Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 16 січня 2014 року з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від його доходу але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 грудня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час проживає однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] [INFO] . Дружина на даний час ніде не працює, здійснює догляд за дитино. На момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів він працював гірником підземним на ВП «Шахта Бужанська». З 2015 року він є безробітним. По мірі своїх фінансових можливостей він купує подарунки для дитини, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Враховуючи зміну матеріального та сімейного стану просить зменшити розмір аліментів з ј частини від його доходу на новий розмірі 1/5 частину від заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 12 березня 2020 року призначено розгляд справи до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, водночас, у відзиві від 21 квітня 2020 року позовні вимоги заперечила, мотивуючи тим, що мінімальний розмір аліментів на даний час на одну дитину становить 1109 грн. Позиавч вказує, що його дохід становить 4000 грн. Розмірі аліментів просить зменшити з ј частини до 1/5 частини, тобто до 800 грн. Однак вказаний розмір аліментів порушить права дитини. Враховуючи, що заборгованості по сплаті аліментів у позивача немає, то він має змогу сплачувати аліменти визначені за рішенням суду від 16 січня 2014 року. На обліку у центрі зайнятості позивач як безробітна особа не перебуває. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні просить відмовити повністю. Також просить стягнути з позивача на свою користь 1000 грн. витрат за надання правничої допомоги. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що на підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 16 січня 2014 року по справі № 156/1592/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з 26 грудня 2013 року і до повноліття. Позивач стверджує і вказане підтверджується наданими доказами, що на даний час позивач проживає у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка ніде не працює та доходів не отримує. Крім того, зазначає, що у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . 21 вересня 2015 року позивача [PERSON] звільнений з ВП «Шахта Бужанська» де працював гірником підземним ІІ розряду. Зауважує, що на даний час він офіційно не працевлаштований та в нього мінливий дохід. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15розділуІІІ Сімейного Кодексу України. Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати позивач на користь відповідача, суд виходить з таких мотивів та положень закону. За змістом ст. 180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України. Частина 1 ст. 192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи у позивача відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Враховуючи в сукупності обставини та матеріали справи, а саме те, що змінився матеріальний і сімейний стан позивача, факт наявності іншої дитини, батьком якої є також позивач, положення закону, згідно якого батьки зобов`язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому діти сторін будуть захищеними та будуть отримувати належне утримання від батька в однаковому обсязі, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства. Доводи відповідача не змінюють правових висновків суду. Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. В задоволенні клопотання відповідача про стягнення з позивача на її користь 1000 грн. витрат за надання правничої допомоги - відмовити.

Outcome: approved