Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання договору банківського вкладу та стягнення грошових коштів. Просить суд розі1рвати договір банківського рахунку укладений з відповідачем , відповідно до якого випущено платіжну картку [NUMBER] тип картки «Універсальна 55».; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на користь [PERSON] 31 229,66 грн.; стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5 110,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. Свої вимоги мотивував тим, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу, відповідно до якого була емітована платіжна картка [NUMBER] тип картки «Універсальна 55». Дана угода була укладена шляхом підписання анкети-заяви. Рахунок за договором був відкритий та картка емітована в Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «Приватбанк». Навесні 2014 р., у зв'язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, рахунки позивача було безпідставно заблоковано відповідачем. Нарахування відсотків було припинено. Згідно довідки Кримського регіонального управлінні ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.05.2014 року, залишок грошових коштів на картковому рахунку [NUMBER] становить 31 229,66 грн. Позивачем надавались Банку усі необхідні документи для розблокування рахунку , однак відповідач продовжує незаконно блокувати рахунок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додатково надав пояснення, які викладені в змісті позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову. Додатково надав пояснення, що викладенні в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу, відповідно до якого була емітована платіжна картка [NUMBER] тип картки «Універсальна 55». Рахунок за договором був відкритий та картка емітована в Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно довідки Кримського регіонального управлінні ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.05.2014 року, залишок грошових коштів на картковому рахунку [NUMBER] становить 31 229,66 грн. Статтею 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Статтею 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 - XII визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 - XII, у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» з запитом про надання інформації та з вимогою про розблокування рахунків та відновлення їх обслуговування. Стороною відповідача надано довідки від 05.09.2016 року, відповідно до яких Постановою НБУ «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» № 260 від 06.05.2014 року, була припинена діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк». Звертаючись до суду [PERSON] зазначав, що договір банківського вкладу, відповідно до якого була емітована платіжна картка [NUMBER] тип картки «Універсальна 55» оформлювався підрозділом Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк». Однак стороною позивача не було надано суду ні оригіналу, а ні копії договору банківського вкладу, відповідно до якого була емітована платіжна картка [NUMBER] тип картки «Універсальна 55», а також не було надано копії чи оригіналу платіжного доручення/квитанції які би підтверджували внесення коштів на рахунок відповідача. Щодо довідки Кримського регіонального управлінні ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.05.2014 року про залишок грошових коштів на картковому рахунку [NUMBER], суд не може брати до уваги даний документ як доказ, так як дана довідка не засвідчена належним чином банком як копія. Згідно п. 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу ІV «Касові операції банків, філій, відділень з клієнтами» Інструкції про ведення операцій банками в Україні затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру), або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі має містити найменування банку (філія, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання договору банківського вкладу та стягнення грошових коштів задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат в розмірі 5 110,00 грн., пов'язаних із отриманням правової допомоги, то слід зазначити, що дана вимога задоволенню не підлягає оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed