Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить визнати недійсним типовий договір оренди землі № 041078300962, укладений між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма «АгроРось» та скасувати його державну реєстрацію; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та витребувати з незаконного володіння СТОВ «Агрофірма «АгроРось» земельну ділянку, яка належить [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,57 га, що розташована в адміністративних межах с. Тарасівка Звенигородського району Черкаської області, на підставі державного акта про право власності серії І-ЧР № 022084 від 20.08.2001 року. В жовтні 2013 року на адресу позивача від відповідача надійшло поштове відправлення, в якому містився договір оренди земельної ділянки №041078300962, нібито укладений між ним та відповідачем. Згідно вказаного договору [PERSON] надає СТОВ «Агрофірма «АгроРось» в користування земельну ділянку площею 2,57 га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Тарасівської сільської ради строком на 20 років. Дата укладення в договорі, надісланому відповідачем, не значиться. Натомість, договір оренди було зареєстровано у Звенигородському районному відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 червня 2010 року №041078300962. Позивач не укладав договір оренди земельної ділянки з відповідачем та не підписував його, про що свідчить також висновок експерта №1/2 від 18.01.2016 рокуЧеркаського НДЕКЦ. Крім того, в договорі відсутній підпис зі сторони відповідача, а також відсутні та не підписувались позивачем документи, які вказані невідємною частиною договору, а саме: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди. Навесні 2015 року він звернувся до власника СТОВ «Агрофірма «АгроРось» [PERSON] з вимогою припинити самовільне зайняття земельної ділянки, однак відповідач не припинив порушення його прав, а тому він змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний в якості свідка, пояснив, що отримав у власність земельну ділянку в червні 2001 року та з того часу не користувався нею. Договір про оренду земельної ділянки він не підписував та не уповноважував будь-кого на його підписання. Він дізнався про існування договору оренди весною 2012 року, коли отримав його копію поштою. Потім він звернувся до Тарасівської сільської ради, де йому повідомили, що земля знаходиться в оренді. Восени 2013 року він звернувся до відповідача та отримав екземпляр договору оренди. Оскільки він договір не підписував, то звернувся до правоохоронних органів із заявою про підробку документів. Після відібрання зразків підписів було проведено експертизу, якою встановлено, що договір підписала [PERSON], яка працювала в ТОВ «Агрофірма «Агрорось». В договорі оренди відсутня дата його укладання, він не підписаний директором відповідача, а також в договорі номер і серія паспорта позивача не відповідають дійсним на даний час. Також пояснив, що орендну плату отримував двічі: приблизно 2000 грн. поштовим переказом в 2014 році та приблизно 4000 грн. в 2015 році йому особисто приносила на роботу [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримала позов з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог. Пояснила, що [PERSON] не підписував договір оренди землі, що свідчить про відсутність його вільного волевиявлення, як обовязкової ознаки дійсності договору, а тому такий догоівр повинен бути визнаний недійсним судом. Вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки про існування договору він дізнався в жовтні 2013 року після отримання його копії. Крім того, порушення прав позивача щодо неправомірного використання його земельної ділянки є триваючим, а тому до вимог про усунення перешкод в користуванні власністю та витребування майна з чужого незаконного володіння не можна застососувати позовну давність. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що земельна ділянка позивача використовується відповідачем законно на підставі діючого договору оренди, копію якого було направлено позивачу поштою в 2011 році. В жовтні 2013 року [PERSON] звертався до СТОВ «Агрофірма «Агрорось» з листом про неправомірне використання його земельної ділянки та йому давали відповідь щодо використання земельної ділянки на підставі договору оренди. Висновок експерта, на який посилається позивач, не містить категоричного висновку щодо того, хто підписав спірний договір оренди. Оскільки позивачу було відомо про існування договору оренди в 2012 році, він пропустив строк позовної давності, а тому в позові слід відмовити з цієї підстави. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала бухгалтером по паях у ТОВ «Агрофірма «Агрорось» з вересня 2009 року по 16 березня 2016 року. В с. Тарасівка була дільниця ТОВ «Агрофірми «Агрорось» та керівником дільниці був [PERSON] Бухгалтерія підприємства була в м. Корсунь. В кінці 2009 року на початку 2010 року укладались договори оренди землі між ТОВ «Агрофірма «Агрорось» та пайовиками. Вони давали оголошення та люди приходили для оформлення договорів в контору. За тиждень було оформлено договори оренди з 715 пайовиками. Типові договори оренди заповняли працівники ТОВ «Агрофірми Агрорось», і вона в тому числі. Потім пайовики підписували договори в приміщенні контори в с. Тарасівка та юрист підприємства везла договори на реєстрацію в Звенигородський відділ ДЗК. Вона не заповняла договір оренди з [PERSON] та не підписувала договір замість нього. Звідки взялись копії документів позивача, що долучались до договору оренди, вона не памятає. Можливо, їх принесла його сестра [PERSON] Чи підписував особисто [PERSON] договір оренди вона не памятає. В 2014 році вона відправляла поштовим переказом в м. Київ орендну плату [PERSON], а в 2015 році возила орендну плату на роботу [PERSON] в м. Звенигородку. До того часу орендну плату отримувала сестра [PERSON] та кума Дудник. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встанволено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 022084 від 20 серпня 2001 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,57 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (а.с. 6). З копії типового договору оренди землі, складеного в с. Тарасівка Звенигородського району, вбачається, що [PERSON] надав у платне користування СТОВ «Агрофірма Агрорось» земельну ділянку площею 2,57 га строком на 20 років. Вказаний договір зареєстровано у Звенигородському районному відділі ДЗК 01.06.2010 року за № 041078300962. В договорі відсутня дата його укладання та підпис посадової особи Орендаря (а.с. 7-9). Згідно висновка експерта № 1/2 від 18.01.2015 року підпис від імені [PERSON] у типовому договорі оренди землі з СТОВ «Агрофірма Агрорось» виконаний, вірогідно, не самим [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] виконаний, вірогідно, [PERSON] (а.с. 14-20). 17 травня 2013 року [PERSON] звертався до СТОВ «Агрофірма Агрорось» з повідомленням про незаконність укладеного догору оренди, в якому заначав, що він не підписував такого договору (а.с. 34). З листом аналогічного змісту [PERSON] звертався до відповідача 04.10.2013 року та отримував відповідь СТОВ «Агрофірма Агрорось» про правомірне використання його земельної ділянки на підставі договору оренди та отримання ним орендної плати (а.с. 54, 55). З копії протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 09.07.2015 року вбачається, що даючи показання прокурору Звенигородської прокуратури позивач вказував на те, що договір оренди він не підписував та дізнався про його існування навесні 2012 року, коли отримав екземпляр договору (а.с. 35-36). З наданих відповідачем відомостей з рахунку 6851 вбачається, що [PERSON] нараховувалась орендна плата за період з 2010 по 2015 роки. Дані про отримання орендної плати позивачем в 2010-2013 роках відсутні у звязку із знищенням документації (а.с. 56-61, 62-65). 30 вересня 2014 року [PERSON] було надіслано поштовим переказом кошти за оренду землі в сумі 2308,87 грн. згідно видаткового касововго ордеру, що визнається стронами (а.с. 52, 53). 22 липня 2015 року [PERSON] отримав орендну плату в сумі 4249,33 грн., що підтверджується копіями відомості та видаткового касового ордера (а.с. 50, 51), та також визнається сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до вимог ст.ст. 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України дійсним є договір, який відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Згідно з вимогами ст. 207 ЦК України вважається, що правочин вчинено у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в документі та підписано сторонами. Згідно з частинами 1,\~3 ст.\~215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач зазначає, що не підписував договір оренди належної йому земельної ділянки з відповідачем, що зареєстрований у Звенигородському районному відділі ДЗК 01.06.2010 року за № 041078300962 та вільного волевиявлення на укладення цього договору у нього не було. Посилаючись на порушення його права власності, просить визнати недійсними договір оренди та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою і витребувати її з чужого незаконного володіння. Доводи позивача про те, що він не підписував договір оренди земельної ділянки підтверджуються показаннями [PERSON], допитаного в якості свідка, та даними висновку почеркознавчої експертизи від 18 січня 2015 року, згідно якої підпис від імені [PERSON] в типовому договорі оренди землі з СТОВ «Агрофірма «АгроРось» виконаний, вірогідно, не самим [PERSON], а іншої особою, вірогідно [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що під час укладання договору оренди землі текст договору було підписано від імені [PERSON] сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення позивача. Крім того, в договорі відсутній підпис посадової особи Орендаря, відсутні документи, які вказані невідємною частиною договору, а саме: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що сторони не досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є підставою для визнання спірного договору недійсним. Висновок про недійсність спірного договору на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України в звязку з тим, що спірний договір було підписано від імені позивача не ним, а іншою особою, тобто без волевиявленя сторони договору, викладено в постанові ВСУ від 22.04.2015 року у справі № 6-48цс15. Заперечуючи проти позову, СТОВ «Агрофірма «АгроРось» посилається на те, що оспорюваний договір є чинним та позивач отримував орендну плату, що свідчить про визнання ним договірних відносин, а також на сплив позовної давності. Відповідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом встановлено, що про існування договору оренди позивач дізнався навесні 2012 року та отримав екземпляр договору в жовтні 2013 року. Договір укладено на 20\~років та на час розгляду справи судом цей строк не закінчився. Суд вважає, що на вимоги власника про припинення договору оренди земельної ділянки, строк дії якого ще не закінчився, а також про витребування майна з чужого незаконного володіння, позовна давність не поширюється, оскільки ці відносини мають триваючий характер та можуть бути припинені протягом усього часу існування порушення. Отже, вимоги позивача про визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з СТОВ «Агрофірма «АгроРось» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при звернені до суду, в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved