Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] з підстав, передбачених ч.3 ст. 376 ЦК України. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що він, маючи намір мати власний гараж, звернувся до Костянтинівської міської ради із заявою про отримання земельної ділянки під будівництво гаражу. Рішенням Костянтинівської міської ради № 6/84-1558 від 29.03.2018 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0028 га за адресою: [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади міста Костянтинівка. Виходячи з того, що він отримав документи на земельну ділянку, а на ній вже знаходився гараж, власника якого немає та йому не відомо хто це, він почав їм користуватися, не маючи правовстановлюючого документу. Як йому пояснили в ЦНАП, якби земельна ділянка була пуста, то він би знову розробив проект на будівництво гаражу, отримав всі погодження і міг його будувати. Але, виходячи з того, що гараж вже є, то йому потрібно тільки встановити право власності на вже наявний гараж. За 8 місяців користуванням гаражем ним було зроблено там ремонт. Спірним гаражем він користується майже щоденно та має намір користуватися і надалі, а тому виникла необхідність оформити свої права на спірний гараж. Відповідач Костянтинівська міська рада надала відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.129-130), в якому позов не визнала, пославшись на таке. В проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] по [ADDRESS] , в пояснювальній частині значиться інформація, що земельна ділянка вільна від забудови. Але по факту, з урахуванням позову та додатків до нього, все ж таки вбачається наявність будівлі гаражу. Зазначив, що законодавством не передбачаються випадки затвердження проекту землеустрою в разі наявності матеріальних цінностей на земельній ділянці, що належать третім особам. І так як, позивач не є спадкоємцем зазначеного майна, не набув це майно законним шляхом або за набувальною давністю (ст.344 ЦКУ), і взагалі не відомо чи є законні власники або спадкоємці спірного майна, що слід ретельно дослідити, і тому вважає, що незлагоджені та недобросовісні дії позивача призвели до порушення процедури земельного оформлення, продовжують порушувати права третіх осіб щодо будівлі на цій земельній ділянці. Позивач мотивує свої дії тим, що він почав добросовісно користуватися майном третіх осіб і так як він оформив землю, на його думку, він може визнати в судовому порядку із посиланням на ч. 3 ст. 376 ЦК України, як на самочинне збудоване нерухоме майно. Крім того, навіть якщо, вимоги позивача будуть задоволені, все одно йому доведеться пройти процедурні моменти оформлення права власності на нерухомий об`єкт відповідно до постанови КМУ № 461 від 13.04.2011, де передбачена процедура прийняття в експлуатацію самочинно збудованого нерухомого об`єкту за рішенням суду, однак, вважає що органи Державної архітектурно-будівельної інспекції не затвердять позивачу декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, враховуючи п. 17 зазначеної постанови, що «замовник заповнює і подає особисто…декларацію, щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду…», однак по факту, і це не заперечується позивачем, об`єкт являється самочинно привласненим майном невідомих третіх осіб, і як результат позивач не зможе зареєструвати право власності в контексті норм Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». А тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач надав відповідь на відзив (а.с.144-145), в якому зазначив, що перед зверненням до суду, ним були виконані всі дії для пошуку можливих власників тієї споруди, що знаходилася на наданій йому у власність земельній ділянці. А звертаючи увагу на пояснювальну записку, у якій зазначено, що на земельній ділянці відсутня забудова, так до цього він не має ніякого відношення, оскільки цей документ був складений відповідною посадовою особою, а він, внаслідок відсутності юридичної обізнаності не дослідив детально матеріали наявні у проекті. Крім того, ним були зроблені запити, аби виявити власника цієї споруди, проте власника знайти не вдалося. Також є свідки, які зможуть пояснити, ким і коли провадилася забудова цієї земельної ділянки. Зі слів сусідів, цю споруду будували заводи. В 90-х роках заводи розпалися та будівлі почали приходити у занепад. Тому, він, бажаючи зберегти споруду, добросовісно виконує правила користування спірним об`єктом нерухомості. Також звертає увагу, що у ч.5 ст. 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує права інших осіб. Відповідачем не надано жодного підтвердження про наявність прав у третіх осіб, а тільки абстрактне твердження про можливість їх знаходження. Він просить встановити право власності на самочинно збудовану споруду, виходячи з того, що коли він отримав земельну ділянку у власність, то там знаходилася саме споруда, а він відремонтував її та зробив гарний гараж. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2020 року відкрито провадження у цій справі, справу призначено до підготовчого засідання (а.с.119). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2020 року сторонам визначені строки на подання заяв по суті (а.с.140). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.152). Позивач [PERSON] , представниця позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. (а.с.129-130). Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 5 статті 375 ЦПК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом установлено, що рішенням Костянтинівської міської ради Донецької області «Про надання, припинення прав користування земельними ділянками та поновлення договір оренди землі» №6/84-1558 від 29.03.2018, [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим № 1412600000:00:020:1239 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража та надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку за кадастровим № 1412600000:00:020:1239 площею 0,0028 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади міста Костянтинівка. Право приватної власності позивача [PERSON] на земельну ділянки, загальною площею 0,0028 га, кадастровий № №1412600000:00:020:1239, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.04.2018 номер запису про право власності: 25701787 (а.с.8). Із технічного паспорту, виготовленого 11.12.2019 КП «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації», убачається, що за адресою: [ADDRESS] ,а розміщений гараж загальною площею 22,4 кв.м. 1993 року побудови. Відповідно до листа виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 23.01.2020 (а.с.147) з 2012 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] а містобудівні умови та обмеження не видавалися. Згідно із довідкою Костянтинівського міського БТІ № 64 від 20.01.2020 (а.с.149) у БТІ відсутня інформація щодо правової належності (реєстрації прав) нерухомого майна (будівель/споруд) розташованого за адресою: [ADDRESS] . Первинна інвентаризація нерухомого майна (гараж) за адресою: [ADDRESS] проведена 11.12.2019 на підставі договору на виконання робіт з технічної інвентаризації № 906/2019 фіз від 04.12.2019, укладеного між КП «Костянтинівське БТІ» та [PERSON] . У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації прав на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] - відсутні (а.с. 164-167). Згідно із звітом про експертну грошову оцінку гаражу, розташованого за адресою; [ADDRESS] , виконаного ФОП [PERSON] , оціночна вартість вищезазначеного гаражу складає 16909,00 грн. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що понад 10 років він мешкає за адресою: [ADDRESS] . Поряд з його будинком розташовані гаражі. Один із гаражів був дуже занедбаним та повним сміття, не мав воріт. Будь-хто зацікавленості щодо цього гаражу не виявляв. Тоді з`явився позивач, який відремонтував гараж, поставив ворота, вивіз все сміття та тривалий час вже користується ним. За час користування позивача гаражем, ніхто із сторонніх осіб не з`являвся та претензій позивачу не висовував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що гаражі по [ADDRESS] будували власними силами працівники цинкового заводу у 1992-1993 роках. Потім власники перестали ними користуватися та деякі з гаражів прийшли у занедбаний лад. Згодом з`явилися нові власники та користувачі цих гаражів. Зокрема, позивач тривалий час користується одним з таких гаражів. За час користування, позивач зробив ремонт гаражу: замінив кришу, поставив ворота, прибрав сміття. Він жодного разу не бачив, щоб хтось висував будь-які претензії позивачу з приводу користування спірним гаражем. За таких обставин, оскільки порушення прав інших осіб під час розгляду цієї справи судом не встановлено, суд вважає можливим на підставі ч.5 статті 375 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки визнати за позивачем право власності на самочинно збудований на цій земельній ділянці гараж. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що законодавством не передбачаються випадки затвердження проекту землеустрою в разі наявності матеріальних цінностей на земельній ділянці, що належать третім особам та відхиляє їх з огляду на те, що рішення Костянтинівської міської ради Донецької області «Про надання, припинення прав користування земельними ділянками та поновлення договір оренди землі» №6/84-1558 від 29.03.2018, яким [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим № 1412600000:00:020:1239 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража та надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку за кадастровим № 1412600000 :00:020:1239 площею 0,0028 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади міста Костянтинівка на теперішній час є чинним та не скасованим, а правомірність цього рішення не є предметом судового дослідження у цій справі. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що встановлення права власності на спірний гараж за позивачем може призвести до порушення прав інших осіб та відхиляє їх, оскільки такі доводи є абстрактними та будь-які доказами не підтверджені. За таких обставин, позов слід задовольнити повністю в повному обсязі.

Outcome: approved