Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС про позбавлення права користування жилим приміщенням, а саме просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] не перешкоджати позивачу у користуванні житловим будинком, речами та земельною ділянкою по [ADDRESS]; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON], виконавчого комітету Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності, в якому просить суд: визнати житловий будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати виконавчий комітет Мологівської сільської ради скасувати свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] від 18.01.2010 року; визнати за [PERSON], [PERSON] право на 2/6 частки в спадковому майні, а саме житловому будинку [ADDRESS], яке залишилось після смерті [PERSON]; виділити [PERSON] та [PERSON] 2/6 частини житлового будинку [ADDRESS] в натурі; визнати за [PERSON], [PERSON] право власності на 2/6 частини в саме житловому будинку [ADDRESS]. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2014 року зустрічний позов був прийнятий до розгляду та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом [PERSON] та адвокат в його інтересах [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. [PERSON], [PERSON] та їх представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечували в повному обсязі, вимоги зустрічного позову підтримали та просили задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала, проти вимог зустрічного позову заперечувала. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Первісний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС про позбавлення права користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 27 серпня 1979 року. Шлюб було розірвано 08 травня 2013 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON], 1982 р.н. Позивачу на підставі дубліката свідоцтва про право власності, серія та номер 110, виданого 18.01.2010 року Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради належить житловий будинок [ADDRESS] Відповідно до довідки Мологівської сільської ради №86 від 29.01.2014 року у вищевказаному житловому будинку зареєстровані та проживають [PERSON] та її син [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника будинку, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Доводи позивача про те, що відповідач самоправно вселився до житлового будинку та протиправно у ньому зареєструвався є голослівними, оскільки відповідач є членом сім'ї позивача та користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] є безпідставною, а отже такою, що не підлягає задоволенню, як і вимога про зняття відповідача з реєстрації за цією адресою, яка є похідною. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні належним йому на праві власності майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] Так, [PERSON], через неприязне відношення до нього [PERSON] позбавлений можливості вільно, на свій розсуд користуватися будинком, що є порушенням його прав як власника нерухомого майна. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що право власності позивача на зазначений вище житловий будинок підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог [PERSON] у частині зобов'язання [PERSON] не перешкоджати позивачу у користуванні житловим будинком, речами та земельною ділянкою по [ADDRESS], а отже задовольняє позовні вимоги частково. Зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності. В зустрічній позовній заяві [PERSON] та [PERSON] зазначають, що житловий будинок [ADDRESS] був побудований в період шлюбу їхньої матері [PERSON] із [PERSON] (шлюб зареєстровано 27 серпня 1979 року та розірваний 08 травня 2013 року). 18.10.2010 року виконавчий комітет Мологівської сільської ради видав свідоцтво про право власності на зазначений вище житловий будинок на ім'я [PERSON]. Однак, у відповідності до ст. 60 СК України вказаний житловий будинок є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON], а отже позивачі за зустрічним позовом, як спадкоємці першої черги за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], мають право на 2/6 частини зазначеного житлового будинку. Однак, суд не може погодитися із зазначеними твердженнями позивачів за зустрічним позовом з огляду на наступне. Так, вимога [PERSON] та [PERSON] щодо визнання житлового будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки фактично суд визнає за [PERSON] право власності на ? частину вказаного житлового будинку, тим самим визначає права та обов'язки особи цивільна дієздатність та правоздатність якої припинена у зв'язку зі смертю, що є неможливим. Цивільним кодексом України (ст. 328 ЦК) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вже було встановлена судом за життя [PERSON] не набула у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок [ADDRESS], а отже у відповідності до норм цивільного законодавства зазначений будинок не входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] У зв'язку із викладеним, вимоги позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування після смерті матері на 2/6 частини житлового будинку [ADDRESS] та виділу в натурі зазначеної частки є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а отже не підлягає задоволенню і вимога про скасування свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок, видане на ім'я [PERSON], оскільки воно ніяким чином не порушує права позивачів. З огляду на викладене, зустрічний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, судом в усній формі було відмовлено позивачам за зустрічним позовом в задоволенні клопотань про призначення експертизи та забезпечення позову, оскільки в обґрунтування вказаних заяв ними не надано доказів належності права власності на частку спірного будинку їх матері, тож суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для проведення експертизи чи інших дій щодо майна, право власності на яке не було зареєстровано за померлою 28.08.2013 р. [PERSON] за життя, та яке, фактично, їй не належить.

Outcome: partial