Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати між ним та відповідачкою шлюб, зареєстрований 03 вересня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Лозова Харківської області, актовий запис № 432. Позивач посилається на те, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 03.09.1994 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою та буде проживати з нею після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачкою не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, з вересня 2014 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, тому подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справі у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 03.09.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Лозова Харківської області, актовий запис № 432. Спір про розподіл майна сторонами в суді не заявлений. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позову вбачається, що сім'я фактично розпалася, сторонами подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, з вересня 2014 року сторони проживають окремо, до примирення не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити відповідачці після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яка проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матір'ю. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спільне життя у сторін не склалося, між сторонами існують неприязні відносини, з вересня 2014 року проживають окремо, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved