Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.06.2013 року йому належить на праві приватної власності житловий будинок приватного житлового фонду, який знаходиться за адресою: с. Лука, вул. Гагаріна, 15, Лохвицького району Полтавської області. У вказаному будинку з дозволу позивача була зареєстрована [PERSON], яка з травня 2016 року не проживає за даною адресою. \~ \~ \~ \~Позивач має проблеми та незручності при оплаті комунальних платежів та отриманні субсидії, тому змушений звернуться до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги повністю підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявилася, направила заяву про визнання позовних вимог, справу просить розглядати без її участі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.06.2013 року належить на праві приватної власності житловий будинок приватного житлового фонду, який знаходиться за адресою: с. Лука, вул. Гагаріна, 15, Лохвицького району Полтавської області, дане підтверджується копією рішення Лохвицького районного суду від 12.06.2013 року. У вказаному будинку з дозволу позивача була зареєстрована [PERSON], [INFO], дане підтверджується довідкою Лучанської сільської ради від 30.07.2018 року № 319. Відповідно до акту обстеження домогосподарства за адресою: с. Лука, вул. Гагаріна, 15, Лохвицького району Полтавської області, наданого Лучанською сільською радою Лохвицького району Полтавської області від 01.03.2019 року № 108, у вказаному будинку зареєстрована [PERSON], [INFO], але не проживає за цією адресою з 2016 року. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати, інші не заборонені законом угоди. У пункті 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР. а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом і у цьому випадку положення статтей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідач з 2016 року не проживає у вищезазначеному будинку. Факт реєстрації відповідача у вищевказаній квартирі має для позивача негативні наслідки, наявні незручності при оплаті комунальних платежів та отриманні субсидії, а також порушує його права як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Суд визнає, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved