Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ЗАТ «СК «АХА Страхування» в особі Дніпропетровської філії ЗАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі договору № 1849-а/09дз добровільного страхування наземного транспорту від 04 вересня 2009 року відповідач взяв на себе зобов'язання компенсувати збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками. 07 січня 2010 року о 02 годині громадянка [PERSON], керуючи належним позивачу транспортним засобом «Мітсубісі Лансер» д/н [NUMBER] рухалась на перехресті вул. Ворошилова та вул. Рогальова в м. Дніпропетровську, де не впоравшись з керуванням транспортного засобу, не дотримала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановки внаслідок чого скоїла наїзд на перешкоду. Вина [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07 січня 2010 року серії АЕ № 296292, протоколом огляду місця ДТП, схемою пригоди, фотографією з місця дорожньо - транспортної пригоди. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2010 року [PERSON] на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 12 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. 08 лютого 2010 року відділом Державтоінспекції при УМВС України в Дніпропетровській області була надана довідка про ДТП для пред'явлення для страховика. Так після встановлення факту пошкодження автомобіля позивач звернувся до відповідача за страховим відшкодуванням, однак листами від 12 квітня 2010 року, 27 квітня 2010 року та 02 червня 2010 року, відповідач відстрочував виплату страхового відшкодування, скільки відповідачем не було отримано пояснення учасників ДТП, копії схеми, та копія протоколу. На останнє звернення позивача до відповідача від 01 листопада 2013 року за вих. 324 останній повідомив позивачу, що листом від 05 квітня 2011 року йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки [PERSON] не надав страховій компанії підтвердження того, що [PERSON] мала право керувати транспортним засобом. Згідно п. 7 договору № 1849-а/09дз добровільного страхування наземного транспорту від 04 вересня 2009 року, особами які можуть бути допущенні до керування є особи, які мають право керувати транспортним засобом на законних підставах. В момент скоєння ДТП позивач знаходився в своєму автомобілі на сидінні пасажира праворуч від водія. Оскільки згідно правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу у разі відсутності в транспортному засобі його власника, повинен мати при собі документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом. Тому позивач просить суд визнати ДТП що мало місце 07 січня 2010 року о 02 годині за участю [PERSON], яка керувала транспортним засобом «Мітсубісі Лансер» д/н [NUMBER] - страховим випадком відповідно до договору № 1849-а/09дз добровільного страхування наземного транспорту від 04 вересня 2009 року та стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 82 903 грн. 50 коп. Представник позивача в судове засідання не з*явився про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином просив слухати справу за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з*явився про день час та місце розгляд у справи повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані, суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» страхування наземного транспорту є добровільним видом страхування, тому він здійснюється у відповідності до договору. З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку. Згідно стаття 6 Закону України «Про загально обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортнимх засобів» Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Стаття 33-1 Закону України «Про загально обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Згідн ст. 35 Закону України «Про загально обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає,для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно ст. 37 Закону України «Про загально обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору № 1849-а/09 дз добровільного страхування наземного транспорту від 04 вересня 2009 року , ЗАТ СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов*язання компенсувати [PERSON] збитки які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками /а.с.9-12/. 07 січня 2010 року о 02 годині громадянка [PERSON], керуючи належним позивачу транспортним засобом «Мітсубісі Лансер» д/н [NUMBER] рухалась на перехресті вул. Ворошилова та вул. Рогальова в м. Дніпропетровську, де не впоравшись з керуванням транспортного засобу, не дотримала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановки внаслідок чого скоїла наїзд на перешкоду. 27 січня 2010 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням /а.с. 16/. 07 січня 2010 року відділом Державтоінспекції при УМВС України в Дніпропетровській області було надано довідку про ДТП /а.с.13-14/. 07 січня 2010 року позивачем було подано заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Листом від 12 квітня 2010 року позивачу було повідомлено про необхідність надання пояснення учасників зазначеного ДТП, копії схеми ДТП та копії протоколу огляду місця ДТП /а.с. 19/. Пункт 22.3.1 Договору Страховик має право перевіряти достовірність повідомлення Страхувальником інформації та наданих документів. Відповідно до п. 24.3 Договору Страховик має право запросити від Страхувальника інші документи відносно причин та обставин страхової події, якщо відсутність цих документів у Страховика робить для нього не можливим визначення обставин страхової події. Згідно п. 22.3.8 Договору у випадках виникнення розбіжностей та суперечок між Страховиком та Страхувальником з приводу кваліфікації події Страховик має право відстрочити виплату страхового відшкодування для перевірки достовірності наданих Страхувальником даних про настання страхової події ... до моменту отримання відповідей на запити. Оскільки в рамках розслідування обставин випадку було встановлено, що на момент ДТП [PERSON] керувала транспортним засобом без законних підстав, 27 квітня 2010 року відповідач повідомив позивача про необхідність надати докази підтвердження на право керування автомобілем Мітсубісі Лансер держ. номер. [NUMBER] водієм [PERSON] /а.с. 20/. 02 червня 2010 року відповідачем було прийнято рішення про відстрочення прийняття рішення стосовно пошкодження автомобіля до отримання відповідей на запит /а.с. 21/. Листом від 15 квітня 2011 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 26.4.14 договору страхування, відповідно до якого страхувальник має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо збитки виникли під час керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом на законних підставах /а.с. 22/ Листом від 27 листопада 2013 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування/а.с. 23/. Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, позивач зобов'язаний був довести ту обставину що на момент ДТП він знаходився на пасажирському сидінні свого автомобіля, однак ні до суду ні до страхової компанії таких доказів надано не було, хоча відповідач повідомляв позивача про необхідність надання даних доказів до страхової компанії. Суду було надано позивачем кошторис стосовно пошкоджень автомобіля позивача який становить 82 903 грн. 50 коп., однак згідно звіту № 32 від 15 лютого 2010 року складеного аварійним комісаром, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мітсубісі Лансер» дер. номер [NUMBER] склала 79 852 грн., коли ринкова вартість транспортного засобу на момент оцінювання дорівнювала 84 127 грн. 12 коп. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню. Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування не знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання тап не підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed