Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В своїй заяві вказав, що 5 вересня 2016 року позичив відповідачеві кошти в розмірі 130000 гривень 00 копійок строком до 01 червня 2017 року, про що було укладено письмовий договір позики. Оскільки останній у передбачений договором термін добровільно вказані кошти не повернув, просить стягнути їх в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] не з»явились, але у наданій суду заяві просять розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі і не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Оскільки позивач та його представник у наданій заяві не заперечували проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст. 1046 ЦК України «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками». Як встановлено в судовому засіданні 05 вересня 2016 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 130000 гривень 00 копійок строком до 01 червня 2017 року, що підтверджується письмовим договором позики (а.с. 9-10). У визначений зазначеним договором строк останній боргу не повернув. Згідно ст. 1049 ЦК України «Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором». Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що відповідач у передбачений письмовим договором термін не повернув коштів позикодавцеві, в судове засідання не з»явився та не спростував доводів позивача, суд вважає вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 1300 гривень 00 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально (а.с.1).

Outcome: approved