Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, зазначивши в позові, що 28.04.2014 р. між ним та відповідачем виникла усна домовленість про укладення договору підряду. Відповідач отримав від нього 18\~000 грн. у вигляді авансу, про що було складено розписку. Оскільки сам договір укладено не було і подальших зобовязань між сторонами не виникло, аванс (завдаток) підлягає поверненню в повному обсязі і його сума є безпідставно набутим майном. 16.12.2014 року [PERSON] направив [PERSON] письмову претензію, в якій зобовязав останнього протягом семи днів з дня її отримання повернути безпідставно набуті кошти в повному обсязі шляхом переказу всієї суми на банківську картку, але відповідач не зробив цього. Позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] сплачену суму 18\~000 грн., як безпідставно набуті кошти та судові витрати. В ході розгляду справи, позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь 18000 гривень переданих відповідачу, інфляційні витрати у сумі 7146 грн., 3 % річних -789 грн., а також судові витрати. Відповідач [PERSON] позов не визнав, зазначив, що на прохання [PERSON] він погодився розробити проект трьохфазного вимірювача в три етапи, а саме: 1) розробка технічного завдання на створення вимірювача, 2) розробка технічної документації для виготовлення прототипу та 3) розробка програмного забезпечення для вимірювача. При цьому він отримав аванс за виконання 1 етапу, роботи, гроші ним були отримані 28.04.2014 року, та видана розписка [PERSON]\~Був договір про те, що цілком за розробку проекту йому сплатять 60000 грн. Ним був виконаний перший етап проекту та частково другий та третій етапи. Всі результати виконаних робіт були передані позивачу, який їх прийняв. Завершення проекту стало неможливим на стадії реалізації третього етапу з вини позивача, і про що позивач був повідомлений (лист від 05.12.14р. направлений електронною поштою та 09.12.14р. направлений рекомендованим повідомленням з врученням), але зі свого боку нічого для вирішення цих питань не здійснив, не забезпечив його програмним комплексом для завершення робіт. Він вимушено завершив роботи у кінці листопаду 2014р. Представник 3-я особи ТОВ «Енергоавтоматизація» у судовому засіданні не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, , оцінивши всі докази у сукупності,суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 24.04.2014 р. було укладено договір №0401-2014 від 24.04.2014 р. між ТОВ «Енергоавтоматізація» та ФОП [PERSON] відповідно до якого Замовник ТОВ «Енергоавтоматізація» доручає, а Виконавець ФОП [PERSON] бере на себе зобовязання виконати такі інжинірингові роботи: Розробка конструкції, макету та програмного забезпечення апаратно-програмного комплексу приладу контролю електричних параметрів трьохфазної мережі. Для виконання робіт Замовник передає Виконавцю Технічні вимоги для виконання робіт, а Виконавець розробляє та узгоджує з Замовником Технічне завдання. Результатом виконання Робіт має бути конструкторська документація, програмне забезпечення приладу з вихідним кодом, програмне забезпечення для наладки приладу з вихідним кодом, макет приладу та дослідний зразок приладу. Загальна сума договірних зобовязань за цим договором складає 66\~700 грн. Термін здачі Робіт згідно з календарним планом 31.07.2014 р.\~ 25.04.2014 року ТОВ «Енергоавтоматізація» платіжним дорученням №2432 від 25.04.2014 р. сплатило ФОП [PERSON] 20\~010 грн., призначення платежу по договору №0401-2014 від 24.04.2014р.\~п.2.3 за розробку конструкції макетупрограмного забезпечення апаратно-програмного комплексу приладу контролю електричних параметрів трьохфазної мережі. 28.04.2014 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 18\~000 грн. для виконання робіт за договором №0401-2014 від 24.04.2014р., про що надав розписку.Судом також встановлено, що відповідачем [PERSON] було розроблено технічне завдання та ескізний проект приладу , що підтверджено діловою перепискою в інтернеті. Відповідно до усної домовленості між [PERSON] та [PERSON] роботи мали бути закінчені до 1.08.2014 року. Але у зазначений строк вони виконані не були і у кінці листопаду 2014р. позивач прибув до дому відповідача та забрав все обладнання та результати робіт які були здійсненні на той час. Вказані обставини позивачем\~ не спростовані. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Рішенням суду від 5.11.2015 року встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] не було укладено договору підряду. Це рішення ніким не скасовано і набрало законної сили. Доводи відповідача [PERSON] про те, що ним виконані роботи першого етапу, розроблена технічна документація, тому він отримав ці гроші-18000 гривень за перший етап роботи правомірно також нічим не підтверджено, відповідачем не надано ні акту-приймання-передачі технічного завдання, ні розписки про те, що ТОВ «Енергоавтоматізація» чи ФОП [PERSON] прийняли цю роботу і можуть її використовувати у подальшому і відмовилися від продовження роботи по розробки конструкції макетупрограмного забезпечення апаратно-програмного комплексу приладу контролю електричних параметрів трьохфазної мережі, оскільки саме цей прилад мав розробити відповідач. Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому такі положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Ці норми застосовуються, зокрема, до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Згідно із ч.2 ст. 1213 ЦК України, набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення безпідставно сплаченої суми в сумі 18000грн. підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей, замість відповідальності, передбаченої у ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено лише нарахування процентів за користування ними (ст. 536 ЦК України). Однак, доказів правильності розрахунку та початку строку сплати процентів у відповідності до ч. 2 ст. 536 ЦК України суду не надано. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial