Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що у лютому 2014 року він придбав автомобіль марки OPEL модель VECTRA, 1991 р.в., номер шасі (кузова, рами) № W0L000087NV140034, реєстраційний номер [NUMBER]. 20.02.2014 року [PERSON], власником автомобілю, на його ім'я було видано довіреність ВТР № 856959 на право управляти та розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем. Право власності відповідача на вказаний автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії САТ401745, яке видане Центром ДАІ2306 21 листопада 2013року. 20.02.2014 року між позивачем та відповідачем була складена розписка, в якій зазначалось, що [PERSON] продав йому вищезазначений автомобіль за 2900 доларів СІЛА і ще 5000 грн. він передав відповідачу у нотаріуса. У зв'язку з тим, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі, він попросив письмової згоди дружини відповідача на відчуження автомобіля. Друга розписка від 20.02.2014 року написана [PERSON] та підтверджує її згоду на продаж вищезазначеного автомобіля [PERSON] Таким чином, відповідач передав йому на підтвердження факту укладання угоди довіреність, розписку та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Він зі свого боку, вказані документи прийняв, а також прийняв автомобіль. Грошей на переоформлення автомобіля на своє ім'я у на той час у нього не було, тому юридичні питання він відстрочив на пізній термін. З лютого 2014 року, а саме з того моменту, як розрахувався за автомобіль та отримав на нього документи, позивач вважає себе його власником та відкрито користувався автомобілем до певного часу. У грудні 2014 року його зупинили на посту ДАІ та повідомили, що вказаний автомобіль знаходиться у розшуку. Однак через відсутність у представника ДАЇ оригіналу Постанови про розшук автомобілю та за наявності у нього довіреності, автомобіль не був у вилучений та переданий на штрафний майданчик. [PERSON] позивачу пояснила, що її чоловіком було скоєно ДТП, за наслідками розгляду кримінальної справи він визнаний винним, задоволено цивільний позов. На підставі рішення суду виданий потерпілій [PERSON] виконавчий лист. В рамках виконавчого провадження заступником начальника відділу державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського РУЮ винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач вважає, що автомобіль придбаний ним на достатній правовій підставі, ним надані всі докази того, що правовідносини щодо укладання угоди купівлі-продажу вказаного автомобілю між з [PERSON] виникли до скоєння ним кримінального правопорушення. Просив суд, звільнити з під арешту автомобіль марки OPEL модель VECTRA, 1991 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № W0L000087NV140034, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Центром ДАІ2306 та визнати за ним право власності на нього. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив заявлені вимоги задовольнити. Його представниця [PERSON] заявлений позов підтримала у повному обсязі, просила вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні заявлених вимог не заперечували. Представник ВДВС [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечувала, пояснивши суду, що на даний момент не має потреби в арешті автомобіля, оскільки в ході виконавчого провадження встановлено, що у відповідача наразі достатньо в наявності іншого майна для здійснення виконання за виконавчим листом. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.02.2014 року [PERSON], на ім'я [PERSON]Ю, було видано довіреність ВТР № 856959 на право управляти та автомобілем марки ОPEL модель VECTRA, 1991 р.в., номер шасі (кузова, рами) W0L000087NV140034, реєстраційний № [NUMBER]. Право власності відповідача на вказаний автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії САТ401745, яке видане Центром ДАІ2306 21.11.2013 року. 20.02.2014 року між позивачем та [PERSON] була складена розписка, в якій зазначалось, що [PERSON] продав йому вищезазначений автомобіль за 2900 доларів СІЛА і ще 5000 грн. він передав відповідачу у нотаріуса. Друга розписка від 20.02.2014 року написана [PERSON] та підтверджує її згоду на продаж вищезазначеного автомобіля [PERSON] 12.11.2014 року заступником начальника ВДВС Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] на підставі виконавчого листа виданого Камянсько-Дніпровським районним судом 29.09.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до розяснень, що містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Згідно приписів ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» де зазначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Позивач не довів наявність у нього права власності на це майно, а навпаки надав докази, що майно належить іншим особам, які не зверталися до суду за захистом своїх прав. В силу приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Зважаючи на ту обставину, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] у задоволенні заявлених вимог не заперечували, а представник ВДВС [PERSON] у судовому засіданні, запевнила суд, що на даний момент не має потреби в арешті автомобіля, оскільки в ході виконавчого провадження встановлено, що у відповідача наразі достатньо в наявності іншого майна для здійснення виконання за виконавчим листом, суд вважає, за доцільне позовні вимоги в частині звільнення автомобіля з-під арешту задовольнити. З приводу вимоги про визнання права власності на автомобіль суд приходить до такого висновку. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору. Згідно довідкового повідомлення № 53, виданого експертом [PERSON] вартість автомобіля станом на 19.2.2014 року складає 41 470 грн. 00 коп. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Відповідно до п. 8 Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил; договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 283. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Таким чином, до вчинення вищевказаних дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець - набути право власності на транспортний засіб. В силу приписів ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму грошей. Зі змісту наведених норм права вбачається, що істотними умовами договору купівлі-продажу є визначення майна (товару), яке продавець зобов'язується передати у власність покупцеві і вартість цього майна. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки за позивачем спірний автомобіль зареєстрований не був, право власності у нього не виникло, то підстав для застосування такого способу захисту як визнання права власності за відсутності підстав, з якими закон пов'язує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів не вбачається. Розписки про передачу коштів за спірний автомобіль, на які посилається позивач, не мають наслідком набуття позивачем права власності на автомобіль. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем не укладався, а посилання на довіреність як на підставу набуття права власності на автомобіль та сплату ним вартості автомобіля є безпідставними, тому що суперечать вищезазначеним вимогам закону. Згідно ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами В силу приписів ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Таким чином, на підставі зазначеної довіреності [PERSON] не має права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто. З огляду на викладене, суд вважає, що в частині визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль слід відмовити. На підставі ст.ст. 208, 238, 244, 392, 638, 655 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial