Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області [PERSON] щодо передачі арештованого нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 62а по вулиці Шевченка в с. Кубанка Комінтернівського району Одеської області, на електронні торги; визнання недійсним та скасування протоколу №4220605, щодо проведення електронних торгів від 15.12.2016 року з реалізації житлового будинку; визнання недійсним та скасування результатів електронних торгів, оформлених протоколом №220605 проведення електронних торгів від 15.12.2016 року по лоту №184737 з реалізації вказаного житлового будинку; визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 21.12.2016 року за виконавчим листом №523/2925/13 у виконавчому провадженні №41878062; визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання на електронних торгах житлового будинку №1266, виданого 30.12.2016 року Приватним нотаріусом [PERSON]; визнання права власності на зазначений житловий будинок за [PERSON] В обґрунтування позову зазначив, що на примусовому виконанні у Суворовському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавчий лист №523/2925/13, виданий 28.01.2014 року Суворовським районним судом м. Одеса про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 170 621,66 гривень. В процесі проведення виконавчих дій, старшим державним виконавцем Бабічем В.І., призначено суб'єкта оціночної діяльності, який 13.07.2016 року надав звіт про незалежну оцінку майна, щодо житлового будинку № 62-а по вулиці Шевченка в селі Кубанка Комінтернівського району Одеської області. Не погоджуючись із вартістю, яка встановлена у даному звіті, він звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця та заявою про забезпечення скарги. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.11.2016 року зупинено передачу на реалізацію житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Кубанка, вул. Шевченка 62-а, який належить [PERSON], до вирішення справи по суті. Проте попри заборону суду державний виконавець продовжив передачу зазначеного житлового будинку на реалізацію, що призвело до реалізації майна з прилюдних торгів та подальшої реєстрації права власності за переможцем торгів [PERSON] Вважає що при реалізації арештованого нерухомого майна, державним виконавцем було порушено порядок реалізації майна, що в свою чергу призвело до порушення права власності на нерухоме майно, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду. В судове засідання [PERSON] не зявився надавши заяву про розгляд справи за його відсутність. [PERSON] в судове засідання не зявилась надавши письмові заперечення в яких просила в позові відмовити /а.с.50-56/. Представник відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, надавши письмові заперечення в яких зазначив, що ухвалу Суворовського районного суду від 03.11.2016 року про зупинення передачі на реалізацію арештованого майна, Суворовський ВДВС не отримував /а.с.39-41/. Представник ДП «Сєтам» в судове засідання не зявився, надавши суду письмові заперечення в яких просив у позові відмовити та розглядати справу в їх відсутність /а.с.59-66/. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась надавши заяву про розгляд справи за її відсутність /а.с.38/. Представник третьої особи Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не зявився про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом установлено, що на примусовому виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби м. Одеси, перебуває виконавчий лист, виданий 28.01.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 170621,66 грн. /а.с.84-85/. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем, було проведено оцінку житлового будинку розташованого за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Кубанка, вул. Шевченко 62-А, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину/а.с.20,69,70/. Не погодившись із проведеною оцінкою, [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця та заявою про забезпечення скарги /а.с.11-15/. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.11.2016 у справі №523/15754/16-ц, зупинено передачу на реалізацію житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Кубанка, вул. Шевченка 62а, до вирішення справи по суті /а.с.19/. З копії протоколу №220605 проведення електронних торгів вбачається, що 15.12.2016 року, відбулися торги за результатами яких, [PERSON] придбала житловий будинок розташований за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Кубанка, вул. Шевченка 62а за 81812,00 грн. /а.с.16/. 21.12.2016 року державним виконавцем складено акт про проведення торгів, оригінал якого для реєстрації права власності, видано/надіслано переможцю електронних торгів [PERSON] Копії акту надіслано сторонам виконавчого провадження /а.с.17-18/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30.12.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, право власності на житловий будинок №62а по вул. Шевченко в с. Кубанка Лиманського району Одеської області, зареєстровано за [PERSON]В./а.с.9-10/. Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року визначено, що справи в судах першої інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладену у Постанові від 06.04.2016 року по справі №3-242гс16, у якій зазначено, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства (частина 1статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Задовольняючи позов в частині визнання недійсним та скасуванням результатів електронів торгів, суд виходив з того, що на момент проведення торгів існувала пряма заборона суду на передачу майна на реалізацію та порушення з боку державного виконавця є суттєвими та порушують права і законні інтереси позивача. Позовні вимоги в частині визнання недійсними та скасування: протоколу щодо проведення електронних торгів, акту державного виконавця про проведення електронних торгів, свідоцтва про придбання на електронних торгах житлового будинку, також підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними вимогами від основної вимоги про визнання недійсними та скасування електронних торгів. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на житловий будинок, суд виходив з того, що [PERSON] є боржником перед [PERSON] за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, скасування результатів електронних торгів через порушення процедури їх проведення не є підставою для визнання права власності за [PERSON] Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині скарги на дії державного виконавця суд виходив з того, що відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга на державного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (Суворовський районний суд м. Одеси), тобто позов в частині скарги на дії державного виконавця не підсудний Комінтернівському районному суду Одеської області. Крім того, суд не приймає до уваги пояснення начальника Другого Суворовського ВДВС [PERSON], викладені у письмових запереченнях, щодо неотримання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси про зупинення передачі майна на реалізацію, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують доводів позивача, в частині скасування прилюдних торгів. Згідно зі змістом ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином із вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265,ЦПК України, 15-16,216 ЦК України, суд,-

Outcome: partial