Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує , що 02 листопада 2012 року позичив відповідачу по справі грошові кошти розміром 1700 доларів США, про що між ними був укладений відповідний договір позики грошей, в якому було визначено строк повернення отриманої суму - до 02 червня 2013 року. Однак, у зазначений у договорі час гроші не повертає, на телефонні дзвінки не відповідає, що змусило позивача звернутися до суду із даною позовною заявою про стягнення боргу. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, зважаючи на невиконання умов договору та ухилення від спілкування, а також курс долара по відньтшенню др гривни НБУ станом на день постановлення рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено вимогами ст.ст.1046,1049 ЦК України. Крім того, відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 02 жовтня 2012 року взяв у позику у [PERSON] гроші в сумі 1700 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день підписання договору - 14000 гривень , які зобов'язувався повернути до 02 червня 2013 року (а.с.5), про що було укладено відповідний письмовий договір позики та на підставі якого [PERSON] та [PERSON] була підписана відповідна розписка (а.с.4) Однак у зазначений в договорі час , відповідач визначеного розміру коштів не повернув, як не повернув їх і до моменту розгляду справи у суді, а тому позивач має законне право на стягнення всієї суми позики у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання в судовому порядку, оскільки не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання відповідно до вимог цивільного законодавства. Саном на день винесення рішення суду курс долара США по відношенню до гривни становить 14,966885 грн. за 1 долар, а тому до стягнення підлягає сума, що становить 26004 грн.32 коп. ( 1700 доларів США Х 15,296657 грн.) Що стосується стягнення з боржника трьох відсотків річних, суд вважає, що позивачем не вірно визначено строк прострочення. Позивачем визначено такий терміном у 2 роки та 1 місяць виходячи із дати укладання договору позики, проте, як вбачається із умов такого, строком виконання договору сторони визначили 02 червня 2013 року, тобто з часу невиконання погоджених умови минуло 1 рік та 5 місяців, що у процентному відношенні становить 4,25%, а у грошовому виразі становить 1105 грн. 18 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута сума в розмірі 27109 грн.50 коп. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог. В той же час, зважаючи на ті обставини, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено 270 грн. судового збору, а виходячи із розміру задоволених позовних вимог, до стягнення підлягає 271 грн. 10 коп., різниця підлягає стягненню із відповідача по справі. На підставі наведеного,

Outcome: partial