Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO] Відповідач позов не визнала і звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в спілкуванні [PERSON] [PERSON] з дітьми [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]; визначити такі способи участі [PERSON] [PERSON] в спілкуванні і вихованні дітей під час її перебування в Україні: особисте спілкування: побачення два рази на тиждень: у понеділок та середу з 13:00 до 19:00 год. за місцем навчання дітей або за місцем проживання, перебування матері; побачення у вівторок та четвер з 13:00 по 08:30 год. пятниці з ночівлею за місцем проживання (перебування) матері; побачення з 13:00 год. кожної першої та третьої пятниці місяця по 20:00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання матері; спільний відпочинок: першу половину зимових, осінніх, весняних, літніх канікул (з 1 червня по 15 липня) дитина проводить з батьком; необмежене спілкування матері з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; в разі, якщо святкові дні припадають на день побачення матері з дітьми або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з матірю; в день побачення матері з дітьми мати має право забирати дітей з навчального закладу, дому, школи особисто. Додатково просить встановити побачення щороку: один день в період з 20 по 24 червня і з 20 по 23 листопада з приводу дня народження дітей; три дні з 5 по 7 січня на Різдво Христове і один день наступний після Пасхи. Також просить зобов'язати [PERSON]М за два дні до зустрічі матері з дітьми надавати інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а в разі настання таких змін повідомити про це мати особисто на наступний день з дня настання таких обставин; зобовязати не перешкоджати матері в виїзді за кордон з дітьми для їх оздоровлення. Судові витрати просить стягнути з відповідача. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] [PERSON] зазначила, що з 21.02.2004 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 11.09.2014 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] 11.01.2016 позивач вийшла заміж за чоловіка, який є громадянином США, в шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO] Позивач за зустрічним позовом вказує, що в звязку з припиненням сімейних стосунків, сторонами було прийняте рішення про те, що дітям краще буде проживати з матірю в США, в звязку з чим відповідач склав нотаріально посвідчені заяви про дозвіл виїзду на постійне місце проживання за кордон дітям. Також сторони дійшли згоди про те, що відповідач поїде до США задля оформлення необхідних документів на виїзд дітей і влаштування їх до учбових закладів, а під час узгодження необхідних формальних питань, діти тимчасово проживатимуть разом із батьком. Проте, коли в квітні 2017 року позивач приїхала до Харкова, щоб побачитись з дітьми, зясувалось, що [PERSON] змінив своє ставлення до колишньої дружини і почав порушувати попередні домовленості і чинити перешкоди в спілкуванні з дітьми. Зокрема він необґрунтовано відмовляє в їх відвідуванні, налаштовує дітей проти матері, ігнорує домовленості щодо її відпочинку з дітьми, шантажує відкликанням раніше наданих ним заяв про дозвіл на виїзд дітей за межі України. [PERSON] [PERSON] зазначає, що з метою мирного врегулювання спору вона пропонувала [PERSON] зустрітися і погодити спільно порядок її участі у вихованні дітей протягом періоду, поки врегульовуються формальні процедури щодо оформлення виїзду дітей на постійне місце проживання до США. Позивач вкрай стурбована психічним здоровям дітей, оскільки відповідач постійно впливає на їх психіку, маніпулює ними, їх почуттями до себе. Разом з тим, вважає позивач, дітям потрібна мати, яка на даний момент через поведінку батька позбавлена можливості спілкуватися з дітьми навіть за допомогою технічних засобів звязку. [PERSON] [PERSON] вказує, що під час перебування в Харкові, вона так і не змогла поспілкуватися з дітьми без присутності батька, змушена була піти до школи, щоб хоча б побачити дітей і дізнатися про їх успіхи і проблеми від вчителів; вона помітила, що діти стали більш замкнутими, засмученими. При цьому, з моменту народження саме позивач опікувалася дітьми, створювала належні умови для занять, виховання, навчання і відпочинку дітей, разом з нею діти відпочивали, проводили дозвілля. Навіть тепер мати регулярно звязується з лікарем за допомогою різних засобів звязку і цікавиться станом здоров'я дітей, їх настроєм, поведінкою. Позивач за зустрічним позовом вказує, що вона вивчає спеціальну літературу і постійно удосконалює свої знання і навички з питань догляду і виховання дітей. Не зважаючи на це, відповідач категорично забороняє дітям спілкуватися з матірю, повністю ігноруючи інтереси дітей. Позивач зазначає, що вона вкрай стурбована передусім психічним станом дітей, яких батько постійно налаштовує проти неї, викривляє їх уявлення про почуття матері до них. Позивач вказує, що вона не має змоги реалізовувати свої права щодо участі у вихованні дітей, окрім як приходити до школи, надсилати поштою чи передавати знайомими подарунки чи гроші. Але і в цьому відповідач чинить перешкоди, оскільки відмовляється отримувати поштові відправлення з дитячим одягом і іграшками, які надсилає мати із США, ігнорує грошові переводи, які мати намагається надіслати на утримання дітей, чим створює видимість небажання матері піклуватися про дітей і штучно перешкоджає спілкуванню з ними. Батько постійно налаштовує дітей проти матері, в їх присутності виявляє неповагу до неї, ображає її ненормативною лексикою, погрожує їй позбавленням батьківських прав, намагаючись тим самим викликати у дітей неповагу до матері. [PERSON] [PERSON] вказує, що вона намагалась домовитися про час зустрічей, врегулювати відносини, чим заспокоїти дітей, для яких в такому віці і в такий непростий період, коли батьки розлучилися, спілкування з обома батьками є дуже важливим. Проте, відповідач не бажає домовлятися. Позивач вважає, що діти відчувають себе покинутими і непотрібними; якби вони точно розуміли, коли відбудеться наступна зустріч з мамою, їм було б значно спокійніше і легше призвичаїтись до того, що батьки розлучились. Позивач зазначає, що вона має можливість і величезне бажання приймати участь в вихованні дітей в період, коли через формальні процедури з оформлення документів на виїзд до США разом з дітьми, вона вимушена деякий час перебувати в США. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування дітей з мамою завдасть їм шкоди, не існує. [PERSON] [PERSON] вважає, що створення відповідачем перешкод в спілкуванні з дітьми порушує не лише права матері, але і суперечить інтересам дітей, які мають право на спілкування з матірю і належне батьківське виховання. Позивач вказує, що після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань і негативного впливу на дітей, вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні 15.11.2017 зустрічна позовна заява прийнята судом, що підтверджується журналом судового засідання від 15.11.2017. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2018, відповідно до правил п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, первісний позов [PERSON] до [PERSON] [PERSON] про позбавлення батьківських прав залишений без розгляду. Щодо заявлених [PERSON] [PERSON] зустрічних позовних вимог [PERSON] і його представник надали до суду заперечення на позов і просили суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції [PERSON] зазначив, що після розірвання шлюбу [PERSON] поїхала на постійне проживання до США, на початку 2016 р. вийшла там заміж вдруге і незабаром народила там дитину від нового чоловіка, що свідчить про те, що вона займалась влаштуванням свого особистого життя, а не вихованням дітей від першого шлюбу. Також [PERSON] зазначив, що 29.12.2016 імміграційною службою США було відмовлено в оформленні грін карт їх дітям. Відповідач за зустрічним позовом вказує, що позивач ненадовго повернулась до України лише в березні 2017 р. і наразі намагається створити видимість турботи і участі в житті дітей. Так, через перебування в США, вона не зявилась на засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР щодо доцільності позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] і [PERSON] Відповідач вважає, що так само вона може брати участь і в житті дітей. Відповідач вказує, що [PERSON] досі не вирішено питання з оформлення віз для дітей. [PERSON] вважає абсурдним твердження колишньої дружини про її участь в житті дітей, в той час, коли вона не бачить їх роками. Крім того вказує, що її участь в вихованні доньки обмежилась 4-річним віком останньої, після чого така участь припинилась. Саме ж виховання він вважає нездоровим, вказує, що позивач примушувала дитину притримуватись жорсткої дієти, що мало негативний вплив на її здоровя; обмежувала дітей в спілкуванні з однолітками, через що діти були замкнутими, боялись знаходитися серед інших дітей; через свої релігійні погляди позивач також погано слідкувала за гігієною дітей, що також мало для них негативні наслідки. Відповідач вказує, що саме він допоміг дітям побороти свої страхи, почати розвиватися, відкривати свої здібності, спілкуватися з однолітками, розширювати коло своїх інтересів. Відповідач вказує, що згідно відповіді з поштамту ЦПЗ-1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта», в період з червня 2016 по червень 2017 жодних переказів від [PERSON] на його імя не надходило. Твердження позивача про його відмову отримувати від неї посилки для дітей також не відповідає дійсності і спростовується відповіддю з поштамту ЦПЗ-1 від 11.09.2017 №09-07-1111 про особисте отримання ним посилки від позивача. З січня 2016 р. позивачем був здійснений єдиний переказ по 500 грн. на кожну дитину, що не відповідає ні розміру аліментів, встановлених законодавством, ні моральним засадам. [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки позивач перебуває в США і фактично не може брати участі в житті дітей і зустрічатися з ними на Україні; в оформленні дітям грін карт позивачу було відмовлено; вона дуже рідко приїжджає на Україну, діти її бачать дуже рідко, відвикають від неї і такі рідкі зустрічі впливають на їх психологічний стан. Крім того, вказує відповідач, вихованням дітей кожного дня займається його друга дружина, надаючи їм материнську любов, саме її діти називають і вважають своєю мамою. Вимогу позивача про зобовязання [PERSON] не перешкоджати їй з дітьми в виїзді за кордон для їх оздоровлення відповідач вважає безпідставною, оскільки він ніколи не перешкоджав такому виїзду, надаючи відповідні дозволи. 25.04.2018 представник [PERSON] [PERSON] подала до суду відповідь на відзив [PERSON] на її позов, відповідно до якої просила поданий нею зустрічний позов задовольнити. Зазначила, що твердження відповідача про те, що вона займалась влаштуванням особистого життя замість піклування про дітей викликає подив, оскільки це не взаємовиключні речі, до того ж відповідач і сам вдруге одружився, що за його логікою свідчить про те, що він також не піклувався про виховання дітей. Вона зазначає, що зважилась на переїзд до [PERSON] іншої країни лише після того, як відповідач дав згоду на виїзд дітей на постійне проживання до США. В іншому випадку вона ніколи б не залишила своїх дітей на батька, а залишилась би з ними на Україні. Щодо посилання відповідача на відмову в оформленні грін карт дітям, позивач вказує, що це сталось через те, що частина документів необхідних для їх оформлення знаходились у відповідача і коли він перестав виконувати домовленість, що існувала між сторонами, продовження цієї складної, обмеженої в часі процедури стало неможливим. Проте, вона не відмовилась від своєї мети знайти достойне місце навчання для своїх дітей, задля якої вона покинула Україну, і, не зважаючи на значні фінансові вкладення, знов розпочала процедуру оформлення грін карт для дітей. Також позивач стверджує, що твердження відповідача про її неналежне ставлення до гігієни доньки не відповідає дійсності, крім того незрозуміло, що в такому випадку заважало батьку дитини самому піклуватися про це. Позивач вважає, що твердження відповідача про те, що діти вважають і називають матірю іншу жінку за наявності живої матері свідчить лише про психологічний тиск, здійснюваний відповідачем на дітей в цьому питанні. [PERSON] [PERSON] і її представник в судове засідання не зявились. Представник подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, вирішити справу на підставі наявних доказів. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити, вимоги зустрічного позову просила задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не зявився. Під час судового провадження через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі в звязку зі службовою необхідністю; при винесенні рішення просив врахувати інтереси дітей. Проти позовних вимог [PERSON] заперечував, позовні вимоги [PERSON] [PERSON] підтримав частково. До суду надав висновок органу про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], і встановлення [PERSON] [PERSON] порядку участі в вихованні дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 15.12.2017 р. набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 р., яким ЦПК України викладений в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи в судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом в передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.09.2014 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №208441, виданого 21.02.2004, [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 21.02.2004, місце реєстрації міський відділ реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що зроблений запис за №181. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Указаним рішенням суду шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстрований 21.02.2004 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №181, розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії1-ВЛ №093783, актовий запис №3865, і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №223313, актовий запис №5220. Діти зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку від 07.02.2017, виданою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 28, проте з 2015 року фактично проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] офіційно працює та отримує дохід. Отримання доходу [PERSON] підтверджується довідками з Центральної ОДПІ міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 05.01.2017 №120/10/20-30-13-02, відповідно до яких від підприємницької діяльності останній отримав наступні доходи: 2014 рік 879563,00 грн.; 2015 рік 885344,00 грн.; 2016 рік 905425,00 грн. На теперішній час [PERSON] навчається у приватній школі «Афіни», [PERSON] навчається у Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №132 Харківської міської ради Харківської області, що підтверджується інформацією, наданою указаними навчальними закладами на адвокатські запити. Також матеріалами справи підтверджується, що діти відвідують позашкільні розвиваючі гуртки. При цьому, з наданої керівниками зазначених закладів інформації вбачається, що мати брала участь в вихованні дітей, однак на даний час їх опікуванням і вихованням займається батько, він відвідує батьківські збори, приводить і забирає дітей, оплачує їх навчання. Крім того, батько пильно стежить за успіхами дітей в навчанні, допомагаючи їм долати проблеми в разі їх виникнення; завдяки його впливу діти добре розвиваються, досягають успіхів в навчанні. З відповіді на адвокатський запит, наданої лікарем-гомеопатом [PERSON] вбачається, що вона здійснює нагляд за станом здоровя малолітніх [PERSON] з квітня 2008 р. і [PERSON] від його народження до тепер. Приводила дітей на медичні огляди виключно їх мати, [PERSON], їй же надавались медичні рекомендації щодо профілактики і лікування дітей. Впродовж останніх півтора років [PERSON] регулярно звязується з лікарем за допомогою різних засобів звязку і цікавиться станом здоровя дітей, їх настроєм, поведінкою. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої директором Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №132 від 03.10.2017 №544, за час навчання [PERSON] в даному закладі класний керівник вперше спілкувався з [PERSON] 06.04.2017. Вона поцікавилась успіхами сина в навчанні і його взаємовідносинами з однокласниками. Повідомила, що в звязку з проживанням в США не зможе відвідувати школу систематично, в звязку з чим домовилась з класним керівником щодо листування електронною поштою. З 11.01.2016 [PERSON] [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином США і від даного шлюбу має доньку [PERSON], [INFO] [PERSON] [PERSON] на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, психіатричних протипоказань до участі в вихованні дітей не має, що підтверджується сертифікатом серії 12ЯЯФ №619352 і медичною довідкою за формою 122-2/о від 01.03.2016 серії 10ААЕ №356215. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько і дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Принципом 7 Декларації про права дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 визначено, що найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Дитині має бути забезпечена повна можливість відпочинку та ігор, спрямованих на на цілі освіти; суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. Статтею 27 Конвенції про права дитини кожній дитині гарантовано рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Матеріалами справи підтверджується, що сторони проживають окремо, мати дітей [PERSON] [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином США і від даного шлюбу має доньку [PERSON], [INFO], діти сторін: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], з 2015 р. по теперішній час постійно проживають без матері разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Частинами 4, 5 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків в вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі в вихованні дитини і спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їх ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 02.01.2018 №6 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], і встановлення [PERSON] [PERSON] порядку участі в вихованні дітей, в інтересах дітей Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради як представник органу опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], і встановлення [PERSON] [PERSON] порядку участі в вихованні дітей: спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку; перша, третя субота і друга, четвер та неділя місяця з 10.00 до 19.00 год.; щосереди з 10.00 до 19.00 год., половина канікулярного часу. Відповідно до ч. 2 ст. 158 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. [PERSON] зазначений висновок оскаржений не був. Принципом 6 Декларації про права дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений Сімейним кодексом України. Дотримання і захист цих особистих прав дитини гарантується державою, що виходить з інтересів і потреб кожної дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною і в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків в вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце і час їх спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків в вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я і інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 по справі «Хант проти України» і рішенні від 27.11.1992 по справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вивчивши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд погоджується з порядком спілкування між [PERSON] [PERSON] і дітьми [PERSON] і [PERSON], визначеним Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, вважаючи, що він буде сприяти психологічній стабільності малолітніх дітей і їх позитивному розвитку і вихованню. Виходячи з викладеного, враховуючи, що мати дітей має бажання брати активну участь в їх вихованні, таке спілкування сприятиме інтересам дітей і їх нормальному розвитку, суд задовольняє частково вимоги [PERSON] [PERSON] за зустрічним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial