Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], фермерського господарства «Парус» про захист права на оренду земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в січні 2009 року між ним та [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,5126 га, що розташована на території Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області. Вказаний договір зареєстровано у Жовтоводському відділі ДП «Центр ДЗК». В 2012 році [PERSON] помер, а в березні 2015 року йому стало відомо, що спадкоємець [PERSON] успадкувавши орендовану ним земельну ділянку, уклала 10 березня 2015 року новий договір оренди цієї земельної ділянки з селянським (фермерським) господарством «Парус». Вважає, що існування двох договорів оренди на одну й ту ж земельну ділянку суперечить вимогам законодавства, у зв'язку з чим просить визнати за ним право на оренду земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5126 га, що розташована на території Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області строком до 13 лютого 2019 року на підставі договору оренди землі, укладеного в січні 2009 року між ним та [PERSON], визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 10 березня 2015 року між [PERSON] та фермерським господарством «Парус». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 5.5126 га, що розташована на території Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті належну йому земельну ділянку успадкувала [PERSON]. Про існування договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] їй не було відомо. При житті [PERSON] не розповідав, що належну йому земельну ділянку передав в оренду [PERSON], а оскільки [PERSON] не знала про існування договору оренди, тому і уклала в березні 2015 року договір оренди с СФГ «Парус». Крім того, [PERSON] за життя не отримував орендну плату від позивача та вважає, що [PERSON] договір оренди з [PERSON] взагалі не укладав, підпис на договорі не його, у зв'язку з чим у задоволенні позову просила відмовити. В судове засіданні 15.06.2015 року відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином /а.с. 67/, від представника відповідача надійшла заява з проханням справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача селянського (фермерського) господарства «Парус» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він є головою селянського господарства «Парус». В березні 2015 року до їх господарства звернулась [PERSON] з проханням укласти договір оренди землі, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 5.5126 га, що розташована на території Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області. Оскільки [PERSON] мала всі необхідні документи на землю, тому в березні 2015 року між ними був укладений договір оренди. Про існування договору оренди між [PERSON] та померлим [PERSON], предметом якого є спірна земельна ділянка йому нічого відомо не було, а тому вважає, що договір оренди укладений між СФГ «Парус» та [PERSON] є законним, у зв'язку з чим у задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 5,5126 га, що розташована на території Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] /а.с.39/. В січні 2009 року між [PERSON] та [PERSON] в письмовій формі укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] в строкове платне користувння належну йому земельну ділянку строком на 10 років /а.с.6-8/. /Даний договір пройшов відповідну державну реєстрацію та є зареєстрованим у Жовтоводському відділі ДП «Центр ДЗК» 13.02.2009 року за № 040913800496, про що мається відповідний запис в договорі /зворот а.с.8 /. Передачу земельної ділянки, якою користується позивач [PERSON] здійснено на підставі акту прийому-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с. 9/. [INFO] орендодавець [PERSON] помер. Після його смерті, належну йому земельну ділянку площею 5,5126 га, що розташована на території Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області успадкувала [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.11/ та зареєструвала своє право на нерухоме майно, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.42/. В березні 2015 року між [PERSON] та селянським (фермерським) господарством «Парус» в письмовій формі укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передала СФГ «Парус» в строкове платне користувння належну їй земельну ділянку строком на 20 років /а.с.34-36/, що підтверджується копією договору оренди та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права /а.с.33/. Передачу земельної ділянки, здійснено на підставі акту прийняття-передачі земельної ділянки в оренду, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с. 37/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до п. 40 Договору оренди, укладеного в січні 2009 року між [PERSON] та [PERSON] перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Тобто, укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором оренди не передбачено такої підстави для його розірвання або припинення договору, як смерть орендодавця, договір являється діючим. Внаслідок прийняття [PERSON] спадщини на земельну ділянку до неї також перейшли відповідні обов'язки, в тому числі обов'язки орендодавця. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що укладений між [PERSON] і фермерським господарством «Парус» договір оренди землі від 10 березня 2015 року суперечить змісту вказаних правових норм, оскільки укладений без попереднього розірвання договору оренди, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в січні 2009 року, а тому вимоги позивача в частині визнання недійсним договору оренди від 10 березня 2015 року є законними та обгрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] та її представника на те, що підпис на договорі оренди, що укладений в січні 2009 року між [PERSON] та [PERSON] не є підписом [PERSON] та вважає таке посилання безпідставним, так як відповідач та її представник від клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для визначення належності підпису відмовились, а інших переконливих доказів на підтвердження зазначених обставин не надали. Що ж стосується вимог позивача про визнання за ним права на оренду спірної земельної ділянки то суд вважає їх надлишковими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки, договір оренди землі укладений між [PERSON] та [PERSON] в січні 2009 року в установленому законом порядку не розірвано та не визнано недійсним, тобто є діючим, а тому підстави для визнання за [PERSON] права на оренду спірної земельної ділянки відсутні.

Outcome: partial