Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій, з урахуванням уточнень, просить поділити спільне з відповідачем майно, виділивши позивачу у власність житловий будинок, загальною площею 310,20 кв.м., житловою площею 135,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS], визнати за ним право власності на вищезазначену квартиру, виділити йому у власність автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit», державний номерний знак [NUMBER], а відповідачу виділити у власність автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER], житловий будинок загальною площею 349,80 кв.м., житловою площею 133,85 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, загальною площею 54,70 кв.м., житловою площею 24,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 18 липня 1980 року між ним та відповідачкою по справі [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №389. За час перебування у шлюбі, подружжя збудувало житловий будинок, загальною площею 54,70 кв.м., житловою площею 27,90 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], житловий будинок, загальною площею 349,80 кв.м., житлова площа 133,85 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS]. За час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне майно: житловий будинок загальною площею 135,90 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS],\~квартира [ADDRESS]; автомобіль марки\~Hyundai\~ Galloper\~2.5\~TD\~державний номер\~[NUMBER]; автомобіль марки\~Mitsubishi\~Pajero\~Sport\~2,5,\~д.н.\~[NUMBER]. Згідно заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 26.06.2015р. по справі № 635/8497/14-ц, яке набрало законної сили 19 січня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано, однак здійснити поділ спільного майна подружжя відповідачка добровільно не бажає, через що позивач вимушений звертатися до суду. Позивач повідомив суд, що відповідачка фактично проживає у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та у будинку за адресою: [ADDRESS], володіє автомобілем марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER], у зв'язку з чим, позивач просить залишити це майно у власності позивачки. Позивач фактично проживає у будинку за адресою: [ADDRESS], і в свою чергу просить суд визнати за ним право власності на цей будинок, а також просить суд присудити у порядку поділу спільного майна подружжя на його користь право власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 2,5, д.н. [NUMBER]. Відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя, у якому просить суд поділити спільне сумісне майно подружжя -автомобіль марки Pajero Sport 2,5 TD MT Invit комплектації S12, кольору Х08. Визнати за позивачем та відповідачем право власності за кожним на ? частку автомобіля марки Pajero Sport 2,5 TD MT Invit комплектації S12, кольору Х08. В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом зазначила, що із аналізу первісної позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачем за первісним позовом заявлено вимоги про поділ не всього майна, яке є у спільній сумісній власності подружжя, а саме не заявлено про поділ автомобіля марки Pajero Sport 2,5 TD MT Invit комплектації S12, кольору Х08, придбаного подружжям 21.06.2011р. під час перебування останніх у зареєстрованого шлюбі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2015 року позовну заяву було залишено без руху, на виконання якої позивач [PERSON] усунув недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2015 року прийнято зустрічний позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, провадження об'єднано. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та судово авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року відновлено провадження по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2017 року провадження у справі зупинено до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2017 року відновлено провадження по справі. Представник позивача в судове засідання з'явився, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилася, проти позовних вимог заперечувала, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача з'явився, проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню, в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 липня 19890 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №389. Згідно заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 26.06.2015р. по справі № 635/8497/14-ц, яке набрало законної сили 19 січня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18 липня 1980 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 389 - розірвано. Судом встановлено, що сторонами у період зареєстрованого шлюбу була придбана земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1-1208 від 26.06.1996 року. На придбаній земельній ділянці подружжя збудувало двох поверховий будинок площею 349,80 кв.м., право власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 19.04.2005 року. У період шлюбу подружжя також придбало земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1-106 від 24.01.1995 року. На земельній ділянці сторонами збудований житловий будинок. Право власності на житловий будинок зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 19.04.2005 року /а.с. 11, 12 том 1/. Також судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], був придбаний [PERSON] 27 травня 2000 року на підставі договору купівлі-продажу. Будинок має площу 135,90 кв.м. На підставі рішення ХII сесії ХХІV скликання Коротичанської селищної ради від 04.02.2005 року, на ім'я [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] від 01.06.2005 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 1307 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Щодо квартири [ADDRESS], з матеріалів справи вбачається, що вона була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 03 лютого 2010 року. Право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON]. Судом встановлено, що автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit», державний номерний знак [NUMBER] було придбано [PERSON] за договором № КF 1001 від 21.06.2011р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення, згідно яких житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] знаходиться в незадовільному стані, непридатному для проживання на сьогоднішній день, при цьому позивач не претендує на інші будинки за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки в них фактично проживає відповідач з дітьми. В той же час, в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає і відповідач здає цю квартиру в оренду. Тому позивач вважає за доцільне, та просить суд в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності саме на цей будинок і квартиру. В судовому засіданні відповідач [PERSON] дала пояснення, згідно яких, позивач не має права претендувати на їхнє спільне майно, оскільки фактично воно було побудовано/придбане без участі позивача за рахунок грошових коштів її матері та зятя [PERSON]. Спільне майно подружжя має належати їхнім дітям, а тому майно не повинно відійти позивачу, для того, щоб він його відчужив і забезпечував свою нову родину. [PERSON] засвідчила, що автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER] знаходиться в гаражі за адресою її проживання, а сама вона фактично проживає у будинку [ADDRESS]. Житлові будинки [ADDRESS] і [ADDRESS], межують між собою та фактично мають спільне подвір'я. Квартиру [ADDRESS] позивач здає в оренду, ці кошти є її єдиним джерелом доходу. Представник відповідача зазначив, що матеріали справи не містять доказів, що спільне майно подружжя було придбано подружжям за спільні сумісні кошти. В процесі судового розгляду були допитані свідки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зі слів [PERSON], яка є донькою подружжя [PERSON], будинок за адресою: [ADDRESS] був побудований на кошти її колишнього чоловіка [PERSON], а квартира [ADDRESS] була придбана також за їх з колишнім чоловіком кошти, однак була оформлена на її матір [PERSON], оскільки стосунки між ними на час купівлі квартири погіршилися. Надати будь-які письмові або інші докази на підтвердження власних свідчень [PERSON] не змогла. Зі слів [PERSON], який є колишнім чоловіком [PERSON], на час знайомства з [PERSON], подружжя [PERSON] перебувало на межі бідності та не мали навіть пристойного одягу, у зв'язку з чим він постійно надавав їм матеріальну допомогу. Згідно пояснень [PERSON], у шлюбі з [PERSON] він знаходився у період з 1997 р. по 2010 рік, і за цей період ним за власний кошт було побудовано житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] також була придбана частково за його кошти, і він висловив згоду зареєструвати право власності на цю квартиру за [PERSON], оскільки на час купівлі квартири вже не мав довіри до дружини. Письмових або інших доказів на підтвердження власних свідчень [PERSON] не надав, також не надав пояснень чому після розірвання шлюбу з 2010 року не висловлював жодних майнових претензій до подружжя [PERSON], однак вирішив дати пояснення як свідок, про власні витрачені кошти на сім'ю [PERSON] у судовому процесі при поділі спільного майна подружжя [PERSON]. Обидва свідки підтвердили, що фактично межуючі між собою будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] мають спільне подвір'я без забору і знаходяться в користуванні [PERSON]. Факт побудови, у період зареєстрованого шлюбу, житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відповідач не заперечувала. Окрім цього, в ході судового розгляду не встановлено, що спірне майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER]; автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 2,5, д.н. [NUMBER] було придбане відповідачкою за її особисті кошти. Не спростовують режиму спільної сумісної власності подружжя на спірне майно і показання свідків, оскільки подружжя [PERSON] знаходилося в зареєстрованому шлюбі, проживало однією сім'єю, мало спільний бюджет на час будівництва та придбання спірного майна. Доказів, які спростовують режим спільної сумісної власності на спірне майно, до суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку, що житловий будинок, загальною площею 349,80 кв.м., житлова площа 133,85 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок, загальною площею 54,70 кв.м., житловою площею 27,90 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], були побудовані в період перебування позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі та прийняті в експлуатацію в порядку, визначеному законодавством, є об'єктом нерухомого майна, набутого подружжям у шлюбі, тобто об'єктом їх спільної сумісної власності, а відтак і предметом поділу між останніми відповідно до приписів СК України. Суд також прийшов до висновку, що житловий будинок загальною площею 135,90 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER]; автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 2,5, д.н. [NUMBER], були придбані за спільні кошти подружжя в період перебування позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, є об'єктом нерухомого майна, набутого подружжям у шлюбі, тобто об'єктом їх спільної сумісної власності, а відтак і предметом поділу між останніми відповідно до приписів СК України. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, враховуючи те, що в період побудови спірних житлових будинків: житловий будинок, загальною площею 54,70 кв.м., житловою площею 27,90 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]; житловий будинок, загальною площею 349,80 кв.м., житлова площа 133,85 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS], а також в період придбання спірного майна: житловий будинок загальною площею 135,90 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER]; автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 2,5, д.н. [NUMBER], сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на: - житловий будинок, загальною площею 54,70 кв.м., житловою площею 27,90 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]; -житловий будинок, загальною площею 349,80 кв.м., житлова площа 133,85 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS]; -житловий будинок загальною площею 135,90 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS]; -автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER]; -автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 2,5, д.н. [NUMBER]; Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 12869/1438/1439, вартість майна, яке позивач просить залишити у власності відповідачки складає 5 052 400, 00 (п'ять мільйонів п'ятдесят дві тисячі чотириста гривень), при тому, що вартість майна, право власності на яке, позивач просить визнати за ним складає 3 888 460, 00 (три мільйони вісімсот вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят гривень), враховуючи інтереси дітей подружжя, суд погоджується із запропонованим позивачем способом розподілу майна, та вважає за можливе провести поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за позивачем право власності на житловий будинок, загальною площею 310,20 кв.м., житловою площею 135,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], право власності на квартиру [ADDRESS], та виділити йому у власність автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit», державний номерний знак [NUMBER]. В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, визнати за відповідачем право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], право власності автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD державний номер [NUMBER]. В зустрічному позову [PERSON] до [PERSON] слід відмовити, оскільки після уточнення первісної позовної заяви, позивачем було включено автомобіль марки Pajero Sport 2,5 TD MT Invit комплектації S12, кольору Х08, до переліку майна подружжя, яке підлягає поділу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved