Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивач є сином спадкодавця, 27.09.2019р. подав приватному нотаріусу Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рудяк Т.В. заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Того ж дня нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу частину квартири відмовила, оскільки вона придбана згідно договору купівлі-продажу який укладено 31.10.2000р. поміж продавцем - Хмельницькою обласною товарною біржею та покупцем - [PERSON] без подальшого нотаріального посвідчення та роз`яснено порядок вирішення даного питання в суді, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу не було дотримано вимог законодавства. Просить визнати за ним як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на спадкове майно: 1/2 частку квартири [ADDRESS] ,що належало [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Кам`янці-Подільському. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник Кам`янець-Подільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 26.03.2019р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить1/2 квартири [ADDRESS] . Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим Генеральним консульством СССР в Чайбалсані МНР 22.08.1988р. 27 вересня 2019 року [PERSON] подав приватному нотаріусу Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу заяву про прийняття спадщини після смерті матері, на підстав якої заведено спадкову справу №9/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі. 27 вересня 2019 року приватний нотаріус Рудяк Т.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом яким посвідчено, що [PERSON] в порядку спадкування за законом належить на праві власності 1/2 частини квартири [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу Ѕ частини квартири було відмовлено, оскільки вона придбана згідно договору купівлі-продажу який укладено 31.10.2000р. поміж продавцем - Хмельницькою обласною товарною біржею та покупцем - [PERSON] без подальшого нотаріального посвідчення. В обґрунтування відмови посилалась на статтю 227 ЦК Української РСР, яка передбачала обов`язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, та на статтю 47 Закону України «Про нотаріат», якою встановлено заборону нотаріусу приймати документи, які не відповідають вимогам законодавства та роз`яснила порядок вирішення даного питання в суді, що підтверджується листом приватного нотаріуса від 27.09.2019р. №170/02-14. Відповідно до спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк тривалістю у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина перша статті 1297 ЦК передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Згідно зі статтею 224 ЦК Української РСР договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до статті 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У статті 9 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції на момент вчинення правочину) встановлено, що здійснювати біржові операції на біржі та отримувати за це винагороду має право член товарної біржі сам або через свого представника. За змістом статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (у редакції, яка була чинна на час укладення оспорюваних правочинів) членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного, за здійсненням угоди, дня. Угода вважається укладеною, з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу). Належність [PERSON] Ѕ частини квартири підтверджується зібраними у справі письмовими доказами: договором №14 купівлі-продажу нерухомого майна від 31.10.2000р. поміж продавцем - Хмельницькою обласною товарною біржею та покупцем - [PERSON] , зареєстрованим на ХОТБ 31.10.2000р. за №14, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2003р. Враховуючи, що [PERSON] є сином спадкодавця, в установлений законом строк прийняв спадщину, інших спадкоємців немає, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Outcome: approved