміщенням, про, що в посвічувальному написі записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Частиною 4 статті 207 ЦК України, що встановлює вимоги до письмової форми правочину, яким є й заповіт, передбачено, що якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа; підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Пунктом 1.4 Розділу ІІІ Порядку передбачено, що якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином. Згідно частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, у цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний заповідачем, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України). Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини 2 статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обовязковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Щодо заповіту [PERSON], то закріплене у частині 1 статті 1247 ЦК України загальне правило про письмову форму заповіту дотримано, місце - «селище міського типу Затишшя» та час складання заповіту - «чотирнадцятого серпня дві тисячі пятнадцятого року о 16 годині 20 хвилин» зазначено; передбачене частиною 3 статті 1247 ЦК України посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування виконано - посвідчено секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області [PERSON]; заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 23. Зі змісту заповіту секретарем селищної ради заповіт записано зі слів [PERSON] за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Через фізичні вади заповідача та його бажання заповіт посвідчено при двох свідках, відомості про особи свідків [PERSON] та [PERSON] занесені до заповіту, встановлені частинами 3, 4 статті 1253 ЦК України вимоги до свідків дотримано; свідки кожний окремо зачитали заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому в присутності секретаря селищної ради, заповідача [PERSON] та один одного. Також виконані вимоги щодо зазначення у заповіті місця вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Заповіт, як і кожен письмовий правочин, має бути підписаний тим, хто його вчиняє. Поряд з цим, законодавець допускає, що якщо заповідач не може підписати заповіт, він може бути підписаний іншою особою за його дорученням. Підпис іншої особи на тексті заповіту посвідчується нотаріусом або іншою посадовою особою із зазначенням причини, з якої заповіт не може бути власноручно підписаний заповідачем. Причин для неможливості особистого підписання багато, законодавець певний перелік причин не встановлює. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що відповідно до покладених на неї обовязків вона була уповноважена на вчинення нотаріальних дій. 14.08.2015 року вона на прохання [PERSON] та у звязку з відсутністю на той час нотаріуса, склала та посвідчила його заповіт, згідно якого СФГ та землю останній заповідав [PERSON] У звязку з поганим станом здоровя заповідача посвідчення відбувалося у нього вдома, в присутності двох свідків та у звязку з тим, що [PERSON] погано бачив та не міг самостійно підписатися, заповіт за його дорученням підписала [PERSON] Перед посвідченням заповіту, текст якого зі слів заповідача був виготовлений в селищній раді, вона прочитала заповіт [PERSON] вголос та декілька разів перепитала його чи все правильно записано, на що він відповів, що все вірно. Щодо слів у посвідчувальному написі «Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання …» пояснила, що така форма напису встановлена Міністерством юстиції і була надана всім сільським радам, а заповідач не читав заповіт, вона зачитувала заповіт вголос і перед підписанням його прочитали вголос свідки і [PERSON] Інший заповіт, який хотів скласти заповідач на свою сестру [PERSON], вона відмовилась посвідчувати, так як [PERSON] проживає з її батьком та порадила звернутися до найближчої сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона разом з чоловіком [PERSON] була присутня у будинку [PERSON], в якості свідків, при посвідченні заповіту, в ході якого останній особисто зазначив про своє бажання укласти заповіт, за яким той заповідав своє фермерське господарство і 50 га землі [PERSON] [PERSON] зачитуючи вголос заповіт декілька разів зверталась до [PERSON] щодо дійсності його волі, на, що той заплакав і підтвердив правильність тексту заповіту, сказавши у їхній присутності, що вказане майно заповідає [PERSON] Перед тим, як підписати заповіт, вона та її чоловік читала його вголос. Заповіт був підписаний [PERSON], яка також перед підписанням зачитувала його текст. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 14.08.2015 року була присутня при посвідченні заповіту [PERSON] та на його прохання, у його присутності підписала текс заповіту. Перед його підписанням [PERSON] у присутності свідків - подружжя [PERSON] і [PERSON] зачитала заповіт [PERSON] на користь [PERSON] і він підтвердив його правильність. В подальшому [PERSON] перепитала його чи дійсно він хоче фермерське господарство і землю залишити [PERSON], зазначивши, при цьому про те, що у нього є син, на що [PERSON] відповів, що у нього сина немає. Після цього заповіт уголос прочитала вона, потім свідки та всі вони його підписали. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона працює секретарем Перехрестівської сільської ради та 14.08.2015 року посвідчила заповіт [PERSON], згідно якого він заповідав своїй сестрі [PERSON] грошові вклади в банку. Заповіт був посвідчений нею, оскільки секретар Затишанської селищної ради не могла його посвідчувати, оскільки її батько проживає разом з [PERSON] [PERSON] повідомив їй, що в нього в очах все розпливається та він не бачить де підписуватися. У звязку з чим, заповіт було підписано за дорученням [PERSON] та у його присутності, [PERSON] При цьому також були присутні свідки [PERSON] та [PERSON] У медичному висновку консультативної поліклініки Одеського центру мікрохірургії ока, який надано позивачем, вказано, що [PERSON], [INFO], перебував на стаціонарному лікуванні з 14 по 21 жовтня 2013 року та 15 жовтня 2013 року йому було проведене оперативне втручання після чого рекомендовано прийом ліків під наглядом окуліста за місцем проживання та контроль в центрі мікрохірургії ока через 7-10 днів (а.с. 8). Заслухана судом, як спеціаліст лікар офтальмолог вищої категорії [PERSON] ознайомившись із вищевказаним висновком пояснила, що згідно медичного висновку вбачається, що [PERSON] в жовтні 2013 року проходив лікування у центрі мікрохірургії ока. Перед початком лікування гострота зору правого ока у нього була 30% з наявною не зрілою катарактою, а лівого 2% з зрілою катарактою. 15.10.2013 року йому було проведено операцію на лівому оці по видаленню катаракти, в ході якої йому було видалено кришталик та поставлено штучний. Після операції зір на правому оці залишився 30 %, а на лівому покращився та став 30%, що є малий відсоток, оскільки у нього ще був діагноз мокулярна дистрофія (ослаблена сітчатка ока), у звязку з чим операція не дала очікуваного відсотка високого зору. В подальшому зір не міг покращитися, з урахуванням його віку, [INFO], наявності змін на сітківці ока проблеми з зором у [PERSON] ще були. Також зазначила, що людина з 100% зору читає звичайний газетний шрифт, а людина з 30 % зору читає лише крупний шрифт. Крім того, у [PERSON] була катаракта на правому оці, яка мала здатність розвиватися, у звязку з чим зір у нього міг погіршитися. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 статті 60 визначено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначав про те, що його батько не мав фізичних вад зору і міг самостійно підписувати документи. Судом з метою сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснювалося позивачу та його представнику про їх право заявити клопотання про проведення відповідної (посмертної) судової-медичної експертизи, в порядку ст. 143 ЦПК України, з метою зясування питання, чи страждав спадкодавець фізичними вадами (зокрема, вадами зору), які б перешкоджали йому власноручно підписати заповіт та попереджались про наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій. Разом з тим, ні позивач, ні його представник не вважали за необхідне призначення судової експертизи. Посилання позивача на відсутність у [PERSON] на час посвідчення заповіту фізичних вад зору, у звязку з тим, що він в 2013 році пройшов лікування у спеціалізованій лікарні не є підставою для задоволення позову, оскільки ці обставини мали місце у тривалий проміжок часу до складання заповіту. Правове значення має наявність у заповідача хвороби в момент складання заповіту, а така очна хвороба встановлена в ході судового розгляду справи. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивач суду не надав. Намагання позивача в подальшому в поясненнях витлумачити підстави заявленого позову не можуть розглядатися як заявлені вимоги, оскільки не є позовною заявою, поданою до суду першої інстанції з дотриманням визначених Цивільним процесуальним кодексом України форми та змісту заяви, порядку подання такої до суду. Відповідно до положень частини 1 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За змістом вказаної норми матеріального права заповіт є нікчемним, якщо він вчинений особою, яка не мала права на складання заповіту. Такого права не має той, хто визнаний судом недієздатним, чия дієздатність обмежена, а також є повнолітній, який не набув повної дієздатності або не був наділений нею. Заповідач [PERSON] на момент складання заповіту мав 81 рік, недієздатним чи обмежено дієздатним визнаний судом не був, відтак, мав право на складання заповіту. Нікчемним є також заповіт, складний з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Заповіт [PERSON] має письмову форму та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, відтак, не є складеним з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Як було встановлено судом на підставі викладених вище доказів, волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення відповідача [PERSON] спадкоємцем майна у вигляді фермерського господарства і земельної ділянки відповідало його внутрішній волі. Суд вважає, що зміст заповіту, текст якого був зачитаний вголос та неодноразово розяснений заповідачу, був належним чином доведений до його відома у присутності двох свідків, а також запрошеної заповідачем для підписання заповіту [PERSON] Вказані особи також кожен окремо прочитали заповіт та підписали його без зауважень щодо правильності викладу у ньому волі заповідача. Наявність у посвідчувальному написі словосполучення «Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання …» зазначених вище обставин не спростовує, оскільки заповіт був фактично прочитаний уголос заповідачу в присутності свідків та відповідав його волі. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. В звязку з відмовою в задоволенні позову понесені витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed