Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Жовтневого району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, в уточненій редакції якої від 07.12.2016 року просив суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], визначити позивачеві способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] таким чином: щотижня з 16.00 годин п'ятниці до 19.00 годин неділі за місцем проживання (перебування) батька без присутності матері [PERSON], з правом батька [PERSON] самостійно особисто забирати дитину [PERSON] з дошкільного (шкільного)закладу; щороку з 10.00 годин 03 січня до 19.00 годин 10 січня (зимові свята) за місцем проживання (перебування)батька без присутності матері [PERSON]; щороку [INFO] з 14.00 годин до 20.00 годин ( в день народження сина [PERSON]) та щороку [INFO] з 12.00 годин до 20.00 годин ( в день народження батька [PERSON]), щороку [INFO] з 12.00 годин до 20.00 годин (в день народження брата [PERSON]) за місцем проживання (перебування) батька без присутності матері [PERSON];щороку з 10.00 годин 15 липня до 15.00 годин 30 серпня (літні канікули) за місцем проживання (перебування) батька без присутності матері [PERSON] Крім того, позивач просив суд зобов'язати [PERSON] повідомляти позивача про зміну фактичного місця перебування дитини, [PERSON], [INFO], не пізніше наступного дня з дня настання таких змін. Позов мотивований тим, що з відповідачем позивач з лютого 2010 року по грудень 2014 року проживав однією сім'єю. [INFO] року у них народився син [PERSON]. На початку 2015 року стосунки з [PERSON] погіршились, між ними виникли конфліктні відносини на грунті особистих неприязних стосунків, які призвели до спірних питань щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні їх спільного сина [PERSON]. Внаслідок чого відповідачка з 2015 року дозволяла позивачеві спілкуватись з сином лише декілька разів, посилаючись на те, що таке спілкування не відповідатиме інтересам дитини, порушуватиме нормальний уклад життя сина, негативно вплине на його розвиток, та навіть носитиме загрозу для його життя та здоров'я. Неодноразові намагання позивача вирішити мирним шляхом проблему у спілкуванні та вихованні дитини не принесли будь-якого результату. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідачки, якю вона перешкоджає позивачеві приймати участь у вихованні дитини та взагалі вільно спілкуватись з сином, порушуються не тільки батьківськи права [PERSON], а ще й шкодить інтересам та потребам їх сина. Позивач зазначає, що [PERSON] продовжує і на теперішній час чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, що також підтверджує факт її звернення до суду із зустрічним безпідставним позовом про позбавлення батьківських прав відносно їх спільного сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та на докази, що містяться в матеріалах справи, наполягали на його задоволенні у повному обсязі. При цьому позивач пояснив суду, що він ніколи не самоусувався від виконання своїх батьківських обов'язків, а навпаки піклувався про фізичний та духовний розвиток малолітнього [PERSON], його оздоровлення, забезпечення його всіма необхідними речами, іграшками, харчуванням, медичним доглядом, створив належні умови для проживання сина за місцем проживання його матері, замовивши та оплативши ремонт у її квартирі, неодноразово повністю фінансував літній морський відпочинок сина разом з [PERSON] та її старшим сином. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано належні докази, що містяться в матеріалах справи ( а.с. До початку розгляду справи по суті відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, який ухвалою суду прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надано до суду висновок від 23.11.2016 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідачка [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 224 том 1, а.с. 5 том 2) , у судове засідання 08.12.2016 року не з'явилась, подала заяву про відкладення розгляду справи через неможливість з'явитися до суду у зв'язку з особистими обставинами. Повторно [PERSON] не з'явилась у судове засідання 17.01.2017 року , в порушення вимог ч.2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила. Від [PERSON] не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, [PERSON], не повідомивши суд про причини своєї особистої неявки у судове засідання 17.01.2017 року , не з'явилась в судове засідання без поважних причин. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. За клопотанням позивача [PERSON], у зв'язку з повторною неявкою у судове засідання позивача за зустрічним позовом [PERSON] ухвалою суду від 17.01.2017 року на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача [PERSON] ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгяд справи за його відсутності. Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надано до суду висновок щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши доводи позивач, його представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Після припинення сумісного проживання у зв'язку з неприязними стосунками сторони почали проживати окремо , іх спільнй малолітній син [PERSON] залишився з матір'ю [PERSON] (а.с. 82). Підставою звернення до суду стало те, що з 2015 року сторони не можуть дійти згоди щодо участі батьків у вихованні їх сина. Відповідно до висновку Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської від 23.11.2016 року за № 690 (надалі висновок № 690) зазначено за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO],визначивши час : перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 годин до 19-00 годин; два тижні влітку для оздоровлення (а.с.239-241 том 1). За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо, кожен з батьків позитивно характеризується (а.с. 73, 75, 76 том 1), позивач на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2 групи та отримує пенсію (а.