Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Христинівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. В.Івасюка, 13 в м. Христинівці. В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником житлового будинку по вул. В.Івасюка (колишня Чайковського), 13 в м. Христинівці. В даному будинку попереднім його власником відповідачу [PERSON] було дозволено зареєструвати місце проживання. З 2007 р. відповідач [PERSON] жодного дня за зареєстрованим місцем проживання не проживав. Як йому відомо, відповідач фактично проживає [INFO]. З 2007 р. [PERSON] не бере участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг тощо. Наявність зареєстрованого місця проживання відповідача у будинку впливає на питання призначення субсидії з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідачем [PERSON] був поданий до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю з таких підстав. Посилання позивача на те, що він не сплачує за комунальні послуги і тягар утримання будинку покладений на позивача, чим порушуються права позивача, не може бути прийнято до уваги, оскільки не має правового значення для вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Подані позивачем докази (довідка виконкому Христинівської міської ради, акт обстеження житлово-побутових умов і матеріального стану) є неналежними, оскільки ні виконком, ні комісія в складі депутата міської ради, вуличкома та сусідів не можуть достовірно бути впевнені в тому, що він за відповідною адресою не проживає з 2007 р. Позивач у житловому будинку проживає з серпня 2017 р., після того як став його власником на підставі договору дарування від 01.08.2017 р. Тому порушувати його права як власника з 2007 р. він не міг. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Позивач [PERSON] крім того пояснив, що у зазначеному вище будинку він проживає з початку 2015 р., доглядав за рідною бабусею, 01.08.2017 р. його мати подарувала йому цей будинок, відповідач не проживає в будинку з 2007 р., лише зареєстрований там. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов. Крім того, пояснив, що зареєстрований у зазначеному вище будинку з 13.03.2007 р., але фактично там не проживав, єдиною перепоною для його зняття з реєстрації є відсутність жилого приміщення, де б він міг зареєструватись. У нього була домовленість з попереднім власником будинку про реєстрацію у ньому. Він є членом сімї брата [PERSON], позивача у справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Христинівської міської ради у судове засідання не зявився, хоча третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Христинівської міської ради. Заслухавши вступне\~слово учасників\~справи,\~показання свідка [PERSON], який проживає [INFO] та пояснив, що з 2013 р. не бачив відповідача [PERSON] у домоволодінні по вул. В.Івасюка, 13 в м. Христинівці, показання свідка [PERSON], яка проживає [INFO] та пояснила, що точно може стверджувати, що відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою протягом останніх трьох років, тобто з того часу, коли вона стала там проживати, дослідивши письмові докази: копії договору дарування житлового будинку від 01.08.2017 р., будинкової книги про прописаних осіб по вул. В.Івасюка,13 в м. Христинівці, витягу від 01.08.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідку УДМС України Черкаської області від 11.12.2017 р. про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON], довідку виконкому Христинівської міської ради № 552 від 21.11.2017 р., акт обстеження житлово-побутових умов і матеріального стану від 21.11.2017 р., інші письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 01.08.2017 р., укладеного між ним та його матірю [PERSON], є власником житлового будинку по вул. В.Івасюка, 13 в м. Христинівці, що стверджується копіями договору дарування житлового будинку від 01.08.2017 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2017 р. Відповідач [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований з 13.03.2007 р., що стверджується довідкою УДМС України Черкаської області від 11.12.2017 р. та копією будинкової книги. Однак з часу реєстрації, тобто з 2007 р., відповідач [PERSON] жодного дня за зареєстрованим місцем проживання не проживав, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов і матеріального стану від 21.11.2017 р., довідкою виконкому Христинівської міської ради № 552 від 21.11.2017 р. Вказану обставину у судовому засіданні підтвердив відповідач [PERSON] З цього ж часу відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг тощо. У добровільному порядку знятись з реєстрації місця проживання у належному позивачу [PERSON] житловому будинку відповідач [PERSON] не бажає. Реєстрація відповідача [PERSON] на житловій площі позивача [PERSON] обмежує цивільні права останнього. Наявність зареєстрованого місця проживання відповідача у будинку впливає на питання призначення субсидії з оплати житлово-комунальних послуг, можливості розпорядитись вказаним будинком. Відповідач [PERSON] повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком № 13 по вул. В.Івасюка в м. Христинівці, з таких підстав. Згідно з\~ст.47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою\~ст. 383 ЦК України\~та\~статтею 150\~ЖК Української РСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб,\~\~мають\~\~право розпоряджатися цією власністю на свій\~\~розсуд. Частиною першою\~ст. 156 ЖК Української РСР\~передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК Української РСР\~до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач [PERSON], хоча і стверджував у судовому засіданні, що є членом сімї позивача [PERSON], однак таким вважатись не може. Доказів протилежного відповідач [PERSON] суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у правовій позиції у справі № 6-709цс16. Оскільки відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача [PERSON], також відповідач не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем і ведуть з ним спільне господарство, реєстрація відповідача [PERSON] в житловому будинку, належному позивачу [PERSON], обмежує цивільні права останнього, створює перешкоди у здійсненні останнім права користування та розпорядження своїм майном, тому позивач [PERSON] у будь-який час має право вимагати усунення цих перешкод шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право\~користування житловим\~приміщеннямза вказаною вище адресою. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved