Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після смерті його батька залишилось спадкове майно, до складу якого входить ? житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. С. Крушельницької, 4 у смт. Славське Сколівського району Львівської області. При цьому зазначив, що відповідачка, яка є спадкоємцем першої черги за законом, та який належить інша ? вказаного будинку, відмовляється від належної їй частки у спадковому майні на його користь. Проте, будучи спадкоємцем за законом після смерті свого батька, оформити право на спадщину він не має можливості, оскільки за життя спадкодавець не оформив відповідні правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно. З огляду на ці обставини він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки подала до суду заяву, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності та відсутності її довірителя, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Представник третьої особи Славської селищної ради Сколівського району Львівської області подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Славської селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при ухваленні рішення у даній справі, слід керуватися положенням ЦК України в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування будинковолодіння має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок по вул. С. Крушельницької, 4 у смт. Славське Сколівського району Львівської області, який є предметом позовних вимог, належав подружжю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже спірний житловий будинок належав подружжю [PERSON] і кожному з них, з урахуванням вищезазначених норм, належало по ? частині будинку. З копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 370292, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції 03.03.2015 року вбачається, що [PERSON] помер 12.08.1974 року. З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25.05.2015 року вбачається, що [PERSON] заповіту не складав, відтак за відсутності такого має місце спадкування за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти дружина (чоловік) і батьки померлого. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України). Згідно довідки № 2382 від 25.09.2015 року, наданої Славською селищною радою Сколівського району Львівської області спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач та відповідачка [PERSON], [INFO], котра відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина - позивача та не заперечує проти визнання за ним права власності на спадкове майно, про що подала засвідчену належним чином заяву. З матеріалів справи вбачається, що позивач на даний час зареєстрований і проживає [INFO], станом на 15.06.2015 року за замовленням позивача виготовлено технічну документацію на даний житловий будинок, що підтверджується копією такої. Таким чином, на момент звернення до суду з даним позовом позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, однак, фактично прийнявши спадщину, нотаріально оформити свої спадкові права він не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, які спадкодавець за життя не оформив, про що свідчить копія відмови нотаріуса. У відповідності до правової позиції, викладеної у роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ураховуючи наведене, оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, і те, що відповідачка відмовилась від належної їй частки у спадковому майні, про що подала належним чином засвідчену заяву, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ? житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. С. Крушельницької, 4 у смт. Славське Сколівського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті його батька.

Outcome: approved