Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: товарна біржа «Смарагд-Південь» про визнання права власності на майно, посилаючись на те, що 05 січня 1999 року між ним та [PERSON] на Товарній біржі «Смарагд-Південь» укладено договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, смт. Козацьке, вулиця Комарова, 47, який зареєстрований за № 007-ІІ 05 січня 1999 року. 10 січня 1999 року позивач зареєстрував право власності на даний будинок в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 198. На даний час позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися належною йому нерухомістю, у зв'язку з невідповідністю правовстановлюючого документа чинному законодавству, а саме договір не було нотаріально посвідчено. У звязку з наведеним позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, смт. Козацьке, вулиця Комарова, 47. У судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, зазначених у позовній заяві. Від відповідача у судове засідання надійшла заява про розгляд у її відсутність, позовні вимоги визнала . Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 січня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] на Товарній біржі «Смарагд-Південь» укладено договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, смт. Козацьке, вулиця Комарова, 47, який зареєстрований за № 007-ІІ 05 січня 1999 року (а.с. 7). [PERSON] міститься посилання та те, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 10 січня 1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на дану будинок в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за реєстровим № 198. Відповідно до ЦК України 1963 року обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори купівлі-продажу жилих приміщень, договори міни, договори дарування нерухомого майна та довічного утримання. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 ЦК УРСР). Проте, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладання сторонами договору купівлі-продажу, угода, зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, придбавши у [PERSON] за договором купівлі-продажу, зареєстрованому на товарній біржі, будинок, на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», ст. 128 ЦК УРСР [PERSON] набув права власності на будівлю, однак не посвідчив угоду належним чином у порядку, передбаченому ЦК УРСР, що позбавило його можливості вільно розпорядитися своєю власністю. Нотаріально засвідчити укладений договір на даний час неможливо, оскільки з моменту внесення змін до державного реєстру, право власності [PERSON] на будинок за адресою: Херсонська область, Бериславський район, смт. Козацьке, вулиця Комарова, 47, припинено. Наміри укладення договору відчуження спірного нерухомого майна виникли у [PERSON] у той період часу, коли набрав чинності Цивільний Кодекс України (в редакції 2004 року), відповідно до норм ст. ст. 16, 392 якого власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з тим, що [PERSON] позбавлений можливості реалізувати право власності на нерухоме майно, оскільки це право не визнається, право власності підлягає судовому захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, оскільки іншого способу для поновлення порушеного права, ніж визнання права власності, законом не передбачено. Після укладення вказаного договору [PERSON] здійснював право користування та володіння вказаним будинком у повному обсязі. Про порушення своїх прав в частині того, що не може належним чином розпоряджатися своєю власністю у зв'язку з неналежним оформленням угоди від 2001 року [PERSON] дізнався у 2017 році. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає позовні вимоги законним і обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Outcome: approved