Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 17 лютого 2012 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 23.01.2018 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Оскільки на момент народження дитини сторони перебували в шлюбі, в свідоцтві про народження батьком вказано позивача. Зважаючи на те, що відповідач неодноразово висловлювалась, що позивач не є батьком її сина, у нього виник сумнів у дійсності його батьківства щодо [PERSON] . З посиланням на приписи ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України, просить виключити відомості про своє батьківство з актового запису № 1592 від 11.07.2012 року про народження дитини [PERSON] , складеного Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 15 червня 2021 року задоволено клопотання позивача та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року провадження у справі було поновлено. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19 вересня 2018 року справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Відповідно до висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 24.09.2021 року № СЕ-19/114-21/11905-БД, [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,9999999% (а.с. 44-48). Тобто існує кровне споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON] . Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України усі судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed