Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики посилаючись на те, що відповідач 02.10.2016 року отримав від позивача за договором позики 19000 грн., які зобов'язався повернути до 27.11.2016 року, що підтверджено розпискою. 18.11.2016 року [PERSON] отримав від позивача ще 4350 грн. до 19.11.2016 року. Відповідач зобов'язання не виконав, а тому позивач просить стягнути на його користь 19435 грн. та 3% річних за порушення договірних зобов'язань та інфляційні витрати. В подальшому позивач позовні вимоги уточнив і просив стягнути з відповідача на його користь 19000 грн. - заборгованість за договором позики від 02.10.2016 року та інфляційні втрати у сумі 313 грн. 50 коп. та 3 % річних у сумі 71,25 грн.; 4350 грн. - заборгованості за договором позики від 27.11.2017 року, інфляційні втрати у сумі - 84,50 грн. та 3% річних у сумі 19грн. 21 коп.. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 10.04.2012 року [PERSON] взяв у [PERSON] 1000,00 доларів США що еквівалентно по курсу НБУ сумі в 8100 грн., в рахунок часткового виконання Рішення, що підтверджується розпискою від 10.04.2013 року. Відповідно ч.4 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що згідно з розпискою від 02.10.2016 року [PERSON] отримав 19000 грн., які зобов'язався повернути [PERSON] до 27.11.2016 року. 18.11.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] 4350 грн. які зобов'язався повернути 19.11.2016 року. Зобов'язання за договорами [PERSON] не виконав. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути з [PERSON] 19000 грн. - заборгованість за договором позики від 02.10.2016 року, інфляційні витрати за період з 02.10.2016 року по 20.01.2017 року у сумі 313 грн. 50 коп. та 71 грн. 25 коп. - 3% річних за порушення виконання грошового зобов'язання. Слід також стягнети з [PERSON] на користь [PERSON] 4350 грн. заборгованості за договором позики від 27.11.2016 року, інфляційні втрати - 84,50 грн., 3% річних за невиконання грошового зобов'язання 19,21 грн.

Outcome: approved