Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] яким після уточнення позову просив виділити в натурі його частку із спільної часткової власності із [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] та визнати за ним право власності на відокремлену частину житлового будинку. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилався на таке, йому та відповідачу на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині кожному, належить житловий будинок по [ADDRESS] . При цьому, частки кожного із співвласників цього будинку не виділені в натурі, між співвласниками склався сталий порядок користування спільним майном, який окремим договором не посвідчувався, частки які знаходяться у фактичному користуванні співвласників не є рівними. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. Процесуальні рішення по справі: 28 жовтня 2011 року суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Рудніцьким В.А. постановлено ухвалу про відкриття провадження по даній справі. 14 грудня 2012 року за клопотанням відповідачки [PERSON] ухвалою суду залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] . 27 червня 2012 року ухвалою суду за клопотанням представника відповідача витребувано докази з відділу Держкомзему. 16 жовтня 2012 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів з ТОВ «ІНАГРО» щодо технічної документації із землеустрою, та задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення будівельно-технічної експертизи, провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта. 23 вересня 2013 року провадження у справі відновлено у зв`язку з тим, що до суду надійшов висновок експерта про неможливість проведення експертного дослідження (не виконане клопотання щодо оплати та доступу до об`єкту дослідження). 20 січня 2014 року за клопотанням відповідачки [PERSON] ухвалою суду провадження у справі зупинено на три місяці у зв`язку із смертю відповідача [PERSON] 26 червня 2014 року провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. 02 червня 2015 року провадження було відновлено у зв`язку з тим, що надійшов висновок експерта про неможливість проведення експертного дослідження (відсутність оплати та невиконання клопотання експерта про надання документів). 17.06.2015 року від позивача [PERSON] надійшла скарга про захист та поновлення порушених його процесуальних прав на розгляд справи у розумні строки. 09.07.2015 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено частково, зобов`язано відповідачку усунути перешкоди у користуванні власністю Ѕ частини спірного житлового будинку. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року , рішення Комінтернівського районного суду Одеської області залишено без змін. 06 квітня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 24 травня 2016 року справа поступила у провадження судді Вінської Н.В. розгляд справи призначено на 16 серпня 2016 року. 16 серпня 2016 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, якою позивач просив суд - виділити частку [PERSON] у спірному житловому будинку відповідно до ідеальної; - виділити в натурі частку [PERSON] із спільної часткової власності та визнати за ним право власності на відокремлену частину житлового будинку; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] 19 жовтня 2016 року уточнений позов був прийнятий судом, відповідно ухвали, яка відповідно до на той час діючого цивільно-процесуального законодавства, зокрема ст. 293 ЦПК України не підлягла оскарженню окремо від рішення суду. 19 квітня 2017 року ухвалою суду призначено експертизу за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] . Дана ухвала залишена в силі рішенням апеляційної інстанції від 02 квітня 2018 року. 12 грудня 2018 року провадження у справі було відновлено. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася надавши до суд заяву якою просила розглядати справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав до суду заяву про відкладення судового засідання подавши до суду заяву у якій просить відкласти розгляд справи. Приймаючи до уваги, що з 23.04.2019 року відповідач та його представник жодного разу не з`явились в судові засідання, заявляючи клопотання про відкладення, суд вважає неявку неповажною та відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено що 08 квітня 1967 року бабуся позивача - [PERSON] та мати відповідачки - [PERSON] придбали у братів [PERSON] житловий будинок, розташований в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, по 1/2 частині кожній. В подальшому вказаному будинку було надано юридичну адресу: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 червня 2001 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] , власницею спадкового майна, яке відкрилося після її смерті, а саме 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , який складається з черепашникової будівлі під літ. «А» жилою площею 51,7м.кв., літ.літ. «а», «а2» - прибудов, літ. «а3» - веранди, мезонину, а також з надвірних господарчих будівель та споруд: літ.літ. «Б», «Г», «Е» - сараїв, «В» - вбиральні, «Д» - літньої кухні, «Ж» - вбиральні, «З» - душової, «І», «II» - цистерн, №1-3 - огорожі, та земельної ділянки площею 0,041га, розташованої за тією ж адресою, стала тітка позивача - [PERSON] . На підставі договорів дарування від 07 квітня 2003 року, посвідчених приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйск І.І., реєстрові №№ 656, 658 позивач [PERSON] став власником земельної ділянки площею 0,041га, розташованої по [ADDRESS] , та розташованої на ній 1/2 частини житлового будинку. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями належного їй майна стали її чоловік - [PERSON] та її дочка - [PERSON] , по 1/2 частині за кожним. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем належного йому майна стала його дочка [PERSON] . Отже, власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] є позивач [PERSON] , а власником іншої 1/2 частини вказаного будинку є відповідач [PERSON] . Починаючи з 08 квітня 1967, тобто з моменту придбання житлового будинку у братів [PERSON] між співвласниками склався порядок користування житловим будинком, за яким позивач користується частиною будинку, яка складається з: «2-1» - коридору, «2-2» - веранди, «2-3» - житлової, «2-4» - житлової, «2-5» - кухні, «2-6» - санвузлу, а також господарчих будівель та споруд: «Д» - літньої кухні, «Е» - сараю/«Ж» - вбиральні, «З» - душу, «II» - цистерни, «№3» - огорожі, 1/2 частини №2 - огорожі, а відповідач користується частиною будинку, яка складається з: «1- 3» - житлової, «1-4» - коридору, «1-5» - житлової, частини літ, «а» - прибудови, що складається: «1-1» - веранди, «мезон» - мезоніну, огорожі під № 7,8,9. Тобто у фактичному користуванні позивача перебуває частина житлового будинку яка складає 55,6кв.м., житлова - 25,9 кв.м. (35,3%), та частина яка перебуває користуванні відповідачки [PERSON] складає 101,5кв.м., житлова - 46,1 кв.м. (64,6%). Крім цього, підпорядкована відповідачу [PERSON] частина житлового будинку має самовільно збудовану прибудову під літ. «а4», та самовільну реконструкцію частини прибудови під літ. «а». Вказана реконструкцій частини житлового будинку належного відповідачу була здійснена нею без дозволу та узгодження позивача. На виконання ухвали суду експертом [PERSON] виготовлено висновок №35 судової будівельно-технічної експертизи від 10.10.2017 року. У відповідності до вказаного висновку фактичний порядок користування житловим будинком та господарчими будівлями не відповідає ідеальним частками співвласників. Експерт дійшов висновку про можливість виділу [PERSON] у натурі частки що складає 42/100 частини домоволодіння та скрадається із 2-1 - коридору, площею 8,3 м2; 2-2 - веранди, площею 10,2 м2; .2-3 - житлової, площею 13,5 м2; 2-4 - житлової, площею 12,4 м2, 2-5 - кухні, площею 7,9 м2; 2-6 - санвузлу, площею 3,3 м2; частини мансарди, яка знаходиться над нижче розташовано житловою кімнатою, внутрішніми розмірами: 1,87 м х 3,88 м = 7,3 м2; надвірних споруд: літньої кухня літ. «Д»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Ж»; душ літ. «З»; цистерни літ. «II»; огорожі №3 - 11,21 м; 1/2 частини огорожі №2 - 13,75 м х Ѕ. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення. Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Стаття 379 цього ж Кодексу встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України). Таким чином, виходячи з аналізу змісту наведених вище норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Суд вважає, що запропоновані експертом [PERSON] варіант поділу житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, між [PERSON] та [PERSON] найбільш відповідає ідеальним часткам сторін з урахуванням фактичного користуванням будинком, не потребуватиме складних будівельних робіт з переобладнання. Також необхідно стягнути з [PERSON] компенсацію у розмірі 29 767 грн. 00 коп. на користь [PERSON] за відступлення від ідеальних часток у житловому область будинку. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, за можливе частково задовольнити заявлені позивачем вимоги.

Outcome: approved