Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти за договором позики від 17.03.2019 р. в сумі 6500 грн. та неустойку в розмірі 63050 грн., а всього - 69550 грн. В обґрунтування позову посилався на такі обставини. 17.03.2019 р. він позичив [PERSON] 6500 грн. строком до 30.05.2019 р. Взяті на себе зобов`язання за договором позики [PERSON] не виконала. За порушення виконання боргового зобов`язання за договором позики встановлена відповідальність - 5% від простроченої суми, що дорівнює 325 грн. за кожний день. Підтвердженням укладення договору позики грошових коштів ним та відповідачем є розписка від 17.03.2019 р. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Виходячи зі змісту оформленої відповідачем розписки, відповідач порушив боргове зобов`язання з 01.06.2019 р. до 01.12.2019 р. на 194 дні. За угодою позики від 17.03.2019 р. сума позики - 6500 грн., неустойка 5% складає 325 грн. за добу, 325 грн. х 194 дні = 63050 грн. Загальна сума заборгованості: 6500 грн.+ 63050 грн.= 69550 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю, пояснила, що має намір сплачувати заборгованість за договором позики. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази: розписку [PERSON] від 17.03.2019 р., інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, щовідповідач [PERSON] 17.03.2019 р. отримала в борг у позивача [PERSON] гроші в сумі 6500 грн. зі строком повернення до 30.05.2019 р., що стверджується розпискою відповідача [PERSON] . Остання зобов`язання щодо повернення грошових коштів за вказаною розпискою не виконала. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем [PERSON] представлена розписка позичальника - відповідача [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У розписці відповідача [PERSON] встановлений строк виконання зобов`язання за договором позики - 30.05.2019 р., у цей строк остання зобов`язана була повністю повернути позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 6500 грн. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за розпискою про позику грошових коштів, вона не повернула позивачу [PERSON] 6500 грн., то з неї на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 6500 грн. боргу за договором позики. Розпискою [PERSON] передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов`язується сплачувати позикодавцю пеню в розмірі 5% від усієї суми позики за кожен день прострочення, що складає 325 грн. за один день. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов, в тому числі щодо стягнення з неї пені, визнала повністю. Визнання відповідачем позову в частині стягнення пені у розмірі, зазначеному у позові, суперечить вимогам закону, зокрема положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України, тому суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. У даному випадку розмір пені, яку просить стягнути з відповідача на свою користь позивач (325 грн. х 194 дні = 63050 грн.), значно - майже в десять разів перевищує розмір суми грошових коштів, переданих за розпискою, збитки в розумінні положень ч. 2 ст. 22 ЦК України у кредитора відсутні. Тобто, штрафні санкції виступають своєрідним механізмом отримання додаткового прибутку для кредитора. Тому суд,

Outcome: partial