Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 15 вересня 2008 року помер його батько - [PERSON], який залишив спадкове майно у виді житлового будинку № 26 по вул. Центральній (Леніна) в с.Михайлівка Олександрівського району Донецької області та земельної ділянки під будинком, розміром 0,3741 га. Вказану спадщину прийняла дружина померлого та мати позивача [PERSON], яка на день смерті спадкодавця проживала разом із ним, але спадщину за життя не прийняла та померла 4 жовтня 2015 року. Після смерті матері залишилось спадкове майно у виді вказаного жилого будинку із земельною ділянкою та земельними ділянками для вирощування сільськогосподарських культур , розміром 0,2632 га та 2,00 га. Позивач є сином померлої та спадкоємцем за законом першої черги спадкування. Крім нього, спадкоємцями цієї ж черги є рідна сестра [PERSON] та рідний брат [PERSON]. Спадкоємці не звернулись до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк, а у 2017 році отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із пропуском цього строку . Позивач отримав відмову нотаріуса 13 липня 2017 року. З огляду на це він просить встановити йому додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, який був пропущений з поважної причини, бо він знаходився за межами України. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року до участі у справи в якості третьої особи залучено територіальну громаду - Михайлівську сільську раду Олександрівського району Донецької області ( а.с. 32, 35-36). В судове засідання позивач не з`явився, звернувся із письмовою заявою, в якій підтримує заявлені вимоги та просить розглянути позов без його участі ( а.с. 85). Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, заявивши що позивач, проживаючи в [INFO], був позбавлений можливості своєчасно звернутися до нотаріуса через проведення бойових дій. Пункт пропуску «Зайцево» періодично піддавався обстрілам, тому це також заважало позивачеві прийняти спадщину. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, звернувшись із заявою про визнання позову та розгляд справи без його участі( а.с.84). Представник третьої особи Михайлівської сільської ради до суду не з`явився , надіслав заяву про розгляд справи без їх участі ( а.с. 44). Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач дійсно проживав на день смерті матері в м. Зугресі Донецької області. За її повідомленням про поганий стан здоровя матері він приїхав до матері напередодні її смерті та поїхав додому після спливу 9 днів з дня її смерті. Після цього позивач приїхав лише у 2016 році. Відповідачка вважає, що позивачем не надано доказів, що він не мав можливості приїхати до нотаріуса із відповідною заявою. Вона посилається, що пункт пропуску «Зайцево» працював, отже, позивач мав можливість безперешкодно його перетинати, а тому, він пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини без поважної причини. Крім того, відповідачка наполягає,що вона єдина з дітей померлої, хто фактично прийняв спадщину, тому вона є єдиною спадкоємицею. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просить відмовити позивачу в позові з огляду на те, що він не надав жодних доказів, які вказували б на поважність причини пропуску строку прийняття спадщини. Сам факт проживання в зоні АТО не може бути підставою надання додаткового строку прийняття спадщини, бо позивач не надав доказів про те, що він у шестимісячний строк після смерті матері не зміг перетнути пункт пропуску. Представник вважає, що відповідачка є власником спадкового майна, бо єдина із спадкоємців фактично прийняла спадщину, переїхавши жити до будинку матері . \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши зібрані докази, суд приходить до такого висновку. Судом оглянуто матеріали спадкової справи № 40/2017 після смерті спадкодавця [PERSON], та встановлено, що [PERSON] , [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР № 909301, актовий запис № 1, є сином померлої ( а.с.26 спадкової справи). [PERSON] померла 4 жовтня 2015 року , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-НО №919870, виданим виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис №14 від 5 жовтня 2015 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з : -житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами № 26, який знаходиться в с. Михайлівка Олександрівського району Донецької області ,вул. Центральна ( Леніна) та земельних ділянок, призначених для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,2500 га та для вирощування сільськогосподарських культур\~0,1241 га; -земельних ділянок, призначених для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміром 0,2500 га , за адресою с. Михайлівка Олександрівського району Донецької області ,вул. Центральна ( Леніна ), 9, та для вирощування сільськогосподарських культур\~0,2632 га (а.с.18, 32-35 спадкової справи) Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1222 ЦК України,\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог\~ст. 1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] має право на спадкування першої черги, як син померлої. Згідно вимог ч.1\~ст. 1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач звернувся до державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори 11 липня 2017 року з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті [PERSON] ( а.с. 24 спадкової справи). Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори від 13 липня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущений строк для прийняття спадщини (а.с. 81 ). За матеріалами спадкової справи , до державного нотаріуса ,крім позивача, також зверталися спадкоємці померлої першої черги спадкування : [PERSON] - 14 квітня 2017 року, та [PERSON] - 11 липня 2017 року . В судовому засіданні встановлено, що жодному зі спадкоємців померлої [PERSON] не видано свідоцтво про право на спадщину через пропущений ними строк прийняття спадщини. Частина 3\~статті 1272 ЦК України\~передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом\~ст. 82 ЦПК України\~,є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області у 2015-2016 роках. Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженому\~розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Зугрес Донецької області , внесено до зазначеного Переліку. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований в [INFO] ( Центральна), 27, а фактично проживав без реєстрації в [ADDRESS], до травня 2018 року (а.с.65). Сторони визнали вказану обставину та заперечень з цього приводу не надавали. На доказ обставин перетину пункту пропуску «Зайцево» позивачем надано довідку,в якій зазначено,що до травня 2016 року він кордон не перетинав. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача , у 2015-2016 роках перетинати пункт пропуску позивач не міг через загострення обстановки та наявних бойових дій. У пункті 24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З викладених обставин справи вбачається, що спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв через проведення на території міста Зугреса, де він проживав, антитерористичної операції, що унеможливлювало вчинити дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття внаслідок загрози його життю та здоровю. Доводи про те, що позивач мав можливість прийняти спадщину у встановлений законом строк і не надав доказів поважних причин пропуску строку, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки спростовуються встановленими обставинами проживання позивача в зоні проведення бойових дій. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved