Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 39) про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення витрат на проведення будівництва та ремонту, мотивуючи свої вимоги тим, що з березня 2011 р. він та [PERSON] стали проживати однією сім'єю у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS]. У серпні 2011р. вони зареєстрували шлюб та продовжили проживати у її квартирі. Разом із ними проживала неповнолітня дочка відповідачки [PERSON]. Фактично жили за його кошти, бо відповідачка довгі періоди була без роботи, а він отримував значну пенсію як інвалід війни 2-ї групи та учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Квартира відповідачки потребувала ремонту та облаштування для зручності проживання. Вони з відповідачкою за його кошти проводили різні роботи та купляли речі для покращення житла. Перелік робіт та речей, які були зроблені та куплені за час спільного проживання становить : -Повна заміна даху квартири, для ремонту куплені та використані наступні матеріали: 55 листів шиферу на суму 3075 грн.; 1,5 куб.м дошки діаметром 25 мм на суму 1800грн. та 16 штук брусу 70 х 140 х 6000 мм на суму 1881грн. Усього на суму 3681 грн. , 8 рулонів руберойду на суму 2296 грн., 35 листів шиферу на суму 1925 грн. Ремонт по заміні даху проводив він сам, також йому допомагав робити дах Дмитро, якому він за роботу заплатив 300 грн. Усього на ремонт даху витрачено коштів - 11277 грн. -У квартирі був проведений ремонт ванної кімнати та встановлена утеплена підлога. Для ремонту ванної було куплено: ванну вартістю 1150грн., компакт-унітаз вартістю 750 грн., дзеркало вартістю 430грн., тумба вартістю 700грн., труба металева вартістю 450 грн., гайки-американки 3/4 вартістю 27 грн., гайки-американки 1/2 вартістю 19 грн, бак розширювальний вартістю 230 грн., насос циркулярний вартістю 350 грн. Ці товари були куплені у магазині «Аквастиль» на суму 4106 грн. Для встановлення у ванній кімнаті теплої підлоги було куплено: плитку облицювальну, фриз, плитку для підлоги, клейову суміш на суму 880 грн., плитку для підлоги на суму 288 грн. Усього на ремонт ванної витрачено коштів - 6274 грн. Ремонт ванної він робив фактично сам і витратив багато часу та сил. Крім того, у ванній кімнаті була влаштована додаткова цегляна кладка, очеретяна стінка розібрана та влаштована цегляна. -У квартирі були встановлені вхідні броньовані двері вартістю 1600 грн. Для проведення вищевказаних ремонтних робіт у квартирі був куплений цемент на суму 1232 грн. Крім того, у квартирі відповідачки були проведені і інші ремонтні роботи, про витрати на які він не зберіг товарних чеків : був проведений повний ремонт, в ході якого були поклеєні нові шпалери, влаштована нова стеля, встановлені нові люстри, у дворі було встановлено навіс для сушки білизни розміром 6x4 метра з цегляною огорожею у 6 рядів та вікнами, ним забетонована відмостка навколо квартири та площадки біля квартири, на це він витратив 2 машини щебеню, гран відсів, 1200 кг цементу, по периметру нового даху він влаштував відливи, зробив дві ями об'ємом 1 куб.м для стоку води, які обклав цеглою, у кухні квартири був піднятий дах на 6 рядів цегли, у кімнату [PERSON] були встановлені двері із замком, з б/в листів шиферу встановлений паркан, який відокремлює ділянку квартири від сусідської ділянки [PERSON], встановлена огорожа із сітки, на вулиці встановлена мийка, влаштовано кран для поливу та зимовий кран, встановлені сітки на вікнах квартири, зроблені відкоси, у ванній кімнаті встановлені нові двері, у дитячій кімнаті на підлогу покладений лінолеум, у місцях проведення ремонту проводились лако-фарбувальні роботи, у квартирі замінені плінтуси, на подвір'ї влаштована нова вбиральня, старий сарай було розібрано, отримані будівельні матеріали складовані у сарай. Всього на ремонтні роботи у квартирі відповідачки, з урахуванням придбаних будівельних матеріалів, вартості проведених робіт, які він частково виконав сам, а частково провів оплату найманим працівникам, ним було витрачено не менше 100 000 грн. У серпні 2012 року ним був отриманий кредит, на який для їх сім'ї ним придбані наступні товари: -пральна машина марки «Samsung WF1802XEY\» вартістю 4924,17 грн.; -карточка «Екстра сервіс плюс» вартістю 286,67 грн.; -карточка «Екстра сервіс плюс» вартістю 99,17 грн., -рідкокристалічний телевізор марки «Samsung UE40EH6037KXUA» вартістю 6697,50 грн.; -підставка «Bravis BR 730-B-SLV» вартістю 984,17 грн; -карточка «Екстра сервіс плюс» вартістю 410 грн.; -зовнішній жорсткий диск «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB» вартістю 639 грн.; -смартфон марки «Samsung GT-S5380 PWD» вартістю 1127,17 грн; -карточка «Екстра сервіс плюс» вартістю 155 грн; -швейна машинка марки «Jaguar GT-12» вартістю 1090,83 грн., а всього товарів на суму 19693 грн. Також у квартиру відповідачки ним був придбаний морозильник «VICO» вартістю 4799 грн. та пакети для зберігання продуктів, які знаходяться на даний час у квартирі відповідачки. Був куплений і матрац «Шанс» вартістю 1009 грн., який знаходиться на даний час у квартирі. Крім вищенаведеного за його пенсію , ними у квартиру відповідачки куплено багато і інших речей, на які у нього не збереглось товарних чеків: - пилосос вартістю 1000 грн.; - вентилятор вартістю 140 грн.; - матрац надувний вартістю 160 грн.; - ноутбук вартістю 4000 грн.; - ковдри - 2 шт. вартістю по 100 грн. на суму 200 грн.; - диван вартістю 5500 грн., - подушка вартістю 50 грн.; - посуд загальною вартістю 1500 грн.; - тросик для білизни вартістю 50 грн.; - праска вартістю 200 грн.; - сушка для посуду вартістю 100 грн. Всього ними було придбано спільного рухомого майна на загальну суму 38401 грн. З початку літа 2013 року з боку відповідачки та її дочки [PERSON] почали створюватись напружені ситуації. Як він пізніше зрозумів це створювалось з метою виселення його із квартири, що вимусило його покинути квартиру та перейти жити до його колишньої дружини у будинок, де він є співвласником. 24.09.2013р. відповідачка розірвала шлюб між ними. Усе придбане ними спільне майно залишилось у відповідача, тому він запропонував відповідачці виплатити йому половину вартості цих речей та понесені ним витрати на ремонт і оплатити йому виконані ним та за його рахунок ремонтні роботи. Але відповідачка відмовилась це робити. Оплачуючи повністю комунальні послуги, представляючи відповідачці свої пільги з даного питання, вважав, що не повинен був би робити значні покращення її квартири. Проводячи роботи по ремонту житла відповідачки, розумів, що не стане його співвласником, а це робив для того, щоб у цій квартирі жити разом з відповідачкою. Всі покращення її квартири робились із дозволу відповідачки, за за погодженням із нею. У зв'язку із тим, що не може тепер користуватись цими покращеннями, то бажає отримати грошову компенсацію від відповідачки за ті покращення та ті його вкладення, які він зробив у її квартирі для її покращення. Вважав, що відповідачка йому повинна повернути всі його вкладення на покращення її житла, які повністю залишились у її власності, а саме 100 000 грн. У відповідачки також залишилось їх спільного рухомого майна на суму 38401 грн. А тому вона має сплатити йому грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості цього майна, що становить 19 200, 50 грн. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохав суд : 1) визнати майно, яке було куплене ним за час спільного проживання із відповідачем у період з березня 2011р. по червень 2013р. їх спільним сумісним майном подружжя і залишити у власності [PERSON] : -пральну машину марки «Samsung WF1802XEY\»; -3 сервісні карки «Екстра сервіс плюс»; -рідкокристалічний телевізор марки «Samsung UE40EH6037KXUA»; -підставку «Bravis BR 730-B-SLV» ; -зовнішній жорсткий диск «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB» ; -смартфон марки «Samsung GT-S5380 PWD»; -швейну машинку марки «Jaguar GT-12» ; - морозильник «VICO»; -матрац «Шанс»; -пилосос; - вентилятор; - матрац надувний; -ноутбук; - ковдри - 2 шт.; - диван, - подушку; - посуд; - тросик для білизни; - праску; - сушку для посуду. 2) стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію за половину вартості вищезазначеного спільного майна в розмірі 19 200 грн. 50 коп.; 3) Стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію за його вкладення на покращення житла [PERSON] з урахуванням заяви від 01.07.2015 року про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 241) в сумі 48 462 грн. (а.с. 1-5). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити, обгрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що дійсно з березня 2011 року проживала разом із позивачем , коли в серпні 2011 року зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання із усього переліку майна, що перераховано позивачем, ними придбавалися лише наступні речі : вентилятор ; матрац надувний ; 2 ковдри ; тросик для білизни ; сушка. Після того, як із позивачем розійшлися та він пішов із її квартири , [PERSON] забрав всі свої речі, по які він приходив із дільничним. Також приходив іще один раз та вивіз всі речі із її сараю, при цьому забрав також половину інструментів, які належали її колишньому чоловіку. Під час спільного проживання та з часу реєстрації шлюбу [PERSON], як чоловік дійсно допомагав по господарству, брав участь в утриманні квартири , як член сім»ї, вони спільно проводили поточні ремонти. Всі інші речі, які перелічені позивачем у позові, спільно ними не придбавалися, у її користуванні ніколи не були , на даний час у її квартирі відсутні. Вважала, що проведені у квартирі ремонти стільки не коштували, як надав квитанції позивач. Багато із речей, які були використані під час ремонту придбавалися нею особисто та до спільного проживання із позивачем. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Зясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі судом встановлено, що з березня 2011 року по час реєстрації шлюбу 09.08.2011 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю за адресою квартира [ADDRESS], що не заперечується сторонами та у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. 09.08.2011 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с. 6). Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 24.09.2013 року, яке набрало законної сили 07.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.72). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Також не оспорюється сторонами, що під час перебування в шлюбі ними було придбано наступне майно : вентилятор ; матрац надувний ; 2 ковдри ; тросик для білизни ; сушку для посуду. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким, чином, відповідно до позовних вимог дані речі підлягають поділу між сторонами. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя » вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до п. 22 вищезазначеної постанови пленуму вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Сторонами в судовому засіданні також погоджено вартість майна, як вона вказана позивачем у позовній заяві, а саме що : вентилятор коштує 140 грн.; матрац надувний коштує 160 грн.; 2 ковдри коштують за одну 100 грн. на загальну суму 200 грн.; тросик для білизни коштує 50 грн.; сушка для посуду коштує 100 грн. Таким чином, суд вважає, що загальна вартість майна, що підлягає поділу становить 650 грн. (вентилятор вартістю 140 грн. + матрац надувний вартістю 160 грн. + 2 ковдри вартістю за одну 100 грн. на загальну суму 200 грн. + тросик для білизни вартістю 50 грн. + сушка для посуду вартістю 100 грн.). Суд вважає, що по справі відсутні обставини, що мають істотне значення, які б могли слугувати підставою для відступу від засад рівності часток подружжя, що передбачено ст. 70 ч.2 СК України, а тому відповідно до ст. 70 ч.1 СК України частки [PERSON] та [PERSON] у майні, що підлягає поділу, в межах заявлених позовних вимог, є рівними. Тобто, при поділі майна необхідно виходити з того, що кожному із сторін має бути виділено майно, що відповідає вартості 1/2 його частини, а саме на суму 325 грн. Враховуючи обставини справи, наявне майно, що підлягає поділу, його вартість узгоджену між сторонами, обраний спосіб захисту свого права та вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] на його користь грошової компенсації замість його ? частки у праві спільної сумісної власності, те, що дане спільне майно знаходиться у користуванні відповідача, суд вважає за необхідне визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та виділити [PERSON] : вентилятор вартістю 140 грн.; матрац надувний вартістю 160 грн.; 2 ковдри вартістю за одну 100 грн. на загальну суму 200 грн.; тросик для білизни вартістю 50 грн.; сушку для посуду вартістю 100 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість його ? частки у праві спільної сумісної власності на : вентилятор; матрац надувний; 2 ковдри; тросик для білизни; сушку для посуду - в сумі 325 грн. Разом із тим, суд вважає, що в задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, а саме пральної машину марки «Samsung WF1802XEY\»; 3 сервісних карток «Екстра сервіс плюс»; рідкокристалічного телевізору марки «Samsung UE40EH6037KXUA»; підставки «Bravis BR 730-B-SLV» ; зовнішнього жорсткого диску «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB» ; смартфону марки «Samsung GT-S5380 PWD»; швейної машинки марки «Jaguar GT-12» ; морозильника «VICO»; матрацу «Шанс»; пилососу; ноутбуку; дивану, подушки; посуду; праски необхідно відмовити, враховуючи наступне. Так, згідно п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя » вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання; до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що находиться у третіх осіб; вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Тобто обставинами, які підлягають доказуванню у даній справі являються : обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, джерело і час його придбання; майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що находиться у третіх осіб; дійсна вартість майна, що підлягає поділу, на час розгляду справи у випадку не погодження його вартості подружжя під час розгляду справи. Так, сторонами не доведено факту наявності у них наступного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства : пральної машину марки «Samsung WF1802XEY\»; -3 сервісних карток «Екстра сервіс плюс»; рідкокристалічного телевізору марки «Samsung UE40EH6037KXUA»; підставки «Bravis BR 730-B-SLV» ; зовнішнього жорсткого диску «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB» ; смартфону марки «Samsung GT-S5380 PWD»; швейної машинки марки «Jaguar GT-12» ; морозильника «VICO»; матрацу «Шанс»; пилососу; ноутбуку; дивану, подушки; посуду, праски, оскільки станом на час розгляду справи шлюб між ними розірвано та ведення спільного господарства припинено. Взагалі сам факт наявності даного майна на час припинення спільного ведення господарства, відповідачем заперечується. Жодних належних та допустимих доказів щодо даного факту, як то акти, тощо, позивачем до суду не надано. Також клопотань в порядку ст. 140 ЦПК України до суду також не заявлялося. Доказів дійсної вартості даного майна станом на час розгляду справи, сторони суду також не надали. Клопотань про призначення товарознавчої експертизи відносно даного майна, сторони не заявляли. Крім цього, позивачем взагалі не доведено джерело і час придбання частини майна, а саме : пилососу; ноутбуку; дивану, подушки; посуду, праски. З урахуванням викладеного, лише сам факт придбання майна у 2011-2012 роках (а.с. 24-27, 55, 58- 59, 63-68) не є підставою для задоволення позову щодо поділу даного майна з викладених у позовній заяві підстав. Під час розгляду справи позивач зазначав, що експертом при проведенні експертизи було сфотографовано пральну машину, встановлену у квартирі відповідачки. Разом із тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що пральна машина, яка встановлена у квартирі відповідача і є тією пральною машиною марки «Samsung WF1802XEY\», про поділ якої ним заявлено позовні вимоги. Самі по собі позовна заява та пояснення сторони не є доказами у справі, та за відсутності підстав звільнення від доказування, обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення проти позову підлягають доказуванню у відповідності до ст. 60 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК ( 5464-10 ) обов'язок. Згідно ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Власником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1998 року є відповідач [PERSON] (а.с. 71). Позивачем до суду надано письмові документи на підтвердження придбання у період 2011-2012 років будівельних матеріалів (а.с. 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23). В судовому засіданні також були допитані наступні свідки. Так, свідок [PERSON] пояснив, що допомагав [PERSON] по будівництву по вулиці Радянській, де той проживав, а саме прибивав дошки на веранді, яка на той час була не вкрита. Свідок [PERSON] пояснював, що бував на вулиці Радянській у квартирі Лаврик, де інколи ремонтував колонку та котел. Коли там з»явився [PERSON], то у даній квартирі з»явилася тепла підлога, змінилася плитка на кухні, бачив, як туди завозився пісок та щебінь. Свідок [PERSON] пояснив, що допомагав по вулиці Радянській в м. Лубни [PERSON] переносити дошки. [PERSON] казав, що вони для перекриття добудови. За послуги [PERSON] заплатив 100 грн. Свідок [PERSON] пояснював, що близько 3 років тому назад робив ремонт по вул. Радянській в м. Лубни у квартирі де проживали на той час Лаврик та [PERSON], а саме виконував зварювальні роботи у них вдома вварював різьби на теплі поли. Свідок [PERSON] пояснював, що знає [PERSON] та [PERSON], колись підвозив їх машиною, та [PERSON] йому повідомляв, що вони роблять ремонт. Свідок [PERSON] пояснював, що возив додому до [PERSON] та [PERSON] гравій та щебінь. Свідок [PERSON] пояснював, що раніше працював екскаваторником та надавав послуги [PERSON] , а саме витягував машину, яка провалилася із піском. Ремонтом там займався [PERSON] близько 2-3 років тому назад. Свідок [PERSON] пояснював, що декілька разів був вдома у [PERSON] та [PERSON]. У них був зроблений вдома навіс, заасфальтована доріжка. Бачив утеплену підлогу, про яку [PERSON] казав, що її зробив. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2015 року, ринкова вартість будівельно-ремонтних робіт та матеріалів, витрачених при проведенні ремонтних робіт в квартирі №4 домоволодіння №122 по вул.. Радянська в м. Лубни Полтавської області за період з березня 2011 року по 16.06.2013 року , які вказані у позовній заяві з урахуванням вартості будівельних матеріалів складає 48 462 грн. (а.с. 189-228). Таким чином суд, знаходить безпідставними посилання відповідача на те, що придбані позивачем будівельні матеріали не використовувалися для проведення ремонтних робіт у квартирі, що належить їй на праві власності , оскільки експертом при проведенні експертизи також визначався обсяг фактично проведених будівельних робіт у період з березня 2011 року по 16.06.2013 року, коли сторони спільно проживали та вели спільне господарство, а також не бралися до уваги ті будівельні матеріали, які вказані у наданих документах позивача, встановити які експерту не вдалося як такі, що були використані про проведенні ремонтних робіт. Таким чином, з урахуванням вартості та складу проведених ремонтних робіт, проведених з березня 2011 року по 16.06.2013 року, суд вважає, що затрати на ремонт квартири перевищують покладений на [PERSON], як колишнього члена сім»ї власника квартири обо»язок, передбачений ст.156 ЖК УРСР. Разом із тим, враховуючи, що будівельні матеріали придбавалися та ремонтні роботи проводилися під час спільного проживання сторін та у шлюбі, враховуючи вимоги ч.2 ст. 60 СК України, підстав вважати, що вони придбавалися та проводилися за рахунок особистих коштів [PERSON] не має. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Тому, надані судом дані про отримувану позивачем пенсію та інші види виплат, не є підставою вважати, що придбане за їх рахунок майно є особистою приватною власністю [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що будівельні матеріали та ремонтні роботи з березня 2011 року по 16.06.2013 року проводилися за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON], а тому враховуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина вартості будівельно-ремонтних робіт та матеріалів, витрачених на проведення ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS] в період часу з березня 2011 року по 16.06.2013 року в розмірі 24 231 грн. (48 462 грн. /2). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Судові витрати, понесені позивачем [PERSON] складаються з : витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи від 30.04.2015 року в сумі 3444 грн. ( а.с. 242), що відповідає п.4. ч.3. ст. 79 ЦПК України, витрат на правову допомогу в сумі 9 000 грн. (5000 грн. а.с. 35 згідно квитанції від 31.08.2014 року та 4000 грн. згідно квитанції від 07.08.2015 року), що відповідає п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, що передбачено ст. 88 ЦПК України , щодо їх присудження пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд вважає, що при цьому ключове значення має підтвердження факту понесення сторонами певних судових витрат, дотримання вимог щодо граничного розміру компенсації судових витрат та їх пропорційний розподіл у відповідності до розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій. З журналів судового засідання вбачається, що адвокат [PERSON] брав участь у судових засіданнях як представник позивача [PERSON] та особа, яка надає йому правову допомогу : 01.09.2014 р. 17 хв., 22.09.2014 р. 201 хв., 20.10.2014 р. 118 хв., 3.11.2014 р. 89 хв., 26.01.2015 р. 49 хв., 11.02.2015 р. 37 хв., 1.07.2015 р. 61 хв., 7.08.2015 р. 34 хв., а всього 606 хв. Разом із тим, пунктом 48 постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З матеріалів справи вбачається, що адвокатом [PERSON], який брав участь у справі як представник позивача та особа, що надає йому правову допомогу, надано суду розрахунок вартості наданих послуг зі складання процесуальних документів, заяв, клопотань, позовної заяви, консультацій, пов»язаних із наданням правової допомоги [PERSON] тривалістю 13 годин, що становить 780 хв. Суд знаходить вказаний розрахунок обґрунтованим, враховуючи тривалість розгляду справи, наявність відповідних клопотань, які заявлялися представником, необхідність для позивача складання по справі позовної заяви. При проведенні судових засідань під час розгляду справи та вчинення [PERSON] інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги [PERSON] розмір мінімальної заробітної плати становив 1218 грн. 40% від 1218 грн. становить 487,20 грн. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу [PERSON] у даній справі становить : 1386 хв. (606 хв+780 хв.) /60 хв. х 487,20 грн. = 11 254 грн. 32 коп. Розмір реально понесених витрат [PERSON] на правову допомогу 9 000 грн. (5000 грн. + 4000 грн.) не перевищує вище обрахований граничний розмір витрат (11 254 грн. 32 коп.), а тому при вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, понесених [PERSON], суд виходить із розміру фактично понесених витрат на правову допомогу, які були понесені [PERSON] в сумі 9 000 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд враховує положення постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10. Так згідно п. 36 даного Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Таким чином, враховуючи, частковість задоволення позовних вимог [PERSON], суд враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме : витрати на проведення експертизи в сумі 1249 грн. 89 коп. ((325 грн.+ 24 231 грн. = 24 556 грн. задоволено) х 3444 грн. / (19 200,50 грн.+ 48 462 грн.= 67 662 ,50 грн. заявлено)); витрати на правову допомогу в сумі 3266 грн. 27 коп. ((325 грн.+ 24 231 грн. = 24 556 грн. задоволено) х 9000 грн. / (19 200,50 грн.+ 48 462 грн.= 67 662 ,50 грн. заявлено)), а всього 4516 грн. 16 коп. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні із даним позовом до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 245 грн. 56 коп., виходячи із розміру задоволених позовних вимог. (Стягнення із відповідача на користь позивача 325 грн. + 24 231 грн. = 24 556 грн.)

Outcome: partial