Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області та просить виключити відомості про нього як батька дитини - [PERSON], [INFO], з актового запису № 1169 про народження дитини. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що 05 вересня 1997 року уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №497. [INFO] народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого батьком дитини був записаний позивач. [PERSON] не визнає себе батьком дитини, зазначаючи, що з кінця 2010 року вони з дружиною не мешкали разом, проте епізодично зустрічались, тому він повірив, що є батьком дитини. Однак на початку 2013 року відповідачка повідомила йому, що він не є батьком дитини. Тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом про виключення з актового запису про народження відомості про нього, як про батька дитини [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була сповіщена про розгляд справи шляхом подання оголошення в пресі в порядку ст. 74 ЦПК України, а тому вважається сповіщеною належним чином. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також заяви представника позивача про заочний розгляд справи, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради був зареєстрований шлюб, актовий запис № 497, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. [INFO] у сторін народився син - [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]. У вказаному у свідоцтві про народження у актовому записі № 1169 батьком дитини був записаний [PERSON] Однак судом також встановлено, що з кінця 2010 року сторони не мешкали разом, а лише епізодично зустрічались. Тому у позивача з'явились сумніви з приводу батьківства. Стаття 122 СК України передбачає, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно ч. 1, 2 та 3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. У зв'язку з вищевикладеним, ухвалою суду від 16 жовтня 2013 року за клопотанням представника позивача була призначена судово-медична генетична експертиза, на вирішення якої були поставлені питання про те, чи наявне кровне споріднення між позивачем та [PERSON], [INFO], та чи являється позивач біологічним батьком дитини. Висновком № 1 КУ Обласного бюро судово-медичної експертизи від 13 січня 2014 року було встановлено, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON], народженого [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України суд вважає належним доказом вищевказаний висновок експерта. Правдивість висновку сумнівів у суду не викликає, тому бере його за основу при вирішенні спору. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VI органами державної реєстрації актів цивільного стану є відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції. Згідно ч. 1 ст. 22 вищезазначеного Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved