Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельні ділянки загальною площею 0,4713 га, які надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого підсобного господарства, й знаходяться за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Миру, 160, й до дня смерті належали на праві приватної власності [PERSON], який помер 01.01.2014 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті брата - [PERSON] він є спадкоємцем за законом спадкового майна - земельних ділянок загальною площею 0,4713 га, які надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого підсобного господарства, й знаходяться за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Миру, 160 (старий номер 146). Земельні ділянки належали спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу серії ВАС №317714, посвідченого державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори 24.12.2002 року, і зареєстрованого в реєстрі за №2924. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Котелевської державної нотаріальної контори, де йому повідомлено, що державний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, оскільки заявником не надано належних правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на земельні ділянки. За життя його брат не зареєстрував право власності на земельні ділянки згідно діючого законодавства України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 51-55, 63). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 47). Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 16.12.2015 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 46). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора, 02.12.2015 року надіслала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі її представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 39-42). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, 07.12.2015 року надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надав (а.с. 62). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] 28.12.2015 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 56). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу серії ВАС №317714 від 24.12.2002 року, земельні ділянки надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого підсобного господарства, тоді як це суперечить п. г) ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України, де вказано, що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства передаються у власність та надаються у користування несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян. В свою чергу відповідно до вимог п. а) ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Також, виходячи з положень ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства, тоді як з прийняттям Земельного кодексу України від 25.01.2001 року, який набрав чинності 01.01.2002 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 29.12.2015 року визнано за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Миру, 160, та до дня смерті належало [PERSON], який помер 01.01.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved