Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що з 10.08.2005 р. він працював в ПАТ «СМНВО». 24.05.2018 р. він звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. Станом на 01.05.2018 р. ПАТ «Сумське НВО» нарахувало заборгованість з заробітної плати у сумі 24427,48 грн., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. Крім того, діями відповідача було завдано значну моральну шкоду, у зв'язку з тим, що його було позбавлено можливості утримувати сім'ю. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату, вихідну допомогу; середній заробіток за період затримки розрахунку та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО» надіслав відзив на позов з приводу позовної заяви та зазначив, що відображена у довідці заробітна плата, належна позивачеві до виплати у день звільнення, зазначена після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору складала 33741,19 грн., в тому числі вихідна допомога без відрахування ПДФО та військового збору в сумі 16694,46 грн., середньоденна заробітна плата складала 273,12 грн. та зазначена без утримання ПДФО та військового збору. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом №75 від 21.03.2014 р. (понеділок, вівторок, середа), яка станом на 19.09.2018 р. (день подання відзиву) за період з 03.04.2018 р. складає 51 робочий день. Сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунки при звільненні складає 13929,12 грн. Із суми 13929,12 грн. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 24.05.2018 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.8-9). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №16-07/1177 від 19.09.2018 р., виданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,- заборгованість по заробітній платі позивачеві (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) на день звільнення складала 33741 грн. 19 коп., в тому числі вихідна допомога (ч. 3 ст. 38, ст. 44 КЗпП України), без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, складала 16694 грн. 46 коп. (а.с.17). Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 р. про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 р. на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа (а.с.18). Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки №16-07/1177 від 19.09.2018 р., виданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,- середньоденна заробітна плата [PERSON] (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складала 273 грн. 12 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 25.05.2018 р. по 21.09.2018 р. включно, становить 50 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13656 грн. (273,12 грн. *50 днів) Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу в розмірі 33741 грн. 19 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 13656 грн., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд вважає, що невиконання роботодавцем вимог ст.ст.115,116 КЗпП України призвело до порушення трудових прав позивача, внаслідок чого останній тривалий час позбавлений можливості отримати належну йому заборгованість по заробітній платі та розпоряджатися нею на власний розсуд. Це вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з принципів розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 300 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 2114,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial