Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Золотоніської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Кропивнянською сільською радою від 25.02.2003, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право заповіла [PERSON] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина на майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,53 га майновий пай у майні КСПР ім. Шевченка, та грошові вклади, які позивач прийняв шляхом звернення в шестимісячний строк до нотаріальної контори, також вже після відкриття спадщини з`ясувалось, що після смерті бабусі на її ім`я був виданий державний акт право власності на земельну ділянку від 09.08.2007 площею 0,6076 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Після смерті бабусі позивач належним чином спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Однак належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку площею 0,6076 га позивач не може, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.03.2021 року нотаріус відмовив у проведенні такої нотаріальної дії вказуючи на те, що державний акт на право власності вищезгаданої земельної ділянки був виданий 09.08.2007, тобто після смерті [PERSON] , а тому право власності у померлої на землю не виникло. Оскільки іншим шляхом оформити свої спадкові права позивач можливості не має, він був змушений звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх спадкових прав. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, від міського голови Войцехівського В.В. надійшло клопотання про проведення судового розгляду без участі представника Золотоніської міської ради. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2006 [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до заповіту посвідченого Кропивнянською сільською радою від 25.02.2003, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право заповіла [PERSON] . 06.10.2006 позивач звернувся з заявою до державного нотаріуса Гавриленко Н.Г. та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом: на земельну ділянку площею 2,53 га, для ведення товарного сільськогосподаського виробництва; на майновий пай у майні КСП ім. Шевченка с. Кропивна Золотоніського району Черкаської області розміром 4120 грн.; на грошові вклади, що знаходяться в Кропивнянському відділенні ощадбанку №3275/019. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,6076 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , серія ЯЕ № 131687 , копія якого додана до матеріалів справи, виданий на ім`я [PERSON] [INFO] . Цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. У відповідності до рішення Золотоніської міської ради від 26.11.2020 №1-14/VIII Золотоніська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Деньгівської, Кропивнянської, Коробівської, Благодатнівської, Крупської сільських рад. 25.03.2021 позивач звернувся з заявою до державного нотаріуса Гавриленко Н.Г. про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,6076 га надану для ведення особистого селянського господарства. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2021, виданої державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до архівного витягу рішення Кропивнянської сільської ради від 21.12.2005 №26-4/IV сільська рада вирішила затвердити технічну документацію по виготовленню Державного акта на право власності на земельну ділянку та передати у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] , 0,67 га. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни та юридичні особи відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за житія спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Стаття 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивач має право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом у зв`язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про те, що порушені права позивача підлягають захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Outcome: approved