Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дошкільного навчального закладу №8 про зміну формулювання підстави звільнення. На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що вважає формулювання причини звільнення з роботи не правильним, оскільки заключенням ЦЛКК встановлено діагноз, який свідчить що саме стан здоров`я не дозволяє йому виконувати трудову діяльність двірником в дошкільному навчальному закладі, і він припиняє трудову діяльність не за власним бажанням. Тому просить змінити підставу звільнення з ст. 38 КЗпП України на п. 2 ст. 40 КЗпП України - через невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що [PERSON], який працював в ДНЗ №8 на посаді двірника звернувся з заявою про звільнення від 15.11.2013 р. вказавши строк звільнення (з 15.11.2013 р.) на підставі заключення ЛКК № 5/720 від 15.11.2013 р. При цьому наголосив, що його має бути звільнено негайно за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Позивачу було роз'яснено, що розірвання трудового договору за вищевказаною статтею у даному випадку неможливе, оскільки відбувається за ініціативи власника або уповноваженого ним органу і лише за попередньою згодою профспілкового органу. Позивач відмовився від розгляду даного питання профкомом, зазначивши, що його має бути звільнено негайно і в разі не задоволення його прохання, надати у письмовій формі із зазначенням причини відмови, про що свідчить складений акт. На підставі вищевикладеного гр. [PERSON] був звільнений за ст. 38 КЗпП України відповідно наказу від 15.11.2013 р. № 121 - к. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу 02.06.2008 року на посаду двірника у Дошкільному навчальному закладі №8, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER]. Згідно із заяви від 15.11.2013 року, позивач просив звільнити його з роботи у зв'язку зі станом здоров'я спираючись на заключення ЛКК № 5/720 від 15.11.2013 року у якому вказано діагноз: хронічних бронхіт в стані ремісії, помірні емфізема легень та дифузійний пневмофібріоз, ІХС а/с кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, початкова катаракта, що не дозволяє виконувати трудову діяльність двірником в дошкільному навчальному закладі. Відповідно до наказу № 121-к від 15.11.2013 року [PERSON] був звільнений з посади двірника ДНЗ №8 за статтею 38 КЗпП, за бажанням працівника та неможливістю продовжувати роботу (медичний висновок). Підставою звільнення у наказі вказана заява [PERSON] від 15.11.2013 року та заключення ЛКК № 5/720 від 15.11.2013 року. Відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України, у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом. Із системного аналізу зазначеної норми права чітко вбачається, що звільнення працівника із займаної посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України може бути здійснено виключно з ініціативи власника або уповноваженого ним органу і є його правом, а не обов'язком. Згідно заключення ЛКК № 5/720 від 15.11.2013 року [PERSON] за станом здоров'я не може продовжувати трудову діяльність на займаній посаді. Ч.2 ст.40 КЗпП України встановлює спеціальний порядок звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, та встановлює, що таке звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Однак, як вбачається із акту складеного комісією у складі діловода, завгоспа, вихователя-методиста та комірника, 15.11.2013 року [PERSON] вимагав негайного звільнення, а у випадку невиконання його вимог - письмове пояснення завідувача. Даний факт підтвердили і сторони в судовому засіданні. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Таким чином, суд вважає що, позивача правомірно звільнили з посади двірника на підставі ст.38 КЗпП України, у строк, який просив працівник, із поважних причин - за станом здоров'я. На підставі наведеного, ст.ст. 36, 38, 40 КЗпП України,

Outcome: dismissed