Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дубіївської ї сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 03 лютого 2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 216357, видане виконавчим комітетом Дубіївської сільської ради Черкаського району від 03.02.2003 року. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [INFO]. [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем Дубіївської сільської ради від 10.02.1998 року, в якому все своє майно заповідала йому, [PERSON], позивачеві по справі. Він, [PERSON]М, на день її смерті проживали разом з спадкодавцем [PERSON] за адресою в с. Дубіївка, вул. Гайдара, 30, Черкаського району Черкаської області, про що свідчить довідка Дубіївської сільської ради № 816 від 28.11.2016 року до дня її смерті 03.02.2003 року. В грудні 2016 року він звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. В нотаріальній конторі йому було розяснено, про його право звернення до суду про визнання права власності на спадкове майно. На даний час у нього є в наявності технічний паспорт з технічною інвентаризацією буднковолодіння та висновок відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури № 25 від 22.12.2016 року, що характеристика будівель покійної [PERSON] за адресою вул. Гайдара, 30 в с. Дубіївка, Черкаського району, відповідає вимогам даного класу споруд. Враховуючи, що Черкаською районною державною нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він вимушений звертатись до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами розташованого по вул..Гайдара, 30 в с. Дубіївка, Черкаського району Черкаської області, після смерті [PERSON], померлої 03.02.2003 року. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву, в котрій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Дубіївської сільської ради Черкаського району в судове засідання не зявився, але від сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи без участі її представника. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільн ісправи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інши хосіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що ожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щод ояких у сторін та інши хосіб, які беруть участь у розгляд справи, виник спір. Судом встановлено, що 03 лютого 2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 216357, виданим виконавчим комітетом Дубіївської сільської ради Черкаського району від 03.02.2003 року. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [INFO], разом з нею проживав її племінник [PERSON], про що свідчить довідка Дубіївської сільської ради № 816 від 28.11.2016 року. [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем Дубіївської сільської ради від 10.02.1998 року, в якому все своє майно заповідала [PERSON], позивачеві по справі. В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У відповідності до п. 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.07.2008 року № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено в ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як зазначено в ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В пункті 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку, що в звязку з тим, що Черкаською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 03.02.2003 року [PERSON], суд вважає можливим визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с. Дубіївка вул. Гайдара, 30, Черкаського району Черкаської області. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутност іосіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved