Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просив суд визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач послався на те, що він є власником будинку [ADDRESS]. В належному йому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який приходиться йому онуком, і який фактично з 2013 року в указаному будинку не проживає. Відповідач фактично мешкає за адресою [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Його реєстрація заважає позивачу в оформленні житлової субсидії. За таких обставин позивач вважає, що має право на судовий захист. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі та перевіривши наведені в позові доводи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення №304 виконавчого комітету Роменської міської ради депутатів трудящих від 08 травня 1974 року [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під [ADDRESS] Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого 28.03.2005 року, на підставі рішення Роменської міської ради від 25.02.2005 року, власником земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, за адресою [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га є [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки про склад сім'ї від 31.05.2018 року виданої [PERSON], вбачається, що до складу зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до акту проведення обстеження сімей міста на предмет фактичного проживання для призначення субсидії від 26.05.2018 року вбачається, що зареєстрований гр.. [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 2013 року за місцем реєстрації не проживає (а.с.10). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] взагалі не з'являється і проживає за іншою адресою. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання. Згідно постанови КМУ №207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування жилим приміщенням. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає за адресою: [ADDRESS], не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, не є власником спірного будинку, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратв право користування житловим приміщенням, а тому позов є обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved