Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2005 року [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 35 тисяч доларів США, які зобов'язався повернути позивачу в строк до 15.12.2012 року. В узгоджені сторонами терміни відповідач своїх зобов'язань не виконав, одержані грошові кошти не повернув. Зважаючи на те, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином, [PERSON] звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 35000,00 доларів США, що становить 735223,05 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до розписки [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] отримав від [PERSON] позику у розмірі 35000,00 доларів США для особистих потреб. Вказану суму зобов'язався повернути в строк до 15.12.2012 року (а.с. 5). Однак відповідач повністю своїх зобов'язань за договором позики не виконав, суму коштів у повному розмірі не повернув. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором позики позивач просив стягнути з відповідача суму боргу. Причиною спору на думку позивача стало не виконання відповідачем в добровільному порядку свого обов'язку з повернення грошових коштів отриманих на підставі розписки у визначений строк. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 61 ЦПК України факт наявності заборгованості та сума боргу у розмірі 35000,00 доларів США, що станом на дату подання позову становить еквівалент 735223,05 грн. доказуванню не підлягають, оскільки визнані відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 526, 625, 626, 1046, 1049 ЦК України та

Outcome: approved