Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить захисти його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної неправомірною тривалою бездіяльністю слідчого прокуратури Харківської області Малінка В.Є. при імітації розслідування кримінального провадження №42018220000001022 у розмірі 1267548 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач зловмисно не виконує вимоги Конституції України і КПК України, протягом тривалого часу чинить перешкоди в розслідуванні справи, та своїми діями заподіяв моральну шкоду, яка виражена у неможливості реалізувати своє право на розгляд заяви, інвалід другої групи, людина похилого віку, онкохворий змушений протягом тривалого часу звертатись до суду зі скаргами на бездіяльність відповідача, позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства закону. Представник прокуратури Харківської області надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач лише перераховує дії органів досудового розслідування, проте жодним чином не пояснюючи, які саме (фізичні або моральні) страждання спричинено, та в чому саме вони полягають. Процедура розгляду скарги та форма прийнятого слідчим суддею рішення не передбачає встановлення протиправної поведінки та вини органу досудового розслідування. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача заперечував у задоволенні позовних вимог, зазначивши про відсутність належних доказів спричинення моральної шкоди. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.08.2018 року задоволено скаргу [PERSON] та зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 25.06.2018 року. 27.06.2019 року слідчим суддею Червонозаводського суду скасовано постанову слідчого від 20.11.2018 року про закриття кримінального провадження № 42018220000001022, суд прийшов до висновку про формальне відношення слідчого до перевірки доводів [PERSON] , що потягло порушення проведення всіх передбачених законом заходів дослідження обставин справи. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.03.2020 року скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки неповнота досудового розслідування слідчим не усунута. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 175 ЦПК України\~у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Предметом позову у цій справі є стягнення коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди з Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно\~ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1\~статті 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин, завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Позивач пред`явив позов до Офісу Генерального прокурора, в той час коли слідчий Малінка В.Є. працює в прокуратурі Харківської області, в провадженні якого перебувало вказане кримінальне провадження, тобто офіс Генерального прокурора є неналежним відповідачем, з клопотанням щодо залучення до участі у справі належного відповідача, тобто прокуратури Харківської області, де працює слідчий Малінка В.Є., позивач не звертався. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі змісту\~ст. 51 ЦПК України\~на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями\~статті 48 ЦПК України\~сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. За приписами\~статті 51 ЦПК України\~суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Правовий висновок щодо обґрунтованості відмови у позові, пред`явленого до неналежного відповідача, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц. Враховуючи те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, а клопотання про його заміну не заявляв, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed