Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 14 липня 2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Балтазарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 06. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем припинено у квітні 2011 року через несумісність характерів та різні погляди на життя. Майновий спір відсутній. Проживають окремо та мають інші сім`ї, на примирення з відповідачем не згоден, на розірванні шлюбу наполягає. Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направленням судової повістки та шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2001 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Виконавчому комітеті Балтазарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір відсутній. Сімейні відносини сторони припинили у квітні 2011 року через несумісність характерів та різні погляди на життя, кожен із подружжя створив нову сім`ю, намірів на примирення не виказують. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, оскільки він наполягає на його розірванні, подружні стосунки між сторонами припинені у квітні 2011 року і не відновлювалися, що свідчить про тривалість формального існування шлюбу, намірів на примирення та відновлення сім`ї жодна із сторін не виказує, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище відповідача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд приходить до висновку про необхідність залишити відповідачу її чинного прізвища « [PERSON] ». На пiдставi викладеного,

Outcome: approved