Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] і про визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири. Мотивує свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, квартирну плату та комунальні послуги не оплачує. В зв'язку з такими обставинами просить розв'язати спір, визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] і виділити йому в користування кімнату площею 16.9 кв. метрів, відповідачці виділити в користування кімнату площею 11.9 кв. метрів, підсобні приміщення залишити в спільній власності. Необхідність виділення йому більшої кімнати позивач мотивує тим, що він є інвалідом і потребує стороннього догляду. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] і виділити йому в користування кімнату площею 16.9 кв. метрів, відповідачці виділити в користування кімнату площею 11.9 кв. метрів, підсобні приміщення залишити в спільній власності. Відповідач [PERSON] визнала позов. Пояснила, що згодна з тим, щоб за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], згодна на виділення йому в користування кімнату площею 16.9 кв. Метрів, а їй кімнати площею 11.9 кв. метрів. В судовому засіданні встановлено, що сторонам по справі, а саме [PERSON] і [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS]. Частки сторін в свідоцтві про право власності на житло не визначені. В судовому засіданні встановлено, що спірну квартиру було придбано (приватизовано) 24 листопада 1994 року. На день придбання квартири сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Стаття 60 Сімейного кодексу України містить підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 даної статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 22 КпШС України і ст. 16 Закону України «Про власність», які регулювали спірні правовідносини на момент придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям в шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], підлягають задоволенню. Відповідно до позовних вимог про визначення порядку користування спірною квартирою слід зазначити наступне. Згідно до положень ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності будинок, квартиру, користуються ними для особистого мешкання і мешкання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закласти, укладати інші не заборонені законом договори. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивач просить виділити йому в користування кімнату площею 16.9 кв. метрів, відповідачці виділити в користування кімнату площею 11.9 кв. метрів, підсобні приміщення залишити в спільній власності. Сторони, в судовому засіданні пояснили, що між ними склався відповідний порядок користування квартирою, який не порушує майнових прав. Відповідачка погоджується з тим, що в користуванні позивача буде кімната площею більшою за його частку в праві спільної приватної власності. Запропонований позивачем варіант визначення порядку користування квартирою інтересів сторін не порушує, відповідає розміру часток сторін. Позовні вимоги про зобов'язання КП «ЖЕО» укласти окремі договори найму жилих приміщень та відкрити на ім'я сторін окремі особові рахунки на відповідні кімнати, задоволенню не підлягають в зв'язку з передчасністю пред'явлення таких вимог. Позивач не звертався з відповідними вимогами до КП «ЖЕО».

Outcome: partial