с. 239 том 1). Крім того, як зазначив [PERSON] у судовому засіданні, він отримує доходи також з інших джерел. Як зазначено у висновку № 690, позивач відвідує святкові ранки, які проходять у КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 265, який відвідує малолітній син сторін [PERSON]. Разом з [PERSON] [PERSON] в травні 2016 року організовував святкування дня народження Кості в групі, яку він відвідує. Зі слів вихователя дитини [PERSON], [PERSON] щомісяця телефонує їй та цікавиться самопочуттям, станом здоров'я та успіхами сина. Оплата за харчування дитини здійснюється своєчасно. В травні 2016 року [PERSON] в якості благодійної допомоги відремонтував пилисос для дошкільного закладу. [PERSON] придбана велика кількість детячих речей для сина, на підтвердження чого надано копії товарних чеків, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом у судовому засіданні( том 1 а.с. 143-157). Отже, твердження відповідачки щодо ухилення позивача від виховання та утримання малолітнього [PERSON], які зазначені у її заявах, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. За рекомендацією Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради та згодою батьків 31.10.2016 року було проведено психологічне тестування малолітнього [PERSON], в результаті якого психологом зроблено висновок про присутній емоційний зв'язок та стійку психологічну прихільність дитини до обох батьків. Однак, мати грає більшу роль у становленні психіки дитини, що суд приймає до уваги. Вказані обставини щодо більшої ролі матері у становленні психіки сина дійсно і мають місце бути, враховуючи вік малолітнього [PERSON] та окреме проживання сина від батька, перешкоджання відповідача, в тому числі в присутності дитини, вільному та не обмеженому спілкуванню позивача зі своїм рідним сином, якого він любить та піклується про його фізичний та духовний розвиток, його оздоровлення, забезпечує його необхідними речами, іграшками, харчуванням, медичним доглядом, створив належні умови для проживання сина за місцем проживання його матері, замовивши та оплативши ремонт у її квартирі, що підтверджується належними доказами, дослідженим у судовому засіданні ( том 1 а.с. 133-135, 137, 143-157, 165-173). Приділяє позивач увагу і належному відпочинку, оздоровленню не тільки свого сина [PERSON], а і його матері з її старшим сином, про що свідчить неодноразово фінансування позивачем морського їх відпочинку влітку (а.с. 142 том 1 ). Протиправне перешкоджання відповідачки спілкуванню позивача з його малолітньою дитиною, [INFO], підтверджується і висновком інспектора Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 16.12.2016 року. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Вказаною нормою закону гарантовано право того з батьків, хто проживає окремо, на особисте побачення з дитиною, тобто без присутності інших осіб, в тому числі й іншого з батьків. Частиною 2 ст. 159 СК України встановлено, що суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи лише в окремих випадках і якщо це викликано інтересами дитини. В цьому випадку суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Фактично судом встановлено, що малолітня дитина, [PERSON], [INFO], проживає з матірю [PERSON], яка дійсно чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Відповідно до висновку Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської від 23.11.2016 року за № 690 було встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], а саме було призначено дні зустрічей батька з малолітнім сином: перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 годин до 19-00 годин та два тижні влітку для оздоровлення (а.с.239-241 том 1). Позивач частково погодився з вказаним висновком, посилаючись на безпідставне обмеження його права у вихованні своєї дитини шляхом визначення недостатнього часу для вільного спілкування , прийняття особистої участі у житті дитини. Виходячи з положень ст. 157 СК України, якою батькам гарантоване право на особисте побачення з дитиною, суд вважає правильним обумовити побачення батька з дитиною без присутності матері [PERSON]. Приймаючи до уваги інтереси дитини, права обох батьків щодо виховання малолітнього [PERSON], який в свою чергу також має право спілкуватись зі своїм братом [PERSON], який проживає з позивачем, виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про збільшення часу побачень, надавши позивачеві право побачень з дитиною: перша, третя п'ятниця з 16.00 годин до 19.00 годин суботи щомісяця з правом батька [PERSON] самостійно особисто забирати дитину [PERSON] з дошкільного (шкільного) закладу з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері [PERSON] та друга, четверта неділя щомісяця з 10-00 годин до 19-00 годин з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері [PERSON]. Умови проживання позивача , де [PERSON] буде знаходитись разом з батьком під час його відвідування , відповідають інтересам дитини , що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 186-192 том 1). Щодо позовних вимог, про встановлення додаткових днів побачень у святкові дні , то в цій частині суд приходить до висновку щодо часткового задоволення. А саме вважає за доцільне надати додаткові дні побачень у свята - на дні народження, а саме : встановити можливість щороку [INFO] ( в день народження сина [PERSON]) з 14.00 годин до 19.00 годин та щороку [INFO] ( в день народження батька [PERSON]) з 14.00 годин до 19.00 годин спільного відпочинку [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька без присутності матері [PERSON]. Крім того, суд вважає можливим задовольнити вимогу позивача щодо встановлення йому часу для спільного оздоровчого відпочинку з сином протягом літнього періоду тривалістю два тижні без присутності матері [PERSON]. Однак, при цьому суд вважає за доцільне, враховуючи інтереси матері та дитини, покласти на батька обов'язок узгоджувати період виїзду з дитиною на оздоровчий відпочинок та місце такого відпочинку з урахуванням стану здоров'я дитини. Порушені права позивача також підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO], не пізніше наступного дня з настання цих подій. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх недоведеністю. Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial