Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Горондівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок № 39 по вул. Борканюка, в с. Горонда Мукачівського району за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 12.10.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений будинок належав його матері [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] Звернувшись до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, так як при житті [PERSON] не зареєструвала право власності на будинок. Спадщину він прийняв у визначений законом спосіб, однак у встановленому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння не може тому, що відсутні правовстановлюючі документи на нього. У звязку з цим просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 39 на вул. Борканюка в с. Горонда Мукачівського району за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 12.10.2015 року. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ФМ № 454127 від 07.06.1990 року батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 307545, батько позивача [PERSON] помер 28.01.1978 року. Також відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 198863 від 12.10.2015 року мати позивача [PERSON] померла 12.10.2015 року. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 23.03.2012 року, [PERSON] на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право заповіла своєму сину [PERSON] [INFO]. В подальшому [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 09.09.2016 року приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON]Ю, розглянувши подані документи, листом відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Крім того також встановлено, що відповідно до довідки № 929 від 13.04.2016 року, виданої виконкомом Горондівської сільської ради Мукачівського району, забудовником житлового будинку № 39 на вул. Борканюка в с. Горонда Мукачівського району згідно з погосподарських книг була [PERSON], яка померла 12.10.2015 року. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 39 на вул. Борканюка в с. Горонда Мукачівського району від 11.12.2015 року, до складу останнього входить житловий будинок позначений під літ. «А» (рік побудови 1956) та господарські будівлі (рік побудови 1953-1963 р.р.). Згідно з ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином судом встановлено, що позивач прийняв спадщину за померлою [PERSON] заповітом, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як розяснив Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи вищевикладене, із врахуванням того, що позивач прийняв спадщину на належне спадкодавцеві майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 39 на вул. Борканюка в с. Горонда Мукачівського району в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved