Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняли шляхом вступу в управління майном позивач, мати позивача [PERSON] та брат позивача [PERSON] . Позивач повідомив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після якої він прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, як зазначає позивач, незважаючи на те, що він є спадкоємцем, 22 травня 2007 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який згодом був відчужений шляхом укладення договору дарування [PERSON] . Позивач вважає, що його права, як спадкоємця були порушені. У зв`язку з наведеним позивач просить суд: встановити факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] ; встановити факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 травня 2007 року, видане державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної контори Білецькою Н. С. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000; визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку від 11 січня 2016 року, серія та номер 147, та договір дарування частини житлового будинку від 12 січня 2016 року, серія та номер 225, посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я.; визнати право власності за [PERSON] в порядку спадкування на 5/6 частину житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, зокрема, про безпідставність позовних вимог, а також відсутність доказів на підтвердження наведених позивачем обставин. Крім того, зауважила стосовно пропуску позивачем строку позовної давності. У зв`язку з наведеним просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 37-42). У судове засідання учасники справи або їхні представники не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). Згідно з дублікатом свідоцтва про право власності № 181 від 28 липня 1997 року [PERSON] належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 89). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (реч. 1 ч. 1 ст. 529 Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК). Відповідно до довідки виконавчого комітету Глибочицької сільської ради № 651 від 05 серпня 1997 року [PERSON] вступила у фактичне володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] , а саме: була прописана і проживала у спадковому будинку разом зі спадкодавцем з 1968 року до моменту смерті останнього (а.с. 16). Згідно з довідкою виконавчого комітету Глибочицької сільської ради № 1116, виданою в травні 2007 року, на час смерті [PERSON] разом з ним, а також в період шести місяців після його смерті в [ADDRESS] були зареєстровані його син [PERSON] та онука [PERSON] (звор. стор. а.с. 91). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Глибочицької сільської ради № 997 від 02 травня 2018 року в житловому будинку в [ADDRESS] з 1991 року проживала також [PERSON] (а.с. 44), яка є дружиною [PERSON] . У процесі розгляду справи допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що проживає у спірному будинку з 1991 року разом зі своїм чоловіком [PERSON] , та що позивач спадщину після смерті батька не прийняв, у спірному житловому будинку не проживав та претензій стосовно його оформлення на відповідача не мав, хоча був обізнаний про оформлення спадщини відповідачем. Відповідно до довідки Глибочицької сільської ради № 313 від 03 травня 2018 року [PERSON] згідно з погосподарською книгою № 10 за 1996-2000 роки в будинку [ADDRESS] зареєстрований не був, відомості про фактичне проживання у сільській раді відсутні (а.с. 46). Як убачається зі спадкової справи № 374, заведеної до майна померлого [PERSON] , позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті не звертався (а.с. 86-92). Таким чином, є недоведеним факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] . Отже, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину після померлого, та в такий спосіб успадкували по 1/2 частині спірного житлового будинку. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). 30 травня 1997 року позивач звернувся до Третьої житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 94). Таким чином, [PERSON] , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та [PERSON] , який проживав у спірному житловому будинку з 1991 року та фактично вступив у володіння спадковим майном, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка успадкувала 1/2 частину спірного житлового будинку після смерті [PERSON] . Отже, [PERSON] має право на частину спадкового майна після смерті матері, зокрема на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . З огляду на наведене, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на 5/6 частину спірного житлового будинку, оскільки, як вже зазначалося вище, останній успадкував після смерті матері лише 1/4 його частину. Разом з тим, незважаючи на доведеність наявності права позивача на частку у спадковому майні після смерті матері, суд позбавлений можливості задовольнити взаємопов`язані позовні вимоги стосовно встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору, а також щодо визнання за позивачем права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку, з огляду на таке. Згідно зі ст. 71 ЦК загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін (ст. 75 ЦК). Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (реч. 1-2 ст. 76 ЦК). Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові (ч. 1 ст. 80 ЦК). З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач був обізнаний про смерть своєї матері у 1997 році та не був позбавлений можливості дізнатися про оформлення у 2007 році відповідачем спадкових прав на спірний житловий будинок, однак за захистом своїх порушених або невизнаних прав тривалий час не звертався, під час звернення до суду обставин, які б перешкоджали пред`явленню позову не навів, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог стосовно встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору, а також щодо визнання за позивачем права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed