Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.2006 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Хортицькому відділі актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 177. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2017 р. у звязку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться. Просив шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Під час судового розгляду судом були вчинені такі процесуальні дії. Ухвалою судді від 01.03.2018 відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 07.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 09.07.2018. Ухвалою суду від 31.07.2018 надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю 3 місяці до 31.10.2018 та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 01.11.2018 надано [PERSON] та [PERSON] додатковий строк для примирення тривалістю 2 місяці до 10.01.2019 та зупинено провадження у справі, після чого провадження у справі було поновлене. Від позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Причини неявки відповідач не повідомила, відзиву не надала, однак в судовому засіданні, що відбулось 31.07.2018 повідомляла суду про те, що позов вона не визнає, що зафіксовано в протоколі судового засідання. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін в загальному порядку, оскільки позивачем не надавалося згоди на заочний розгляд справи. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб Серії І-ЖС № 018799, виданого 28.04.2006 Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 177, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2006 (арк. справи 2). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ЖС № 046790, видного 07.11.2006 Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 990 (арк. справи 3). Як вказує позивач, шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2007 р. у звязку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Спору між сторонами щодо поділу майна немає. Відповідно до вимог ст. 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) судом вживались заходи щодо примирення подружжя. Так, судом сторонам двічі надавався строк для примирення (всього 5 місяців), який станом на 10.01.2019 сплив. За цей час сторони не примирились, шлюбні відносини не відновлені. З вказаних підстав суд вважає, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Втім, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було\~встановлено,\~що причиною\~припинення шлюбно-сімейних\~відносин подружжя\~є відсутність\~взаєморозуміння. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просила суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Позивач не просив стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved