Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. 11.10.2017 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву до відповідачів Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, Буринської районної державної адміністрації Сумської області Успенської сільської ради Буринського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що [INFO] в с.Михайлівка Буринського району Сумської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі, на земельну частку (пай), розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформила спадкових прав і померла [INFO]. Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, яка складається з вищевказаної земельної частки (паю), яка належала [PERSON]. При житті [PERSON] склала заповіт від 23.11.2006 року, що був посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачу. Позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса Анохіна О.В. і на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Нещодавно позивач звернулася до нотаріуса з питанням оформлення спадщини на вищевказане майно - земельну частку (пай), але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через те, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - земельну частку (пай) був втрачений. Оригінал сертифікату був втрачений за невідомих позивачу обставин. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, розташованої на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 02 квітня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 540. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує ( а.с. 55). Представник відповідача - Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю ( а.с. 42). Представник відповідача - Буринської районної державної адміністрації Сумської області у судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю ( а.с. 54). Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Михайлівка Буринського району Сумської області помер у [PERSON] (а.с.7). [PERSON] з 02.01.1961 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки Михайлівської сільської ради Буринського району від 07.07.2017 року №569, [PERSON] постійно проживав у с.Михайлівка Буринського району ( а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Буринським відділом Держгеокадастру було видано довідку №84-1/14617 від 07.07.2017 року про те, що дійсно [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано 02.04.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 540, який посвідчує право на земльну частку (пай) розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах на території Михайлівської сільської ради Буринського району (а.с.15). З листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі № 169/0/146-17 від 06.10.2017 р. вбачається, що [PERSON] не отримував державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER] ( а.с. 39). З приводу втрати сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] зроблено відповідне оголошення у Буринській районній газеті «Рідний край» ( а.с. 20). З листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі від 07.07.2017 року № 84-1/146-17 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі дублікату сертифікату на земельну частку (пай) на ім'я померлого (спадкодавця), оскільки така видача не передбачена законодавством та зазначено, що сертифікат виготовлявся в одному екземплярі, який був виданий власнику сертифіката, також позивачу було рекомендовано звернутись до суду ( а.с. 14). Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, відповідно до вищевказаного Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи членом КСП, був включений до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю серії Серії [NUMBER], виданого колгоспу «ім. Воровського» с.Михайлівка 25.05.1995 року ( а.с. 9-11), реалізував своє право на земельну частку (пай), площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Михайлівської сільської ради, отримавши сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд доходить висновку, що право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,91 га в умовних кадастрових гектарах на території Михайлівської сільської ради було посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина останнього - [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року), являючись спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформила спадкових прав, що підтверджується довідкою Михайлівської сільської ради Буринського району від 07.07.2017 року №569 (а.с. 19). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.529 ЦК Української PCP (1963 року) дружина померлого є спадкоємцем першої черги за законом. [INFO] в с.Михайлівка Буринського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 4). При житті [PERSON] склала заповіт від 23.11.2006 року, що був посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області та зареєстрований в реєстрі №136, в якому все своє майно, яке їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить і право на вищевказану земельну частку (пай). Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки подав відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України до нотаріуса заяву про прийняття спадщини ( а.с. 47). З копії спадкової справи №220/2013 після померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач 24 січня 2014 року звернувся до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Анохіна О.В. про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. На частину спадкового майна позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.01.2014 року ( а.с. 47-53). З листа приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Анохіна О.В. від 07.07.2017 року № 468/01-16 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну часку (пай), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку ( пай) на ім'я [PERSON], який помер [INFO] ( а.с. 16). Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] не має, що підтверджується копією спадкової справи №220/2013 та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) ( а.с. 43-53 ). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права на спадкове майно в судовому порядку. Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved