Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом визнання недійсним державного акта, мотивуючи тим, що відповідно до договору дарування від 23 жовтня 1998 року позивач отримав від свого батька [PERSON] житловий будинок №1 по вул. Унавській в с. Волиця Фастівського району Київської області, та присадибну земельну ділянку площею 0,2500 га, на якій цей будинок розташований. 15 липня 2014 року [PERSON] помер, а спадкоємцями першої черги після його смерті є його діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також, його дружина [PERSON] Діти спадкодавця прийняли спадщину після смерті батька, подавши заяву до нотаріуса, а дружина [PERSON] відмовилась від своєї частки на користь відповідачів. При оформленні спадкових прав на майно, зясувалось, що до спадкової маси після смерті спадкодавця входить і земельна ділянка площею 0,6567 га, розташована за адресою: с. Волиця, вул. Унавська, 1, що належала йому згідно державного акту на право приватної власності на землю від 20 липня 2000 року.Проте, оскільки на зазначеній земельній ділянці розташований належний позивачу на праві власності житловий будинок, то ця земельна ділянка до спадкової маси після смерті спадкодавця не входить.Тому за захистом своїх порушених прав на землю позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник Волицької сільської ради в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлені судом належним чином, [PERSON] в телефонному режимі повідомив, що позов визнав, в звязку з хворобою не може бути присутнім в судовому засіданні, [PERSON] та представник Волицької сільської ради направили до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позов визнали. Вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору дарування жилого будинку від 23 жовтня 1998 року [PERSON] подарував [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями в селі Волиця, вул. Унавська, №1 (бувша вул.Леніна) Фастівського району Київської області (а.с.5). Відповідно до ст. 30 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р., який був чинним на час виникнення даних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Відповідно до змісту ст. 67 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р) громадянам за рішенням сільської ради передаються у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром не більше у сільських населених пунктах - 0,2500 га. Таким чином, судом встановлено, що з придбанням жилого будинку до позивача перейшло і право користування присадибною земельною ділянкою площею 0,2500 га, на якій цей будинок розташований. 15 липня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Виконавчим комітетом Волицької сільської ради Фастівського району Київської області (а.с.9). Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] являються його діти: [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (відповідач), а також дружина спадкодавця [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємиць за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його діти, подавши в передбачений законом строк заяви нотаріусу, дружина [PERSON] відмовилась від своєї частини спадщини на користь дітей [PERSON] та [PERSON] До спадкової маси після смерті [PERSON] входить і земельна ділянка площею 0,6567 га, розташована за адресою: с. Волиця, вул. Унавська,1, що належала йому згідно державного акту на право приватної власності на землю від 20 липня 2000 року(а.с.6). Аналізуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання державного акту недійсним з урахуванням наступного. Згідно приписів земельного законодавства, тільки власник будинку може приватизувати земельну ділянку цільовим призначенням для обслуговування цього будинку. З моменту укладення договору дарування позивачу житлового будинку, його батько вже не був власником, а тому не мав права на приватизацію присадибної земельної ділянки. Також, оскаржуваний державний акт було видано на підставі рішення №5 Волицької сільської ради від 30 червня 1999 року 5 сесії 23 скликання. Проте, згідно архівної довідки Архівного сектору Фастівської райдержадміністарції від 07.12.2016 року в протоколі У сесії XXIII скликання Волицької сільської ради від 30.06.1999 року відомості про передачу земельної ділянки в приватну власність [PERSON] відсутні (а.с.7). Таким чином, за відсутності самого рішення сесії сільської ради про передачу в приватну власність батькові [PERSON] земельної ділянки, відсутня і підстава для видачі йому державного акта. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6- 319цс15 оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов про визнання недійсним державного акту серії І-КВ №036684 на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,6567 га, розташовану в с. Волиця, вул. Унавська, 1 Фастівського району Київської області, виданий 20 липня 2000 року та про скасування його державної реєстрації, підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та у відповідності до ст.ст. 30, 67 Земельного кодексу України (в ред. 19990 р.), ст.ст. 1225,1261,1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. З, 114, 118 - 120 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved