Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , територіальної громади с. Підгір`я в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обгрунтування позову вказує, що після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , він почав використовувати житловий будинок, який за життя належив їй. Вказаний житловий будинок складається із житлової кімнати, кухні, кладової та коридору. Будинок глиняновалькований, накритий шифером, 1928 року побудови. Ким побудований цей будинок йому невідомо, але його дід [PERSON] в 1928 році перебудував цей будинок, на місці старого будинку, який належав його дідові. Його дід [PERSON] помер [INFO] , а його дружина [PERSON] померла [INFO] . Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , відмовившись від вказаного спадкового майна. Вказує, що в 2009 році він почав даним житловим будинком користуватися, використовує його відкрито і безперервно і до сьогодні, обробляє земельну ділянку, зареєструвався в даному будинку, сплачує необхідні платежі для обслуговування даного майна, провів його поточний ремонт, в будинку знаходяться його речі і він вважає його своїм, однак жодних документів на цей будинок у нього немає. Крім того, зазначає, що він тривало, добросовісно відкрито та безперервно, без таємниць володіє вказаним вище житловим будинком більше 10 років, протягом яких ніхто не вчиняв дій, що свідчили б про його обов`язок повернути майно. У зв`язку з наведеним, просить визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку ст. 344 ЦК України. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачі та представник сільської ради в судове засідання не з`явилися, подали заяви, якими просять справу розглядати у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписуючими засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , судом встановлено, що позивач [PERSON] доводиться внуком [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , мати позивача померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , який доводиться дідом позивача, помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.11.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9060907 від 24.11.2005 року, житловий будинок по [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 28.10.2005 року №31, зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 14.07.2012 року за реєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги. Таким чином, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , не має власника, оскільки був зареєстрований за [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після її смерті ніхто не прийняв. З цього часу по даний час, тобто більше десяти років, позивач, будучи онуком померлої [PERSON] , достеменно знаючи, що ніхто на спірний будинок не претендує, відкрито, безперервно та добросовісно користувався спірним будинком. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідачі позов визнали, заявивши про це у своїх заявах, поданих на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про достатність підстав для визнання права власності за позивачем на спірний будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved