Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку № 37 площею 4,88 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала в селі Новороманівка Знам`янського району Кіровоградської області з 1986 року по день смерті одна. Заповіт від її імені сільською радою не реєструвався та не посвідчувався. [PERSON] надана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 37 площею 4,88 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, про що виданий державний акт про право приватної власності на землю серії КР-З-000191. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. Син [PERSON] та батько позивача [PERSON] помер [INFO] , тобто раніше ніж його матір, та на день смерті проживав разом із сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений судом додатковий строк для прийняття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що відповідно до наданих позивачем документів встановлено, що [PERSON] померла раніше, ніж було прийняте розпорядження про передачу їй у приватну власність земельної ділянки та, власне, виданий державний акт на землю, тому цей державний акт не може підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просить їх задовольнити. Представник Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просив проводити розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала в селі Новороманівка Знам`янського району Кіровоградської області одна, що підтверджується довідкою Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 31 липня 2017 року № 193, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] мала сина [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2017 року в справі № 2-о/389/4/17 встановлений родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , як між сином та матір`ю через відсутність свідоцтва та актового запису про народження [PERSON] . [PERSON] надана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 37 площею 4,88 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, про що виданий державний акт про право приватної власності на землю серії КР-З-000191. Державний акт виданий 5 квітня 1999 року на підставі рішення Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 12 березня 1999 року № 29. Відповідно до інформаційної довідки Відділу у Зна`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області встановлено, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія КР-З № 000018 від 24 травня 1999 року, виданого на підставі рішення сесії Володимирівської сільської ради народних депутатів від 12 березня 1999 року № 28, [PERSON] включена в список громадян-членів КСП «Новороманівське» на території Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) серія КР № 0236491 на підставі розпорядження голови РДА від 14.09.1998 року № 380-р. Рішенням Знам`янського міськрайнного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2018 року в справі №2/389/660/18 [PERSON] надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно з інформацією завідувача Знам`янської районної державної нотаріальної контори, після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся онук [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на земельну ділянку відсутня. Інші спадкоємці не встановлені. Нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через видачу державного акту на право приватної власності на землю та розпорядження про передачу у приватну власність земельної ділянки після смерті спадкодавця. Громадяни та юридичні особи відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за житія спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Стаття 125 Земельного Кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивач має право на спадщину за законом після смерті баби, однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом в зв`язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку та розпорядження про передачу у приватну власність земельної діяднки були видані після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про те, що порушені права позивача підлягають захисту, а позовні вимоги задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved