Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 02 січня 2016 року в Луганській області м. Луганськ. В обґрунтування своїх вимог посилалався на те, що його батько [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за адресою [INFO], помер 02 січня 2016 року у м. Луганськ, про що 03 січня 2016 року [PERSON] було видане «врачебное свидетльство о смерти №3». Після смерті батька [PERSON] звернувся до Відділу державної РАЦС по м. Харкову хМУЮ, щодо державної реєстрації смерті [PERSON], де йому було відмовлено, оскільки подані ним документи про смерть [PERSON] не є підставою для державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для реєстрації смерті та прийняття спадщини. У судовому засіданні заявник надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у заяві про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане міським бюро ЗАГС м. Володимир-Волинськ, Волинської області, актовий запис № 371, серії І-УР № 711675. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 3, [PERSON], помер 02 січня 2016 року в м. Луганськ Луганської області. З 05 травня 2015 року [PERSON] взят на облік, як особа, переміщена з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Комінтернівського району ХМР, адреса переміщення: [ADDRESS]. Згідно з ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Згідно з п. 1 наказу Міністерства юстиції України «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» від 17.06.2014 року № 935/5 призупинено доступ користувачів до Державного реєстру актів цивільного стану громадян до закінчення антитерористичної операції на сході України, в тому числі призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції, в даному випадку Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського МУЮ. Тобто проведення державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 04 вересня 2015 року в м. Красний Луч Луганської області, та видачу свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 438691 від 08.09.2015 року було здійснено всупереч вимогам вищезазначеного наказу МУЮ від 17.06.2014 року № 953/5. Встановлення факту смерті батька [PERSON] для заявника має юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право для прийняття спадщини. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved