Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] із позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, котрий проживає окремо від дитини. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 03.01.2015, від шлюбних відносин з відповідачем народився син [PERSON] . Відносини між подружжям не склались, рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.09.2018 у справі № 236/2148/18 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати в родині матері; відповідач згодом одружилась з іншим чоловіком, змінила своє прізвище на [PERSON] . Між позивачем та відповідачем ще до моменту припинення їхніх шлюбних відносин виникали непорозуміння щодо участі батька у виховання дитини. За твердженням [PERSON] , його колишня дружина створює штучні перешкоди для нормального спілкування дитини з батьком. Натомість позивач має бажання налагодити нормальний зв`язок з дитиною, брати участь у вихованні сина, розвитку його здібностей, утриманні сина. [PERSON] звертався для вирішення спору з відповідачем до органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, служба у справах дітей міської ради повідомила позивача про те, що за вказаною в заяві адресою ( [ADDRESS] ), [PERSON] з сином [PERSON] не проживають. На теперішній час позивачу невідомо фактичне місце перебування його дитини, відповідач ігнорує звернення позивача та не надає інформації щодо адреси проживання, заважає батькові бари участь у вихованні дитини, спілкуватись з сином. [PERSON] змушений з огляду на це звернутись до суду за захистом своїх немайнових прав, просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, також просить визначити способи участі батька у вихованні дитини: побачення з дитиною раз на тиждень щонеділі з 11 год.00 хв. до 16 год. 00 хв.; необмежене спілкування особисто засобами телефонного, поштового зв`язку, іншими засобами зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту батька з дитиною; безперешкодне відвідування батьком дитини у день її народження з метою привітання не менше як на 1 годину. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов підтвердила факт перебування впродовж певного часу в зареєстрованому шлюбі з позивачем, народження сина [PERSON] від шлюбних відносин з [PERSON] , повідомила, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, а відповідач в лютому 2020 року стягнула в судовому порядку аліменти з батька дитини, однак позивач почав сплачувати аліменти на дитину лише з квітня 2020 року. [PERSON] зауважила, що вона не чинить жодних перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином; водночас позивач впродовж тривалого часу в родині не проживає, а малолітній [PERSON] є за своїм характером досить «замкнутим» та «сором`язливим», дитина неохоче контактує з малознайомими людьми, а своїм батьком на теперішній час [PERSON] вважає другого чоловіка відповідача - [PERSON] . Відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] , при цьому вважає, що суд може ухвалити рішення про надання позивачу побачень з дитиною, але побачення дитини з рідним батьком мають бути нетривалими за часом, [PERSON] на такі побачення обов`язково має супроводжувати його мати або бабуся. Під час судового розгляду цивільної справи позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] підтримала позицію, висловлену нею у відзиві на позов. Представники органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І., Межерицька М.О. під час судового розгляду справи висловили думку щодо доцільності надання [PERSON] можливості спілкування з сином [PERSON] за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, з обмеженням часу спілкування, саме таке рішення відповідатиме інтересам дитини. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , з`ясувавши думку з приводу заявлених позовних вимог представників органу опіки та піклування Лиманської міської ради, спеціаліста - психолога, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, з 15.03.2017 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.4, зворот). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, перебуває у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] , [INFO] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.20,25,26,80). Малолітній [PERSON] народився [INFO] у м. Красний Лиман Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено наданим позивачем повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00025163409, сформованим 09.01.2020 Краматорським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.5-6). Обома сторонами визнаються і не заперечуються факт перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, факт розірвання шлюбу в установленому законом порядку, факт проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю після розірвання шлюбу між батьками, факт укладення відповідачем іншого шлюбу з [PERSON] , зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відтак, згадані фактичні обставини не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України. Між позивачем та відповідачем існує спір щодо спілкування рідного батька з дитиною. Позивач тривалий час не проживав однією родиною з відповідачем та малолітньою дитиною, має бажання налагодити нормальний зв`язок з дитиною, брати участь у вихованні сина, розвитку його здібностей, утриманні сина. [PERSON] звертався для вирішення спору з відповідачем до органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, служба у справах дітей міської ради повідомила позивача про те, що за вказаною в заяві адресою ( [ADDRESS] ), [PERSON] з сином [PERSON] не проживають (а.с.7-9). За дорученням суду органом опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області 08.12.2020 було обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що дитина фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] , вітчимом [PERSON] , молодшим братом - [PERSON] , [INFO] , малолітній [PERSON] має окрему спальну кімнату, куточок для ігор, у дитини в достатній кількості є одяг та взуття, засоби особистої гігієни, в кімнатах є достатньо меблів, є побутова техніка, є запас продуктів харчування (а.с.80). Стосунки в родині добрі, є порозуміння, умови проживання [PERSON] задовільні. За клопотанням відповідача судом були витребувані з Краматорського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріали виконавчого провадження № 61244280 щодо виконання судового наказу Краснолиманського міського суду Донецької області від 26.11.2019 у справі № 236/4316/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2019 і до повнолітня дитини (а. с. 40-47). З матеріалів виконавчого провадження № 61244280 вбачається наявність у [PERSON] за період з 17.02.2020 по 15.09.2020 заборгованості щодо виплати аліментів на суму 19608,75 грн.; вказані документи суд не бере до уваги як доказ при вирішення цивільної справи, що стосується встановлення порядку спілкування батька з дитиною, оскільки наявність певної заборгованості зі сплати аліментів з боку одного з батьків не передбачена законом як обставина, котра неодмінно тягне за собою обмеження спілкування батька з дитиною чи встановлює заборону на таке спілкування. Під час розгляду цивільної справи судом були допитані свідки, заявлені відповідачем. Зокрема, свідок [PERSON] під час допиту повідомила, що вона є матір`ю [PERSON] та відповідно - рідною бабусею малолітнього [PERSON] ; позивач перебував у шлюбі з донькою свідка, від шлюбу вони мають спільну дитину, після розірвання шлюбу [PERSON] не мешкає разом з [PERSON] , дитина залишилась проживати з матір`ю; [PERSON] - гарний хлопчик, але за характером дещо сором`язливий, з дітьми свого віку спілкується залюбки, але з дорослими - тільки посміхається і мовчить, він не буде контактувати з незнайомими дорослими. Два роки тому позивач виявив бажання побачити сина, попросив [PERSON] організувати йому зустріч з [PERSON] , свідок погодилась, привела дитину на зустріч з батьком до дитячого майданчику поряд з місцевим кафе « [INFO] », хлопчика вистачило приблизно на півгодини побачення з батьком, потім [PERSON] захотів піти додому. Дитині лише 5 років, хлопчик зараз любить «нового тата», а [PERSON] майже не було в його житті. Відповідач дозволяє [PERSON] бачитись зі [PERSON] в присутності бабусі дитини, свідок згодна організувати побачення сина з рідним батьком раз на тиждень, має для цього вільний час. Свідок вважає, що [PERSON] як батько дитини повинен докладати більше зусиль для того, щоб [PERSON] було комфортно з ним, він повинен частіше виявляти інтерес до внутрішнього світу дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що перебувала в дружніх відносинах з родиною позивача і відповідача; [PERSON] народжувала дитину сама, [PERSON] весь час, доки вони разом жили в шлюбі, перебував «на заробітках», [PERSON] майже не пам`ятає рідного батька, він дуже сором`язливий хлопчик, неохоче йде на контакт з незнайомим дорослими; позивача надто довго не було в житті дитини, зараз [PERSON] називає батьком «нового чоловіка» [PERSON] , йому комфортно у власній родині разом із матір`ю, вітчимом та молодшим братом, побачення з позивачем (на думку свідка) можуть спричинити для дитини «психологічне травмування». З метою дослідження особливостей емоційно-вольової сфери малолітнього [PERSON] , внутрішньо сімейних стосунків в родині, де виховується дитина, судом для участі у справі було залучено спеціаліста-психолога. Згідно з висновком за результатами психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , підготовленим за дорученням суду спеціалістом - психологом [PERSON] (а.с.103-109), поведінка дитини адекватна до ситуації, хлопчик має комунікативні та соціальні навички, вміє спілкуватись з дорослими, але в контакт входить поступово та з настороженістю, самостійно остерігається вступати в контакт; [PERSON] сором`язливий, емоційно витриманий, спокійний, дуже обережно ставиться до змін, дуже повільно звикає до нової обстановки, досить тривалий час адаптується до нових умов, ситуацій, обставин, дорослих; поведінка дитини неконфліктна, врівноважена, спокійна, але спостерігається внутрішня тривога; хлопчик має особливі освітні потреби (як дитина з порушенням мовлення), потребу в системній корекційно - розвитковій роботі з педагогами, значимими фігурами для [PERSON] є мати - [PERSON] , вітчим - [PERSON] , який виховує дитину, брат - [PERSON] , [PERSON] відчуває в родині емоційну підтримку, захищеність, комфорт. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області від 19.04.2021 № 13 є доцільним надання [PERSON] можливості спілкування з сином [PERSON] за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, з обмеженням часу спілкування (двічі на місяць (субота та неділя), впродовж однієї години, у визначеному матір`ю дитини місці, з урахуванням погодних умов), саме таке рішення відповідатиме інтересам дитини. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого. Згідно зі ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ст. 22 Основного Закону). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України). Нормами ст.4 Сімейного кодексу (СК) України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї; особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Згідно зі ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст. 9 Конвенції ООН про права дитини). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як зазначено у ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (ст. 15 СК України). Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України). Відповідно до ст. 157 СК України, за загальним правилом, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. В постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 138/96/17 (провадження № 61-17718св18) висловлена правова позиція, згідно з якою, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Під час розгляду цивільної справи судом встановлено, що позивач [PERSON] бажає спілкуватися з сином [PERSON] , для забезпечення свого права просить визначити способи участі батька у вихованні дитини: побачення з дитиною раз на тиждень щонеділі з 11 год.00 хв. до 16 год. 00 хв.; необмежене спілкування особисто засобами телефонного, поштового зв`язку, іншими засобами зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту батька з дитиною; безперешкодне відвідування батьком дитини у день її народження з метою привітання не менше як на 1 годину. Відповідач [PERSON] вважає, що суд може ухвалити рішення про надання позивачу побачень з дитиною, але побачення дитини з рідним батьком мають бути нетривалими за часом, [PERSON] на такі побачення обов`язково має супроводжувати його мати або бабуся. Саме з цього приводу виник спір між сторонами. Позивач, безумовно, має право на спілкування з власною дитиною. Водночас суд враховує досліджені у висновку спеціаліста-психолога особливості емоційно-вольової сфери малолітнього [PERSON] (сором`язливий, емоційно витриманий, спокійний, дуже обережно ставиться до змін, дуже повільно звикає до нової обстановки, досить тривалий час адаптується до нових умов, ситуацій, обставин, дорослих, має особливі освітні потреби через порушення мовлення), психоемоційну прихильність дитини до матері, тривалу відсутність рідного батька поряд з дитиною, значимість для дитини тих дорослих, котрих хлопчик вважає своєї сім`єю, з котрими почувається комфортно та захищено. З огляду на таке, виходячи з інтересів дитини, з урахуванням принципів добросовісності та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні, суд вважає за можливе встановити [PERSON] способи спілкування з сином [PERSON] шляхом визначення графіку нетривалих побачень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, з обмеженням часу спілкування. Відтак, суд встановлює позивачу графік побачень та спілкування з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , двічі на місяць (кожної другої та четвертої неділі місяця) тривалістю одна година (з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.) в присутності матері дитини [PERSON] , у визначеному матір`ю дитини місці, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини. При цьому мати дитини не повинна чинити свідомих перешкод батькові у спілкування з сином. Задоволення інших вимог позивача (необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового зв`язку, іншими засобами зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту батька з дитиною; безперешкодне відвідування батьком дитини у день її народження з метою привітання не менше як на 1 годину), на думку суду, в розглядуваній ситуацій застосовувати передчасно, зважаючи на особливості психоемоційного стану малолітнього [PERSON] . Отже, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, котрий проживає окремо від дитини, підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція Відділення у м. Краматорську АТ «Перший український міжнародний банк» від 29.05.2020 № 26812745; а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З урахуванням часткового задоволення заявлених позовних вимог суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.; решту витрат щодо сплати судового збору суд покладає на позивача.

Outcome: partial