Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою в [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що 07.06.2000 позивачем придбано квартиру [ADDRESS] , де після реєстрації шлюбу із [PERSON] було зареєстровано її та її доньку від першого шлюбу [PERSON] , а згодом і дитину доньки - [PERSON] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2014 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Однак [PERSON] продовжувала користуватися квартирою, а в жовтні 2016 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 08.03.1999 року по 25.05.2000 року, просить визнати майно - квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати право масності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2017 позов задоволено. Однак Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 5 липня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2017 року задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна відмовлено повністю. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ухвалою від 17 жовтня 2018 року Касаційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення, а Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 липня 2017 року залишив без змін. Під час розгляду судом апеляційної інстанції відповідачі залишили місце проживання квартиру [ADDRESS] , забравши власні речі. Таким чином із 07.01.2017 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають, комунальні послуги не сплачують, власних речей за місцем реєстрації не зберігають. В зв`язку з чим, позивач не може в повній мірі розпорядитися своєю власністю, що обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, призводить до втручання в його особисте життя. В судове засідання позивач не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2000 позивачем придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 07 червня 2000 року (а.с.17). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2017 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно позов [PERSON] задоволено (а.с.18-22). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 5 липня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2017 року задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна відмовлено повністю (а.с.23-29). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ухвалою від 17 жовтня 2018 року Касаційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення, а Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 липня 2017 року залишив без змін (а.с.30-34). Згідно Довідки№ 3596 від 30.07.2020 виданої [PERSON] КП «ЖЕО № 4» Міської ради м. Кропивницького в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Факт, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації та не користуються даним приміщенням підтверджується актом. Оскільки за вищезазначеною адресою зареєстровані відповідачі, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України,

Outcome: approved