Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] у селі Гавришівка Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] . 27 лютого 2009 року [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє рухоме і нерухоме майно заповідала [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Круцюк Р.О., зареєстровано в реєстрі за № 13. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А», 1966 року побудови, загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, в тому числі веранда І площею 11,6 кв.м, кладовая ІІ площею 3,3 кв.м, коридор 1 площею 4,5 кв.м, кухня 2 площею 9,3 кв.м, житлова кімната 3 площею 11,1 кв.м, житлова кімната 4 площею 25,5 кв.м, літньої кухні літ. «Б» 1975 року побудови, погребу з шиєю літ. «п/Б» 1975 року побудови, сараю літ. «В» 1965 року побудови, сараю літ. «в» 1965 року побудови, вбиральні літ. «Г» 1966 року побудови, огорожі №1-3. Позивач вказує, щ спадщину після смерті [PERSON] він прийняв належним чином, оскільки у визначений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Проте, Постановою державного нотаріуса Вінницької державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. від 12.01.2021р. № 7/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок йому було відмовлено, оскільки як зазначено у даній постанові, подане нотаріусу свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння [NUMBER] від 27.06.1992р. не є документом, що свідчить про перебування даного домоволодіння у власності спадкодавця [PERSON] , яка була головою даного колгоспного двору, так у свідоцтві зазначено, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права [PERSON] . Викладені вище обставини стали підставою для звернення [PERSON] із позовом до суду для захисту своїх спадкових прав. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача [PERSON] адвокат Герасимишина Т.В. надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх вимоги задоволити. Змін та доповнень не мають. Відповідач [PERSON] подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] у селі Гавришівка Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 23.04.2014р., актовий запис № 01 від 03.01.2014 року. 27 лютого 2009 року [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє рухоме і нерухоме майно заповідала - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Круцюк Р.О., зареєстровано в реєстрі за № 13. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А», 1966 року побудови, загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, в тому числі веранда І площею 11,6 кв.м, кладовая ІІ площею 3,3 кв.м, коридор 1 площею 4,5 кв.м, кухня 2 площею 9,3 кв.м, житлова кімната 3 площею 11,1 кв.м, житлова кімната 4 площею 25,5 кв.м, літньої кухні літ. «Б» 1975 року побудови, погребу з шиєю літ. «п/Б» 1975 року побудови, сараю літ. «В» 1965 року побудови, сараю літ. «в» 1965 року побудови, вбиральні літ. «Г» 1966 року побудови, огорожі №1-3. Спадщину після смерті [PERSON] позивач [PERSON] , прийняв належним чином, оскільки у визначений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37441110 від 22.05.2014р. спадкової справи номер у Спадковому реєстрі 56106952, номер у нотаріуса 262, виданим Вінницькою районною державною нотаріальною конторою 22.05.2014р. Відповідно до довідки № 238 від 16.05.2014 року виданої Гавришівською сільською радою, вбачається, що станом на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається зі звіту про незалежну оцінку майна, а саме будинку, за адресою: [ADDRESS] , орієнтовна ринкова вартість складає 64 877 грн. Також у звіті зазначено, що об`єкт оцінки - житловий будинокз господарськими будівлями та спорудами, 1966 року побудови, одноповерховий, кількість кімнат - 2, загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м. На земельній ділянці розташовані господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. «Б», 1975 року побудови, сараї літ. «В», літ. «в», 1965 року побудови, погріб з шиєю літ. «п/Б» 1975 року побудови, вбиральня літ. «Г», 1966 року побудови, огорожа № 1-3 (арк.7). На час візуального огляду об`єкта оцінки, в цілому, встановлена відповідність відомостей, наведених у технічному паспорті фактичному стану та складу об`єкта. Перепланувань, самочинно збудованих будівель та споруд не виявлено. Постановою державного нотаріуса Вінницької державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. від 12.01.2021р. № 7/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок [PERSON] , було відмовлено, оскільки як зазначено у даній постанові, подане нотаріусу свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння [NUMBER] від 27.06.1992р. не є документом, що свідчить про перебування даного домоволодіння у власності спадкодавця [PERSON] , яка була головою даного колгоспного двору, так у свідоцтві зазначено, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права [PERSON] [PERSON] , [INFO] постійно проживала у будинку [ADDRESS] та була зареєстрована з 02.11.1978р., зокрема на день смерті [INFO] , вела господарство, була головою колгоспного двору домогосподарства за вказаною адресою, що підтверджується довідкою Гавришівської сільської ради від 16.05.2014р. № 238, довідкою Стадницького старостинського округу Вінницької міської ради від 05.05.2021р. № 366, записами по господарської книги № 7 за 1991-1995 роки Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. У довідці Стадницького старостинського округу Вінницької міської ради від 05.05.2021р. № 366 зазначено, що згідно записів домової книги № 2 Гавришівської сільської ради для прописки (реєстрації) громадян в будинку [ADDRESS] зареєстрований гр. [PERSON] , [INFO] з 15 грудня 1980 року по теперішній час. Після реєстрації шлюбу 02.02.1979 року з матір`ю позивача [PERSON] , [PERSON] проживає з нею в її будинку [ADDRESS] . Це підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , зареєстрованим та виданим Гавришівською сільською Радою Вінницького району Вінницької області 02.02.1979 року, актова запис № 7, актом про фактичне проживання особи від 01.11.2021р., затвердженим старостою Стадницького Старостинського округу. [PERSON] від отримання обов`язкової частки в спадщині після смерті своєї сестри [PERSON] відмовився, про заповіт, згідно якого [PERSON] заповідала усе своє майно мені, [PERSON] , [PERSON] було відомо, що підтверджується його заявою від 23 травня 2014 року, посвідченою секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Круцюк Р.О., зареєстровано в реєстрі за № 47. Таким чином, [PERSON] у будинку [ADDRESS] з лютого 1979р. не проживає, з цього часу не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору, частку з майна колишнього колгоспного двору не витребував, після смерті спадкодавці [PERSON] спадкове майно не утримує та на нього не претендує. Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 27.06.1992р., виданого виконкомом Гавришівської сільської ради, ціле будинковолодіння, яке складається з одного житлового будинку з надвірними спорудами, розташоване у [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно технічного паспорта від 27.09.1988р. будинковолодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] , складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, 1966 року побудови з господарськими будівлями та спорудами: літньої кухні літ. «Б», 1975 року побудови, сараїв літ. «В», літ. «в», 1965 року побудови, погребу з шиєю літ. «п/Б» 1975 року побудови, вбиральні літ. «Г», 1966 року побудови, огорожі № 1-3. У Довідці Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 03.01.2019р. № 2 вказано, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 260 станом на 31.12.2012р. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] , 27.06.1992 року зареєстровано в цілому Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №168 за [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 27.06.1992 року виконавчим комітетом Гавришівської сільської Ради народних депутатів згідно рішення від 29.04.1992 року № 7. У довідці Стадницького старостинського округу Вінницької міської ради від 05.05.2021р. № 366 зазначено, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,52 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] безкоштовно передана у приватну власність гр. [PERSON] рішенням 12 сесії 21 скликання Гавришівської сільської ради від 02.04.1994 року. Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979р. № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12.05.1985р. № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990р. № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 120 та ст. 123 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року за № 20, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачки на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачкою право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved