Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування вимог посилається на те, що 17.09.2018 відповідач, керуючи транспортним засобом «Шкода Фабиа» д.н. [NUMBER] по вулиці Коваленко в м. Кропивницькому, в порушення п.п. 13.1 ПДР Україн, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Шєвроле Лачетти» д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] , внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Розмір завданих матеріальних збитків становить 97758,88 грн, що підтверджується незалежною оцінкою визначення вартості матеріального збитку. Цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована у «Страхова компанія «ТДВ«СК «Ю.Ес.Ай», яка прийняла рішення про виплату тільки 30820,62 грн страхового відшкодування. Крім того, позивач оплатив оцінку вартості завданого матеріального збитку у розмірі 1000 грн., тому просить стягнути з відповідача на свою користь 67938,26 грн відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн у відшкодування моральної шкоди. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що під час ДТП та після нього зазнав негативних наслідків, а саме нервовий стрес. Зазначає, що глибоко переживав пошкодження свого автомобіля. Відмова в добровільному порядку відшкодувати відповідачем завдані збитки змусило докладати додаткових зусиль та витрачати додатковий час для захисту своїх інтересів. Весь час він нервував з приводу поновлення його порушеного стану. Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав. В обґрунтування відзиву зазначив, що відносини, які між ними склались повинні регулюватися ст. 1194 ЦК України. Страхова компанія повинна відшкодувати завдані у ДТП збитки, і тільки у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди, позивач міг би звернутися до відповідач з позовом. Договором страхування укладеним між відповідачем та «Страхова компанія «ТДВ«СК «Ю.Ес.Ай» ліміт відповідальності визначений в розмірі 100000 грн на одного потерпілого. Завдана шкода автомобілю позивача не перевищує даний ліміт, тому позивач повинен звертатися з вимогами до страхової компанії. Вважає себе неналежним відповідачем. Крім того, звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди вважає неналежним доказом, оскільки відповідно до параграфу 6 глави 5 ЦПК України визначення вартості матеріальних збитків повинна вирішуватися шляхом проведення експертизи. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди вважає необґрунтованими. Просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гуцул М.С. вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача - адвокат Пушкарьов Д.Є. вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.09.2018 відповідач, керуючи транспортним засобом «Шкода Фабиа» д.н. [NUMBER] по вулиці Коваленко в м. Кропивницькому, в порушення п.п. 13.1 ПДР Україн, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Шєвроле Лачетти» д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] , внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2018 [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП за фактом скоєння ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «Шкода Фабиа» д.н. [NUMBER] , застраховано в «ТДВ«СК «Ю.Ес.Ай» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З повідомлення про виплати страхового відшкодування «ТДВ«СК «Ю.Ес.Ай» вбачається, що сума страхового відшкодування становить 30820, 62 грн. Згідно звіту № 295 від 07.11.2018 вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, транспортному засобу «Шєвроле Лачетти» д.н. [NUMBER] становить 97758,88 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК Укарїни). Відповідно до ст.511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із чч.1 та 4 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (стст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 та в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц. З урахуванням установлених обставин справи ВСУ та ВС дійшли висновку, що в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 295 від 07.11.2018 вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП власнику транспортного засобу «Шєвроле Лачетти» д.н. [NUMBER] становить 97758,88 грн. Вартість оцінки вартості матеріального збитку 1000 грн, що підтверджується квитанцією. «ТДВ«СК «Ю.Ес.Ай» сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 30820, 62 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 67938,26 грн. Позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, яка виникла з вини відповідача, суд виходить з того, що автомобіль, належний позивачу, був суттєво пошкоджений і потребував значного ремонту, погіршився його технічний та естетичний стан, через що позивач не міг ним користуватися, що викликало суттєві незручності у пересуванні та негативно вплинуло на його моральний стан та призвело до душевних страждань. Крім того, позивач докладає зусиль щодо відшкодування шкоди у примусовому порядку, в зв`язку з чим витрачає додатковий час та кошти на збирання доказів, тощо. Суд, виходячи з засад розумності та справедливості, а також обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, визначає розмір моральної шкоди у 3000 гривень, який слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і складаються з судового збору в розмірі 709,38 грн. На підставі ст. ст. 511, 636, 1167, 1194 ЦК України,

Outcome: partial