Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ сумісно придбаного майна, в якому просить суд встановити факт проживання однією сім'єю його, [PERSON] та [PERSON] за період з 2006 року по лютий 2013 року; поділити спільно набуте майно його, [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання однією сім'єю; визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]; визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальна площа земельної ділянки 0,056 га., а також визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] -, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м. В обґрунтування свого позову позивачпосилається на те, що він та відповідачка проживали разом як чоловік та дружина, мешкали разом і у Греції, і в Україні з 2006 року по 2012 рік, знаходячись у фактичних шлюбних відносинах. В своєму позові [PERSON] вказує, що познайомились вони в Україні в місті Одесі, коли позивач відвідував у справах. Саме тоді між ними виникло почуття і вони не розлучалися, з самого початку відносин стали жити разом однією сім'єю. Через деякий час позивач мав повернутися додому до Греції та щоб не розлучатись з відповідачкою було вирішено їхати разом, але під час оформлення виїзду відповідачки до Греції виникли певні труднощі, а саме їй не давали довгострокову візу для в'їзду у Грецьку Республіку з тих підстав, що в неї в Україні не було нерухомості та іншого майна. Тому [PERSON] запропонувала позивачу придбати за його кошти квартиру, яку оформити на її ім'я, а в подальшому обіцяла переоформити квартиру на його ім'я. Після чого позивачем через банк трьома траншами було перераховано на ім'я [PERSON] грошові кошти в розмірі 54 500 доларів США, які відповідачка отримала та придбала на них квартиру [ADDRESS]. Також з метою спрощення в'їзду відповідачки до Греції, позивач та відповідачка уклали угоду про те, що вона має їхати до Греції на працю в якості домогосподарки. Після оформлення усіх необхідних документів відповідачка переїхала до позивача у Грецьку Республіку, та на протязі усього часу вони проживали разом у родинному будинку, де позивач повністю утримував відповідачку за свої особисті кошти, так як вона ніде не працювала. Крім того на утриманні позивача знаходилась його літня мати, а також мати [PERSON], яка проживала в Україні і тривалий час хворіла, внаслідок чого померла у 2011 році. Під час проживання відповідачки у Греції на неї була оформлена медична картка, медична страховка, водійські права, а також від неї подавалися заяви про надання дозволу на постійне місце проживання. Періодично у справах [PERSON] разом з [PERSON] приїздив до України та у 2009 році ним та відповідачкою була придбана земельна ділянка у місті Іллічівську за 14 000 доларів США, яка оформлена на [PERSON]. У 2013 році відповідачка одна поїхала до України та тривалий час не поверталася, на запитання позивача, коли вона повернеться до Греції, відповідачка постійно переносила дату свого повернення і так тривало на протязі декількох місяців. За весь час перебування [PERSON] в Одесі позивачем на її утримання регулярно відправлялися кошти банківськими переводами загалом близько 7 000 доларів США. Оскільки відповідачка, несподівано для позивача, повідомила, що не бажає повертатися та проживати разом з ним, а також не бажає повертати нерухомість, яка придбана за особисті кошти позивача під час спільного проживання, він вимушений звернутися з наступним позовом до суду. Позивач [PERSON] приймаючи участь в судовому засіданні 26.06.2014 року позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Позивач додатково показав суду, що до теперішнього часу не розуміє чому відповідачка відмовилася від стосунків з ним, тому що відносини, між ними були дуже добрими. [PERSON] пояснив, що сімейне життя з [PERSON] тривало більше шести років, вони періодично мешкали як в України та і Греції, спілкувалися з батьками, зі спільними друзями як чоловік та дружина. [PERSON] ніколи не працювала, тому всі роки знаходилася в нього на утриманні, разом зі своєю матір'ю, яка померла у 2011 року, похованням якої також займався він. Позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Представник позивача в судових засіданнях підтримував правову позицію свого довірителя, зазначивши, що є всі законні підстави задовольнити позов, поділити спільне майно придбане за час перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання, призначене до розгляду на 29.07.2014 року не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, шляхом направлення на її адресу судових ухвал та повісток. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, відповідно до положень статті 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви представника позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦП України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України, визначено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, судом у судовому засіданні з наданих позивачем та свідками пояснень, а також з врахуванням документів - сертифікату видачі дозволу відповідачці на проживання у Грецькій Республіці за адресою позивача, грошових переказів позивача на користь відповідачки та її матері, з долучених до матеріалів справи спільних фотографій сторін, встановлено, що окрім гостин відповідачки в помешканні позивача, сторони спільно відпочивали та проводили дозвілля, святкували загальні та родинні свята. Виходячи з тривалості та повторності візитів позивача в Україну та відповідачки до Греції, суд дійшов висновку про їх установлений характер. Разом з тим, про ведення спільного господарства сторонами та їх взаємну довіру, що притаманно сім'ї, свідчать як встановлені вище обставини тривалого проживання відповідачки з позивачем та систематичної передачі останнім грошових коштів без конкретного цільового призначення, спільне дозвілля та відпочинок. Як вбачається з гарантійного листа №GRН073932 на суму 2 478,00 євро, вказаним листом АТ «Альфі Банк» Філія Платіяс, Неа-Смірні (0346) від 07 квітня 2010 року, остаточно і беззастережно відмовляється від права не виплачувати [PERSON], сину [PERSON], [ADDRESS], суму в 2 478,00 євро, якою виключно обмежуються їх зобов'язання щодо своєчасної виплати для покриття витрат на тримісячне проживання у Греції і витрат на можливе повернення або депортацію до країни походження пані [PERSON], громадянки України, народженої [INFO] р., № паспорта [NUMBER], яка працюватиме як домашня помічниця, відповідно до статті 14, абзац 6 Закону 3386/2005. З паспорту [NUMBER] [PERSON] перекладеного з англійської та грецької мов на українську мову, вбачається, що на стор.20 ВІЗИ, зазначено, що віза: [NUMBER], дійсна для Греції (+01 транзит Шенген) з 18.10.10 р. по 15.01.11 р., тип візи: D (довгострокова), кількість в'їздів: 01, тривалість перебування 90 днів, видана в Одесі 30.09.2010 р., прізвище, ім'я: [PERSON] [PERSON], примітки №3386/05 - Стаття 15. Як вбачається з свідоцтва про подачу заяви для видачі дозволу на мешкання, перекладеного з грецької мови, даним документом засвідчується, що громадянка, яка вказана нижче, подала заяву для отримання дозволу на мешкання: ім'я: [PERSON], прізвище: [PERSON], ім'я батька: [PERSON], громадянство: Україна, № паспорта: [NUMBER], № прот.: 6305, дата заяви: 06-12-2010, вид дозволу: на залежну працю. З сертифікату видачі дозволу на проживання [NUMBER] № відповідної заяви: 2010/0006305-06/12/2010, перекладених з грецької мови на українську мову, вбачається, що компетентною службою у справах іноземних громадян та імміграції: Поліцейське управління Аттики, Відділом у справах іноземних громадян та імміграції ному Афін, № справи: 377228, оформлювався документ на особу з анкетними даними, прізвище: [PERSON], ім'я: [PERSON], по батькові: [PERSON], дата народження: [INFO] р., громадянство: Україна, № паспорта: [NUMBER], дійсний до 15.07.2018 р., країна видачі: [ADDRESS]. З перекладеного з англійської та грецької мов на українську мову, паспорту [NUMBER] [PERSON] стор.22 ВІЗИ, випливає, що відповідачці надавався дозвіл на проживання: [NUMBER], прізвище, ім'я: [PERSON] [PERSON], дійсного до: 05.12.2011 року, місце і дата видачі: Афіни, 04.08.2011 р., тип дозволу: дозвіл на працевлаштування, примітки: трудова діяльність на третю особу (Закон 3386/05, стаття 15, абзац 1-4). Судом досліджувався перекладений з грецької мови на українську мову, документ [NUMBER], тип документа: посвідчення водія, на ім'я [PERSON], збережна розписка: 0005459701009. Як вбачається з сертифікату реєстрації безпосередньо застрахованого Фонду Соціального Страхування Єдиного фонду страхування робітників, на ім'я [PERSON], [ADDRESS], перекладеного з грецької мови на українську мову, [PERSON] було внесено до Реєстру застрахованих осіб Ф.С.С. із даними, що наводяться нижче, після обробки її заяви на реєстрацію безпосередньо застрахованих осіб, що була подана нею до філії м. Каллітея 23.12.2010 р.. Реєстраційний № страхування: 4204310 АМКА 0000000000000, прізвище: [PERSON], ім'я: [PERSON], ім'я батька: [PERSON], ім'я матері: [PERSON], дата народження: [INFO] р., індивідуальний № платника податків: [NUMBER], позначка «Нова застрахована особа» за Законом 2084/92, стаття 39: Нова. З перекладеного з грецької мови на українську мову сертифікату про присвоєння номеру соціального страхування відповідальна заява (стаття 8 Закон 1599/1986) підтверджується, що нижчезазначена особа є власником № соціального страхування: [NUMBER], дані заявника: посвідчення особи: паспорт, № посвідчення особи: [NUMBER], рік видачі: 2008, країна громадянства: Україна, стать: жіноча, Ід.№: [NUMBER], прізвище при народженні: [PERSON], прізвище у цей час: [PERSON], ім'я: [PERSON], ім'я батька: [PERSON], ім'я матері: [PERSON], дата народження: [INFO] р., країна народження: Україна, контактні дані в Греції (вул., буд. Проживання): [ADDRESS], телефон: [NUMBER], поштовий індекс: [ADDRESS]. Як вбачається з сертифікату про присвоєння індивідуального номера платника податків Реєстраційного відділу Фінансового Управління Неа-Смірні Грецької Республіки, перекладеного з грецької мови на українську мову, 23.12.2010 року був виданий І.Н.П.П.: [NUMBER] платнику податків за такими наступними даними: прізвище: [PERSON], ім'я: [PERSON], прізвище батька: [PERSON], ім'я батька: [PERSON], прізвище матері: [PERSON], ім'я матері: [PERSON], дата народження: [INFO] р., місце, країна народження: Україна. Дані посвідчення особистості, тип: паспорт, номер: [NUMBER], дата видачі: 15.07.2008 року, орган видачі: Україна. Адреса проживання: [ADDRESS], поштовий індекс: [INFO]. Контактна адреса: [ADDRESS], поштовий індекс: [INFO]. Цивільний стан: незаміжня. Громадянство: України. Статус фізичної особи: звичайний. Професія: приватний робітник. З персональної медичної картки Фонду соціального страхування вбачається, що реєстраційний № 4204310, ім'я та прізвище застрахованого: [PERSON] [PERSON], адреса проживання: [ADDRESS]. Видача персональної медичної картки з: 01.09.2011 р. до 29.02.2012 р. та з 01.03.2012 р. до 28.02.2013 р. Право на користування: медичне обслуговування і фінансування. З свідоцтва безперервного навчання від 20.06.2011 р., випливає, що даним документом засвідчується, що [PERSON] [PERSON] успішно засвоїла навчальну програму «Підготовка іммігрантів: грецька мова, історія Греції та грецька культура «Одисей». Програма рівня А1 тривалістю 125 годин була проведена Інститутом безперервного навчання дорослих Генерального Секретаріату безперервного навчання Міністерства освіти, безперервного навчання і релігійних справ у Центрі навчання дорослих ному Аттика з 02.02.2011 р. по 08.06.2011 р. Як вбачається з довіреності від 06.10.2011 року, що [PERSON] домашня помічниця за професією, український паспорт № [NUMBER], дозвіл на проживання [NUMBER], мешканка [ADDRESS], цим документом уповноважує [PERSON], сина [PERSON], посвідчення особи [NUMBER], мешканця [ADDRESS], подавати від її імені всі документи, необхідні для поновлення вищезазначеного дозволу на проживання, підписувати всі документи, що вимагаються для цього, а також отримати від її імені відповідну довідку і дозвіл на проживання. З квитанції № 3 вбачається, що одержувач платежу: [PERSON], адреса: [ADDRESS]. Платник: [PERSON], дата 30 жовтня 2009 року. Опис: орендна плата за квартиру [ADDRESS], за листопад 2009 р. Сума 9000 грн. Послуги за прибирання за листопад 600 грн., плата за інтернет за листопад 100 грн. Загалом 9700 грн. Я вбачається з офіційної заяви (стаття 8 Закону 1599/1986) від 30 липня 2013 року Судовим органам для будь-якого законного використання від [PERSON], [INFO] року народження, місце проживання: [ADDRESS], що [PERSON] - особистий друг [PERSON] і [PERSON], знає [PERSON] з березня-квітня 2007 року, з її першого візиту до Греції з [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] були разом із 2007 року, під час їх перебування у Греції з листопада 2010 року до липня 2012 року вони проживали за адресою: [ADDRESS], в квартирі матері [PERSON]. Він також знає, що вони проживали разом у Києві у 2009 і 2010 роках, коли [PERSON] там працював. Свідок [PERSON] пояснив суду, що тривалий час знайомий з позивачем по справі, спочатку стосунки були робочі, а потім зустрічалися і поза роботою. Свідок знав відповідачку - [PERSON], як наречену [PERSON], з якою він мав одружитися. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON]., який показав суду, що знайом з [PERSON] та з [PERSON], і сприймав цих людей як пару. Свідок пояснили, що позивач проживав однією сім'єю з відповідачкою приблизно з 2006 року, вони мешкали і в України, і в Греції. Стосунки між ними були гарними, тому ніхто не сприймав їх інакше як чоловіка та жінку. Діюче законодавство не містить узагальнюючої дефініції «член сім'ї», таку ж думку відображено у Рішення Конституційного суду України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» №1-8/99 від 03 червня 1999 року. Так, відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина, їх діти та батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї, але визначив критерії, за якими осіб, непов'язаних шлюбними та родинними відносинами слід вважати членами сім'ї, та відніс до них - постійне проживання та ведення спільного господарства (аналогічні положення визнані й світовою спільнотою: Консульська конвенція між Україною і Республікою Куба (ст.1) м. Гавана, 23 вересня 2002 року, Консульська Конвенція між Україною і Румунією (ст.1) м. Бухарест, 03 вересня 1992 року). Згідно ч.2. ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення: від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо Законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки Законом не визначено позасудового порядку визнання осіб членами сім`ї у випадку виникнення спору між ними, суд, виходячи з засад неупередженості, об'єктивності, законності та справедливості, та на підставі встановлених обставин, що підтверджені належними доказами, вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю з 2006 року по 2013 рік. Щодо вимог [PERSON] про поділ спільно набутого майна з [PERSON] за час спільного проживання однією сім'єю та визнання за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальна площа земельної ділянки 0,056 га, а також право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] -, загальною площею 63,0 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, то суд зазначає наступне. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі поділу майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК). Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч.ч. 1, 4 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема у спільній сумісній власності перебуває майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї. На теперішній час право власності на спірну квартиру, земельну ділянку та житловий будинок зареєстровано за відповідачкою. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи із встановленого вище факту проживання сторін однією сім'єю в період з 2006 року по лютий 2013 рік, враховуючи, що спірне майно придбано на ім'я відповідачки 29 вересня 2008 року, від 10.10.2008 року та 22.05.2009 року, тобто в період проживання однією сім'єю зазначених осіб, та приймаючи до уваги відомості про переказ позивачем грошових коштів на ім'я відповідачки, трудову та матеріальну участь обох сторін в купівлі майна, з метою використання її за функціональним призначенням, за спільні кошти, а саме: грошові перекази позивача на ім'я відповідачки та отримання а також те, що під час підписання договору купівлі-продажу від 22.05.2009 року земельної ділянки, кадастровий номер - [NUMBER], площею 0,056 га, розташовану [ADDRESS], загальна площа земельної ділянки: 0,056 га, в тому числі по угіддях: - багаторічні насадження: - 0,056 га., де відповідачка у заяві про свій сімейний стан, посвідчений [PERSON]., приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 22 травня 2009 року засвідчив, що на час набуття земельної ділянки [PERSON] [PERSON] [PERSON] у шлюбі не перебуває, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому такі вимоги підлягають задоволенню. Похідними від вказаних є вимоги позивача про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності. Відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно положень ч.1 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, при цьому вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або Законом; співвідношення часток може бути змінено за рішенням суду у випадку наявності істотних обставин (ч.2 ст.372 ЦК України). У випадку, коли укладення між сторонами домовленості про поділ такого майна неможливе, зацікавлена сторона має право звернутися до суду з відповідним позовом. Інших підстав для відступлення від презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності судом не виявлено, відомостей про досягнення угоди щодо поділу спірного майна між сторонами суду не надано, а отже, виходячи з вищевикладених обставин та правових положень, вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальна площа земельної ділянки 0,056 га, а також право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] -, загальною площею 63,0 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м підлягають задоволенню, шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину вказаного майна.

Outcome: approved