Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , згідно якої прохав суду ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] 16 лютого 1980 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис №64. Судові витрати прохав покласти на відповідача. В обґрунтування позову вказав, що під час шлюбу у нього з відповідачем народилися діти - донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. З 2009 року позивач та відповідач разом не проживають, фактично припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Подальшого підтримання сімейних відносини сенсу не бачить, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, але завчасно надав суду клопотання, згідно якого прохав розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом оголошення у на офіційному веб-порталі Судової влади України. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача по справі, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 16 лютого 1980 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис №64, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим повторно 26.06.2019 року. Дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] ». Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини з 2009 року між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Діти на час розгляду справи повнолітні. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням викладеного, за відсутності думки сторін, суд вважає за можливе залишити відповідачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved