Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг по розписці від 28.04.2019 року у сумі 10000 дол. США, проценти в розмірі 1478,81 дол. США, інфляційні втрати в розмірі 583 дол. США, 3 відсотки річних в розмірі 280,54 дол. США, борг по розписці в сумі 3000 дол. США, інфляційні втрати в розмірі 225,90 дол. США, 3 відсотки річних в розмірі 119,59 дол. США, та понесені судові витрати. Вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено договір позики в формі розписки, відповідно до якої позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 3000 дол. США та зобов`язався повернути їх в повному розмірі до 06.12.2019 року. 28.04.2019 року між сторонами було укладено договір позики в формі розписки, за якою відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 10000 дол. США та зобов`язався повернути їх в повному розмірі до 28.04.2020 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів позивачу не виконав, в зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду. Позивач провів свій розрахунок відсотків за користування позикою та визначив, що їх сума в період з 29.04.2019 року по 28.04.2020 року становить 1478,81 дол. США, а також сума 3% річних складає 400,13 дол. США, інфляційні втрати становлять 808,90 дол. США. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь борг по розписці у сумі 10000 дол. США, 3 відсотки річних, інфляційні втрати та витрати на правову допомогу в сумі 14000 грн. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача [PERSON] боргу по розписці у сумі 10000 дол. США, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та витрати на правову допомогу визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Матеріалами справи встановлено, що згідно ксерокопії розписки від 28.04.2019 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 10000 дол. США та зобов`язується повернути до 28.04.2020 року. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягнення судового збору в прибуток держави. Відповідно до ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає, що з відповідача в прибуток держави слід стягнути 50 відсотків судового збору. Зважаючи на те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 10863,54 дол. США (що за офіційним курсом НБУ станом на 14.04.2021 року становить 28,0156 грн. за 1 дол. США), суд приходить до висновку, що з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» та з урахуванням ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» в розмірі 1521,74 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved