Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки, що знаходяться в [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] . При житті 06 грудня 2006 року спадкодавець [PERSON] та дід позивача [PERSON] , який помер [INFO] , склали заповіти на усе своє майно в користь свого онука - позивача [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач. Про що подав заяву нотаріусу. Інший спадкоємець першої черги за законом дочка спадкодавиці [PERSON] спадщини не приймала. Про що подала письмову заяву. Проте нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавиці. Тому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася. Його представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позовні вимоги щодо визнання права власності на земельні ділянки залишити без розгляду. Справу розглядати за його відсутності. Судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 139/2021, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. В [ADDRESS] проживали дід і баба позивача [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.22), та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.23). Проживали разом з онуками [PERSON] , [PERSON] та правнуками [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). При житті [PERSON] та [PERSON] 06 грудня 2006 року склали заповіт на усе своє майно в користь свого онука [PERSON] (а.с.20,21). Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 03 серпня 2021 року встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] (а.с.26-27). Тому позивач подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.28,29). Інші спадкоємці за законом - син спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] (а.с.15,16), дочка спадкодавиці [PERSON] (а.с.12) спадщини після смерті [PERSON] не приймала та не претендує на спадкове майно. Про що подала заяву (а.с.13,14). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами після смерті [PERSON] судом не встановлено. Таким чином судом з`ясовано, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавиці правовстановлюючих документів. Про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.45). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Випискою з погосподарської книги № З-1 за 2016-2023 роки Дубечненської сільської ради (а.с.24) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] (а.с.31-36). Таким чином, суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавиці [PERSON] . Із заяви, поданої до суду вбачається, що позовні вимоги відповідачем визнаються в повному обсязі (а.с.60). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання представника позивача про залишення за позивачем витрат по сплаті судового збору задовольнити.

Outcome: approved