Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна дійсним. У судове засідання від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, зазначивши, що 12.04.1996 року між ним та відповідачами на Херсонській товарно-сировинній біржі «Кристал» було укладено договір міни, відповідно до умов якого позивач обміняв належну йому на праві власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] на 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та які належать на праві власності відповідачам. Вказаний договір не є нотаріально посвідченим, тому при намаганні укласти договір дарування нотаріус повідомила, що вказаний документ не може вважатися правовстановлюючим. З відповідачами на даний час він не має змоги зустрітися для його належного його оформлення. Зазначає, що при укладанні договору міни нотаріальне посвідчення останнього не потребувалося, а тому він на правових підставах володіє житловим будинком. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, та відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 12.04.1996 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено торговий біржовий контракт, посвідчений Херсонською товарно-сировинною біржею «Княжа» на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в ред.. 1993 року без нотаріального посвідчення. Відповідно до його умов [PERSON] обміняв належну йому на праві власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] на 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У зв'язку із тим, що вказаний договір оформлений із порушеннями і не може вважатися належним правовстановлюючим документом, [PERSON] просить визнати за ним право власності на спірне майно. Ці обставини підтверджуються копіями торгового біржового контракту, технічного паспорту, будинкової книги та іншими письмовими доказами. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в ред.. 1993 року, договори, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Згідно з положеннями ст. 128 ЦК УРСР в ред.. 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором. Враховуючи вищенаведене, те, що позивач [PERSON] з 1996 року володіє 7/10 частинами житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, суд приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved