Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Селищанський гранітний кар'єр» на його користь належні суми при звільненні, а саме - компенсацію за невикористані відпустки за період роботи на посаді юриста ТОВ та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги - просить стягнути з відповідача на його користь 20 833 грн. 34 коп. компенсації за невикористані щорічні відпустки за період роботи з 22 листопада 2001 року по 7 липня 2014 року та 5 254 грн. 70 коп. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути заборгованість у розмірі, вказаному у позові, оскільки в добровільному порядку відповідач проводити розрахунок не бажає, доказів на підтвердження достовірності поданих [PERSON] розрахунків не надає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи відповідно до закону, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази, надані позивачем, суд дійшов до наступного. Із наданої позивачем копії наказу № 152-к від 7 липня 2014 року по ТОВ «Селищанський гранітний кар'єр» - на підставі п.4 ст.40 КЗпП України розірвано трудовий договір та звільнено із займаної посади юриста ТзОВ «Селищанський гранітний кар'єр» [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» - у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Із пояснень позивача встановлено, що за час, протягом якого він був працевлаштований у ТОВ щорічні відпустки не надавались йому в повному обсязі, а саме - ним не використані відпустки, як особі, що є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС. Із копії посвідчення громадянина, який є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (серія [NUMBER] від 1 лютого 1994 року), вбачається, що [PERSON] має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов'язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення. Частиною 1 статті 47 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що працівникам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, надається щорічна відпустка тривалістю пропорційно відпрацьованому на цих територіях часу у зонах відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення - 44 календарних дні. З огляду на надану позивачем копію посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС та пояснення в частині кількості днів невикористаної відпустки, суд вважає заявлену позивачем вимогу про відшкодування днів невикористаної відпустки обґрунтованими (доказів на спростування цих обставин відповідачем подано не було). Із змісту ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Надані позивачем докази доводять, що останній звільнений із займаної посади у ТОВ «Селищанський гранітний кар'єр» 7 липня 2014 року. Докази на доведення проведення повного розрахунку із позивачем в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідачем заперечень щодо заявлених позовних вимог та доказів на їх доведення подано не було, крім цього, відповідачем проігноровано вимоги суду щодо надання доказів за клопотанням позивача - суд приймає надані позивачем докази як належні та керується виключно розрахунками, які здійснені позивачем. При вирішенні питання обґрунтованості позову суд керується лише поясненнями, розрахунками та доказами, наданими позивачем і вважає, що відповідач має сплатити [PERSON] компенсації за невикористані дні відпусток згідно до письмового розрахунку суми боргу, наданого позивачем, однак, з урахуванням виплаченої суми компенсації відпустки у розмірі 7 912 грн. 96 коп., сплаченої останньому за липень 2014 року, що вбачається із копії розрахункового листа за цей місяць, наданого позивачем. Таким чином, виходячи із 337 календарних днів невикористаної відпустки, середнього заробітку позивача - 61 грн. 82 коп. та з урахуванням виплачених сум, компенсація позивачу за невикористані відпустки має становити 12 920 грн. 38 коп. (337 днів х 61 грн. 82 коп. - 7 912 грн. 96 коп. =12 920 грн. 38 коп. ) Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 5 254 грн. 70 коп. Вказана сума обчислюється із середнього заробітку позивача - 61 грн. 82 коп. (85 робочих днів х 61 грн. 82 коп. = 5 254 грн. 70 коп.) З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. На підставі наведеного, ст.ст.94, 116, 117 КЗпП України, ст.47 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial