Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, третя особа: ФГ «Хавелов І.П.», обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що [PERSON] померла [INFO] . За життя вона склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] позивачу по справі. До складу спадкового майна входить земельна ділянка згідно державного акту серії ХР-09-00-002111 від 08 лютого 1999 року, загальна площа ріллі 4,44 га, кадастровий № 6321884500:04:001:0080, яка належала спадкодавиці [PERSON] на підставі розпорядження Дворічанської райдержадміністрації від 21 грудня 1998 року за № 376, земельна ділянка розташована на території Дворічанської селищної ради (колишньої Пісківської сільської ради Дворічанського району) Куп`янського району Харківської області. Згідно інформації відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 08.06.2021, площа в державному акті на право приватної власності на землю серії ХР-09-00-002111, що знаходиться за адресою: Дворічанський район Пісківська сільська рада, зареєстрованого 08.02.1999 р. на ім`я [PERSON] , площею 4,44 га відповідає площі, яка вказана в витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0006808852021 4,4425 га; кадастровий номер вищезазначеної земельної ділянки вказано вірно, але дублюється з кадастровим номером іншої земельної ділянки, яка зареєстрована раніше. Для усунення помилки у відомостях ДЗК та дублювання кадастрового номеру було проведено реєстрацію земельної ділянки та присвоєно новий кадастровий номер 6321884500:04:000:0080. 19 червня 2021 року позивач звернувся до нотаріуса з питання оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , а саме вищезазначеного Державного акта, однак була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим що, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 0006808852021 від 18.05.2021, кадастровий номер 6321884500:04:000:0080 (колишній кадастровий номер 6321884500:04:001:0080) у відомостях про власника земельної ділянки дані відсутні (відомості з ДРРП не надходили), а у державному акті на право приватної власності на землю серії ХР-09-00-002111 виданого Дворічанською райдержадміністрацією Харківської області 08.02.1999, кадастровий номер 6321884500:04:001:0080 (теперішній кадастровий номер 6321884500:04:000:0080) власником вказана померла [PERSON] , в зв`язку з цим нотаріус не має змоги видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач вважає, що свого часу посадові особи при формуванні вищезазначеного витягу та внесенні до Державного земельного кадастру даних про вищезазначену земельну ділянку зробили помилки, а саме у графі «форма власності» замість правильної приватна, вказали державна, тобто формально власником земельної ділянки є не [PERSON] , а помилково являється Дворічанська районна державна адміністрація Харківської області, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] [PERSON] \~в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Дворічанський селищний голова Куп`янського району Харківської області Турбаба Г.Г. в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за відсутності представника селищної ради. Представник 3-ї особи голова ФГ «Хавелов І.П.» Хавелов І.П. в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянути за відсутності представника фермерського господарства. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 28 травня 2013 року (а. с. 4-5). [PERSON] померла [INFO] ,\~про що\~свідчить свідоцтво\~про смерть\~ [NUMBER] ,\~видане відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Дворічанського районного\~управління юстиції\~Харківської області\~від 21\~вересня 2004\~року (а.с. 34). З довідки, виданої виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 28.02.2020 № 02-30/288, вбачається, що померла [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована в [ADDRESS] на день її смерті [INFO] . Спадкоємцем за законом є син [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно заповіту, посвідченого 01.06.2004 секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області Єремєєвою Н.І., [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.35). [PERSON] 08 лютого 1999 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-09-00-002111, на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 21 грудня 1998 року № 376, йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,44 га, яка розташована на території Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6321884500:04:001:0080 (а.с. 12). З інформації відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 08.06.2021 № 29-20-0.23,17-450/108-21 встановлено, що площа в державному акті на право приватної власності на землю серії ХР-09-00-002111, що знаходиться за адресою: Дворічанський район Пісківська сільська рада, зареєстрованого 08.02.1999 р., на ім`я [PERSON] , площею 4,44 га відповідає площі, яка вказана в витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0006808852021 - 4,4425 га. Кадастровий номер вищезазначеної земельної ділянки вказано вірно, але дублюється з кадастровим номером іншої земельної ділянки, яка зареєстрована раніше. Для усунення помилки у відомостях ДЗК та дублювання кадастрового номеру було проведено реєстрацію земельної ділянки та присвоєно новий кадастровий номер 6321884500:04:000:0080 (а.с. 13). У витязі з Державного земельного кадастру даних про вищезазначену земельну ділянку від 18 травня 2021 року, кадастровий номер 6321884500:04:000:0080 форма власності зазначена як державна власність, у відомостях про власника земельної ділянки дані відсутні (відомості з ДРРП не надходили) (а. с. 6-8). Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області Зашивайко Н.Г. від 19.06.2021 № 572/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з наступним. Відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0006808852021 від 18.05.2021, кадастровий номер 6321884500:04:000:0080 (колишній кадастровий номер 6321884500:04:001:0080) у відомостях про власника земельної ділянки дані відсутні (відомості з ДРРП не надходили), а у державному акті на право приватної власності на землю серії ХР-09-00-002111 виданого Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області 08.02.1999, кадастровий номер 6321884500:04:001:0080 (теперішній кадастровий номер 6321884500:04:000:0080) власником вказана померла [PERSON] , у зв`язку з чим нотаріус не має змоги видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 01 червня 2004 року померла залишила заповіт посвідчений Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 222, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. _________). Після смерті [PERSON] в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області заведено спадкову справу за № 71/2021 від 28.04.2021, де спадщину прийняв [PERSON] (а.с. 9). Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: 1) призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК); 2) без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині; у разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність (ч.2, 3, 4 ст. 1235 ЦК); 3) охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Якщо він розподілив між спадкоємцями лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав (ч.1, 3 ст. 1236 ЦК); 4) зробити у заповіті заповідальний відказ, відказоодержувачами у якому можуть бути особи, які входять, а також ті, які не входять до числа спадкоємців за законом (ст. 1237 ЦК); 5) зобов`язати спадкоємців до вчинення певних дій немайнового характеру, зокрема, щодо розпорядження особистими паперами, визначення місця і форми здійснення ритуалу поховання, дій, спрямованих на досягнення суспільно корисної мети (ст. 1240 ЦК); 6) обумовити виникнення права спадкування наявністю певної умови (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо), тобто скласти заповіт з умовою. Умова, визначена у заповіті, є нікчемною, якщо вона суперечить закону або моральним засадам суспільства (ч.ч. 2, 3 ст. 1242 ЦК); 7) установити сервітути щодо земельних ділянок, без зміни їх цільового призначення, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб (ст. 1246 ЦК); Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. На підставі ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. Таким чином, згідно зі ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини право власності на земельну ділянку перейшло до позивача. Тому за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] слід визнати право власності на земельну ділянку, загальною площею 4,44 га, розташовану на території Дворічанської селищної ради (колишньої Пісківської сільської ради Дворічанського району) Куп`янського району Харківської області. Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, а відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення, приймаючи до уваги думку 3-ої особи, вивчив матеріали справи, і приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved