Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Василівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок садибного типу, розташованого за адресою: с. Василівка, вул. Фрунзе, 24, загальною площею 75,8кв.м.. В обґрунтування позову зазначається, що з 10 серпня 2003 року [PERSON] зі своєю сімєю проживають в [INFO]. В даному будинку сімя [PERSON] проживає з дозволу власника будинку [PERSON], який особисто передав ключі від будинку позивачу, без укладання будь-якого договору. Протягом більше ніж 10 років позивач із сімєю постійно проживали в зазначеному будинку, здійснювали поточні та капітальний ремонт, сплачували комунальні послуги та користувалися будинком та господарськими забудовами, як власним майном відкрито та безперервно. Таким чином позивач вважає, що згідно ст. 344 ЦК України має право набути право власності на майно за набувальною давністю. Позивачем до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує та додатково зазначив, що у 2003 році виїхав з села Василівка на постійне місце проживання до [INFO]. Перед відїздом ключі від дому № 24 по вул.. Фрунзе в с. Василівка передав сімї позивача для їх проживання у зазначеному будинку. Не заперечує проти того, щоб право власності на домоволодіння було оформлено на позивача. Заяви від всіх сторін надійшли до суду у попередньому судовому засіданні, що згідно ст. 130 та 175 ЦПК України, є підставою для розгляду справи по суті, саме у попередньому судовому засіданні Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що домоволодіння № 24 по вул.. Фрунзе в с. Василівка належить [PERSON]. У 2003 році [PERSON] виїхав з с. Василівка до м. Ковеля Волинської області на постійне проживання. Сімя [PERSON] з дозволу [PERSON] з 2003 року користується домоволодінням № 24 по вул. Фрунзе в с. Василівка Каховського району Херсонської області. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Зі змісту наведених норм цивільного законодавства, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення для вирішення справи. Як зазначено вище власником спірного майна є [PERSON], який у 2003 році передав домоволодіння № 24 по вул. Фрунзе в с. Василівка у користування сімї [PERSON]. Сімя позивача протягом 12 років користувалася зазначеним домоволодінням відкрито та безперервно. Протягом всього строку користування сімя позивача здійснювала поточні та капітальний ремонт дому, сплачувала комунальні платежі та не приховувала користування домоволодінням від інших осіб. Згідно наданого до суду Технічного паспорту вбачається, що будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною вище адресою побудовано у 1990 році, тобто колишнім власником майна, а тому не є самовільно побудованими спорудами. Судом при вирішенні спору також враховано, що Василівська сільська рада проти задоволення позову не заперечує, і, крім того, радою надано довідку від 24 липня 2015 року № 748, згідно якої у погосподарській книзі № 1, за особовим рахунком № 0059-3 закріплено домоволодіння № 24 по вул.. Фрунзе, власником якого вписано саме позивача за давністю користування. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомості щодо спірного обєкту відсутні. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на домоволодіння № 24 по вул.. Фрунзе в с. Василівка, за набувальною давністю, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved