Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 12 квітня 1996 року позивач одружився з відповідачем, після чого 04 червня 1996 року відповідача зареєстровано у квартирі позивача. У вказаній квартирі також зареєстрований син позивача та відповідача [PERSON], [INFO]. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, і рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач у спірній квартирі не проживає з 2013 року без поважних причин, плату за житлово-комунальні послуги не сплачує, виїхала в невідомому напрямку, її місцезнаходження невідоме, перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач більше року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в належній позивачу квартирі, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідач не проживає в квартирі з грудня 2013 року, зі слів позивача відповідач виїхала до Ростова. У сторін є неповнолітній син, який виїхав разом з матір'ю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення у засобах масової інформації, причини неявки не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Свідок [PERSON]., допитана в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою позивача по під'їзду. Знає позивача та відповідача, оскільки вони дружили сім'ями. Зазначила, що сторони є працівниками цирку, багато гастролюють, проживали разом у квартирі позивача, розійшлися близько 5 років тому. Відповідач в квартирі не проживає з 30 грудня 2013 року, виїхала разом з сином, сказала, що поїде до своєї матері. Свідок суду пояснила, що має ключі від квартири позивача, дивиться за нею, тому точно знає, що відповідач в квартирі не проживає, вона її не бачила з грудня 2013 року. Вказала, що відповідач залишила квартиру добровільно. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 березня 1994 року, виданого Фондом комунального майна Мінського району. У вказаній квартирі згідно довідки форми № 3 КП «Житлосервіс «Приозерне» від 07 лютого 2015 року № 171 зареєстровані [PERSON], син [PERSON] та відповідач [PERSON] - дружина (зареєстрована з 04 червня 1996 року). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Як вбачається з відповіді Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві №52/145-аз від 25.05.2015 року відповідач [PERSON] у період з січня 2010 року та по теперішній час з усними або письмовими заявами чи скаргами з приводу неможливості проживання в спірній квартирі або перешкоджання в користуванні житловою площею не зверталася. Крім того, факт непроживання відповідача [PERSON] в спірній квартирі підтверджується актом від 16 лютого 2015 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин з грудня 2013 року, позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Outcome: approved