Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи на те, що він є власником будинку [ADDRESS] згідно договору дарування №629 від 06.04.1994 року. Після реєстрації шлюбу його сина [PERSON], він зареєстрував його дружину [PERSON], та їх доньку [PERSON], [INFO] за адресою його будинку. В січні 2012 року його син розірвав шлюб з [PERSON], яка перестала мешкати в будинку, її речей у будинку не має. Він неодноразово просив відповідача знятися з реєстраційного обліку за адресою будинку та зареєструватися за новим місцем мешкання, адреса якого йому невідома, чого відповідач не бажає робити, в зв'язку з чим, він вимушений звернутися до суду. Посилається на ст.ст.317, 386, 405 ЦК України. В зв'язку з тим, що між ним та відповідачем договору на право проживання в будинку не укладалось, відповідач втратила право користування даним будинком. Просить визнати [PERSON], 1984 року народження, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити, пояснив, що його син разом з колишньою дружиною та їх донькою, його онукою, за адресою його будинку не мешкали, мешкали в будинку [ADDRESS], в його будинку були лише зареєстровані. Після розірвання шлюбу, його син з відповідачем не мешкає, вона разом з онукою виїхала за межі міста, точна адреса їм невідома. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через офіційний сайт Новогродівського міського суду Донецької області, причини неявки суду не повідомила. Позивач просить слухати справу у відсутність відповідача. Суд ухвалив слухати справу заочно. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] не мешкала, була лише зареєстрована, мешкала з [PERSON] в будинку [ADDRESS], після розірвання шлюбу, відповідач виїхала в Полтаву. Вислухавши позивача, опитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно паспорту громадянина України, зареєстроване місце проживання позивача [ADDRESS] з 25.04.1976 року. Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 06.04.1994 року, [PERSON] прийняв у дар жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS]. , право власності було зареєстровано у Селидівському БТІ 08.04.1994 року. Згідно записів в домової книги, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з 16.01.2004 року та [PERSON], [INFO]. Рішенням Новогродівської міської ради №6/53-16 від 21.08.2015 року «Про перейменування вулиць» [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Згідно акту депутата Новогродівської міської ради від 28.09.2017 року,в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], 1984 року народження та [PERSON], 2005 року народження, які більше 13 років в будинку не проживають, знаходяться за межами Донецької області, їх особистих речей в будинку не має. Судом встановлено, позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS], який був йому подарований за договором дарування від 06.04.1994 року, відповідач був зареєстрований позивачем, як член його родини, як дружина сина, в спірному будинку з часу реєстрації з 2004 року не мешкала, була лише зареєстрована після укладення шлюбу з сином позивача, що на час розгляду справи у суді становить більше чотирнадцяти років, комунальні платежі не сплачує, мешкає за межами Донецької області. Поважних причин відсутності відповідача на спірній житловій площі строком понад чотирнадцять років, як і обставин з яких за відповідачем зберігається право користування цим жилим приміщенням на час її відсутності, не встановлено. Суд вважає можливим захистити право позивача, як власника житла, шляхом усунення перешкод у праві користування нерухомим майно у вигляді будинку шляхом визнання відповідача, такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням не проживання відповідача більше чотирнадцяти років в спірному будинку, який належить на праві власності позивачу, з метою захисту права власності позивача та права позивача на вільне розпорядження своїм майном, суд вважає, [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS] внаслідок її відсутності без поважних причин строком понад чотирнадцять років відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України.

Outcome: approved