Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.10.2016 року встановлено, що в середині червня 2014 року, приблизно о 14. 00 годині, [PERSON], діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою домовленістю з неповнолітньою особою, матеріали кримінального провадження у відношенні якої виділенні в окреме провадження, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направились на цвинтар,розташований поблизу вулиці Орєшкова у с.Васищеве, Харківського району, Харківської області, де знаходячись біля могил [PERSON], [PERSON], [PERSON], реалізуючи свій злочинний умисел, попередньо переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає почали руйнувати зазначену огорожу, розбивши її на фрагменти, а саме: дві секції огорожі, виконаної з чорного металу, довжиною по 90 см., висотою 60 см., вартістю 120 грн за штуку, на загальну суму 240 грн; п'ятнадцять секцій огорожі з чавуна, довжиною по 90 см., висотою по 60 см., вартістю 400 грн за штуку, на загальну суму 6000 грн. Після чого неповнолітній [PERSON] разом з особою, матеріали кримінального провадження у відношенні якої виділені в окреме провадження, з викраденим майном з місця вчинення правопорушення зникли, заподіявши потерпілому (позивачу) , матеріальну шкоду на суму 6240 грн Отже, суд фактично визнав винним неповнолітнього [PERSON] у скоєнні злочину, та встановив причинний зв'язок між його діяннями та заподіянням позивачу матеріальної шкоди на суму 6240 грн. Крім того, позивачу та його дружині було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у сильних душевних стражданнях в звязку з тим, що відбулася наруга над могилою родичів, а саме сина та батьків дружини. Душевні страждання негативно вплинули на стан їх здоровя, вони людина похилого віку. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 5000 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2017 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільно процессуального кодексу України (далі ЦПК України) який набув чинності 15 грудня 2017 грудня. Відповідно до п.1.9 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діяли після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за фактичним місцем проживання, причини не явки суду не повідомив, відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Згідно пункту 24 постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2016 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства). Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1179 ЦК України визначено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що в середині червня 2014 року, більш точна дата під час досудового слідства не встановлена , приблизно о 14.00 годині неповнолітній [PERSON], діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON], з метою таємного викрадення чужого майна, направились на цвинтар, розташований поблизу вулиці Орешкова в смт Васищеве Харківського району Харківської області, де знаходячись біля могили [PERSON], [PERSON], [PERSON], в яких захоронені родичі [PERSON], побачили металеву огорожу, якою були огорожені зазначені могили. Продовжуючи свої злочинні дії неповнолітні [PERSON] та [PERSON], переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, почали руйнувати зазначену огорожу , розбиваючи секції огорожі на фрагменти: 2 секції з чорного металу, довжиною 90 сантиметрів, висотою 60 сантиметрів, вартістю 120 грн за штуку на загальну суму 240 грн, 15 секції з чавуна, довжиною по 90 сантиметрів, висотою по 60 сантиметір, вартістю 400 грн за штуку, на загальну суму 6000 грн. Після чого неповнолітні [PERSON] та [PERSON] з місця вчинення злочину зникли, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6240 грн. Вказані обставини встановлені ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017. Вина відповідача доведена і підтверджена ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017, якою до [PERSON], [INFO] застосовані заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля, встановлені на строк один рік вимоги до поведінки неповнолітнього. Цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду, останньому розяснено право на звернення з цим позовом в порядку цивільного судочинства. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також вимоги розумності і справедливості. Розмір завданої моральної шкоди оцінено в 1500 грн. Отже, вина відповідача у заподіянні матеріальної та моральної шкоди є доведеною, а тому підлягає відшкодуванню у відповідності до положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України особою, винною у її спричиненні. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір за дві позовні вимоги, а саме про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Outcome: partial