Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Юр`ївської державної нотаріальної контори 27.10.2017, згідно з яким [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Павлоградським райвиконкомом 20.10.1988, а також земельні ділянки. У встановленому законом порядку позивач прийняв спадщину, а згодом звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На частину майна у вигляді земельних ділянок нотаріус видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище будинок постановою від 25.09.2020 відмовив, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на майно. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 27.10.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано копію спадкової справи. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також просив повернути йому 50% судового збору, якщо відповідачка у підготовчому судовому засіданні визнає позов. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила слухати справу за її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Варварівської сільскої ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 02.09.2019 (а.с. 12). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Павлоградським райвиконкомом 20.10.1988. Рішенням Виконавчого комітету Варварівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 26 від 28.12.2012 змінено поштову адресу вказаного будинку, а саме номер будинку з 25 на 29. Розпорядженням сільського голови від 11.02.2016 № 05 перейменовано вул. Дзержинського на вул. Зелена (а.с. 17, 22-25). Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Юр`ївської державної нотаріальної контори Пасевіним А.О. 27.10.2017, зареєстрований у реєстрі за № 676. Згідно з вказаним заповітом належний [PERSON] житловий будинок та присадибну земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5, 452 га, спадкодавець заповіла позивачу (а.с. 13). Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті заповідача [PERSON] прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, на підставі чого 31.08.2019 заведено спадкову справу № 95/2019. З матеріалів спадкової справи та документів, наявних в матеріалах цивільної справи встановлено, що заповіт від 27.10.2017 є останнім розпорядженням [PERSON] , складеним на випадок смерті, за яким вона поділила майно між дітьми та належну спадкодавцю земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,2496 га заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38-70). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро) (а.с. 27). При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо спадкоємців [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, проте отримав вказаний документ лише щодо частини спадкового майна - присадибної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5, 452 га. В зв`язку з тим, що відсутній оригінал документа, який підтверджує право власності на житловий будинок, державний нотаріус постановою від 25.09.2020 відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння (а.с. 26). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно суд відмічає, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, який би підтверджував факт належності спадкодавцю [PERSON] права власності на житловий будинок стала єдиною обставиною, що унеможливила оформлення позивачем права на спадщину в нотаріальному порядку. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , інші спадкоємці, які могли б претендували на спадкове майно згідно даних Спадкової справи № 95/2019 не заявили про свої права на спадщину, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок позбавляє спадкоємця можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Юр`ївський район (згідно з постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-ІХ - [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує заяву позивача, викладену у позові, в якій він просив не стягувати судовий збір з відповідача, а також заяву про повернення 50 % судового збору.. Згідно з ч.ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як виходить з платіжної квитанції № 0.0.1874895357.1 від 19.10.2020 позивач сплатив за подання до суду позову судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с. 1). Оскільки відповідачка визнала позовні вимоги в повному обсязі на стадії підготовчого провадження, тобто до початку розгляду справи по суті, суд вважає можливим повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за подання позову до суду, що складає 420,40 грн.

Outcome: approved