Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 1,6071 га та 0,7388 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №050273 та серії ЖТ 050274 виданих 10 січня 2003 року на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації від 27 листопада 2002 року за №342, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23 та № 24, кадастрові номери земельних ділянок №1824286500:08:000:0151 та №1824286500:07:000:0109. Мотивує це тим, що при зверненні до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (за правом представлення) на вказану земельну ділянку, у звязку з тим, що державні акти видані після смерті баби [PERSON]. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність,позовні вимоги підтримує. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання їм судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомив. Третя особа - відділ Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області надав заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Третя особа - реєстраційна служба Овруцького районного управління юстиції Житомирської області про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Як вбачається з матеріалів справи мати позивача [PERSON] померла 30.07.1979 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №036676, баба [PERSON] померла 04.01.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №213131. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 1,6071 га та 0,7388 га на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 050273 та серії ЖТ 050274, які розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області (а.с. 9-10). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом (за правом представлення). З повідомлення Овруцької ДНК від 14.04.2016 року за №556/01-16 видно, що після померлої 04.01.2003 року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини про відмову від спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.04.2016 року за номерами інформаційних довідок 57804879 та 57804980, відомості про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме земельні ділянки за кадастровими номерами 1824286500:08:000:0151 та 1824286500:07:000:0109, відсутні. Постановою державного нотаріуса за № 490/02-31 від 01.04.2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані померлій [PERSON] не за життя, а після її смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до п. г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця ввійшло і його право на земельну ділянку, правовстановлюючі документи на які були видані після смерті спадкодавця. На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірне спадкове майно. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved