Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. [PERSON]Б, зареєстрована та проживає з 17.12. 1997 року в кімнаті № 11 гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Можайського, 5, який належав на час заселення ВАТ «Машинобудівний завод «Тиса». Відповідно до Наказу Регіонального відділення ФДМ по Закарпатській області від 23.09.2010 року № 00425 прийнято рішення щодо повернення в державну власність гуртожитку, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Можайського, 5, включено такий до Реєстру державного майна та передано до комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода. 22.10.2010 року [PERSON] міська рада прийняла даний гуртожиток і рішенням № 398 від 30.12. 2011 року передала його в оперативне управління Органусамоорганізації населення будинкового комітету «Тиса Уж», який наділений повноваженнями вести облік громадян, що мешкають в межах території діяльності органу самоорганізації населення, здійснювати реєстрацію, перереєстрацію, зняття з реєстрації громадян за місцем проживання та оформлення відповідних документів мешканцям відповідних гуртожитків. Позивач вказує на те, що Орган самоорганізації населення будинкового комітету «Тиса Уж» є наймодавцем житлового фонду. Крім того зі змісту позовної заяви слідує, що позивач користується кімнатою № 11 гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Можайського, 5 більше 10 років, своєчасно сплачує квартплату за дане житло та не має жодної заборгованості перед відповідачем. У період з 16.01.2014 року по 18.04.2014 рокиОрганом самоорганізації населення будинкового комітету «Тиса Уж» проведено реконструкцію гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок, після чого кімната № 11, в якій проживає [PERSON] стала квартирою № 99, на вказану квартиру виготовлений технічний папорт. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за [PERSON] Маряною Богданівною право власності на однокімнатну квартиру № 99 в житловому будинку за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул.. Можайського, 5, загальною площею 33, 7 м2. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви. Представник відповідача - [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився повторно, хоч повідомлявся своєчасно про дату та час судового розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача - Органу самоорганізації населення будинкового комітету «Тиса Уж» в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи письмові письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно - однокімнатну квартиру № 99 в житловому будинку за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул.. Можайського, 5, загальною площею 33, 7 м2 - за набувальною давністю. Згідност. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правиластатті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відтак, законодавцем визначено, що набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. З пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] Маряна Богданівна на підставі ордеру від 14.12. 1997 року була вселена до кімнати № 11 гуртожитку, буд. 5, вул. Можайського, м. Ужгород, що належав ВАТ «Машинобудівний завод «Тиса» і з того часу постійно проживала та була зареєстрована за вказаною адресою. З дослідженої в судовому засіданні форми А, та наданої копії паспорту Серії ВО 323701 вбачається, що [PERSON] Маряна Богданівна дійсно зареєстрована за адресою: № 11 гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Можайського, 5 з 17.12.1997 року. З матеріалів цивільної справи вбачається, що гуртожиток по вул. Можайського, буд. 5 наказом Регіонального Фонду Державного майна України № 3/847 від 26.06.1996 року був включений до складу цілісного майнового комплексу машинобудівного заводу «Тиса». Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.01.2009 року зазначений наказ було визнано незаконним та скасовано, зобовязано Регіональний Фонд Державного майна України по Закарпатській області виключити вартість гуртожитку по вул. Можайського, 5 в м. Ужгороді із вартості статутного фонду машинобудівного заводу «Тиса» та вирішити питання щодо передачі такого до комунальної власності. Наказом Регіонального Фонду Державного майна України по Закарпатській області № 00425 від 23.09.2010 року на виконання вищевказаного рішення суду гуртожиток по вул. Можайського, 5 в м. Ужгороді повернуто в державну власність та доручено Відділу реформування власності, управління державним майном, корпоративними правами та продажу акцій включити вказаний обєкт до Реєстру державного майна, яке не увійшло до статуних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі та прийняти рішення про передачу до комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода гуртожитку ВАТ «Машинобудівний завод «Тиса». Рішенням V сесії V скликання [PERSON] міської ради від 08.07.2010 року № 1478 надано дозвіл на створення органу самоорганізації населення будинкового комітету «Тиса Уж» по вул. Можайського , 5. П. 6 вказаного рішення визначено, що контроль за фінансовою діяльністю органу самоорганізації населення будинковий комітет «Тиса Уж» в межах своїх повноважень здійснюють [PERSON] міська рада та її виконавчий комітет. Рішенням V сесії V скликання [PERSON] міської ради від 15.10.2010 року № 1611 вирішено: «Делегувати будинковий комітетам «Тиса Уж», «Беркут» повноваження щодо проведення реєстрації, перереєстрації, зняття з реєстрації, перереєстрації, зняття з реєстрації громадян за місцем проживання та оформлення відповідних документів мешканцям відповідних гуртожитків, які проживають станом на 01.10.2010 рік. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 463 від 08.12. 2011 року затверджено акт прийому-передачі гуртожитку ДП «Житлово-побутова фірма «ТИС» по вул. Можайського, 5 у комунальну власність міста та доручено Управлінню майном міста прийняти на баланс вказану будівлю гуртожитку. У відповідності до змісту довідкиОргану самоорганізації населення будинкового комітету «Тиса Уж» від 20.01.2017 року було здійснено реконструкцію будівлі гуртожитку в будівлю багатоквартирного будинку кімната № 11 в гуртожитку за адресою: м. Ужгород, вул. Можайського, 5, в результаті якої кімната № 11 стала квартирою № 99 за адресою: м. Ужгород, вул. Можайського, 5. Зі змісту заяви Органу самоорганізації населення будинкового комітету «Тиса Уж» вбачається, що такі не заперечують проти визнання права власності на спірну квартиру за позивачкою [PERSON] Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання жодного разу не зявився та не подав заперечень проти задоволення позовних вимог. На підставі встановлених в судовому засіданні обставин, з врахуванням того факту, що на даний час вказана квартира нікому не належить, відповідно з метою узаконення свого фактичного володіння квартирою [PERSON] змушена звернутись до суду. Відповідно дост. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Узагальнюючи зазначене, суд приходить до переконання, що позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки така добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 19 років, і з врахуванням того, що судом не отримано заперечень відповідача, [PERSON] міської ради проти задоволення позовних вимог, відтак визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем.

Outcome: approved