Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головлівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - земельні ділянки, які розташовані на території Головлівської сільської ради Славутського району Хмельницької області. Позов обґрунтовує тим, що в [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно в т.ч. у вигляді двох земельних ділянок - для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Проте нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник Головлівської сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце та розгляду справи, не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Головлівської сільської ради Славутського району Хмельницької області [PERSON] померла [INFO] року в м. Нетішин Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №8 (а.с.6). [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження від 27.09.1957 серія та номер [NUMBER], виданого Головлівською сільською радою Славутського району Хмельницької області (а.с.7). В подальшому, уклавши шлюб, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», як видно з даних копії свідоцтва про шлюб від 03.02.2005 серія та номер [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції в Луганській області (а.с.8). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 11.12.2017 за життя [PERSON] була власником сертифіката на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою [ADDRESS], що також підтверджується відповідним Державним актом на право приватної власності на землю та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11-13). Також згідно даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.02.2018 [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5793 га, розташована в с. Головлі Славутського району Хмельницької області (а.с.16). Однак згідно даних оголошення, розміщеного в газеті «Пульс» від 28.09.2017 року державний акт на паво власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] загублено (а.с.21). Отже, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли вищевказані земельні ділянки. За даними заповіту від 04 квітня 2002 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження щодо всього належного їй майна на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. (а.с.48). Однак згідно даних спадкової справи №347/2016, заведеної після її смерті, інші спадкоємці, крім позивача, надали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с.45,47). Згідно відповіді нотаріуса від 30.11.2018 року №1359/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,8293 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.34). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1225 ЦКУ право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач не має змоги отримати правовстановлюючі документ на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позовні вимогі про визнання права власності на спірні земельні ділянки, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved