Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення з розподілу спільно сумісного майна подружжя, придбаного за час проживання в шлюбі. В обґрунтування позову зазначено, що 03.06.1995 р. зареєстровано шлюб відділом ДРАЦС Борзнянського районного управління юстиції актовим записом за № 30 . За час спільного сімейного проживання народилося двоє дітей. Одна дитина - син [PERSON], [INFO], є повнолітнім. Друга дитина - [PERSON], [INFO], є неповнолітнім. З січня 2018 року їх сімейні відносини з відповідачкою припинено. Тому, виникла необхідність провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, як нерухомого, так і рухомого, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] Чернігівської області, - орієнтовна вартість -400 000 грн.; спальний набір: шафа, ліжко двохспальне, комод, трюмо) - 8 000 грн.; м`який куточок (диван і два крісла) - 2200 грн.; телевізор «Самсунг» - 1000 грн.; холодильник «Атлант» - 8 000 грн.; морозильна камера «Атлант» - 6200 грн.; мікрохвилівка - 1800 грн.; кухня - 4500 грн.; мультиварка - 1200 грн.; музичний центр -1500 грн., - всього рухомого майна на суму 36700 грн., а разом з житловим будинком та господарськими будівлями 436700 грн. Позивач запропонував дружині виділити йому невелику частину рухомого майна, а більшу його частину залишити їй, яка не вказується у позові. Кожному з подружжя належить по ? частині майна, що становить суму 218350 грн. Він просить визначити в рішенні приналежність йому такого майна: спальню (шафу, ліжко двохспальне, комод, трюмо) - вартістю - 8 000 грн.; морозильну камеру «Атлант» - 6200 грн.; мікрохвилівку -1800 грн., всього рухомого майна на суму 16 000 грн. На інше рухоме майно, вказане в акті опису майна, слід визнати право власності за [PERSON] Вирішити питання про розподіл рухомого майна в позасудовому порядку не уявляється можливим, що й спонукало звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Посилаючись на результати проведеної за клопотанням позивача судової будівельно - технічної експертизи від 05.10.2018 року, обрати для вирішення спору перший варіант розподілу будинку, визначений експертом. Цей варіант узгоджувався з відповідачкою і також враховує інтереси неповнолітньої дитини за виховання якої він несе відповідальність. Оскільки під час розподілу відповідач обрала варіант, який є більш комфортним з точки зору побутових умов для неї та для дитини, розбіжність у вартості часток буде компенсована шляхом сплати грошових коштів у відповідності до суми, визначеної експертом у висновку. Питання судових витрат вирішити у відповідності до правил, визначених цивільно - процесуальним законодавством. Відповідач в судовому засіданні в своїх поясненнях заявила про визнання позову, і що вона погоджується на запропонований позивачем варіант розподілу побутових речей (рухомого майна) та визначених експертом приміщень для проживання в будинку, що визначений за варіантом №1, для однієї з сторін. Не заперечувала й того, що обраний нею варіант буде найбільш зручним для дитини. Просила виключити з переліку речей позицію за №4, меблеву стінку, яка не придбавалась на спільні кошти. Заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, дослідивши письмові матеріали, що долучені до справи на підтвердження доводів сторін, суд, з`ясувавши обгрунтованість та правомірність вимог, заявлених позивачем, та міркувань відповідача стосовно можливості їх задоволення, встановив такі факти та положення матеріального законодавства, яке підлягає застосуванню у вирішення даного спору. Так, під час розгляду справи, встановлено, що з 03.06.1995 р. між позивачем та його дружиною зареєстровано шлюб актовим записом за № 30 відділом ДРАЦС Борзнянського районного управління юстиції. За час спільного сімейного проживання народилося двоє дітей. Одна дитина неповнолітня. З січня 2018 року сімейні відносини з відповідачкою припинено. Тому, виникла необхідність провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, як нерухомого, так і рухомого, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] Чернігівської області, - орієнтовна вартість -400 000 грн.; спальний набір: шафа, ліжко двохспальне, комод, трюмо) - 8 000 грн.; м`який куточок (диван і два крісла) - 2200 грн.; телевізор «Самсунг» - 1000 грн.; холодильник «Атлант» - 8 000 грн.; морозильна камера «Атлант»-6200 грн.; мікрохвилівка -1800 грн.; кухня - 4500 грн.; мультиварка - 1200 грн.; музичний центр -1500 грн., - всього рухомого майна на суму 36700 грн., а разом з житловим будинком та господарськими будівлями 436700 грн. Позивач запропонував дружині виділити йому невелику частину рухомого майна, а більшу його частину залишити їй. Кожному з подружжя належить по ? частині майна, що становить суму 218350 грн. З огляду на зазначене, позивач просить визнати за ним право власності на таке майно: спальню( шафу, ліжко двохспальне, комод, трюмо) - вартістю - 8 000 грн.; морозильну камеру «Атлант» - 6200 грн.; мікрохвильову піч - 1800 грн., всього рухомого майна на суму 16 000 грн. Право власності на інше рухоме майно, вказане в переліку майна, слід визнати за [PERSON] Відповідач заявила про визнання позову і що вона погоджується на запропонований позивачем варіант розподілу побутових речей (рухомого майна) та визначенних експертом приміщень для проживання в будинку, що визначений за варіантом №1 для однієї з сторін. Не заперечувала й того, що обраний нею варіант буде найбільш зручним для дитини. Просила виключити з переліку речей позицію за №4, меблеву стінку, яка не придбавалась на спільні кошти. Позивач погодився з такими доводами. Згідно з положеннями ст.60 Сімейного кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 69 СК передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст.70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (ст.71 СК України). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про правомірність доводів позивача і про достатність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved