Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Генічеської міської ради Херсонської області про визнання особи такою, що прийняла спадщину за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, в якому зробила розпорядження та заповіла позивачу на випадок своєї смерті державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 116657, виданий Генічеською районною державною адміністрацією 20 червня 2007 року. В цьому же заповіті, що посвідчений секретарем виконкому Партизанської селищної ради Соколовим Л.Ф. внесено доповнення, в якому секретар виконкому зазначив уточнення, а саме що [PERSON] заповідає [PERSON] право власності на земельну ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 116657, виданий Генічеською районною державною адміністрацією 20 червня 2007 року. Таким чином вказує, що текст заповіту доповнено, тим що заповідається саме право власності на земельну ділянку. При зверненні до приватного нотаріуса позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що в заповіті є виправлення. У зв`язку із цим, позивач був вимушений звернутися до суду, в якому просить визнати його таким, що прийняв у спадок земельну ділянку за заповітом померлої. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 116657, виданого Генічеською районною державною адміністрацією 20 червня 2007 року № 1ААОО1971-010772000033 після померлої [INFO] [PERSON] за заповітом, посвідченого 23 квітня 2008 року секретарем виконкому Партизанської селищної ради Соколовим Леонідом Федоровичем, реєстраційний номер 654. Представник відповідача Генічеської міської ради за довіреністю Волошин В.С. проти уточнених позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши позивача, представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки 4,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 116657 від 20 червня 2007 року, виданий Генічеською районною державною адміністрацією 20 червня 2007 року № 1 ААОО1971-010772000033. З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 14 липня 2020 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Зі змісту заповіту від 23 квітня 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Партизанської селищної ради вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 116657, виданий Генічеською районною державною адміністрацією 20 червня 2007 року за № 1ААОО1971-010772000033 [PERSON] . При цьому, вказаний заповіт містить доповнення про те, що [PERSON] заповідає [PERSON] право власності на земельну ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 116657, виданий Генічеською районною державною адміністрацією 20 червня 2007 року за №\~1ААОО1971-010772000033. Вказаний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за номером 46731248 та має номер в реєстрі нотаріальних дій 654, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10 квітня 2009 року. Зі змісту Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, сформованої станом на 14 липня 2020 року вбачається, що вказаний заповіт є чинним. Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що наявні доповнення позбавляють його можливості реалізувати спадкові права та оформити право власності на земельну ділянку, яка була заповідана йому [PERSON] . Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Так, при зверненні позивача до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області, відповіддю від 20 липня 2020 року йому повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , зокрема, через те, що заповіт містить дописки, що не допускається у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На виконання ухвали Генічеського районного суду від 20 квітня 2021 року щодо витребування доказів приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області направив до суду копію спадкової справи № 148/2020, заведеної 14 липня 2020 року за заявою [PERSON] , якому рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2020 року був визначений додатковий строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Спадщину наразі ніхто не прийняв. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку) У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом, що також узгоджується зі статтею ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що в ході судового розгляду встановлені обставини щодо того, що за життя спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка, що посвідчується державним актом, який своїм розпорядження в заповіті вона заповіла позивачу. Разом з тим, через наявні доповнення в заповіті нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, а позивач, відповідно, реалізувати спадкові права. Враховуючи вказані обставини, а також відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, те, що досліджений судом заповіт, складений на ім`я [PERSON] є чинним, суд приходить до висновку, що спадкові права позивача підлягають захисту, шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування на спадкове майно за заповітом, а саме на земельну ділянку, площею 4,16 га, розташовану в Партизанській селищній раді Генічеського району Херсонської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідченою державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 116657, виданого Генічеською районною державною адміністрацією 20 червня 2007 року, зареєстрованого за № 1ААОО1971-010772000033 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved