Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. На підставі договору купівлі-продажу позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В зазначеному будинку з квітня 2012 року були зареєстровані дочка дружини позивача [PERSON] та син останньої [PERSON] . В липні 2014 року [PERSON] забрала свої речі та виїхала з належного позивачу будинку, а у вересні цього ж року вона забрала свого сина відповідача по справі та його речі. З вказаного часу відповідач в будинку не проживає. Рішенням суду від 15 березня 2021 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим будинком, належним [PERSON] . Реєстрація місця проживання [PERSON] перешкоджає позивачу в отриманні житлової субсидії, чим порушуються права останнього. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідач є сином дочки дружини [PERSON] , в належному останньому будинку не проживає з 2014 року, речі свої забрав, його місце знаходження позивачу не відомо. Просив задовольнити позов. Представник позивача позов підтримав з викладених в ньому підстав. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився,\~причини неявки суду не повідомив. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 08 липня 2011 року [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 10103195 від 08 липня 2011 року, витягом про державну реєстрацію прав № 31944408 від 07 листопада 2011 року. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28 вересня 2021 року № 1157, домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку, належному позивачу. Згідно акту про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації від 28 вересня 2021 року, складеного комісією виконавчого комітету Осипенківської сільської ради, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Комісією встановлений факт не проживання останнього та відсутність його речей у вказаному будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача, вини проживають в будинку, належному [PERSON] . Відповідач є сином дочки свідка - [PERSON] . В 2014 році виїхала з будинку [PERSON] , а через місяць вона забрала [PERSON] та його речі. Їх місце проживання свідку не відомо. Рішенням суду від 15 березня 2021 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Питання щодо визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням відновно [PERSON] не вирішувалось, оскільки на той час він був неповнолітнім. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в отриманні субсидії. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає більше року в будинку [ADDRESS] , не є власником вказаного будинку, проте зареєстрований. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] в житловому приміщенні, який в ньому не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника цього приміщення. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved