Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 20.11.2013 року відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 3360 євро, строком на шість місяців, а саме до 20.05.2014 року. Також, відповідно до розписки від 17.01.2014 року [PERSON] позичила у позивача гроші в сумі 2700 євро, терміном на 3 місяці та зобов'язанням повернути позичені кошти до 20.05.2014 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, не повернувши позичені кошти. Позивач у судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити позов. У подальшому подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі позивача, долучивши до заяви оригінал розписки на підтвердження підставності заявлених позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог. В подальшому не прибула у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 20.11.2013 року відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 3360 євро, строком на шість місяців, а саме до 20.05.2014 року. Як вказано у розписці, у разі невчасного повернення коштів у сумі 3360 євро, нараховується пеня у розмірі 1% за кожний прострочений день (а.с. 6). Як вбачається із розписки від 17.01.2014 року, [PERSON] позичила у позивача грошові кошти в сумі 2700 євро, із зобов'язанням повернути їх до 20.05.2014 (а.с. 5). В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - розписок відповідача. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за договором позики - розписок від 20.11.2013 року та 17.01.2014 року. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 173 000 гривень, що еквівалентно 6060 євро, за курсом 28,6 гривень за 1 євро. Також за користування грошовими коштами позивач просить стягнути з відповідача 20 760 грн. нарахованих відсотків за користування грошовими коштами. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що вимоги позивача є обґрунтованими доказами, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Відповідно до частини п'ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 549, 526, 1046, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved