Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької обласної ради, Голови Вінницької обласної ради Свитка С.М. про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Вінницької обласної ради від 05.05.2014 року №69, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з 24 грудня 1985 року зарахований на посаду начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи та працював на умовах трудового договору на невизначений термін. 03 травня 2012 року відповідно до Розпорядження Голови обласної ради від 03.05.2012 року № 74 між позивачем та Вінницькою обласною радою укладено контракт з терміном дії з 03 травня 2012 року по 03 травня 2013 року, а 03 травня 2013 року відповідно до Розпорядження Голови обласної ради від 30.04.2013 року № 99 між позивачем та Вінницькою міською радою переукладено контракт з терміном дії з 03 травня 2013 року по 05 травня 2014 року. Примірник контракту позивачеві не надано. 05 травня 2014 року позивачеві вручено розпорядження Голови обласної ради від 05.05.2014 року № 69, відповідно до якого позивача звільнено з посади начальника обласного бюро судово - медичної експертизи у зв'язку із закінченням строку дії контракту, п. 2 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає таке розпорядження протиправним, адже Вінницька обласна рада 05 травня 2014 року не приймала рішень щодо його звільнення з роботи та не затверджувала оскаржуване розпорядження. Просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Голови Вінницької обласної ради від 05.05.2014 року №69, поновити його на роботі на посаді начальника обласного бюро судово - медичної експертизи з 06 травня 2014 року та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2015 року позовна заява в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Розпорядження Голови Вінницької обласної ради від 05.05.2014 року №69 про звільнення [PERSON] з посади начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи 5 травня 2014 року у зв'язку з закінченням строку дії контракту залишена без розгляду. Надалі позивач доповнив обґрунтування підстав позову та зазначив, що укладення контракту з діючим начальником закладу охорони здоров'я не відповідало вимогам чинного законодавства. [PERSON] не висловлював бажання укладати контракт на визначений строк, а законодавство не містило таких вимог. Також акцентував увагу, що виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішується питання призначення та звільнення керівників, а умовами контракту саме Вінницька обласна рада визначена як Орган управління майном. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві та доповненнях, та просили позов задовольнити. Крім того, вказували, що 19 листопада 2014 року Вінницьким окружним адміністративним судом ухвалено постанову, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року, якою визнано протиправним та скасовано Розпорядження Голови Вінницької обласної ради від 05.05.2014 року №69. До того ж визнано протиправним та скасований п.5 рішення 22 сесії Вінницької обласної ради 6 скликання від 22.02.2014 року №671. Також відмічали, що Положенням про бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони здоров'я обласних виконавчих комітетів та республіканське бюро (Автономної Республіки Крим), затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року №6, звільнення керівника бюро здійснюєтьсяз урахуванням думки Головного судово-медичного експерта МОЗ України. Однак, вказаний порядок дотриманий не був. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов від 26.03.2015 року, яке долучене до матеріалів справи. Зокрема зазначаючи, що Голова Вінницької обласної Ради, звільнивши позивача з роботи, діяв відповідно рішенням 22 сесії Вінницької обласної ради 6 скликання від 22 лютого 2014 року № 671, відповідно до якого голові обласної ради доручено в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати та звільняти керівників об'єктів права спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини врегульовані нормами КЗпП України стосовно підстав припинення трудового договору і порядку його припинення. Судом встановлено, що відповідно до наказу завідуючого Вінницького обласного відділу охорони здоров'я від 24 грудня 1985 року № 363 [PERSON] прийнято на роботу на посаду начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи (а. с. 16). Обласне бюро судово-медичної експертизи є комунальною установою, Статут якого затверджений рішенням 12 сесії Вінницької обласної ради 23 скликання від 08 лютого 2000 року № 178. Відповідно до п. 3.4 вказаного Статуту, Орган управління майном (Вінницька обласна рада) здійснює керівництво через начальника бюро, наймання якого здійснюється шляхом укладання з ним контракту. Відповідно до розпорядження Голови обласної Ради від 03.03.2012 року № 33 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівниками закладів охорони здоров'я - об'єктів спільної власності територіальних громад області», прийнято рішення про попередження про переведення на контрактну форму трудового договору, зокрема і начальника обласного бюро судово - медичної експертизи [PERSON] З даним розпорядженням ознайомлений позивач по справі, про що свідчить його особистий підпис. Вказане розпорядження затверджене рішенням 11 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання від 27 квітня 2012 року № 340. 3 травня 2012 року на підставі розпорядження Голови Вінницької обласної ради від 03.05.2012 року за №74 з [PERSON] був укладений контракт на термін з 03.05.2012 року по 03.05.2013 року по відповідній посаді, про що також зроблено запис в трудовій книжці за №27. 30 квітня 2013 року відповідно до розпорядження Голови Вінницької обласної ради №99 з [PERSON] був переукладений контракт на термін з 03.05.2013 року по 05.05.2014 року. Пунктом 5 Рішення 22 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання від 22 лютого 2014 року № 671 «Про суспільно - політичну ситуацію в Україні», доручено голові обласної Ради в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати і звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної Ради. 05 травня 2014 року у зв'язку із закінчення строку дії контракту Головою Вінницької обласної Ради було видане Розпорядження від 05.05.2014 року № 69 «Про звільнення [PERSON] з посади начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи». В цей же день, [PERSON] був ознайомлений з цим розпорядженням, про що свідчить його особистий підпис в журналі реєстрації видачі розпоряджень, а також йому видано трудову книжку, про що свідчить його особистий підпис в Книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них керівників об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, що підтверджується відповідними копіями в матеріалах справи. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 « Про практику розгляду судами трудових спорів», власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 16 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я» (в редакції чинній на час укладення контракту 03 травня 2012 року) призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту. Тобто вказаною нормою Закону на керівників державних, комунальних закладів охорони здоров'я поширена сфера дії контракту. Пунком 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 року № 203 (із наступними змінами) та пунктом 6 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженого цією Постановою, передбачено, що з керівниками підприємств, раніше обраними чи призначеними на посаду, також укладаються або переукладаються контракти. Пунктом 5 цієї ж Постанови рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням цієї Постанови. Отже, за відсутності імперативного законодавчого регулювання зазначена норма щодо обов'язкового укладання або переукладання контрактів з керівниками підприємств, установ та організацій, раніше призначеними на посаду, стосовно комунальної форми власності мала виключно рекомендаційний характер. Переведення працівників на контрактну форму представляє собою зміну істотних умов праці. Однак слід зважати, що контрактна форма трудового договору стосовно керівників державних, комунальних закладів охорони здоров'я впроваджена законом. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дано офіційне тлумачення положень статті 58 Основного Закону України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, укладання трудових договорів у формі контракту є обов'язковим лише для осіб, які призначаються на посади керівників закладів охорони здоров'я після 1 січня 2012 року, і не поширюються на керівників цих закладів, призначених до цієї дати. Відповідний висновок міститься в роз'ясненні Конституційного Суду України (лист від 01.08.2013 р. 322-14-17/1749). Наразі не виключається укладення контракту за згодою сторін, про що також відмічається у вказаному роз'ясненні. Оскільки для керівників закладів охорони здоров'я строки, на які укладаються контракти, законодавством не визначено, то це питання має вирішуватися за угодою сторін контракту. Укладання контракту передбачає досягнення між сторонами згоди щодо строку його дії, прав, обов'язків і відповідальності сторін (в тому числі матеріальної), умов матеріального забезпечення і організації праці працівника, умов розірвання договору, в тому числі дострокового. Нав'язування власником працівнику певних умов контракту під загрозою звільнення суперечить закону і підлягає оскарженню в порядку цивільного судочинства. Виходячи з положень статті 9 Кодексу умови договорів про працю, в тому числі й контрактів, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. У Рішенні від 9 липня № 12-рп/98 Конституційний Суд України зазначив, що передбачений контрактом тимчасовий характер трудових відносин є однією з умов, які ускладнюють становище працівника. Таким чином, примушування працівника, який працює на умовах безстрокового трудового договору, до укладання контракту з обмеженим строком його дії є погіршенням його становища, що може стати підставою для визнання такого контракту недійсним. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач особисто за два місяці до переведення на контрактну форму трудового договору з керівниками закладів охорони здоров'я був попереджений про це та ознайомлений з відповідним розпорядженням, особисто підписав контракт від 03 травня 2012 року на умовах, які були йому запропоновані, а надалі 03 травня 2014 року переуклав контракт на таких же умовах. Сторони досягли згоди щодо умов трудового договору, зокрема, щодо строку його дії, порядку організації праці керівника, прав та обов'язків та відповідальності сторін. Позивач не оскаржував переведення його на контракту форму трудового договору, доказів щодо цього суду не надав. Як і не надано доказів щодо його примусу до укладення контракту на умовах, що суперечать законодавству, під загрозою звільнення. Твердження ж позивача, що укладення контракту носило формальну форму є голослівним і суперечить матеріалам справи. При цьому суд звертає увагу, що Розпорядження Голови Вінницької обласної Ради про укладення та переукладення контракту з [PERSON] відповідно від 03.05.2012 року №74 та від 30.04.2013 року №99 видані, зокрема відповідно до рішення 17 сесії Вінницької обласної Ради 4 скликання від 29 листопада 2004 року «Про невідкладні заходи обласної Ради щодо цілісності України та стабілізації суспільно-політичної ситуації, що склалася у зв'язку з виборами Президента України» та затверджені відповідно рішеннями 12 сесії Вінницької обласної ради 6 скликання від 17 липня 2012 року №387 та 16 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання від 20 червня 2013 року №552. Таким чином, сторонами контракту було досягнуто згоди щодо умов трудового договору, зокрема, щодо строку його дії, порядку організації праці керівника, прав та обов'язків та відповідальності сторін. Як встановлено в судовому засіданні, 05 травня 2014 року контракт з [PERSON] був припинений по закінченню строку його дії, про що видане відповідне розпорядження. Суд звертає увагу, що особливістю строкового трудового договору є встановлення сторонами моменту його припинення. Даючи відповідну згоду, укладаючи контракт працівник заздалегідь зобов'язується виконувати доручену трудову функцію протягом обумовленого проміжку часу. Закінчення строку є юридичним фактом, із настанням якого учасники трудових відносин мають право припинити їх без пояснення будь-яких причин цього кроку. При цьому суд відмічає, що видаючи розпорядження від 05.05.2014 року № 69 «Про звільнення [PERSON] з посади начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи» Голова Вінницької обласної ради діяв в межах наданих йому повноважень та реалізував волю депутатів стосовно укладення контрактів і припинення їх дій в міжсесійний період. До того ж слід відмітити, що вказане розпорядження затверджене рішенням 31 сесії Вінницької обласної ради 6 скликання від 16 січня 2015 року №810. Відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, призначення і звільнення їх керівників належить до компетенції обласних рад. Відповідно до ч.7 ст.55 цього закону Голова обласної ради наділений повноваженнями видавати розпорядження. Пунктом 18 ч.6 ст.55 цього закону Голова обласної ради вирішує питання доручені йому радою. Рішенням 22 сесії Вінницької обласної ради 6 скликання від 22 лютого 2014 року №671 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» доручено Голові обласної ради в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати і звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради. Подальше визнання постановами Вінницького окружного адміністративного суду протиправним і скасування розпорядження Голови Вінницької обласної ради від 05.05. 2014 року №69 про звільнення [PERSON] з посади і скасування п.5 рішення 22 сесії Вінницької обласної ради 6 скликання від 22 лютого 2014 року №671 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні», яким Голові Вінницької обласної ради надано право в міжсесійний період призначати і звільняти керівників, укладати і припиняти дії контрактів, на які посилається позивач, то вказане не може бути підставою для поновлення [PERSON] на роботі, стягнення середньої заробітної плати, оскільки строк дії контракту на час ухвалення розпорядження про його звільнення закінчився, не продовжувався та на новий термін не укладався. Не заслуговує на увагу і посилання позивача на Положення про бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони здоров'я обласних виконавчих комітетів та республіканське бюро (Автономної Республіки Крим), затверджене наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року №6, як на додаткову обставину, про яку зазначено уже під надання пояснень по справі, зважаючи, що вказане Положення регулює діяльність бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони здоров'я як державних установ. Натомість, Обласне бюро судово-медичної експертизи є об'єктом права спільної власності територіальних громад області (комунальною установою), призначення і звільнення керівника якого регулюється положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (актом вищої юридичної сили), який не передбачає умов щодо необхідності додаткового погодження чи з'ясування думки. Не визначає такий порядок і спеціальний Закон України «Про судову експертизу». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed