Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому остаточно уточнивши позовні вимоги (а.с.173-174), просить встановити факт його проживання з відповідачем однієї сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 22.12.2004 по 13.12.2013, поділити спільне майно, стягнути грошову компенсацію різниці між вартістю частин подружжя та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в період з 22.12.2004 по 13.12.2013 проживав однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Вказує, що між ними були встановлені притаманні подружжю відносини, а саме: вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет і побут, спільно несли витрати по утриманню та догляду за житлом, підтримували шлюбні стосунки, спільно виховували доньку відповідача. Зазначає, що відсутність державної реєстрації їх шлюбу робить неможливим поділити спільно придбане майно між ними. Спільне життя з відповідачем не склалося і в грудні 2013 року вони припинили проживати однією сім'єю. За час спільного мешкання вони з відповідачем набули майно: шафу-купе, стінку-гарнітур м. Біла Церква, диван розкладний, комп'ютерний стіл, комп'ютер, принтер, сканер, пилосос «Ракета», ДВД-плеєр Р 475КД, праску, електрочайник, кухонний інвентар, посуд, кухонну витяжку, апарат для вимірювання тиску, ваги підлогові, фотоапарат, фотоапарат цифровий, стілець комп'ютерний, диван кутовий «Барон» м. Черкаси, пральну машину «LG» LGF1021NDK5, кухонний комбайн «Philips», телевізор «Самсунг», картину «Лебеді», тюлі, штори, жалюзі, постільну білизну, а взагалі на суму 37 920,00 грн. Відповідач в добровільному порядку не бажає здійснити поділ спільно нажитого майна. Враховуючи висновок експерта С-4238 від 22.08.2014, просить суд поділити спільне майно на загальну суму 20589 грн., виділивши йому пральну машину «LG», вартістю 5 266,33 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 1 783,33 грн., а всього на суму 7 049,66 грн., виділивши відповідачу шафу-купе, вартістю 2 000 грн., стінку-гарнітур, вартістю 3 000 грн., диван розкладний, вартістю 2 000 грн., комп'ютерний стіл, вартістю 1 233,33 грн., комп'ютер, вартістю 5 000 грн., принтер, сканер, вартістю 306,67 грн., а всього на суму 13 540 грн., стягнути з відповідача на його користь різницю між вартістю частин подружжя у сумі 3 245,17 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та її представники у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач пояснила, що знає позивача з грудня 2004 року, характер зустрічей був періодичний і ніяким сімейним побутом вони не були пов'язані. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.23-25) та письмових поясненнях (а.с.30-32). Свідок [PERSON], чоловік рідної сестри відповідача, у судовому засіданні показав, що у період з 2004 по 2013 року позивач зустрічався з відповідачем, що носило періодичний характер і сімейним побутом вони не були пов'язані. Вказав, що відповідач приймав участь у перебудові і облаштуванні житла відповідача. Свідок [PERSON], рідний брат позивача, у судовому засіданні вказав, що з 2004 року по грудень 2013 року позивач з відповідачем спільно проживали, вели спільне господарство, були пов'язані сімейним побутом, разом проводили дозвілля та відпочинок. Свідок [PERSON], невістка позивача, у судовому засіданні показала, що з грудня 2004 року позивач спільно проживав з відповідачем, як одна сім'я. Сторони спільно побудували прибудову і придбали певне майно. Свідок [PERSON], неповнолітня дочка відповідача, у судовому засіданні показала, що позивач з 2004 по 2013 роки періодично проживав з її матір'ю і часто її бив. Участі у вихованні не приймав, нічого в господарстві не будував. Допомагав обробляти город. З речей він нічого, крім ДВД-плеєру та килиму, не придбав, які сам і забрав. За спірний проміжок часу було придбано тільки телевізор «Самсунг», пральну машину та ваги підлогові. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Аналізуючи надані сторонами письмові докази у їх сукупності, із встановленими допитом свідків обставинами, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 22 грудня 2004 року (21.12.2004 було розірвано шлюб позивача з [PERSON].) по грудень 2013 року (а.с.5,35-36,53-74,106-110,113-123). Поруч з цим, відповідачем не надано в судове засідання належних та допустимих доказів, якими спростовуються викладені позивачем обставини. Пояснення відповідача щодо характеру відносин з позивачем є непослідовними та не обґрунтованими. Згідно ч.1 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначив, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Будь-яких домовленостей між позивачем і відповідачем щодо майна судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 74 Сімейного кодексу України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Вирішуючи спір між сторонами про майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, суд встановлює обсяг спільно нажитого майна Так, виходячи з представленого в судове засідання товарного чеку № ДРА-4928 від 18.07.2009 про придбання пральної машини «LG», модель F1021NDR5 вартістю (з ПДВ) 3 855 грн. (а.с.38) та наданих пояснень самою відповідачкою і показів з її боку свідка [PERSON], суд вбачає, що пральна машина «LG», модель F1021NDR5 та телевізор «Самсунг», модель CS-29Z40ZQQ придбані сторонами в період спільного проживання, а отже являються їх спільною сумісною власністю і сторони мають право на них в рівних частинах. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спільного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Як вбачається з висновку експерта С-4238 судової товарознавчої експертизи від 22.08.2014 (а.с.144-167), вартість пральної машини «LG», модель F1021NDR5 становить 5 266,33 грн., а телевізору «Самсунг», модель CS-29Z40ZQQ - 1 783,33 грн. Проте, відповідно до вищезгаданого товарного чеку № ДРА-4928 від 18.07.2009 пральну машину «LG», модель F1021NDR5 було придбано за 3 855 грн. (з ПДВ) (а.с.38), а тому враховуючи, що ціна товару, визначена експертом, перевищує його ціну придбання, суд бере до уваги саме вартість пральної машини на момент її придбання відповідно до товарного чеку. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Позивачем не надано доказів та в судовому засіданні не знайшли підтвердження викладені ним обставини, що інше заявлене останнім майно, а саме: шафа-купе, вартістю 2 000 грн., стінка-гарнітур, вартістю 3 000 грн., диван розкладний, вартістю 2 000 грн., комп'ютерний стіл, вартістю 1 233,33 грн., комп'ютер, вартістю 5 000 грн., принтер, сканер, вартістю 306,67 грн., були придбані ним та відповідачем в період спільного проживання. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Враховуючи, що пральна машина та телевізор є неподільними речами, які мають різну вартість, суд приходить до висновку про виділення [PERSON] телевізору вартістю 1 783,33 грн., а [PERSON] - пральної машини вартістю 3 855 грн. та стягнення з останньої на користь [PERSON] 1 035 грн. 84 коп. грошової компенсації за переотриману частку у спільному майні. Суд вважає, що це не суперечить вимогам закону, оскільки в даному випадку, грошова компенсація присуджена для вирівняння часток у спільному майні. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: виділення [PERSON] телевізору вартістю 1 783,33 грн., а [PERSON] пральної машини вартістю 3 855 грн. та стягнення з останньої на користь [PERSON] 1 035 грн. 84 коп. грошової компенсації за переотриману частку у спільному майні Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати, понесені [PERSON] на правову допомогу у розмірі 5 602 грн. 80 коп. підтверджуються матеріалами справи, а саме: квитанцією № 2920138 від 17.09.2014 (а.с.183), актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 14.10.2014 (а.с.181), розрахунком витрат на правову допомогу від 14.10.2014 (а.с.181 див. зворотню сторону), яка складає 5 602,80 грн. (консультація 30 хв., вивчення документів 1 год., складання позову 3 год., складання запитів 1 год., складання заяви про призначення експертизи 30 хв., підготовка до участі по справі 1 год., участь у суді 4 год., складання уточненого позову 30 хв.) і була виконана адвокатом [PERSON], відповідно до приписів Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». При цьому необхідно привести наступний розрахунок: мінімальна заробітна плата становить 1 218,00 грн.; граничний розмір компенсації відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» становить: 1218 грн. х 40 % = 487 грн. 20 коп. за одну годину роботи. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з оплатою витрат на правову допомогу, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог і у зв'язку з чим, розмір витрат на правову допомогу буде складати 1 534,34 грн. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати за проведення експертизи (а.с.182) у розмірі 525,80 грн. та сплачений судовий збір (а.с.1,12) у розмірі 310,31 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial