Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] в с.Грабове Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла його баба [PERSON]. За життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла позивачу. Позивач прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Зазначає, що [PERSON] є дочкою спадкодавця, не претендує на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій зазначає, що не претендує на спадкове майно. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом копії спадкової справи № 41/2017, заведеної після смерті [PERSON], встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року (аркуш справи 9). Заповіт, складений [PERSON], посвідчений Сереховичівською сільською радою Старовижівського району Волинської області 13 грудня 2000 року, не змінений та не відмінений (аркуш справи 10). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса у визначений законом строк, спадщину за заповітом прийняв [PERSON] (аркуш справи 29). Дочка спадкодавця [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, не зверталась. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] в с.Грабове Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (аркуш справи 15). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 05 лютого 2018 року № 98 (аркуш справи 37) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] в с.Грабове Старовижівського району Волинської області. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] в с. Грабове Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 11-13). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Сереховичівській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються (аркуш справи 46). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] в с.Грабове Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у звязку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved