Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 42381 гривню 86 копійок боргу. На обґрунтування своїх вимог він вказав, що 12 лютого 2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно з умовами вказаного договору (розписки), відповідач отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 36000 гривень, які зобов`язувався повернути до 12 травня 2019 року. На підтвердження відносин, що випливають з договору позики, відповідачем було власноручно написано розписку. Проте до цього часу відповідач не виконав взятих на себе грошових зобов`язань та ухиляється від їх виконання, хоча він неодноразово спілкувався з ним з приводу повернення коштів, а також надсилав поштовим зв`язком вимогу про сплату заборгованості, яка також була проігнорована. Таким чином, між сторонами була дотримана форма договору позики, який оформлено розпискою, чим посвідчено передання позивачем відповідачеві коштів в розмірі 36000 гривень 12.02.2019 року. Відповідно до положень 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із змісту укладеного між сторонами договору позики (боргової розписки) вбачається, що розмір процентів за користування грошима не визначено. За таких обставин розмір відсотків слід обраховувати виходячи із розміру облікової ставки НБУ. Так, облікова ставка НБУ склала з 13.02.2018 року по 25.04.2019 року (73 днів) - 18,0% річних; з 26.04.2019 року по 12.05.2019 року (17 днів) - 17,5% річних Отже проценти за позикою від 12.02.2019 року складають 1589 грн. 42 коп.,а саме: (36000х18,0%):365х73 дні =1296 грн.00 коп.; (36000х17,5%):365 днів х17 дні=293 грн. 42 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми 36000 грн. за період з 13.05.2019 року по 22.01.2021 року складає 1840 грн. 44 коп. Таким чином, в загальній сумі стягнення з відповідача на його користь підлягають грошові кошти в розмірі 42381 грн.86 коп. (36000 грн.+1589 грн.42 коп.+2952 грн.+ 1840 грн. 44 коп.). Позивач направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 12.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики в формі розписки. Відповідно з умовами вказаного договору [PERSON] отримав від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 36000 гривень, які зобов`язувався повернути до 12.05.2019 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його розпискою від 12.02.2019 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав, кошти не повернув. Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні судом встановлено, що в порушення умов договору позики [PERSON] не повернув [PERSON] грошові кошти в розмірі 36000 гривень, а тому слід стягнути вказані кошти з відповідача в судовому порядку. Також з відповідача підлягають стягненню: проценти за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки НБУ, за період за період з 13.02.2019 року по 12.05.2019 року в розмірі1589 грн. 42 коп. ((36000х18,0%:365х73) + (36000х17,5%:365х17), а не за період з 13.02.2018 року по 12.05.2019 року та три проценти річних від простроченої суми за період з вересня 2019 року по листопад 2020 року в сумі 1840 грн. 44коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 2952 грн.00 коп., не обґрунтувавши, що це за кошти та не надавши відповідні докази про їх отримання. А тому суд вважає, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 844 гривні 76 копійок.

Outcome: approved