Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 10 квітня 2015 року згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя він отримав право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення № 1, будинку 63 по вулиці Республіканській у місті Запоріжжя. Після набрання рішенням суду законної сили, позивач подав заяву до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції щодо реєстрації за ним права власності на вищезазначене майно. Але, в реєстрації позивачу було відмовлено у звязку з тим, що на даному обєкті нерухомого майна є заборона за № 6522414 від 31.07.2014 року, який на момент внесення запису належав колишньому власнику [PERSON]. Після цього позивачем була подана позовна заява про виключення вищезазначеного нерухомого майна з-під арешту. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя його позов було задоволено ( цивільна справа № 332/2391/15-ц від 19.06.2015 року). Постановою державного виконавця 07.12.2015 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], окрім 1/2 частини нежитлового приміщення № 1, будинку 63 по вулиці Республіканській у місті Запоріжжя. Але, наклали заборону на це нерухоме майно, що позбавила позивача в подальшому зареєструвати на себе його майно. З даним рішенням позивач звернувся до Запорізької реєстраційної служби, але 21.12.2015 року він отримав відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Як зазначено у рішення, що за даною адресою накладений арешт 09.12.2015 року на нерухоме майно,а саме: 1/2 частину нежитлового приміщення № 2 по вул. Республіканській,63 в м. Запоріжжі. У своєму позові позивач просить зобовязати Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції виключити з-під арешту 1/2 частину нежитлового приміщення № 2 по вул. Республіканській ,63 в м. Запоріжжі та зобовязати Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції скасувати арешт на 1/2 частину нежитлового приміщення № 2 по вул. Республіканській ,63 в м. Запоріжжі, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 49074132 від 07.12.2015 року. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.\~\~ Відповідач\~\~у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує і просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, законний та\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2015 року належить право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення № 1, будинку 63 по вулиці Республіканській у місті Запоріжжя. Згідно п.5 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень є рішення суду, що набрало законної сили. Згідно ст.48 вищезазначеного закону рішення суду є правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бут протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном, в даному випадку квартирою, на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник квартири має право вимагати усунення перешкод при користуванні та розпорядженні своєю власністю. Крім того, судом встановлено, що арешт накладено на [PERSON], а не на [PERSON], а тому порушує права [PERSON] на особисту власність. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved