Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім.Ілліча»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва 30 000 грн. та у відшкодування витрат на правову допомогу 649 грн. 60 коп. В обґрунтування позову посилався на те, що перебував в трудових відносинах з працедавцем - ПАТ «ММК ім.Ілліча». Під час роботи у роботодавця він отримав ушкодження здоров'я через умови праці, що у подальшому призвело до отримання ним професійного захворювання, встановленого Актом розслідування хронічного професійного захворювання по формі П - 4 від 10 серпня 2007 року. Відповідно до медичних документів у результаті професійного ушкодження здоров'я йому встановлено захворювання Коніотуберкульоз. Силікоз вузлова форма у вигляді інтенсивних очагів. Емфізема легень. Легенева недостатність першого ступеня. Професійне захворювання. Відповідно до первинного висновку МСЕК від 22.11.2007 року йому встановлено 25% стійкої втрати працездатності. У зв'язку з отриманням трудового каліцтва, яке він отримав на роботах з небезпечними умовами праці, що впливали на нього на протязі усього трудового стажу, та пошкодженням здоров'я, він отримує психологічні страждання, які негативно впливають на образ його життя. Він знаходиться в пригніченому стані через неможливість повного відновлення здоров'я. Ці фактори викликають негативні емоції, переживання та моральні страждання. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що позов предявлено до відповідача, оскільки саме він складав акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання, та захворювання виявлено саме у відповідача, в акті зазначено провести профілактичні заходи щодо усунення таких захворювань у подальшому. Зауважив, що мав місце комплекс факторів, які вплинули на стан здоровя позивача, а саме вплив фізичних та хімічних чинників стали причиною захворювання позивача та тривала робота у таких умовах. В судове засідання 16.10.2015р. представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позовні вимоги вважає обґрунтованими неналежними доказами, які ґрунтуються лише на припущеннях позивача, ніяких документів щодо понесеної моральної шкоди не надано, не підтверджується причинно-наслідковий звязок між захворюванням та психоемоційним станом. Зазначає, що для відшкодування моральної шкоди необхідно наявність вини особи або причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою, а вина відповідача відсутня. В судове засіданні 16 жовтня 2015 року представник не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. В судові засідання 13 та 16 жовтня 2015 року представник не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. 16 жовтня 2015 року фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, [PERSON] працює з 05.05.1997 по теперішній час у ПАТ «ММК ім. Ілліча». Факт перебування в трудових правовідносинах\~\~позивача з ПАТ «ММК ім.Ілліча» сторонами визнаний, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням\~фізичних\~чи\~юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі\~доказів\~сторін\~та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~зі ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган Відповідно до акту форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 серпня 2007 року (далі - Акт) (а.с.5-6) його складено відносно працівника ПАТ «ММК ім.Ілліча» [PERSON], який працював на ПАТ «ММК ім.Ілліча» за професією: вогневитривник на гарячих ділянках робіт 5 розряду, з 01.02.2006р. переведений на посаду каменяра, загальний стаж роботи: 35 р. 4 міс., в цеху ремонту аглодоменного обладнання відповідача 10 р. 9 міс., у шкідливих умовах праці 28 р. 9 міс., за професією 18 р. 9 міс. В п.13 цього Акту наведений висновок про наявність шкідливих умов праці, а саме: запиленість повітря робочої зони пилом, який містить силікати складала 9,3 мг/м3 (ГДК - 6,0 мг/м3), пилу кремній діоксиду 7,4-31,1 мг/м3 (ГДК - 4,0 мг/м3), рівень шуму 85,3-86,0 dBA (ПДУ 80,0 dBA), рівень інфрачервоного випромінювання 1750-2320 Вт/м2 (ПДУ 140 Вт/м2). В п.16, п.17 Акту наведені обставини, за яких виникло професійне захворювання та причини його виникнення, а саме: тривала робота в умовах запиленості, що перевищувала ГДК (4,0 мг/м3) від 2 до 5 р. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що пошкодження здоров'я позивач отримав, у тому числі і під час роботи у ПАТ «ММК ім.Ілліча», в умовах впливу шкідливих факторів за професією. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до первинного висновку МСЕК від 22.11.2007 року [PERSON] встановлено 25% стійкої втрати працездатності. Як зазначено в роз'ясненнях, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, тощо, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд також при вирішенні спору приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004, де в п.4.1 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Оскільки ПАТ «ММК ім.Ілліча» не забезпечило [PERSON] безпечних умов праці, суд вважає, що воно повинно відшкодувати йому заподіяну моральну шкоду у зв'язку з пошкодженням здоров'я. Суд встановив, що [PERSON] у працездатному віці отримав професійне захворювання, втратив 25% професійної працездатності, залишковим наслідком сталося постійне погіршення стану здоров'я позивача, про що свідчить неодноразові його звернення до лікувальних закладів та проходження лікування, втрату роботи за спеціальністю, суд приходить до висновку щодо спричинення позивачу моральних (душевних) страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини отримання позивачем професійного захворювання, обсяг заподіяних йому моральних страждань та фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров'я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також враховує ті обставини, що профспілковим комітетом ПАТ «ММК ім.Ілліча» протягом 2007 - 2012 років неодноразово надавалась позивачу матеріальна допомога на лікування (а.с.54-56), що також впливає на умови відшкодування моральної шкоди, враховуючи принцип розумності та справедливості, дійшов висновку, що у відшкодування моральної шкоди на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 9000 грн. Згідно ч.1-2 ст. 84 ЦПК України витрати,\~\~пов'язані з оплатою правової\~\~допомоги\~\~адвоката або іншого фахівця в галузі права,\~\~несуть сторони,\~\~крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат\~\~на\~\~правову\~\~допомогу встановлюється законом. \~Витрати на правову допомогу належать до\~\~витрат,\~пов'язаних\~\~з розглядом судової справи (п. 2 ч. 3 ст.79 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат\~на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір\~\~компенсації\~\~витрат\~\~на правову допомогу у цивільних справах,\~в яких така компенсація виплачується\~\~стороні, на\~\~користь\~ якої\~\~ухвалено\~судове рішення,\~іншою стороною,\~\~а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу \~у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з Договором про надання юридичних послуг допомоги від 28.04.2015 року №Д-04/15пз, [PERSON] доручає ТОВ «Юридична компанія «Гарант правосуддя» підготувати позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті трудового каліцтва. Згідно з Актом від 28.04.2014 року за договором №Д-04/15пз від 28.04.2015 року вартість наданих юридичних послуг, наданих ТОВ «Юридична компанія «Гарант правосуддя» позивачу [PERSON], становить за підготовку та складання позовної заяви 649,60 грн.: 1218 грн.х40%х1год.20 хв. Відповідно до квитанції ТОВ «Юридична компанія «Гарант правосуддя» отримало від [PERSON] 649,60 грн., як оплату за Договором від 28.04.2015 року за складання позовної заяви. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу також підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, й тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 194,88 грн. (30 % від 649,60 грн. = 194,88 грн.). Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 3 ст.88 ЦПК України). При цьому жодною правовою нормою не встановлена межа до якої можливе зменшення частки судового збору, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави та не передбачено, що у таких випадках ця частка не може бути меншою мінімальної ставки судового збору за відповідною вимогою, а отже, за змістом закону, частка судового збору, від сплати якої звільнено позивача приймається на рахунок держави і не може бути покладена на відповідача, який, по суті, одержав часткову перемогу в цивільно-правовій суперечці, у звязку з чим набув право на пропорційне зменшення розміру судового збору, що підлягає сплаті за ухвалення відповідного рішення. Отже з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 73,08 грн. (30 % від 243,60 грн. = 73,08 грн.). На підставі викладено,

Outcome: partial