Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району, третя особа без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що він з 10.02.1984 року згідно наказу №62 від 09.02.20184 року був зарахований на роботу по кормовиробництву Соколівського відділення Капустянського цукрокомбінату. 08.04.1985 року переведений бригадиром Соколівського відділення Капустянського цукрокомбінату. 21.07.1989 року звільнений у звязку з переходом на виборну посаду голови [PERSON] сільської ради на підставі п.5 ст.36 КЗпП УРСР. 08.04.1998 року звільнений з посади сільського голови у звязку з закінченням строку повноважень. У зв'язку з тим, що на попередній посаді всупереч чинного на той час Кодексу законів про працю позивача не було поновлено, позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобовязання прийняти його на роботу. Рішенням Тростянецького районного суду від 23 грудня 1998 року, яке набуло чинності, було вирішено: Зобов'язати САТ «Капустянське» прийняти на роботу [PERSON]. Однак рішення суду, яке набуло чинності не було виконано. Відповідно до рішення 21 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 21 грудня 2001 року передано у колективну власність 556,09 гектарів землі та видано Сільськогосподарському акціонерному товариству «Капустянське» по вирощуванню насіння цукрових буряків - державний акт на право колективної власності на землю, який зареєстрований в книзі записів державних актів за № 20. Разом з тим, позивач будучи членом товариства, та відповідно до рішення суду поновленим на роботі сільськогосподарського акціонерного товариства «Капустянське» на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю від 26 грудня 2001 року, помилково не був включений до списку громадян - членів даного товариства, доданого до вищевказаного державного акту на право колективної власності не землю, та, відповідно, не отримав земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності даного товариства. Проте саме по собі невнесення до списку, не позбавляє права особи на земельну частку, за умови її членства в товаристві на момент отримання державного акта, тому позивач вважає, що він має право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності сільськогосподарського акціонерного товариства «Капустянське» на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області. В звязку з чим просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай), із земель резервного фонду [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, створеного під час передачі землі у колективну власність САТ «Капустянське» по вирощуванню насіння цукрових буряків. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представник позивача за довіреністю [PERSON] також не зявився. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив. Представник третьої особи без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не зявився, однак надали суду заперечення проти позову, в якому зазначили, що у відповідності до ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 01.01.2013 року) центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам надано повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 року №11 кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради). Тому порушення прав позивача на отримання земельної частки (паю), було допущено не Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області. Враховуючи вищевикладене, просили суд відмовити в задоволені позовних вимог гр. [PERSON] повністю. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3\~ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.247 ЦПК України.\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 10.02.1984 року [PERSON] був зарахований старшим робітником з кормовиготовлення Соколівського відділення Капустянського цукрокомбінату(наказ №62 від 09.02.1984 року). 07.01.1985 року переведений бригадиром польової бригади (наказ №30 від 14.01.1984 року). 08.04.1987 року призначений помічником бригадира тракторно-польової бригади Соколівського відділення Капустянського цукрокомбінату(наказ №196 від 08.04.1987 року. 21.07.1989 року звільнений в звязку з переходом на виборну посаду голови [PERSON] сільської ради Тростянецького району. Дані відомості підтверджено трудовою книжкою БТ-ІІ №0351061 виданою на імя [PERSON], заповненою 27.07.1978 року(а.с.7,8). Відповідно до п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспника» трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспників, з моменту прийняття. Як зазначено позивачем та не оспорюється представником відповідача [PERSON] після закінчення повноважень голови [PERSON] сільської ради добровільно не було поновлено на попередній роботі. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобовязнання прийняти на роботу [PERSON] Рішенням Тростянецького районного суду від 23.12.1998 року яке набуло чинності було вирішено «Зобовязати САТ «Капустянське» прийняти на роботу [PERSON]В.». Однак рішення суду не виконане.(а.с.10). В подальшому ухвалою суду від 14.09.2001 року було розяснено спосіб виконання рішення суду (а.с.11). Відповідно до ст.82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до архівної довідки №73 від 22.03.2018 року, наданої КП «Тростянецький районний трудовий архів» в книгах обліку трудового стажу працівників САТ «Капустянське» є дані про нарахований трудовий стаж з 1984 року [PERSON] Також підтверджено, що згідно наказу голови правління САТ «Капустянське» №62 від 09.02.1984 року [PERSON] прийнятий робочм по кормо виробництву в Соколівьке відділення з 10.02.1984 року. Крім того відповідно до архівної довідки №73 від 22.03.2018 року, наданої КП «Тростянецький районний трудовий архів» встановлено, що з 1944 року по лютий 1995 року діяв Капустянський бурякорадгосп Капустянського цукрокомбінату. В березні 1995 року перейменовано на ВАТ «Капустянське». 24.10.1995 року реорганізовано в САТ «Капустянське». Ухвалою Господарського суду Вінницької області САТ «Капустянське» визнано банкрутом. Відповідно до ст.ст. 5,19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодному виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Трудові відносини членів підприємства регулюється цим Законом та статутом підприємства. Паювання земель колективної власності САТ «Капустянське» проведено згідно Державного акту на право колективної власності від 26.12.2001 року, що підтверджується копією Державного акта на право колективної власності на землю.(а.с.9). Відповіднодо ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.І ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Державний комітет України по земельних ресурсах у листі від 22 серпня 2001 р. за N 14-17-2-П1580/4251 ( У4251219-01 ) роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян-членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих суду доказів розпаювання земель САТ «Капустянське» відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», відбулося. [PERSON], будучи членом САТ «Капустянське» не включений до списку осіб, що додається до державного акту на право на земельну частку (пай), які мають право на земельну частку (пай). Згідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають особи, які на час розпаювання земель були його членами. Відповідно до\~ п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени КСП. Право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно змісту ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить\~ на\~ праві\~ спільної\~ часткової власності його членам. Об'єктами\~ права\~ колективної\~ власності\~ підприємства\~ є земля, інші основні та оборотні\~ засоби\~ виробництва,\~ грошові\~ та майнові внески його членів,\~ вироблена\~ ними\~ продукція,\~ одержані доходи, майно, придбане на\~ законних\~ підставах. Пай є власністю члена підприємства.\~ Право\~ розпоряджатися своїм\~ паєм за власним розсудом член\~ підприємства\~ набуває\~ після припинення\~ членства\~ в\~ підприємстві. Відповідно ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична\~ або\~ юридична\~ особа\~ має право мирно володіти своїм майном.\~ Ніхто не\~ може\~ бути\~ позбавлений\~ своєї\~ власності інакше\~ як\~ в\~ інтересах\~ суспільства\~ і\~ на умовах,\~ передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] станом на 26.12.2001 року був членом САТ «Капустянське», однак на час передання землі у колективну власність не був включений до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Не внесення його до зазначеного вище списку, не позбавляє його права на земельну частку. А тому суд вважає необхідним визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі згідно чинного законодавства із земель резервного фонду [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, після паювання земель переданих у колективну власність САТ «Капустянське» Тростянецького району Вінницької області. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved