Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 23.08.1997 міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що остаточно шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені три роки потому, та з цього часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у кожного із сторін свій бюджет. Причиною розпаду сім'ї стало рішення відповідача проживати окремо. Проживаючи зі своєю матір'ю, вона приділяє їй багато уваги, не рахуючись з позивачем, з його думкою та інтересами. В результаті позивач з відповідачем стали чужими людьми, яких, окрім дітей, більше нічого не пов'язує. Крім того, [PERSON] вказав, що ніхто з подружжя не прагне до поновлення шлюбних відносин та примирення, оскільки наявні протиріччя стали нездоланними. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, у зв'язку з чим позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та він має бути розірваний. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини немає. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, про що зазначила у поданій до суду заяві, у якій також просила розглядати справу без її участі та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім'я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 23.08.1997 міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, вбачається, що при одружені відповідач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 4). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач проситьзалишити її шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище відповідача - «[PERSON]».

Outcome: approved