Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просив стягнути з [PERSON] на його користь кошти в розмірі 159731 грн. 76 коп. (сто пятдесят девять тисяч сімсот тридцять одна гривна, 76 коп.) та 3% річних за період прострочення позики, що становить 18229 грн. 20 коп. (вісімнадцять тисяч двісті двадцять девять гривень 20 коп.), а разом 177960,96 грн. (сто сімдесят сім тисяч девятсот шістдесят гривень, 96 коп.) за борговою розпискою від 16.07.2014 року. При цьому позивач посилається на те, що відповідач взяв у борг у [PERSON] грошову суму в розмірі 10000 доларів США. Зазначену суму відповідач зобовязався повернути в строк до 25.09.2015 року. Відповідачем грошове зобовязання виконано частково та до 25.09.2015 року особисто повернуто 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США та залишок основного боргу на час строку виконання зобовязання про повернення позики склав 8 200 (вісім тисяч двісті) доларів США. У подальшому, після 25.09.2015 року за усною домовленістю сторін, відповідач взяв на себе зобов'язання повертати борг в національній валюті на банківський рахунок позивача з урахуванням встановленого курсу Нацбанку України на день платежу. З 25.09.2015 року по 26.05.2017 року на особистий рахунок позивача у ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачем здійснені платежі на загальну суму 63511,86 грн., що відповідно до курсу НБУ на дати платежів разом склали 2517,83 доларів США. Позивач підтверджує це наданою до позову випискою ПАТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку від 24.09.2018 року. Повернення цієї частки боргу документально сторонами не оформлювалось, але підтверджено позивачем у власній позовній заяві. Всупереч домовленостей відповідач до теперішнього часу взяті на себе зобовязання не виконав. Залишок боргу за позикою складає 5682,16 доларів США. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1ст. 223 ЦПК України, у порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що від 16.07.2014 року між сторонами був укладений договір позики грошей на суму 10000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, оформленою відповідачем. До 25.09.2015 року відповідачем особисто повернуто 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США і залишок боргу склав 8 200 (вісім тисяч двісті) доларів США. Повернення цієї частки боргу документально сторонами не оформлено. Позивач підтверджує повернення частини боргу в розмірі 1800 доларів США у позові. Крім того, відповідачем в період з 26.09.2015 року по 26.05.2017 року на особистий рахунок позивача у ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачем здійснені платежі на загальну суму 63511,86 гривень, що з застосуванням курсу НБУ на дати платежів склали 2517,83 доларів США. Здійснення перерахувань підтверджено випискою ПАТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку 4149497825800610 від 24.09.2018 року. Платежі надходили на картковий банківський рахунок позивача у ПАТ «Приватбанк» наступним чином: ДатаСума платежу в національній валюті (грн.)Курс НБУ на день платежуРозмір платежу в доларах США 01.10.20153417,0021,2956160,4554 29.10.20153517,0022,8864153,6714 30.11.20153618,0023,8846151,4780 30.12.20153618,0023,7907152,0761 29.02.20165025,1327,0543185,7417 04.03.20161005,0326,213638,3399 28.03.20163498,0026,0703134,1755 26.04.20163417,0925,3389134,8553 26.05.20163417,0925,1125136,0712 30.06.20163417,0924,8544137,4842 26.07.20163398,0024,7877137,0839 29.08.20163295,0025,4423129,5084 27.09.20163276,3825,9015126,4937 26.10.20163195,0025,5953124,8275 01.12.20163295,0025,5585128,9196 03.01.20173216,0827,1908118,2779 02.02.20173015,0826,9985111,6754 10.03.20172010,0526,908674,6990 29.03.20171507,5427,120655,5863 14.04.20171495,0026,864255,6503 26.05.20171859,3026,276670,7585 Всього63511,86 2517,8345 Після 26.05.2017 року інших платежів відповідачем не здійснювалось. Станом на час подання позову 26.09.2018 року - розмір основного боргу складає 5682,16 доларів США. Гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату прийняття судом рішення - 28 грудня 2018 року - складає 5682,16 х 27,454979 =156003,58 грн.) Таким чином, у зв'язку із неналежним виконанням основного зобов'язання за договором, грошова сума 156003,58 грн. підлягає примусовому стягненню з Відповідача. Відповідно до ч.1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Виходячи зі змісту ч.2. ст.625, ч.1 ст.1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду України по цивільній справі № 6-369цс15 від 02 вересня 2015 року, де зазначено, що ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми. Крім того, виходячи зі змісту грошових зобовязань, що виникли між сторонами, суд враховує Правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17, а саме: «Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.» Розрахунок трьох відсотків річних за користування грошовими коштами не повернутої позики здійснюється за періоди: з 26.09.2015 року по 26.05.2017 року, що становить 586 днів, з урахуванням часткового повернення відповідачем позики в розмірі 63511,86 грн., що еквівалентно 2517,8345 доларів США на дати здійснення платежів, що складає 9050,30 грн. за офіційним курсом Національного банку України; з 27.05.2017 року по 28.12.2018 року, що становить 581 день, з урахуванням припинення платежів та користуванням грошовими коштами основного боргу в розмірі 5682,16 доларів США, виходячи з основної заборгованості в розміру 156003,58 грн., що складає 7513,01 грн. за офіційним курсом Національного банку України, а разом 16563,31 грн. Відповідно до ч. ч. 1-4ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1,5,6ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved