Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки в його користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 49246,23 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулась до нього з проханням надати їй у користування, терміном на один місяць, кошти в сумі 49246,23 грн. Враховуючи те, що він добре знав відповідачку, у нього на той час була така сума грошей, ним було перераховано останній зазначену суму, про що свідчить дублікат квитанції №Р24А716680351А30067 від 10.01.2020. Однак, відповідачем не було повернуто 49246,23 грн після закінчення терміну в один місяць. [PERSON] відмовилась повернути перераховану їй суму. Посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, вважає, що [PERSON] повинна повернути йому безпідставно отримані грошові кошти в сумі 49246,23 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задоволити. Пояснив, що відповідачка зверталась до нього, щоб позичити на місяць кошти, оскільки хворіє її мама; казала, що не має до кого більше звернутись. На теперішній час він розуміє, що це був обман. Вважає, що претензії матеріального характеру, які раніше мала до нього відповідачка, були необґрунтованими. Автомобіль останньої він не пошкоджував. Відсутні будь-які докази на доведення його вини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте її представник адвокат Домашовець В.С. заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Доповнив, що відповідачка не заперечує сам факт отримання нею грошових коштів, але зазначає, що такі отримані в рахунок відшкодування збитків. Оскільки [PERSON] 28.12.2019 (з метою помсти) пошкодив автомобіль [PERSON] , шляхом нанесення умисного механічного пошкодження на лакофарбове покриття, остання 02.01.2020 звернулася у Франківський ВП ГУ НП у Львівській області. У зв`язку із добровільним відшкодування позивачем суми завданих збитків, 10.01.2020 відповідач звернулась із заявою до начальника Франківського ВП про припинення розгляду її заяви від 02.01.2020. Зазначає, що оскільки позивач перерахував гроші [PERSON] 10.01.2020, то відповідно того ж дня вона звернулася із згаданою заявою. Вважає вимоги позивача абсолютно безпідставними, тому просить відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. На підтвердження позовних вимог позивачем надано дублікат квитанції №Р24А716680351А30067 від 10.01.2020, з якої вбачається, що вказаного дня [PERSON] здійснив перерахунок коштів у розмірі 49246,23 грн на ім`я [PERSON] , без зазначення призначення платежу. Будь-яких інших доказів на доведення позовних вимог, позивачем не надано. Слід зазначити, що стаття 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Однак,\~позивач [PERSON] \~як у\~своїй позовній\~заяві,\~так і\~в судовому\~засіданні пояснив,\~що відповідачка\~ [PERSON] \~звернулась до\~нього з\~проханням надати\~їй у\~позику грошові\~кошти,\~на що\~він погодився\~та перерахував\~відповідну суму\~на її\~банківський рахунок.\~Отже,\~у такому\~випадку між\~сторонами могли\~виникнути договірні\~відносини.\~Зокрема,\~положеннями ст.1046\~ЦК України\~передбачено,\~що за\~договором одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~(суму\~позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно, боржник (особа, яка отримала позику) набуває майно (у тому числі гроші) на правовій підставі, тобто, на підставі договору позики. У той\~же час,\~стаття 1047\~ЦК України\~передбачає,\~що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Поряд з тим, частиною другою цієї статті визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як слідує зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи судом не здобуто доказів укладення між сторонами ( [PERSON] та [PERSON] ) договору позики грошових коштів і таких (зокрема розписки) не надано позивачем на доведення позовних вимог. Натомість, стороною відповідача на підтвердження викладеного у відзиві на позовну заяву, надано копію висновку про проведену перевірку по факту пошкодження належного їй автомобіля, затвердженого 10.01.2020 т.в.о. начальника Франківського ВП ГУ НП у Львівській області В.Бачинським. Із вказаного висновку вбачається, що 02.01.2020 у Франківський ВП ГУ НП у Львівській області надійшла письмова заява [PERSON] , яка просить вжити заходів до [PERSON] , який 28.12.2019 у м.Львові пошкодив лакофарбове покриття автомобіля марки «BMW», завдавши збитків на суму 48840 грн. (згідно довідки рахунок № [NUMBER] від 30.12.2019). 08.01.2020 у Франківський ВП було запрошено [PERSON] для дачі пояснень по даному факту. 10.01.2020 у Франківському ВП зареєстровано заяву [PERSON] , яка просила припинити розгляд даного звернення по вищевказаному факту, у зв`язку з тим, що претензій не має. Також заявниця у своєму поясненні вказала, що 10.01.2020 [PERSON] відшкодував завдану їй матеріальну шкоду, яку він завдав, пошкодивши автомобіль марки «BMW», в сумі 49000 грн. Як наслідок, оперуповноважений Франківського ВП дійшов висновку про завершення перевірки по факту звернення [PERSON] . Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] не можуть підлягати до задоволення.

Outcome: dismissed