Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, та просив звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], 19 грудня 2005 року, та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 13 серпня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, який був розірваний 17 серпня 2010 року. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], 19 грудня 2005 року, та [PERSON], [INFO]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2009 року з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей по 300, 00 грн. на кожну дитину, починаючи з 03 лютого 2009 року до досягнення дітьми повноліття. Також позивач зазначив, що до 2014 року йому не було відомо про місцезнаходження відповідачки та дітей, оскільки вони постійно змінювали місце мешкання. Він постійно сплачував аліменти на утримання дітей. Проте, з 26 березня 2014 року діти постійно проживають разом з позивачем та його родиною, знаходяться на його утриманні. Відповідачка, в свою чергу, не відвідує дітей та не піклується про них, не цікавиться їх життям, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, та, всупереч цьому, продовжує отримувати аліменти на утримання дітей. Тому, позивач вважає, що його необхідно звільнити від сплати таких аліментів. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, а також уточнив позовні вимоги щодо звільнення позивача від сплати аліментів з моменту звернення до суду з позовною заявою. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом подання оголошення в пресі в порядку ст. 74 ЦПК України, а тому вважається сповіщеною належним чином. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає\~\~задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що 13 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, який був розірваний 17 серпня 2010 року. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], 19 грудня 2005 року, та [PERSON], [INFO]. В подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2009 року, котре є чинним, з позивача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей по 300, 00 грн. на кожну дитину, починаючи з 03 лютого 2009 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом також встановлено, що до 2014 року позивачу не було відомо про місцезнаходження відповідачки та дітей, оскільки вони постійно змінювали місце мешкання. Як вбачається з довідки КП ЖКС «Пересипський» від 04 квітня 2014 року, позивач працює на підприємстві слюсарем-сантехніком дільниці №8 починаючи з 16 червня 2011 року. [PERSON] постійно сплачував аліменти на утримання дітей згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2009 року, про що свідчать відповідні довідки КП ЖКС «Пересипський» про здійснення відрахувань з заробітної плати позивача на користь [PERSON] у розмірі 600, 00 грн. щомісячно. Проте, починаючи з 26 березня 2014 року діти постійно проживають разом позивачем та його родиною, знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою ЖБК «Приморський-21» від 07 вересня 2015 року, підписаною також мешканцями будинку, в якому проживає позивач. Відповідачка, в свою чергу, не відвідує дітей та не піклується про них, не цікавиться їх життям, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток. Всупереч цьому, позивачка продовжує отримувати аліменти на утримання дітей. На даний час в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У судовому засіданні доведено, що [PERSON] не має постійного місця мешкання, та вона зареєстрована у міській службі безхатніх громадян за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 54. Неповнолітні діти, проживаючи разом з родиною позивача, забезпечені всіма необхідними умовами для нормального розвитку, позивач займається їх вихованням та утриманням, забезпечує дітям гідні умови проживання та навчання. В сімї позивача у дітей склались доброзичливі стосунки. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому, суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], 19 грудня 2005 року, та [PERSON], [INFO], починаючи з 20 липня 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved