Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо його поміщення, примусового утримання та лікування в психіатричній лікарні, несвоєчасного надання медичної допомоги в частині необхідності лікування плеча та надання незаконної відповіді про його неможливість прийняти участь у виборах. В обґрунтування позову зазначив, що він є глибоко віруючою людиною та 11 травня 2014 року невідомий йому чоловік завдав удар в область плеча ближче до шиї, від чого він отримав травматичний шок та затьмарення свідомості. Хтось викликав працівників поліції та лікарів, які в свою чергу викликали спеціалізовану бригаду медичних робітників, які його скрутили та повезли до медичної установи. По прибуттю співробітник медичної установи, запитав його чи бажає він лікуватись та запропонував підписати, документ про отримання медичної допомоги, він вважав, що лікувати будуть саме плече, тому написав «Требую». Він вважав, що це звичайна лікарня, однак з годом виявилось, що це психіатричний заклад - КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2». Тільки 14.05.2014 року, йому обстежили плече, зробили рентген, укол, провели маніпуляцію з плечем та перевязали плече та руку. 26.05.2014 року його виписали з КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2», після чого він почав зясовувати, обставини своєї госпіталізації. Після запитів, головним лікарем [PERSON] та заступником головного лікаря [PERSON], йому було повідомлено, що рішення щодо госпіталізації саме для психіатричної клінічної лікарні було прийнято керівником бригади швидкої медичної допомоги ті він особисто надав письмову усвідомлену згоду. Через не повноту відповіді та незрозумілість щодо обставин госпіталізації, він особисто ознайомився з письмовими документами, зокрема з відповіддю лікарської кваліфікаційної комісії під головуванням [PERSON] на запит начальника відділу Суворовського РВ про його перебуванні на обліку в лікарні, де російською мовою зазначено: « По своєму психическому состоянию в настоящее время не отдает отчет своїм действиям и не может принимать участия в виборах». Вважає, що незаконне утримання в психіатричному закладі, порушення права на медичну допомогу без його належної згоди, тривале не лікування плеча та відповідь щодо неможливості прийняття участі у виборах, грубо порушують його права і свободи, у звязку з чим просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмір 100000,00 гривень. В судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON], зазначив, що [PERSON] не належним чином ознайомили з його правами, лікарі 3 дні не здійснили жодних дій для обстеження травмованого плеча, натомість кололи психотропними речовинами у звязку з чим просив позов задовольнити. [PERSON], позов підтримав пояснив суду, що він не надавав свою згоду на лікування у психіатричній лікарні, Він перебував у стані больового шоку внаслідок чого не розумів, що він знаходиться у психіатричній лікарні, тому підписав заяву, щодо згоди на лікування, але він мав на увазі лікування травмованого плеча, натомість до нього були застосовані примусові заходи лікування, його привязували до ліжка и три дні не здійснювали обстеження його травмованого плеча. Лише після трьох днів страждань, після його голосних благань про допомогу та молитов, його було направлено на обстеження де встановлено вивих плеча і здійснена кваліфікована медична допомога. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просила в відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що [PERSON], надана відповідна допомога, на яку він надав згоду. Одразу після його заяви про виписку, він був виписаний. Крім того він і раніше лікувався в КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2». Вважає, що його права не були порушені, тому у задоволенні моральної шкоди просить відмовити. Додатково просила суд, взяти до уваги письмові заперечення. Представник відповідача [PERSON], позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні, яке відбулось 20.03.2017 року, [PERSON] був допитаний в якості свідка та показав суду, що був лікуючим лікарем [PERSON], який потравив до лікарні 11.05.2014 року, в лікарні позивач нетерпимо відносився до інших людей, робив прокльони. До ліжка привязаний не був, оскільки в відділені не застосовуються такі методи лікування. Хворому був зроблений рентген та він був доставлений до обласної клінічної лікарні, в супроводі працівників КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2», де була накладена гіпсова повязка. Під час перебування хворого в стаціонарі, був період виборів та відділ поліції робив запити хто може приймати участь у виборах, у звязку з чим адміністрацією лікарні був наданий вказаний лист та в подальшому приєднаний до історії хвороби. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення учасників та свідків суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з такого. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Принципи надання психіатричної допомоги визначені умовами ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно якої психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності,\~ доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд\~проводиться з\~метою з'ясування:\~наявності чи\~ відсутності\~ в\~особи психічного\~розладу,\~потреби в\~наданні їй\~психіатричної допомоги,\~ а\~також для\~ вирішення\~ питання\~ про\~ вид\~такої допомоги\~та порядок\~її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром: особи, яка досягла 14 років, на її прохання або за\~її усвідомленою\~письмовою згодою; особі віком до 14 років (малолітній особі) - на прохання або за письмовою згодою її батьків чи іншого законного представника; особі, визнаній у встановленому законом порядку недієздатною, якщо така особа за своїм станом здоровя не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, - на прохання або за письмовою згодою її законного представника. У разі незгоди одного з батьків або за відсутності батьків психіатричний огляд особи віком до 14 років (малолітньої особи) проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення іншого законного представника зазначеної особи до цього органу і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Законний представник особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, сповіщає орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного пронадання ним згоди на проведення психіатричного огляду підопічного не пізніше дня, наступного за днем надання такої згоди. \~ \~ \~ \~За ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» усвідомлена згода особи це згода, вільно висловлена особою, здатною зрозуміти інформацію, що надається доступним способом, про характер її психічного розладу та прогноз його можливого розвитку, мету, порядок та тривалість надання психіатричної допомоги, методи діагностики, лікування та лікарські засоби, що можуть застосовуватися в процесі надання психіатричної допомоги, їх побічні ефекти та альтернативні методи лікування. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позовні вимоги частково суд приймає до уваги пояснення позивача, що йому не було пояснено, що він знаходиться у психіатричному закладі, а не у медичному за для лікування травмованого плеча, оскільки заява від 11.05.2014 року підписана [PERSON] /а.с.38/ не відповідає вимогам закону, щодо усвідомленої на надання стаціонарної психіатричної допомоги. Так у заяві відсутні жодні відомості про характер психічного розладу [PERSON], прогнозу його можливого розвитку, методів, порядку та тривалість надання психіатричної допомоги, методів діагностики, лікування та лікарські засоби, що можуть застосовуватись в процесі надання психіатричної допомоги, їх побічні ефекти та альтернативні методи лікування. \~ \~ \~ \~Крім того, суд приймає до уваги висновок наданий головою ВКК [PERSON] та членом ВКК [PERSON], щодо неможливості прийняття [PERSON] у виборах /а.с. 48/, який за своїм змістом свідчить про те, що [PERSON] не може приймати участь у виборах, що свідчить про те, що на момент доставляння до лікувального закладу [PERSON] не міг та не надавав свою усвідомлену згоду на стаціонарне психіатричне лікування. \~ \~ \~ \~Задовольняючи вимоги [PERSON] в частині визнання незаконними висновку від 22.05.2014 року про неможливість прийняти участь у виборах [PERSON], суд виходив з того, що не зрозуміло на підставі чого та з якою метою збирались та надавались такі відомості щодо позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» медичні працівники,\~інші фахівці,\~які беруть\~участь у\~наданні психіатричної\~допомоги,\~та особи,\~ яким\~у зв'язку\~з навчанням\~або виконанням\~професійних,\~службових,\~громадських чи\~інших обов'язків\~стало відомо\~про наявність\~у особи\~психічного розладу,\~про факти\~звернення \~за \~психіатричною допомогою\~та лікування\~у закладі\~з надання\~ психіатричної\~ допомоги\~ чи\~про \~перебування у\~закладі соціального\~захисту осіб,\~які страждають\~на психічні\~розлади,\~або спеціальному\~навчальному закладі,\~а також\~інші відомості\~про стан\~психічного здоров'я\~особи,\~її приватне\~життя,\~не можуть\~розголошувати ці\~відомості,\~крім випадків,\~передбачених частинами\~третьою,\~четвертою та\~п'ятою\~цієї статті. Право\~на \~одержання \~і використання\~конфіденційних відомостей\~про стан\~психічного здоров'я\~особи та\~надання \~їй \~психіатричної допомоги\~має сама\~особа чи\~її законний\~представник. За усвідомленою письмовою згодою особи або її законного представника відомості про стан психічного здоров'я цієї особи та надання їй психіатричної допомоги можуть передаватися іншим особам лише в інтересах особи, яка страждає на психічний розлад, для проведення обстеження та лікування чи захисту її прав і законних інтересів, для здійснення наукових досліджень, публікацій в науковій літературі, використання у навчальному процесі. Допускається передача відомостей про стан психічного здоров'я особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника для: 1)\~організації надання\~особі,\~яка страждає\~на тяжкий\~психічний розлад,\~психіатричної допомоги; 2)\~провадження досудового\~розслідування,\~складання досудової\~доповіді щодо\~обвинувачених або\~ судового\~розгляду за\~письмовим запитом\~слідчого,\~прокурора,\~суду та\~представника уповноваженого\~органу з\~питань пробації. У\~листку непрацездатності,\~ що\~видається особі,\~ яка\~страждає на\~ психічний\~ розлад,\~діагноз \~психічного \~розладу вписується\~за згодою\~ цієї\~ особи,\~а у\~разі її\~незгоди \~лише причина\~непрацездатності (захворювання,\~травма або\~інша причина). Забороняється вимагати відомості про стан психічного здоров'я особи та про надання їй психіатричної допомоги, за винятком випадків, передбачених цим Законом та іншими законами. В частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України,\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.\~Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ч. 1ст.\~1167\~ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За п. 5 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 5000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно зі змістом\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265,ЦПК\~України та

Outcome: partial