Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (далі 1-й відповідач, позичальник) в період часу з 2008 року по 2013 рік укладено кілька договорів позики, що підтверджено відповідними розписками від 24.03.2008 на суму 16000 доларів США, від 31.05.2011 на 50000 доларів США, від 22.06.2011 на 30000 доларів США, від 12.06.2013 на 34500 доларів США. Крім того, 15.09.2008 укладено договір позики між [PERSON] та 1-м відповідачем на суму 30000 доларів США. 10.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги за зобов'язаннями, виниклими на підставі вказаних розписок, відповідно до якого [PERSON] передала позивачеві належні їй права позикодавця за відповідними договорами позики. Аналогічний договір про відступлення прав вимоги укладено між позивачем та [PERSON], за яким останній передав позивачеві належні йому права за договором позики, підтвердженому розпискою від 15.09.2008. До теперішнього часу позичальник не повернув борг за жодною з розписок. Враховуючи, що отримані [PERSON] кошти за розписками від 24.03.2008, від 31.05.2011, від 22.06.2011 та від 15.09.2008 позичались останнім за згодою та відома його дружини [PERSON] (далі 2-й відповідач), були витрачені в інтересах сім'ї відповідачів, а саме на купівлю нерухомості, здійснення ремонту в квартирах та придбання дорогих меблів, техніки, позивач, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за вказаними розсипками в сумі 126000 доларів США, що еквівалентно 1897106,4 грн., та окремо з [PERSON] на свою користь заборгованість за розпискою на суму 34500 доларів США, як такою, що виникла після розірвання шлюбу між 1-м та 2-м відповідачами, що еквівалентно 519445,8 грн. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги та дали пояснення відповідно до обставин, викладених в позові. Представник [PERSON] проти позову заперечувала в частині солідарного стягнення боргу в сумі 126000 доларів США, зазначивши, що згоди на укладення договорів позики 2-й відповідач своєму чоловіку не давала, позичені останнім кошти не витрачались на потреби їх сім'ї, а одна з розписок складена після їх офіційного розлучення. Нерухомість у вигляді квартири [ADDRESS] придбалась відповідачкою за кошти, отримані в кредит, який вона особисто сплачує, а квартира [ADDRESS] отримана нею в дар від матері, яка придбала техніку та меблі, розміщені в квартирі по [ADDRESS] [PERSON] до суду не з'явився, про дату і час слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив, що дає змогу розглянути справу за його відсутності. Треті особи підтримали позовні вимоги в повному обсязі, про дали відповідні пояснення. В якості свідка допитаний [PERSON], який показав, що [PERSON] та [PERSON] знає приблизно з 1999 року. [PERSON] винен йому кошти з 2008 року і біля двох років тому обіцяв розрахуватись після того, як розрахується з сім'єю [PERSON], якій, зі слів [PERSON], винен близька 150000 доларів США. Для яких цілей, якими частками [PERSON] займав кошти у сім'ї [PERSON], йому не відомо, однак про займані кошти знала дружина останнього, про що казав сам [PERSON], який біля двох років тому продав автомобіль дружини - «Ауді» та віддав частину коштів [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що тривалий час знайомий з [PERSON], який приблизно в 2007 році познайомив його з [PERSON] та просив влаштувати в квартирі останнього інженерні системи (кондиціювання, відеонагляд, домашній кінотеатр та інше). Це відбувалось в 2007-2008 роках в квартирі по [ADDRESS], загалом було виконано робіт на суму біля 49000 грн. Розрахунок [PERSON] здійснював поетапно, з затримками, через що свідок дзвонив [PERSON] з проханням посприяти у вирішенні питання оплати. Інколи оплату здійснювала дружина [PERSON] - [PERSON] Гарантом оплати завжди виступав [PERSON], отже необхідності в укладенні письмового договору не було. Наскільки йому відомо, [PERSON] позичав кошти у [PERSON] та його матері, проте суму, строки повернення йому не відомі. [PERSON], будучи допитаним в якості свідка, показав, що приблизно з 1994 року знайомий з [PERSON], який є хрещеним батьком його дитини і який в наступному познайомив його з [PERSON] В зв'язку з відносинами, що склались між їх сім'ями, йому відомо, що [PERSON] позичав кошти у [PERSON] на придбання в 2009 році автомобіля БМВ Х5, що належав свідку. В 2008 році він здійснював ремонт в квартирі, кошти на який також позичав у [PERSON] Про відносини з питань займу коштів достовірно знала [PERSON], колишня дружина [PERSON], яка особисто віддавала частину боргу [PERSON] Крім того, [PERSON] позичав кошти і в нього, які й досі не повернув. Свідок [PERSON] показав, що біля 17 років знайомий з [PERSON], з яким його познайомив [PERSON] В літку 2009 року з бесіди з [PERSON] та [PERSON] йому стало відомо, що перший придбав квартиру, зробив в ній дорогий ремонт, кошти на що в розмірі більш ніж 100000 доларів США були позичені у [PERSON] [PERSON] було відомо про позику, так як остання висловилась: «Гарно жити хочеться зараз, а гроші можна повернути й потім». [PERSON] позичав кошти й в нього, проте й досі їх не повернув. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] показав, що є підприємцем в сфері продажу меблів та працює під торговою маркою «Freedom». В договорі купівлі-продажу меблів, укладеному 19.02.2007 з [PERSON] та відповідній специфікації до нього на загальну суму 14500 Євро стоїть не його підпис, проте на практиці договір може підписуватись й безпосередньо продавцем. Хто така [PERSON] йому не відомо. Як показав свідок [PERSON], більш ніж 20 років він знайомий з [PERSON], через якого познайомився з [PERSON] В 2011 році на дні народження [PERSON] він був свідком того, як [PERSON] і [PERSON] просили в борг у [PERSON] та матері останнього гроші на придбання квартири. Яку саме квартиру хотів придбати [PERSON] та чи була вона придбана в наступному, яку суму позичив у [PERSON], йому не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що мешкає в будинку [ADDRESS], куди в 2007 році поверхом нижче в'їхала [PERSON] З чоловіком останньої вона не знайома, але бачила його кілька разів. Протягом 2007 року в квартирі [PERSON] здійснювався ремонт, а наприкінці року вона в'їхала в квартиру, де мешкає з сином. На той час в квартирі ремонт було закінчено. [PERSON] дала пояснення про те, що з [PERSON] знайома з дитинства, товаришують й досі. В 2005 році [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], а наприкінці 2007 року, закінчивши ремонт, в'їхала в квартиру, де мешкає до теперішнього часу. Яка вартість меблів в цій квартирі, їй не відомо. З чоловіком [PERSON] не мешкає приблизно з 2004 року, жодного відношення до придбання вказаної квартири останній не має, так як вона придбана за кредитні кошти, отримані [PERSON] Також їй відомо, що в 2011 році матір відповідачки продала квартиру по вул. Тобольській в м. Харкові та в тому ж році була придбана квартира по вул. Гоголя в м. Харкові. Будучи допитаною в суді свідок [PERSON] показала, що працює старшим менеджером в салоні меблів «Freedom» і в 2007 році обслуговувала клієнтів [PERSON] з матір'ю, а саме підбирала марку, вид та розміри меблів, тканину, шкіру та інше, тобто супроводжувала клієнтів з початку замовлення й до установки меблів в квартирі. Після всіх узгоджень 50% вартості замовлення вносила матір [PERSON], на яку й оформлювався договір. В наступному після установки меблів вона ж сплачувала останні 50% вартості товару. Договір укладався на суму більш ніж 10000 Євро і був єдиною підставою для оплати, ніякі чеки чи квитанції не видавались. Договір підписував офіс-менеджер. Директор [PERSON] в салоні фактично не буває і договори не підписує. Меблі встановлювались в квартирі по [ADDRESS], куди вона безпосередньо виїжджала, проте точний номер будинку та квартири не пам'ятає. В квартирі на момент монтування меблів був здійснений ремонт. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши надані докази суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, між [PERSON] та [PERSON] укладено кілька договорів позики: від 24.03.2008 на 16000 доларів США без зазначення строку повернення; від 31.05.2011 на 50000 доларів США строком до 01.10.2011; від 22.06.2011 на 30000 доларів США строком до 01.12.2011 року; без дати укладення на суму 34500 доларів США строком повернення до 12.06.2013 (т. 1, а.с. 207, 208, 210, 211). Крім того, 15.09.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 30000 доларів США без зазначення строку повернення (т. 1, а.с. 209). Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 10.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого [PERSON] передала позивачеві належні їй права за відповідними договорами позики. Аналогічний договір про відступлення прав вимоги укладено між позивачем та [PERSON], за яким останній передав позивачеві належні йому права за договором позики від 15.09.2008 (т. 1, а.с. 12-15). 22.10.2013 1-го відповідача сповіщено про укладення договорів про відступлення прав вимоги та останньому направлена вимога про повернення боргу за договорами, в яких не зазначений строк їх виконання (т. 1, а.с. 16-18). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З погляду на вищевикладене, враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували факт повернення боргу, суд вважає вимоги про його стягнення цілком обґрунтованими, разом з тим не погоджується з думкою позивача про необхідність стягнення боргу в солідарному порядку з відповідачів і вважає справедливим і правильним стягнути наявну заборгованість лише з 1-го відповідача. До такого висновку суд приходить через наступне: відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач підставою для задоволення своїх вимог зазначає ту обставину, що [PERSON] і [PERSON] на час укладення договорів позики перебували в шлюбі (т. 1, а.с. 52-54) і кошти, отримані останнім в борг, витрачались на потреби та в інтересах їх сім'ї: на придбання нерухомості - квартири [ADDRESS], здійснення ремонту та придбання меблів, техніки в квартирі [ADDRESS], придбання автомобілів тощо, отже солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договорами позики, укладеними в період шлюбу між ними, є цілком законним. На підтвердження цього позивач посилається на показання свідків про те, що [PERSON] достеменно знала про позику чоловіком грошових коштів, які в наступному витрачались ними на потреби сім'ї. Проте з такою думкою суд погодитись не може, так як показання свідків, допитаних за клопотанням позивача, не підтверджені належними та достатніми доказами, спростовуються показаннями інших свідків та доказами, наданими 2-м відповідачем. Частина ч. 4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] за кредитні кошти за договором купівлі-продажу від 28.12.2005, а право власності на неї зареєстроване за відповідачкою наступного дня (т. 1, а.с. 50, 152, 315-318). Тобто придбання вказаної квартири відбувалось за кілька років до укладення [PERSON] договорів позики, за кошти, отримані [PERSON] в кредит, що сторонами не заперечується та, крім іншого, підтверджується відповідними договорами. Протягом 2007 року та початку 2008 року, знов ж таки до складання відповідних боргових розписок, у вказаній квартирі здійснено перепланування, улаштування балкону, капітальний ремонт, в ході якого влаштоване автономне теплопостачання, про що свідчать відповідні дозволи, проекти, акти контролю, товарні чеки на придбання будівельних матеріалів, специфікації, договори купівлі-продажу метало пластикових виробів та комплектуючих, новий технічний паспорт на квартиру; в цей же час придбано меблі, побутову та іншу техніку (т. 1, а.с. 158-171, 250, 253-296). Квартира [ADDRESS] отримана [PERSON] в дар від матері [PERSON], а кошти на її придбання виручені від продажу квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], її матері та сину на праві спільної сумісної власності з 1998 року (т. 1, а.с. 156, 252, 319-322, т. 2, а.с. 54-58, 100-103). Також слід зазначити, що з 2007 року і по вересень 2014 року зареєстрованих за [PERSON] транспортних засобів не значиться. З погляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили, що отримані [PERSON] за договорами позики кошти чи їх частина використовувались в інтересах сім'ї в період перебування останнього в шлюбі з [PERSON] Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] цього не доводять, як і посилання позивача на придбання та обслуговування подружжям [PERSON] в 2008 році та пізніше акустичної системи, телевізора та іншої техніки (т. 1, а.с. 172, 173, т. 2, а.с. 50), так як [PERSON] на протязі 2005-2012 років мала постійний та стабільний дохід, що вказує на можливість придбання відповідної техніки за власні кошти (т. 1, а.с. 151). Таким чином, підстав для повного задоволення позову суд не вбачає і вважає за можливе задовольнити його частково, в межах стягнення заборгованості за всіма договорами позики виключно з 1-го відповідача, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 65 СК України, так як жодних обов'язків за цими договорами для 2-го відповідача не виникло.

Outcome: partial