Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати заборону на відчуження будинковолодіння № 20 (6-а) по вул. Інтернаціональній в м. Звенигородка Черкаської області, власником якого був [PERSON], що була накладена [PERSON] чавуно-ливарним заводом 03 червня 1963 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2012 року помер його батько [PERSON] Дмитровичбудинковолодіння № 20 по вул. Інтернаціональній в м. Звенигородка Черкаської області, який був власником будинковолодіння № 20 (6-А) по вул. Інтернаціональній в м. Звенигородка Черкаської області. Спадщину після смерті батька прийняла мати позивача [PERSON], яка постійно проживала в цьому будинку. 01 травня 2014 року в м. Звенигородка померла мати позивача. Він є єдиним спадкоємцем по закону після смерті матері та звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 06 травня 2014 року за його заявою заведена спадкова справа№ 177/2014, але отримати свідоцтво на спадщину після смерті матері він не може, оскільки нотаріусом виявлено архівний запис від 03.06.1963 року, згідно якого [PERSON] чавуно-ливарним заводом накладено заборону на відчуження майна [PERSON] Ця заборона була накладена в звязку з отриманням батьком позики на Звенигородському чавуно-ливарному заводі. Позика була виплачена ще в 1970 році, однак заборона своєчасно не знята. З 1985 року чавунно-ливарний завод в м. Звенигородка ліквідований та правонаступників немає. Накладення заборони порушує його права як спадкоємця. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Звернувся до суду із заявою, в якій позов підтримав повністю та просив суд проводити судове засідання за його відсутності. Відповідач [PERSON] державна нотаріальна контора просить проводити судове засідання за відсутності представника. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2012 року помер батько позивача [PERSON], а 01 травня 2014 року померла мати позивача [PERSON] (а.с. 5, 6). З копії договору про надання в безстрокове користування земельної частки для будівництва житлового будинку від 19.11.1959 року вбачається, що батько позивача [PERSON] отримав земельну ділянку розміром 600,0 кв.м. для будівництва житлового будинку по вул. Інтернаціональна № 6-А в м. Звенигородка Черкаської області (а.с. 12). З довідки [PERSON] державної нотаріальної контори від 12.02.2016 року № 213/01-16 вбачається, що згідно відомостей нотаріальної контори на житловий будинок, що знаходиться в м. Звенигородка по вул. Інтернаціональна, 20 (згідно попередньої адреси № 6-А) Черкаської області, який належав [PERSON], [PERSON] державною нотаріальною конторою Черкаської області на підставі повідомлення чугунно-ливарного механічного заводу за № 11 від 21.03.1963 року накладено заборону на відчуження вище вказаного нерухомого майна (а.с. 14). З архівної довідки № 296 від 29.10.2015 року, виданої [PERSON] районною радою Черкаської області, вбачається, що [PERSON] чавуно-ливарний завод ліквідовано (а.с. 11). Згідно постанови державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 22 жовтня 2015 року після смерті [PERSON], яка померла 01.05.2014 року, за заявою [PERSON] 06.05.2014 року за № 177/2014 заведена спадкова справа. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Вилучити заборону на відчуження нерухомого майна за заявою [PERSON] неможливо в звязку з припиненням існування Чавунно-ливарного заводу (а.с. 4). Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. \~\~\~\~\~\~Згідно ст.\~ст. 317,\~319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~Судом встанволено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], однак не оформила своїх спадкових прав. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки на нерухоме майно [PERSON] накладено заборону. [PERSON] чавуно-ливарний завод, за повідомленням якої було накладено заборону, на даний час припинив своє існування та не має правонаступників. Враховуючи те, що накладення заборони створює перешкоди позивачу [PERSON] у здійснені своїх спадкових прав та розпорядженням в подальшому своєю власністю, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved