Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просив стягнути з останнього заборгованість, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 лютого 2014 року між ним та відповідачем було уклали усний договір позики відповідно до якої [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 7200 гривень, а [PERSON] в свою чергу надав розписку про отримання грошей в сумі 7200 гривень з кінцевим строком повернення 20 березня 2014 року. Проте [PERSON] порушив умови договору позики оскільки у визначений договором термін не повернув вищезазначені грошові кошти. За таких обставин [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти за договором позики в сумі 7200 гривень та відсотки на рівні облікової ставки Національного банку України, а також суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 365 гривень 40 копійок. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, у зв'язку з чим судом 28 квітня 2014 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам. 28 лютого 2014 року сторони уклали договір позики на підставі чого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 7200 гривень, а відповідач прийняв зазначені кошти та взяв на себе зобов'язання повернути суму позики в термін до 20 березня 2014 року (а.с.8). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи те, що 28 лютого 2014 року між сторонами був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Протилежне в судовому засіданні не встановлено, так як відповідачем спростоване не було. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що з урахуванням облікової ставки Національного банку України проценти за позикою складають загальну суму 597 гривень 60 копійок. Виходячи з того, що сума боргу складає 7200 гривень, а сума процентів складає 597 гривень 60 копійок, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума заборгованості в розмірі 7797 гривень 60 копійок. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1, 2 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не мнеш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частина 1 статті 1049 ЦК України, передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 7797 гривень 60 копійок. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 365 гривень 40 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved