Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який уточнив, та просив суд скасувати арешт на будинок [ADDRESS] , який зареєстрований в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно (інформація про державну реєстрацію обтяжень) № 4966792 (спеціальний розділ), який накладено на підставі Ухвали Київського райсуду м. Одеси від 28.02. 2014 року справа 1512/3707/2012 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (актуальна інформація зі спеціального розділу; актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень) запис від 13.03.2014 року за № 4966792 (індексний номер: 11600635 від 13.03.2014) про арешт будинку [ADDRESS] . Позов вмотивував тим, що він намагався відчужити будинок, але дізнався, що на нього накладено арешт. Посилаючись на норми ст.ст.317-321,391 ЦК України просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали, просили його задовольнити. Представники прокуратури, Дурбала та Одеської міськради проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що у ухвалі суду про арешт майна не зазначено прізвище позивача. Треті особи до суду своїх представників не направили. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11 вересня 1982 року [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] , загальна житлова площа якої становить 29,6 кв.м. з надвірними спорудами. Будинок розташований на земельній ділянці 878 кв.м. 22 вересня 1982 року Ѕ частину зазначеного домоволодіння на праві приватної власності зареєстровано в ОМБТІ та РОН, про що в реєстровій книзі зроблено запис № 3467 стр. 121 кн.13 доп, інвентарна справа 22570. На виконання ухвали Київського райсуду м. Одеса від 10.05.2018 року, КП «БТІ» ОМР надав копію інвентаризаційної справи домоволодіння [ADDRESS] , з якої вбачається що, співвласником будинку з 1982 року є [PERSON] , а іншими співвласниками були громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. Це домоволодіння розташоване на земельній ділянці 878 кв.м. З схематичного плану (т.1 а.с.124-179) вбачається, що власниками будинку за такою ж самою адресою, але з іншою площею (592 кв.м.) є [PERSON] ; [PERSON] , з 1989 співвласником став [PERSON] , а з 2006 року [PERSON] . Судом встановлено, та не заперечувалося представником Одеської міськради, що в місті Одесі є два житлових будинки під номером [ADDRESS] , які розташовані в різних місцях з різною площею і належать різним власникам: один будинок належить співвласникам позивачу та [PERSON] , а інший будинок належить [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28.02.2014р. у справі №1512/3707/2012 за позовом на будинок накладено арешт, який згодом включено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №4966792. Важливо зазначити, що провадження у цивільній справі №1512/3707/2012 по якій було накладено зазначений арешт на домоволодіння [ADDRESS] , у якій не зазначалося власника будинку, Постановою Верховного Суду від 3.04.2019р. - закрито. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки арешт будинку [ADDRESS] який накладено на підставі Ухвали Київського райсуду м.Одеси від 28.02. 2014р. у справі 1512/3707/2012, учасником якої не був позивач, порушує його право власності, то позов в цій частині підлягає задоволенню. До доводів сторони відповідачів, що наявність арешту на домоволодіння [ADDRESS] не порушує прав Позивача є необґрунтованими, бо арешт майна-це накладення заборони на право розпоряджатися майном, тобто є обтяженням та враховуючи однакову адресу у будинках, співвласниками яких є різні люди і відсутності в ухвалі суду та в державному реєстрі ідентифікації хто саме є власником будинку-предмету спору - суд ставиться критично. Щодо позовної вимоги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису №4966792, суд вважає такі вимоги передчасними, оскільки спору щодо цього ще не виникло і сторона позивач не позбавлена права звернутися до відповідного реєстратора з вимогою про таке виключення на підставі цього рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial