Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» (далі - КП «ПЦЄЗ», Публічного акціонерного товарова «Українська залізниця» (далі ПАТ «Укрзалізниця») про вселення в житлове приміщення, визначення порядку користування квартирою, поділ особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачем з 18 липня 1992 року по 8 грудня 2016 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. 14 липня 1997 року разом з відповідачкою вони придбали у спільну часткову власність житлову квартиру № 47, розташовану за адресою: м. Покровськ, вулиця Шмідта, будинок № 137-а, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу за реєстром № 6049, по 1/2 частини кожний. Зазначена квартира складається з 2-х ізольованих кімнат площею 35,2 кв.м, в тому числі 1 кімната 14,0 кв.м, П 21,2 кв.м (з виходом на лоджію 2,6 кв.м), кухні 9,8 кв.м, вбиральні 1,4 кв.м, ванної кімнати 2,7 кв.м, коридору 9,3 кв.м, шафи 0,7 кв.м. Загальна площа квартири складає 59,1 кв.м. В квартирі зареєстровані він, відповідачка та дочка [PERSON] 26 грудня 2016 року воли він прийшов додому, зясувалось, що відповідач змінила замок на вхідних дверях в квартиру, у звязку з чим потрапити до квартири він не зміг. До сьогоднішнього дня відповідачка не надала йому нові ключі від дверей що змушує його звернутися до суду з вимогою про вселення його у квартиру. До заміни відповідачкою замків на вхідних дверях в квартирі між ними склався такий порядок користування квартирою: відповідачка разом із дочкою зайняла кімнату площею 21,2 кв.м з виходом на лоджію, а він кімнату площею 14,0 кв.м. Враховуючи, що відповідачка взагалі перешкоджає користуванню квартирою, тим самим вона порушує і встановлений між ними порядок користування нею, то він змушений просити суд визначити порядок користування житловим приміщенням, виділивши йому у користування кімнату площею 14,0 кв.м, а відповідачці з дочкою 21,2 кв.м, інші приміщення залишити в загальному користуванні. Так як відповідачка є співвласником квартири, він вважає, що і вона зобовязана брати участь у витратах на її утримання. Оскільки між ним та відповідачкою не було встановлено угоди з оплати за користування спірною квартирою, що належить їм на праві спільної часткової власності, то наявний спір, який може бути вирішений судом. Позивач вважає, що розподілу підлягає оплата за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій. Так як вони з відповідачкою є власниками 1/2 частини квартири кожний загальною площею 59,1 кв.м, то на кожного припадає по 29,55 кв.м загальної площі. На підставі наведеного позивач просив вселити його в житлову квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; встановити порядок користування належною їм з відповідачкою квартирою, виділивши йому у користуванні житлову кімнату площею 14,0 кв.м, відповідачці житлову кімнату площею 21,2 кв.м та лоджією площею 2,6 кв.м, залишити в загальному користуванні кухню площею 9,8 кв.м, вбиральню площею 1,4 кв.м, ванну кімнату площею 2,7 кв.м, шафу площею 0,7 кв.м; провести поділ особових рахунків по оплаті витрат по утриманню будинку та прибудинкової території та централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] між ним та відповідачкою, виходячи із належної кожному площі 29,55 кв.м та зобовязання відповідачів укласти із ними окремі договори про надання житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] придбали за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS]. У звязку з наявністю суперечок шлюб між ним та відповідачкою у 2016 році був розірваний за рішенням суду, у звязку з чим він добровільно через наявність сварок та суперечок пішов з квартири, зараз мешкає у своїх батьків. 26 грудня 216 року він прийшов додому і виявив, що [PERSON] змінила замок на вхідних дверях квартири, у звязку з чим він не зміг потрапити до квартири. Для підтвердження факту неможливості потрапити до квартири 4 квітня 2017 року він викликав поліцію, а 25 квітня 2017 року представників житлово-експлуатаційного підприємства, в присутності яких намагався відкрити двері. Пропонує визначити такий порядок користування спірною квартирою: йому виділити у користування спальню, а колишній дружині та дочці зал. Звернувшись до КП «ПЦЄЗ» із заявою про поділ особових рахунків, він отримав відповідь про можливість проведення такого поділу після ухвалення рішення по справі. Підтвердив, що у відсутність відповідачки вивіз з квартири із спальної кімнати - диван, шафу-купе, музичний центр, з прихожої - меблі, крім того виніс пральну машину, два телевізора, кутовий диван, стіл. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала частково в частині визначення порядку користування квартирою, просила справу розглянути за її відсутності, за участю її представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнала частково, пояснивши суду, що відповідач [PERSON] не заперечує проти визначення запропонованого позивачем способу користування квартирою, поділу особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг та укладення окремих договорів на надання житлово-комунальних послуг з кожним із співвласників. Однак зазначила, що [PERSON] не здійснювала заміну замка на вхідних дверях квартири, позивач добровільно пішов від неї, маючи власний комплект ключів, у її відсутність вивіз з квартири частину спільно нажитого майна, для чого потрібні були ключі від квартири. Просила позов задовольнити частково, в частині позовних вимог про вселення позивача в квартиру відмовити. Представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON] позовні вимоги визнала і суду пояснила, що на підставі укладеного 26 січня 2017 року договору № 71 2017р. структурний підрозділ «Красноармійське локомотивне депо» надає послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS]. Відповідно до зазначеного договору субєктами користування послугами є [PERSON], [PERSON], [PERSON] Опалювальна площа квартири 59,10 кв.м. З метою своєчасної оплати та запобігання виникненню заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, структурний підрозділ «Красноармійське локомотивне депо» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не заперечує проти поділу особових рахунків по оплаті централізованого опалення та вважає за можливе укладення окремих договорів з [PERSON] та [PERSON] про надання послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS]. Відповідач КП «ПЦЄЗ» про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки. Суду надані письмові заперечення проти позову, в яких відповідач посилається на невизнання ним позову з наступних підстав. Відповідно до Статуту підприємства основними напрямками діяльності КП «ПЦЄЗ» є організація і здійснення нарахування і обліку платежів за утримання житлових і нежилих приміщень, комунальні та інші послуги і ресурси з використання новітніх інформаційних технологій, введення єдиного уніфікованого платіжного документу по оплаті за комунальні послуги та ін.. Предметом діяльності підприємства є оброблення даних, зберігання та захист інформації (банків даних), діяльність, повязана з прийомом та перерахуванням оплати за комунальні та інші платежі та ін. Укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій Статутом КП «ПЦЄЗ» не передбачено. Оскільки надання житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій не є предметом діяльності КП «ПЦЄЗ», відповідач вважає, що договори про надання житлово-комунальних послуг повинні укладатись з виконавцями відповідних послуг. На підставі наведеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог до нього. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу роз,глянути за її відсутності, не заперечувала проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1992 рок по 20 грудня 2016 року (а.с.8, 13). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] (а.с.14). В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру № 47, яка розташована в будинку №\~137-а по вулиці Шмідта в м. Покровську (колишній Красноармійськ) Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.07.1997р., посвідченого 14.07.1997р. приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6049, зареєстрованого в БТІ м. Красноармійська 26.06.1997р. за реєстровим № 137-а в реєстровій книзі № 22, яка належить їм на праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини кожному (а.с.32, 33). Згідно технічного паспорту на квартиру № 47 в житловому будинку № 137-а по вулиці Шмідта в м. Покровську, спірна квартира посімейного заселення, розташована на 1 поверсі пятиповерхового будинку та складається з двох кімнта житловою площею 35,2 кв.м, у тому числі 1-а кімната 14,0 кв.м, 2-а кімната 21,2 кв.м, кухні площею 9,8 кв.м, вбиральні 1,4 кв.м, ванної кімнати площею 2,7 кв.м, коридору 9,3 кв.м, шафи 0,7 кв.м. Квартира обладнана лоджією 2,6 кв.м. Загальна площа квартири 59,1 кв.м, загальна площа з лоджією 61,7 кв.м. (а.с.10, 11). В квартирі № 47, яка розташована в будинку №\~137-а по вулиці Шмідта в м. Покровську зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.16). Згідно повідомлення КП «ПЦЄЗ» № 5 від 13.01.217р. особовий рахунок житлової квартири, розташованої за адресою: м. Покровськ, вулиця Шмідта, 137-а/47 оформлений на [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки КП «ПЦЄЗ» житловий будинок, розташований за адресою: м. Покровськ, вулиця Шмідта, будинок 137-а, знаходиться на балансі КП «ПЦЄЗ» на за- балансовому рахунку (а.с.150). В укладенні окремих договорів про надання послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] із співвласниками [PERSON] та [PERSON] відмовлено СП «Красноармійське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з посиланням на таку можливість після набрання рішенням суду про поділ особових рахунків (а.с.109, 110, 152, 153). В розділенні особового рахунку № 4811064 КП «ПЦЄЗ» [PERSON] та [PERSON] також було відмовлено з посиланням на те, що такий розділ буде здійснено тільки після предявлення позову до суду (а.с.91, 110, 111). Під правом власності ч.1 ст.316 ЦК України визначає право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено у ч.ч.1-3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст.355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом (ч.3). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4). Ч.1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2). Із змісту ст.391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доказами відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються відповідно до ч.2 цієї ж статті на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З пояснень позивача було встановлено, що він пішов зі спірної квартири добровільно у звязку із зіпсуванням відносин з дружиною, у відсутність якої вивіз частково майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, і після повернення додому виявив, що [PERSON] змінила замок на вхідних дверях квартири. Його право на користування квартирою порушується тим, що у нього відсутні ключі від нового замка вхідних дверей квартири, які [PERSON] відмовляється йому передати. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] заперечують факт заміни відповідачкою замка на вхідних дверях квартири, вважаючи, що позивач навмисно сторонніми ключами намагався відкрити замок на дверях, створивши бачення нібито відповідачка перешкоджає позивачу у користуванні квартирою, а також стимулювавши її у розпорядженні спільно нажитою квартирою. В обґрунтування своїх доводів позивачем наданий акт ТОВ «Управителі житлового фонду» від 25.04.2017р. про заміну [PERSON] замка вхідної квартири, який суд не може взяти до уваги, оскільки він складений комісією ТОВ «Управителі житлового фонду» зі слів заявника [PERSON] Інших доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині позивачем суду не надано. Отже, суд приходить до висновку про те, що права позивача в цій частині не були порушені відповідачкою [PERSON], а тому не підлягають судовому захисту шляхом вселення його у спірну квартиру. Крім того, суд вважає, що позивач, який просив вселити його у спірну квартиру, невірно обраний спосіб захисту цивільного права, оскільки як було встановлено в судовому засіданні він пішов з квартири добровільно, відповідач не вчиняла дій по його виселенню, а користуватися квартирою з його слів він не може у звязку з відсутністю у нього ключів від замка квартири. Отже, за умови доведення факту порушення прав позивача, останній повинен був просити суд захистити його право власності шляхом зобовязання відповідачку передати йому ключі від квартири. Положеннями ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1). Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.2). Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.3). Згідно розяснень Верховного Суду України, що викладені у п.14 постанови Пленуму «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р., квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійним виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У звязку з наявністю між [PERSON] Ю,М. та [PERSON] спору щодо порядку володіння та користування спірною квартирою, яка знаходиться у їх спільній частковій власності, і неможливістю виділити їм ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири, - підлягає встановленню судом порядок користування приміщенням квартири, про що заявлено позов [PERSON] Визначаючи порядок користування приміщенням квартири № 47 в житловому будинку № 137-а по вулиці Шмідта в м. Покровську, суд виходить із розміру частки спільного майна, яка належить її співвласникам, і вважає за можливе встановити такий порядок користування спірною квартирою: виділити у користуванні [PERSON] згідно технічного паспорту на квартиру кімнату 1-6 загальною площею 14,0 кв.м, виділити у користування [PERSON] згідно технічного паспорту на квартиру кімнату 1-7 загальною площею 21,2 кв.м, яка обладнана лоджією площею 2,6 кв.м, залишивши у їх спільному користуванні кухню площею 9,8 кв.м, вбиральню площею 1,4 кв.м, ванну кімнату площею 2,7 кв.м, шафу площею 0,7 кв.м. Як передбачено ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами та зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використання внутрішньо будинкових систем); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст.23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. В разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону. Згідно ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У платіжному документі зазначаються поточні та попередні показання засобів обліку споживання комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст.179 ЖК УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. В п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, зазначено, що мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Згідно пунктів 41, 42 цих же Правил розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом. У звязку з наявністю між співвласниками спору щодо розподілу витрат на оплату комунальних послуг, - підлягають розподілу особові рахунки по оплаті витрат по утриманню будинку та прибудинкової території і централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] виходячи із належних кожному площі 29,55 кв.м. Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суд вважає, що позовні вимоги про зобовязання комунальні підприємства укласти із співвласниками окремі договори по наданню житлово-комунальних послуг задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки саме розділення особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг судом буде підставою для укладення із співвласниками окремих договорів по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову підлягають присудженню з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 360, 386, 391 ЦК України, ст.ст.162, 179 ЖК УРСР, ст.ст.13, 23, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 10, 41, 42 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572,

Outcome: partial