overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на такі обставини. 10.12.2011 року померла [PERSON] - бабуся позивача. Після її смерті залишилося спадкове майно яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 7,960 га на території Криничуватської сільської ради. За життя бабуся розпорядилась належним їй майном, склала заповіт, згідно якого належну їй земельну ділянку заповіла [PERSON] Просить суд визначити йому додатковий строк терміном шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на позовних вимогах наполягає. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й та на підставі ст. 1272 ЦК України підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 10.12.2011 року померла [PERSON] - бабуся позивача (а.с. 6). Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 7,960 га на території Криничуватської сільської ради (а.с.5). За життя [PERSON] розпорядилась належним їй майном, склала заповіт, згідно якого належну їй земельну ділянку заповіла [PERSON] (а.с. 7). При зверненні позивача до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 4). Причинами пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини було те, що позивач отримав невірну консультацію у сільській раді, та вважав, що фактично прийняв спадщину оскільки останні роки проживав разом з бабусею, доглядав її та поховав за власні кошти. Згідно викладеного суд дійшов висновку, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, у якому просить суд визначити йому додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки паю [NUMBER], розташованої на території Підгорівської сільської ради. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що у нього були відсутні належні документи, які необхідні для оформлення спадщини. У зв'язку з цим йому було рекомендовано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася. В своїй письмовій заяві позов визнала у повному обсязі, просить суд розглянути справу у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть № 13 від 24.02.2011 року та копією свідоцтва про смерть. Рішенням Старобільського районного суду від 23.04.2014 року встановлено факт проживання позивача [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] однією сім'єю з травня 2005 року по 23 лютого 2011 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки [NUMBER] площею 3,6994 га, розташованої в межах Підгорівської сільської ради. Факт належності спадкового майна померлому [PERSON] підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач [PERSON] з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини у зв'язку з тим, що у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] є спадкоємцем за законом на підставі ст. 1264 ЦК України. З урахуванням вищевикладеного суд позов задовольняє. На підставі ст. ст. 1264, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, у якому просить суд визначити йому додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 12 березня 2015 року. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що 12 березня 2015 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді частки в квартирі [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки він є інвалідом 2 групи і в 2015 році знаходився на періодичному обстеженні в м. Києві, а між обстеженнями не міг цього зробити за станом здоровя. У звязку з цим йому було рекомендовано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. В своїй письмовій заяві позов визнав, просить суд розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: 12 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.4). Факт родинних відносин позивача з померлою матірю підтверджується копією свідоцтва про народження позивача(а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді частки в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач [PERSON] з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки він є інвалідом 2 групи і в 2015 році знаходився на періодичному обстеженні в м. Києві. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. З урахуванням вищевикладеного суд позов задовольняє. На підставі ст. ст.1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла 28 червня 2014 року в м. Мамоново Багратіонівського району Калінінградської області Російської Федерації . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що [PERSON] позивачу відповідно до заповіту від 11 червня 2002 року заповідала квартиру №10 в будинку по вул.. Пушкінській, 14 міста Кам'янець-Подільського. Донька померлої [PERSON] передала із Російської Федерації свідоцтво про смерть в 20 числах квітня 2016 року, а вже 27 квітня 2016 року позивач звернувся до нотаріуса , однак було відмовлено, оскільки було пропущено встановлений законом строк про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, на адресу суду подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Заслухавши представника позивача , вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], померла 28 червня 2014 року в місті Мамоново Багратіонівського району Калінінградської області Російської Федерації, що підтверджується копією свідоцтва про смерть , виданого відділом РАЦСу адміністрації муніципального утворення «Мамоновського міського округу» Калінінградської області , актовий запис № 58 від 30 червня 2014 року. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 43721136 від 27.04.2016 року вбачається , що в спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла 28 червня 2014 року. З листа приватного нотаріуса Кам'янець - Подільського міського нотаріального округу [PERSON] за № 64/01-16 від 27.04.2016 року вбачається, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини. З копії заповіту від 11 червня 2002 року, посвідченого нотаріусом Багратіонівського нотаріального округу Калінінградського округу Російської Федерації, Алексєєвою Менірою Мідхатівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2442 вбачається, що [PERSON] заповідала [PERSON] квартиру № 10 в будинку по вул.. Пушкінській, 14 міста Кам'янець-Подільського Суд вважає, причину пропуску строку на подання заяви на прийняття спадщини поважною, а тому він підлягає поновленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 19 березня 2004 року в місті Кам'янці Подільському. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і пояснила, що позивач в липні 2015 року дізнався про наявність заповіту на його імя. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , позов визнав. Заслухавши представника позивача, відповідача , вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] помер 19 березня 2004 року в місті Кам'янці Подільському, що підтверджується копією свідоцтва про смерть , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець Подільському Кам'янець Подільського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 197 від 20березня 2004 року З листа приватного нотаріуса Кам'янець - Подільського районного нотаріального округу , [PERSON], від 29 вересня 2015 року за № 136/01-16 вбачається, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини. З копії заповіту від 22 травня 1997 року , посвідченого секретарем Бронівської сільської ради Волочиського району вбачається, що [PERSON] заповідав все своє майно позивачу. Суд вважає, причину пропуску строку на подання заяви на прийняття спадщини поважною, а тому він підлягає поновленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні доводів позовних вимог, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину Враховуючи наведене на підставі ст. ст. 19, 161 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання доньки [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], яка з народження проживала у його матері [PERSON] У матері дитини проявляються галюцинації та інші неадекватні дії, через психічне захворювання, що загрожує життю та здоровю дитини. Також відповідачка не піклується про доньку, не проявляє до неї материнської турботи. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнала. Представник органу опіки та піклування [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доцільність визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах до 31.01.2010 року. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 9), яка проживає з [PERSON], матірю позивача. Після народження дитини у [PERSON] виявилось загострення психічного захворювання, яке виразилось у неадекватних діях по відношенню до доньки /тримання дитини над газовою плитою при відчиненому вікні/. Як вбачається з довідки лікаря-психіатра Комсомольської міської лікарні від 03.02.2010 р. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра з приводу хронічного психічного захворювання. За станом здоровя здійснювати догляд за дитиною не може. (а.с. 15). Факти неадекватної поведінки відповідача в побуті, в т.ч. по відношенню до малолітньої дитини підтвердили суду свідки [PERSON] та [PERSON] Ситуація, що склалася в сімї [PERSON] неодноразово була предметом розгляду на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. 19 лютого 2010 року на черговому засіданні комісії було прийняте рішення про надання висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] 16 березня 2010 року в інтересах малолітньої [PERSON], виконкомом Комсомольської міської ради було надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] з врахуванням того, що мати [PERSON] в силу свого захворювання може зашкодити здоровю та розвитку дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Відповідач за першим позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Враховуючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, суд згідно з вимогами ч. 6 ст. 259 ЦПК України вважає за необхідне відкласти складання повного рішення суду на строк не більше як десять днів, тобто до 14 травня 2018 року та проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі ст.ст. 141, 151, 153, 160, 161 СК України, Конституції України, Декларації прав дитини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просив задовольнити, судове засідання провести без його участі та без фіксації технічними засобами. В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, просив судове засідання провести без його участі та без фіксації технічними засобами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08 лютого 2008 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрований в реєстрі за №498. Згідно п.1 договору, сторони по справі прийняли в рівних частках в дар трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка в цілому складається з: 1 - коридор; 2 - кухня; 3,4,7 - житлові кімнати, житловою площею - 36,70 кв.м.; 5 - ванна; 6 - туалет, загальною площею - 57,90 кв.м.. У відповідності до вимог ст.182 ЦК України, вказаний договір було зареєстровано в КП «Білгород-Дністровське БТІ», що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 25.01.2008 року. Позивач фактично з моменту набуття права приватної власності на ? частину спірної квартири позбавлений належним чином користуватися частиною квартири, відповідач з родичами зайняли квартиру, чим створюють позивачу суттєві перешкоди в користуванні та проживанні. В добровільному порядку вирішити питання відповідач відмовляється, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Згідно ч.1,3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч.3 ст.358 ЦК україни, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення права власності. В позові вказано, що [INFO] в с. Виноградове Цюрупинського району Херсонської області померла бабуся позивача (матір відповідача) [PERSON]. Їй на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Ще за життя бабусі, починаючи з серпня 2005 року, позивач переїхав до цього будинку і став проживати в ньому. Саме за кошти позивача було здійснено ремонт та оформлення документів на будинок. А бабуся проживала разом із його батьком (відповідачем). Оскільки позивач постійно знаходився у робочих поїздках за межами України, то до спірного будинку він приїжджав не більше ніж двічі на рік. Позивач, за зароблені ним за кордоном кошти, здійснив ремонт в будинку, а також в квартирі де проживали його батько та його бабуся, також допомагав їм грошима. Сторони домовились, що будинок, в якому проживає позивач, буде належати позивачеві. Позивач продовжував їздити за кордон і заробляти кошти, допомагати матеріально і бабусі і батькові, проживав у спірному будинку та здійснював його благоустрій. Так продовжувалось і після смерті бабусі і триває дотепер, вже на протязі більше десяти років. Від позивача надійшла заява, в якій просить задовольнити його позов та розгляд справи провести за його відсутністю. Від представника відповідача надійшла заява, в якій визнає позовні вимоги та просить розгляд справи провести за його відсутністю. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.. Таким чином, позов підлягає задоволенню оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 10, 60, 61, 174 ч. 4, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення права власності на частку в спільному майні подружжя, в якому просив визнати за ним, право власності на ? частку квартири 224, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, ними у 2005 році за спільні кошти була придбана квартира [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 27.05.2005 року за реєстраційним номером 898. В договору купівлі-продажу спірної квартири, відсутні дані, що квартира є спільною власністю подружжя. Згідно даного договору квартира належить відповідачці. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Заяв про відкладення слухання справи не надійшло. За клопотанням представника позивача та у відповідності зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира № 224, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповіднодоговору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 27.05.2005 року за реєстраційним номером 898, належить [PERSON] Дана спірна квартира придбана за спільні кошти позивача та відповідача, коли вони вже знаходились у шлюбі, але в договорі відсутні дані, що вона є спільною власністю подружжя. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної власності Відповідно ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. У разі поділу спільного сумісного майна подружжя, у відповідності зі ст. 70 СК України, частки є рівними. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд вважає, що відповідачем не надано належних доказів які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved