Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фермерського господарства «Хвостенко Тетяна Іванівна», у якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 54336,00 грн., як нарахованої неустойки за невиконання зобов`язань за договором позики від 17.10.2020 року за період з 02.06.2021 по 29.09.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2020 між позивачем та ФГ «Хвостенко Тетяна Іванівна» укладено договір позики відповідно до якого відповідачу була надана позика в розмірі 113200,00 грн. Відповідач своїх зобов`язань по договору не виконав та своєчасно не повернув суму позики та сплачених процентів. У зв`язку із цим, заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02.07.2021 з ФГ «Хвостенко Тетяна Іванівна» на користь позивача стягнуто 113200,00 грн. основного зобов`язання, 44000,00 грн. нарахованих процентів та 47091,20 грн. нарахованої неустойки за невиконання зобов`язань за договором від 17.10.2020. Сума заборгованості була стягнута у примусовому порядку. На виконання вищевказаного рішення грошові кошти надійшли на рахунок Лебединського відділу державної виконавчої служби лише 13.09.2021 в сумі 8672,19 грн. та 29.09.2021 в сумі 197794,51 грн. За таких обставин позивач, посилаючись на п. 7 договору від 17.10.2020 просить стягнути на його користь неустойку в розмірі 0,40 % від суми боргу за кожен день прострочення повернення суми позики, а саме за період з 02.07.2021 по 29.09.2021, яка ним нарахована в розмірі 54336,00 грн. Ухвалою від 25.10.2021 судом відмовлено у забезпеченні позову за заявою позивача. Ухвалою від 27.10.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Зазначив, що сума неустойки, розрахована відповідно до умов договору, укладеного сторонами 17.10.2020, а саме за період невиконання грошового зобов`язання після ухвалення судом заочного рішення до повного погашення суми заборгованості. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 17.10.2020 між [PERSON] (позикодавець) та ФГ « Хвостенко Тетяна Іванівна » (позичальник) укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність грошові кошти в сумі 113200,00 грн. та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплачувати на користь позикодавця проценти із розрахунку 13000,00 грн. за повний місяць користування такими грошовими коштами. Згідно з п. 4 вказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 цього договору з урахуванням нарахованих процентів за користування грошовими коштами. Відповідно до п. 7 договору, у разі прострочення виконання зобов`язання, позичальником за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 0,40 % від суми боргу за кожен день прострочення повернення суми позики (а.с. 6). При цьому, у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання до 17.02.2021 заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 01.06.2021 по справі № 950/538/21 з ФГ «Хвостенко Тетяна Іванівна» на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти в сумі 204291,20 грн., а саме: 113200,00 грн. основного боргу за договором позики від 17.10.2020; 44000 грн. нарахованих процентів за користування грошовими коштами; 47091,20 грн. нарахованої неустойки за невиконання зобов`язань за договором позики від 17.10.2020, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1721,50 грн. та 454 грн., всього 206466,70 грн. (а.с. 8-9). Згідно з листом Лебединського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 12.10.2021 № 33741-188, борг по виконавчому провадженню № 65961157 сплачено в повному обсязі в сумі 8672,19 грн., які надійшли на депозитний рахунок відділу 13.09.2021 та в сумі 197794,51 грн., які надійшли на депозитний рахунок відділу 28.09.2021 (а.с. 10). Звернувшись до суду із позовом в межах даної справи, позивач вважає, що на його користь підлягає стягненню сума неустойки, передбаченої пунктом 7 договору від 17.10.2021, а саме в розмірі 54336,00 грн. за період з 02.07.2021 по 29.09.2021, згідно розрахунку (а.с. 11). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як уже зазначено судом, пункт 7 договору від 17.10.2020 передбачає сплату позичальником неустойки в розмірі 0,40 % від суми боргу за кожен день прострочення повернення суми позики. Тобто така неустойка є додатковою гарантією для позикодавця та мірою відповідальності позичальника за несвоєчасне виконання зобов`язання за умовами договору та має додатковий характер. При цьому [PERSON] реалізував своє право на повернення суми основного боргу, нарахованих процентів та неустойки по договору від 17.10.2021, звернувшись до суду в межах цивільної справи № 950/538/21, у якій заочним рішенням на його користь стягнуто всю суму заборгованості. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.03.2018 по справі № 14-10цс18, від 04.07.2018 по справі № 14-154цс18 та від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц. При цьому вимог відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем заявлено не було. Як встановлено судом, за договором від 17.10.2021 позичальник зобов`язався повернути суму позики та нараховані відсотки у строк до 17.02.2021. Таким чином сторонами договору встановлено строк його дії, після закінчення якого неустойка, визначена умовами договору, нарахуванню не підлягає. За таких обставин суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed