Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши, що з будинок №8 по вул. Хліборобська в с. Манилівка належить ї на праві приватної власності. Крім нього в будинку зареєстровані його сини [PERSON] і [PERSON] з дружиною [PERSON] (громадянкою [PERSON]), яка зареєстрована тимчасово) і їх дочкою [PERSON] [INFO]. Крім дочки у них є ще син [PERSON] [INFO]. З моменту реєстрації , а саме з 2011 року по 2014 рік, син [PERSON] з сімєю по місцю реєстрації не проживали. Вони працювали в м. Хмельницькому і там же проживали на орендованих ними квартирах, а зареєструвати їх в його будинку вони просили лише для того, щоб відати дітей до школи та працевлаштуватися. Наразі він здає документи на одержання субсидії, але без паспортних даних і довідок про доходи всіх членів сім»ї, зареєстрованих в будинку, документи не приймають. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідачі у судове засідання повторно не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З пояснення позивача та матеріалів справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником будинку №8 по вул. Хліборобська в с. Манилівка Хмельницького району Хмельницької області.. Відповідачі на даний час прописаний за вищевказаною адресою, однак з часу реєстрації в означеному житловому будинку не проживали, що підтверджується актом. Згідно ст. 60 ЦПК України - - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України -зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 71 ЖК України передбачено, що жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводяться в судовому порядку. Діями відповідачів, які створюють перешкоди позивачу у користуванні належним йому будинком порушується право власності на житло. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved