Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори Садової Т.В. та просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною пл. 40, 2 кв. м., в тому числі житловою пл. 28, 2 кв. м., яка складається з двох кімнат 12, 5 кв. м. та 15, 7 кв. м., окремої кухні 6, 3 кв. м., туалету 0, 7 кв. м., коридору 5, 0 кв. м. та нежитлове приміщення [NUMBER] в цьому ж будинку, площею 27, 0 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що квартира [ADDRESS] та нежитлове приміщення [NUMBER] в цьому ж будинку належали його матері [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 25 липня 2003 року та договору купівлі-продажу від 29 вересня 2004 року відповідно. Також позивач зазначив, що після смерті матері відкрилась спадщина, у тому числі, у вигляді квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення [NUMBER] в цьому ж будинку. 20 лютого 2016 року позивач звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, 13 травня 2016 року державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказане майно, у зв'язку з тим, що матір'ю за життя на підставі розпорядження ПРА ОМР №1016 від 04.04.2005 року було розпочато проведення реконструкції квартири та нежитлового приміщення, внаслідок чого збільшилась їх площа, а правовстановлюючі документи на реконструйоване майно [PERSON] не отримала. У зв'язку з цим, [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про отримання представником судової повістки. Подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори Садова Т.В. у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі, на квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення [NUMBER] в цьому ж будинку, що належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 25 липня 2003 року та договору купівлі-продажу від 29 вересня 2004 року відповідно. Як вбачається з технічного паспорту від 14 липня 2003 року, загальна площа квартири [ADDRESS] складає 40, 2 кв. м., а житлова пл. - 28, 2 кв. м. Згідно технічного паспорту від 10 липня 2004 року загальна площа нежитлового приміщення [ADDRESS] Також судом встановлено, що розпорядженням ПРА ОМР №1016 від 04.04.2005 р. [PERSON] було надано дозвіл на реконструкцію квартири [ADDRESS] з улаштуванням мансардного поверху згідно з проектом, розробленим ДП «Конрест» та завершення робіт, який було необхідно оформити актом державної технічної комісії про прийняття об'єкта до експлуатації. Реконструкцію вказаних об'єктів нерухомості [PERSON] на момент смерті завершити не встигла, акту про прийняття об'єкту до експлуатації отримано не було, а також не було здійснено реєстрації права власності у відповідних реєстраційних органах на квартиру та нежитлове приміщення, площі яких було збільшено. [PERSON], як син померлої, є спадкоємцем першої черги згідно ст. 1261 ЦК України. 20 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 13 травня 2016 року державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, у зв'язку з тим, що матір'ю за життя на підставі розпорядження ПРА ОМР №1016 від 04.04.2005 року було почато проведення реконструкції квартири та нежитлового приміщення, внаслідок чого збільшилась їх площа, а правовстановлюючі документи на реконструйоване майно [PERSON] не отримала у порядку передбаченому ст. 182 ЦК України. Відповідно до Листа ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Тому, право [PERSON] на спадщину у вигляді спірної квартири та нежитлового приміщення належить йому з моменту смерті матері. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Оскільки позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], загальною пл. 40, 2 кв. м., в тому числі житловою пл. 28, 2 кв. м., та нежитлове приміщення [NUMBER] в цьому ж будинку, площею 27, 0 кв. м., що належали [PERSON], то права позивача підлягають винятковому способу захисту - шляхом визнання права власності за ним на вищевказане майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК. Згідно п. 3.3 листа ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Тому, оскільки [PERSON] була власником квартири [ADDRESS], загальною пл. 40, 2 кв. м., в тому числі житловою пл. 28, 2 кв. м., та нежитлового приміщення [NUMBER] в цьому ж будинку, площею 27, 0 кв. м, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на вищевказане майно. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved