Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив в судовому засіданні / а.с. 53 / та просив: -зобов'язати [PERSON], [INFO] року народження, йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. -зобов'язати [PERSON], [INFO] року народження, повідомляти [PERSON], [INFO], про зміну місця проживання та перебування малолітнього сина [PERSON], [INFO]. -встановити наступний порядок участі батька - [PERSON] Вікторовича, [INFO], у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], без присутності матері [PERSON], [INFO], визначивши наступний час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця починаючи з 09:00 год. до 19:00 год. за місцем реєстрації або проживання батька; -30 (тридцять) календарних днів впродовж літнього періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO]; - 15 (п'ятнадцять) календарних днів впродовж зимового періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO]. - стягнути з відповідачки судовий збір у сумі 740 грн. 00 коп., та 7200 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги [PERSON] вмотивовує тим, що, 07.07.2006 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №317. Сімейне життя з відповідачем у позивача не склалось через різні погляди на стосунки, побут та ведення спільного господарства. Це призвело до того, що ми втратили почуття любові та поваги один до одного. Спроби налагодити подружнє життя позитивного результату не дали. У зв'язку з чим, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2013 року по справі № 640/18947/13-ц, шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторон по справі мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із матір'ю. Проте, протягом тривалого часу позивач позбавлений можливості та права бачитись і спілкуватись зі своїм сином, внаслідок створення відповідачем перешкод у такому спілкуванні. Тому, [PERSON] змушений звертатись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, виходячи з наступного. Після розірвання шлюбу відповідач значно обмежує участь позивача у вихованні та спілкуванні з сином. При цьому, між позивачем та сином склалися добрі та дружні відносини. Позивач з повагою та любов'ю відноситься до сина, забезпечую матеріально, постійно намагається з ним зустрічатися. Весь цей час, як до розірвання шлюбу, так й до теперішнього часу позивач фінансово утримую малолітнього сина, жодного разу не отримував будь-яких нарікань з боку відповідача щодо незадовільного забезпечення сина, виконуючи всі побажання дитини стосовно його матеріального, побутового та інтелектуального утримання, в підтвердження чого свідчить відсутність звернень відповідача до суду з відповідною позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Протягом тривалого часу [PERSON] намагався домовитись з відповідачем щодо спілкування та участі у вихованні сина, не допускаючи травмування психіки дитини та не залучаючи його до цього спору, проте у спілкуванні з дитиною відповідач чинить йому перешкоди. Відповідачка категорично не спілкується з позивачем з приводу дитини будь-якими засобами зв'язку, не надає жодної інформації про його стан здоров'я, не дозволяє бачитися з сином, не повідомляє про зміну місця проживання та перебування дитини, інформацію про його самопочуття я отримую від рідних людей. Для врегулювання виниклого між [PERSON] та відповідачкою конфлікту, 03.05.2018 року позивач звертався до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з відповідною заявою. Проте, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради з відповідачем була проведена тільки бесіда та роз'яснені положення чинного законодавства щодо рівності прав та обов'язків батьків відносно дитини, конфлікт вирішено не було. Позивач [PERSON], та його представник у судовому заявлені вимоги підтримали уточнені позовні вимоги аа просили його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомила пр. день та час розгляду справи, направила до суду заяву, у якій вказала, що до червня місяця 2019 року знаходиться на лікуванні, просила суд прийняти рішення з урахуванням наданих доказів та врахувати висновки Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, врахувати інтереси дитини. У своєму відзові [PERSON] вказав, що протягом 2,5 років позивач не приймає будь - якої участі у вихованні, лікуванні, духовному, психологічному, культурному, моральному та іншому розвітку свого сина. Позивач особисто не приїжджає і не провідує сина, не відвідує змагань, свят у школі, не відвідує дитину коли та хворіє. [PERSON] не проти, щоб позивач спілкувався та проводив час з сином. Вислухав думку позивача, його представника, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними обставинами. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] / а. с. 7 / Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано / а. с. 6 / В силу ч. 1ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно дост. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Департаментом служб у справах дітей Харківської міської рад складено відповідний висновок, згідно якого орган опіки та піклування ввважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], визначивши час : щосуботи, з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за згодою дитини. Таким чином, враховуючи те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню сина доньки та здійснення його права на особисте спілкування з нею, необхідно визначити спосіб участі позивача [PERSON] у вихованні сина, беручи при цьому до уваги висновок Органу опіки та піклування. Вказане не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо дитини. Що стосується запропонованого відповідачем способу та графіку участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини, суд зауважує, що цей графік не є сприятливим для позивача, оскільки згідно висновку органу опіки та піклування дитина категорично відмовляється спілкуватися з батьком, а тому на початку необхідно встановити відношення з дитиною, поновити її бажання спілкуватися з батьком, а після цього будуть вирішені і інші питання стосовно відпочинку з дитиною та об'єм спілкування в загалі. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням відповідних висновків Органу опіки та піклування. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до норм ст.141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 67 грн. 27 коп. Судовий збір при подачі позову [PERSON] було сплачено у сумі 740 грн. Позивач просив суд встановити 85 годин на спілкування та виховання дитини щомісячно. Судом задоволено вимоги позивача на 12 годин щомісяця на спілкування та виховання з дитиною, тобто приблизно сьому частину від позовних вимог / 85 год.: 12 = 7, 08 /. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 105 грн. 71 коп. / 740 грн. : 7 = 105 грн. 71 коп. / Крім цього, позивач просив стягнути з відповідачки 7200 грн. за надання йому правової допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, враховуючи вищевикладене та положення ст. 137 ЦПК України, розподіляючи витрати, вважає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а тому приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до розміру 500 грн. При цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При цьому суд бере до уваги стан здоров'я відповідачки [PERSON], яка згідно довідки по матеріалам справи, до червня місяця 2019 року знаходиться на стаціонарі у зв'язку з вагітністю.

Outcome: partial