Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить стягнути [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики від 22.09.2010, 18.03.2011 та 30.12.2013 з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, процентів за кредитом та процентів за користування чужими грошовими коштами на загальну суму 33607,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., відшкодувати судові витрати, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримала від нього в борг грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справу за її відсутності не надавала. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.09.2010 [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., на підтвердження чого надала власноруч написано розписку ( а.с. 4). 18.03.2011 [PERSON] взяла у борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 400,00 грн., зобов'язавшись повернути їх до 23.03.2011, на підтвердження чого надала власноруч написано розписку ( а.с. 5). 30.12.2013 [PERSON] взяла у борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 7500,00 грн., зобов'язавшись повернути їх до 01.12.2014, на підтвердження чого надала власноруч написано розписку ( а.с. 6). Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як визначено ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановленого договором. Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом (ст. 525 ЦК України). В порушення умов укладеного договору [PERSON] грошові кошти у добровільному порядку не повернула. Статтею 625 ЦК України передбачено, зобов'язання боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, сума боргу [PERSON] перед [PERSON] складає 10900,00 грн. (3000+400+7500); позивачем розраховано відсотки відповідно до положень ст.. 1048 ЦК України, які складають 4290,16 грн. Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем, щодо розміру 3% річних та індексу інфляції, які відповідно складають 671,61 грн. та 5913,82 грн. Також, позивач [PERSON] висуває вимоги щодо стягнення з [PERSON] відсотків за кредитом, вказуючи, що він на її прохання уклав із банком кредитний договір та ці кредитні кошти передав у борг [PERSON], а тому саме відповідач має сплачувати відсотки, що нараховуються відповідно до умов кредитного договору, однак ця вказана вимоги на законі не ґрунтується, а тому задоволенню не підлягає. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. Однак позивачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди, а також доказів на її спричення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial