Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання на період навчання. В позові вказано, що він є студентом денної форми навчання за контрактом (кошти фізичних осіб) у Херсонському національному технічному університеті з 07 серпня 2019 року. Відповідач ніякої допомоги на його утримання не надає, його утриманням займається лише мати, тому позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання на період навчання, у розмірі 1300,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачем подано заяву, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачем до суду подано заяву, в якій він позовні вимоги визнає повністю, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки № 242 від 07.07.2020 року, виданої Херсонським національним технічним університетом, [PERSON] є студентом 1 курсу з денною формою навчання за рахунок коштів фізичних сабо юридичних осіб, термін закінчення навчання 30.06.2023 року. Згідно\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є повнолітньою особою, навчається в учбовому закладі та потребує матеріальної допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання на час навчання та до досягнення ним 23 -х річного віку в розмірі 1300,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає, що оскільки стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини за своєю правовою природою відрізняється від стягнення аліментів на неповнолітню дитину, тому має свої обмеження. Зокрема, до вимоги про виплату аліментів на навчання не застосовуються вимоги, передбачені\~ст. 182 СК України, а саме - сплата аліментів в розмірі, що є не меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому у цій частині позову необхідно відмовити. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення аліментів на період навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, що відповідає заявленому позивачем способу стягнення аліментів та розміру, який відповідач має змогу сплатити. Суд також зважає на правила ч. 1\~ст. 191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відтак, аліменти [PERSON] необхідно стягувати з дня його звернення до суду з 27.07.2020 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, а позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предмет спору стосується стягнення аліментів, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, який позивач мала сплатити при поданні позову, а саме в сумі 420,40 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, а решту віднести на державу. На підставі викладеного та

Outcome: partial