Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення, скасування реєстрації місця проживання/ Зазначав, що 15.04.16 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він передав у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 843 660 грн. із визначенням еквіваленту в іноземній валюті станом на день підписання договору, що відповідно становило 32 700 дол. США. [PERSON] зобов`язалася повернути вказану сум у строк до 25.06.16. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконала, і у визначений термін кошти не повернула. На забезпечення виконання договору позики, 15.04.16 між ним та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання договору позики в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] . 06.07.19 відповідно до умов договору іпотеки ним було здійснено реєстрацію права власності в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки - зазначену вище квартиру. 16.09.19 ним було надіслано вимогу-попередження про необхідність звільнення жилого приміщення та добровільного виселення й усунення порушень у користуванні зазначеним нерухомим майном, що перейшло до нього у власність. Зазначена вимога відповідачами не виконана. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив виселити без надання іншого житла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] , скасувати реєстрацію місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та стягнути з відповідачів судовий збір. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити. Відповідачі були повідомлені про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів у справі. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 15.04.16 між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики (а.с. 5). Відповідно до п. 1 зазначеного договору [PERSON] передав [PERSON] , а [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 843 660 грн., що еквівалентно 32 700 дол. США. Згідно з п. 3 зазначеного договору [PERSON] зобов`язалася повернути суму позики [PERSON] в строк до 25.06.16 включно. На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 15.04.16 між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки (а.с. 6-10). Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя ( [PERSON] ), що випливають з договору позики від 15.04.16. Предметом іпотеки є - квартира [ADDRESS] (п. 1.3. договору іпотеки). Пунктами 4.1., 4.2. договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем ( [PERSON] ) умов договору позики та/або порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за договором позики, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 4.3. цього договору, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором іпотекодержателя. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі договору іпотеки від 15.04.16 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 11). 16.09.19 [PERSON] було надіслано вимогу [PERSON] про звільнення квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як установлено судом, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14). 16.09.19 [PERSON] було надіслано вимогу [PERSON] про звільнення квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). Разом з тим, доказів того, що вказану вимогу [PERSON] отримала позивачем суду не надано, як не надано і доказів того, що про необхідність звільнення зазначеної квартири були повідомлені [PERSON] , [PERSON] . Ураховуючи те, що відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК України примусове виселення за рішенням суду можливо у разі, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги про звільнення жилого приміщення, доказів того, що відповідачі по справі були повідомлені позивачем про необхідність звільнення квартири та отримали відповідну вимогу позивача, останнім суду не надано, правових підстав для задоволення позову про виселення без надання іншого житла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] немає. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації місця проживання осіб відповідно до норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відноситься до компетенції органів реєстрації. Абз. 7 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Оскільки вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання не відноситься до компетенції суду, у порушення норм ст. 16 ЦК України позивачем невірно обрано спосіб захисту цивільних прав та інтересів в частині вимог про скасування реєстрації місця проживання відповідачів, а тому правових підстав для задоволення позову в частині скасування реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] немає.

Outcome: dismissed