Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в подальшому уточнивши її до [PERSON] про визначення розміру часток спільної сумісної власності, та просила визначити розмір часток в квартирі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] в розмірі 2/3 частки в квартирі [ADDRESS] , за [PERSON] визначити 1/3 частку в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що їй та [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , відносно якої була укладена мирова угода з її колишнім чоловіком [PERSON] , що підтверджується ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 19 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначення часток та поділ квартири в натурі. Відповідно до вказаної ухвали суду припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира складається із трьох кімнат та ділиться дві самостійні квартири з виходом в різні під`їзди: окрема самостійна однокімнатна квартира загальною площею 24,1 кв.м. і житловою площею 15, 1 кв.м. з правом власності [PERSON] під № [ADDRESS] ; окрема самостійна двокімнатна квартира загальною площею 33,9 кв.м., і житловою площею 10,8 кв.м. з правом сумісної власності: [PERSON] з правом власності житловою площею 10,8 кв.м.і [PERSON] з правом власності загальною площею 23.1 кв. м і житловою площею 13,9 кв.м. під окремим самостійним номером квартири [ADDRESS] ( [ADDRESS] номер [ADDRESS] ; особистий рахунок оформити на [PERSON] . На теперішній час виникла необхідність визначення розміру часток в спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08 жовтня 2019 року. У підготовчому засіданні 08 жовтня 2019 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити у повному обсязі. У підготовчому засіданні 08 жовтня 2019 року відповідач позовні вимоги визнала проти задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, шо є наявними у матеріалах справи їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними в матеріалах справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2014 року затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначення часток та поділ квартири в натурі. Сторони домовились про укладення мирової угоди на таких умовах: квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат: цифри 3 площею 15,1 кв.м, цифри 4 площею 10,8 кв.м, цифри 5 площею 13,9 кв.м, загальною житловою площею 39,8 кв.м; коридору цифри 1 площею 3,6 кв.м, кухні і санвузла цифри 2 площею 5,4 кв.м., коридору цифри 6 площею 3,9 кв.м та кухні цифри 7 площею 5,3 кв.м є об`єктом права сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовляється від продовження розгляду справи у суді за умови, що відповідач [PERSON] передає своє право власності на кімнату цифри 4 площею 10,8 кв.м. своїй доньці [PERSON] , з правом користування коридором цифри 6 та кухнею цифри 7; на кімнату цифри 5 площею 13,9 кв.м., коридор цифри 6 площею 3,9 кв.м., кухню цифри 7 площею 5,3 кв.м. [PERSON] 3. Сторони також погодилися, що коридор цифри 1 площею 3,6 кв.м., кухня цифри 2 площею 5,4 кв.м., кімната цифри 3 площею 15,1 кв.м. залишається у приватній власності [PERSON] 4. Між сторонами є домовленість, що позивачка за свої кошти закладає дверний отвір з кімнати цифри 3 до кімнати цифри 4. 5. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] .Трьох [ADDRESS] ділиться на дві окремі самостійні квартири з виходом в з виходом в різні під`їзди: окрема самостійна однокімнатна квартира загальною площею 24,1 кв.м. і житловою площею 15, 1 кв.м. з правом власності [PERSON] під № [ADDRESS] ; окрема самостійна двокімнатна квартира загальною площею 33,9 кв.м., і житловою площею 10,8 кв.м. з правом сумісної власності: [PERSON] з правом власності житловю площею 10,8 кв.м.і [PERSON] з правом власності загальною площею 23.1 кв. м і житловою площею 13,9 кв.м. під окремим самостійним номером квартири [ADDRESS] ( [ADDRESS] номер [ADDRESS] ; особистий рахунок оформити на [PERSON] . На теперішній час виникла необхідність визначення розміру часток в спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] . Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.09.2015 року за № 569 за заявою [PERSON] та [PERSON] присвоєно квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] присвоєно номер [ADDRESS] . Норма ч. 1, ч. 2\~ст. 355 ЦК України\~прописує, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1ст. 356\~ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом ч. 1ст. 368\~ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 3і змісту\~ст. 370 ЦК України\~вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як збачається з ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній спільній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~зазначено, що\~\~частка учасника спільної сумісної власності визначається\~\~при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за\~\~його\~\~боргами,\~\~відкритті після\~\~нього\~\~спадщини.\~\~ Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1\~ст. 16 ЦК\~Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом Відповідно до ч. 1\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.\~\~Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених\~ст. 16 ЦК Україниз\~урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. За змістом статей\~355,\~368-372 ЦК України\~вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, враховуючи те що відповідач [PERSON] не заперечує проти визначення розміру часток спільної сумісної власності, а саме: визначити за [PERSON] 2/3 частки квартирі [ADDRESS] та визначити за [PERSON] 1/3 частку в квартирі [ADDRESS] , оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов\~\~підлягає задоволенню. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі наведеного та

Outcome: approved