Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи ПП «[PERSON]», про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП, згідно якого прохав суд ухвалити рішенням яким стягнути з відповідача на його користь вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля у сумі 107 031,59 грн. В обґрунтування позову вказав, що він є фізичною особою - підприємцем, у його приватній власності є автомобіль марки «Рено Магнум -440», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Договору оренди (найму) транспортного засобу зареєстрованому в реєстрі за № 391, він передав в оренду належний автомобіль марки «Рено Магнум - 440» Приватному підприємству «[PERSON]». Згідно заявки та дорожнього листа відповідач здійснював транспортування вантажу на вказаному автомобілі з міста Фастова до м. Харкова, під час якого, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, судом було встановлено, що 02 квітня 2019 року близько 12 години 50 хвилин на автодорозі Київ - Одеса в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Рено Магнум», під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю марки «Кіа маджентіс» та зіштовхнувся з залізобетонним відбійником, в наслідок чого отримав механічні пошкодження. Після цього, 15 квітня 2019 року було проведено експертне авто-товарознавче дослідження № 74, відповідно до якого вартість матеріального збитку, у зв`язку із пошкодженням автомобіля марки «Рено Магнум», складає 107 031 гривень 59 копійок. Виходячи з цього матеріальна шкода та збитки на відновлюваний ремонт автомобіля які були завдані йому незаконними діями відповідача, складає 107 031 гривень 59 копійок. Наказом № 7/з від 16 квітня 2019 року, [PERSON] був звільнений з посади водія автотранспортних засобів з приватного підприємство «[PERSON]», тому позов пред`явлений безпосередньо до нього. В судовому засіданні позивач - [PERSON] , та його представник - адвокат Охмак С.П. позов підтримали, прохали його задовольнити, з підстав вказаних у позові. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Скляров М.М. проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову з підстав того, що [PERSON] є неналежним відповідачем, так, як останній перебував на момент дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах з ПП «[PERSON]» виконуючи при цьому свої трудові обов`язки, а так, як за договором оренди, де ПП «[PERSON]» орендувало у позивача т/з, орендар зобов`язаний відшкодувати шкоду та збитки, тож відповідно належним відповідачем є ПП «[PERSON]», а він, якщо відшкодує, в свою чергу зможе звернутися до [PERSON] з позовом про відшкодування в регресному порядку. Третя особа ПП «[PERSON]» в судове засідання свого представника не направила, направила заяву згідно якої прохала справу розглянути без участі їх представника не заперечували проти задоволення позову. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортних засобів - вантажного сідлового тягача-С, марки «Renault» модель «Magnum-440», д.н.з. [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Кременчуцьким ВРЕР 19.12.2012 року та н/причіпу бортового-Е, марки «Krone», модель «SDP 27», д.н.з. [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Кременчуцьким ВРЕР 31.08.2013 року. Позивач [PERSON] є фізичною особою підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії [NUMBER] від 11.01.2008 року. Згідно договору оренди (найму) транспортних засобів (п.1.1) від 16.05.20016 року укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «[PERSON]», посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 391, орендодавець ( [PERSON] ) передав орендареві (ПП «[PERSON]») у строкове платне користування, з метою здійснення господарської діяльності, транспортні засоби: вантажний сідловий тягач-С, марки «Renault» модель «Magnum-440», д.н.з. [NUMBER] та н/причіп бортовий-Е, марки «Krone», модель «SDP 27», д.н.з. [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося позивачем та представником позивача, а також підтверджується записом в трудовій книжці [NUMBER] та відповіддю ПП «Олексндр» від 25.04.2019 року № 25/04/19-1, що відповідач [PERSON] працював водієм автотранспортних засобів у ПП « [PERSON] » з 02.04.2019 року згідно наказу 9/п від 01.04.2019 року. 02.04.2019 року згідно подорожнього листа б/н вантажного автомобіля в міжнародному сполученні, водій [PERSON] виїхав з КТП ПП «Євротранс-Сервіс» на автомобілі «Renault», д.н.з. [NUMBER] з н/ причіпом д.н.з. [NUMBER] у відрядження по маршруту України-Рсія-Україна строком на 30 днів. Згідно заявки від 02.04.2019 року водій [PERSON] на вказаному вище автомобілі 02.04.2019 року о 13.30 год. у м. Фастів, повинен був завантажитися вантажем та відгрузити його в м. Харкові 03.04.2019 року. Я вбачається з постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.04.2019 року, 02 квітня 2019 року о 12 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Одеса в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum», д.н.з. [NUMBER] та н/причіпом марки «Krone SDP 27», д.н.з. [NUMBER] , перед перестроюванням, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, під час перестроювання не надав дорогу автомобілю марки «Kia Magentis», д.н.з. [NUMBER] (під керуванням водія [PERSON] ), що рухався в попутному напрямку ліворуч та в наслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, в наслідок чого, автомобіль марки «Kia Magentis», д.н.з. [NUMBER] , зіткнувся залізобетонним відбійником. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною вище постановою [PERSON] визнано винним у порушенні п.п. 10.1, 10.3 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Згідно наказу ПП «[PERSON]» №7/з від 16.04.2019 року, водія автотранспортних засобів [PERSON] було звільнено з займаної посади з 16.04.2019 року за власним бажанням згідно ст.. 38 КЗпП України. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №74 від 17.04.2019 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику «Renault Magnum 440», д.н.з. [NUMBER] складає 107 031, 59 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України), що кореспондується з роз`ясненнями наданими у п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». При цьому, згідно останніх трьох підпунктів пункту 2.3. Договору оренди (найму) транспортних засобів від 16.05.2016 року укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «[PERSON]», орендар (ПП «[PERSON]») зобов`язаний, зокрема, усунути погіршення транспортних засобів, які сталися з його вини; відшкодувати збитки, завдані в зв`язку із втратою або пошкодженням транспортних засобів, що сталися з його вини; відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортних засобів. За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як слідує з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення збитків завданих під час ДТП, з відповідача [PERSON] , який під час скоєння вказаної ДТП, перебував у трудових відносинах з ПП «[PERSON]», так, як дані зобов`язання були взяті на себе ПП «[PERSON]» за договором оренди (найму) транспортних засобів від 16.05.2016 року, що не було спростовано в судовому засіданні. При цьому, в судовому засіданні позивачем не заявлялося клопотань про залучення до участі у розгляді справи співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. На підставі викладеного у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed