Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де вказав, що він є власником квартири № 13 у житловому будинку по провулку Транспортному, 4 в м. Бердянську на підставі договору купівлі продажу від 25. 11. 1996 року. В квартирі значиться прописаним [PERSON], який у ній не проживає, своїх речей не тримає, за місцем реєстрації не з»являється, грошових коштів на утримання квартири не надає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, стягнути з нього судові витрати 551, 20 грн., а також витрати на правову допомогу 2000 грн. В судовому засіданні позивач з представником за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що у 2008 році відповідач попросився зареєструвати його тимчасово для влаштування на роботу, ніколи в квартирі не жив, мешкає разом зі своєю сім»єю у іншому місці, але виписуватись не бажає. Відповідач вдруге до суду не явився, про дату слухання справи сповіщений належним чином, що підтверджується його підписом у розписці про вручення судової повістки, яку за дорученням суду вручив йому позивач. Свідок [PERSON], а також допитаний у якості свідка в порядку ст.. 62 ЦПК України [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] - це чоловік сестри [PERSON], дружини [PERSON], у 2008 році попросив прописати його у квартирі [PERSON], але жодного дня в ній не мешкав, своїх речей не тримає, грошових коштів на утримання квартири не надає, але і виписуватись не бажає. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору дарування від 25. 11. 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстр № 2-2093, реєстраційного посвідчення МБТІ[ADDRESS] в житловому будинку № 4 по провулку Транспортному у м. Бердянську Запорізької області належить на праві власності [PERSON]. Позивач зазначив, що у 2008 року він зареєстрував у квартирі чоловіка сестри своєї дружини [PERSON] на його прохання для влаштування на роботу. Проте відповідач жодного дня в квартирі не мешкав, своїх речей в ній не тримає, коштів на оплату комунальних послуг та утримання квартири не надає. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивач стверджує, що у них з відповідачем відсутня будь яка домовленість щодо строків не проживання останнього у квартирі. Відсутність відповідача більше року, з 2008 року у квартирі без поважних причин підтвердили в судовому засіданні свідки, а також підтверджено актом про не проживання від 19. 04. 2016 року, посвідченого директором КП «Житлосервіс 2А». За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, належній [PERSON] Згідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 551, 20 грн., проте відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., оскільки позивач не довів, що ТОВ «Ангел і КО», яке отримало 2000 грн. за юридичну допомогу, є організацією, яка має ліцензію на надання юридичних послуг фахівцями в області права.

Outcome: partial