Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 93) та прохає визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом - будинком [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конотопською районною державною нотаріальною конторою 10 липня 2001 року за реєстровим № 1-2420. Він зареєстрував відповідачів у належному йому на праві власності будинку, але вони з червня 2014 року не проживають у вказаному будинку, в ньому відсутні їх речі. Проте добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідачі відмовляються, чим створюють йому перешкоди у користуванні приватною власності. Тому, відповідно до ст. ст. 319, 391 ЦК України, прохає суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (а.с. 103, 104) позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, в той час як вони належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 98) про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 224 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Представник заінтересованої особи - Конотопської районної державної адміністрації за довіреністю Гавриленко А.С. (а.с. 105) проти задоволення позову в частині вимог [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом [PERSON], який народився [INFO] та є неповнолітнім, заперечує. Ввважає, що у разі визнання його таким, що втратив право користування житлом будуть порушені його майнові права. В іншій частині проти задоволення позову не заперечує. Заінтересована особа: виконавчий комітет Дубов»язівської селищної ради Конотопського району Сумської області в судове засідання не з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без участі його представника (а.с. 96). Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок № 34, який на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конотопською районною державною нотаріальною конторою 10 липня 2001 року за реєстровим № 1-2420, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 4, 5). Згідно положень ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власник майна володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що відповідачі [PERSON], яка народилася [INFO], [PERSON], який народився [INFO], та [PERSON], який народився [INFO], зареєстровані у будинку [ADDRESS] з 6 серпня 2014 року (а.с. 19-21). Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] та зареєстрована за вказаною адресою з 12 травня 1995 року. Вона добре знає відповідачів, так як донька [PERSON] є її сусідкою та проживає за адресою: [ADDRESS]. Їй відомо, що [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] проживала у буд. [ADDRESS] до вересня 2014 року, а потім вона забрала з будинку речі та поїхала до м. Києва. [PERSON] та [PERSON] також залишили будинок [PERSON] та перейшли проживати до будинку сестри по [ADDRESS]. На даний час [PERSON] поїхав на заробітки, а [PERSON] проживає та навчається в м. Конотопі Сумської області, а не вихідні приїздить до с. Сім»янівка Конотопського району Сумської області в гості до сестри. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS], буд. 36 та зареєстрована за вказаною адресою з 12 травня 1995 року. Будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], але він у вказаному будинку не проживає. Їй відомо, що [PERSON] хотів продати будинок [ADDRESS] [PERSON], а тому зареєстрував її та дітей у вказаному будинку, а потім [PERSON] відмовилася придбати будинок та залишила його, але залишилася зареєстрованою у вказаному будинку. [PERSON] та діти проживали у будинку, який належить на праві власності [PERSON], до вересня 2014 року, а потім залишили будинок. [PERSON] виїхала до м. Києва та коли приїздить в село, то проживає у доньки за адресою: [ADDRESS]. Їй також відомо, що [PERSON] фактично проживає в м. Конотопі Сумської області. Коли він приїздить в село, то також зупиняється у сестри. У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків, так як вони повністю узгоджуються з іншими, зібраними у справі доказами, будь-якої заінтересованості свідків в результатах розгляду справи встановлено не було. За повідомленнями Дубов»язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 6 серпня 2014 року (а.с.27-29). Як вбачається з довідок виконавчого комітету Дубов»язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживають (а.с. 8-10, 11). В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у [ADDRESS] з вересня 2014 року, залишили вказаний будинок добровільно, у будинку відсутні їх речі, будь-якої домовленості між ними та власником житла [PERSON] щодо їх тимчасової відсутності за місцем реєстрації за умови збереження за ними права користування житлом не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що реєстрація відповідачів у будинку створює позивачеві перешкоди у користуванні майном та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житлом будинком [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 640 грн 00 коп (по 320 грн 00 коп з кожного) (а.с. 1).

Outcome: approved