Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за позикою оформленою розпискою від 26.06.2018 року у сумі 51\~280,00 доларів США та 3% річних у розмірі 2904,47 доларів США. За розпискою передані грошові кошти у сумі 66\~323 долари США на строк до 31.12.2018 року. Частково відповідачем повернуто суму у розмірі 15\~043,00 долари США. Зобов`язання в цілому у встановлений термін не виконано, що стало підставою звернення до суду з метою повернення боргу та стягнення 3% річних, у зв`язку із прострочкою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити.Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та постановити у справі заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] оформлена розписка про отримання грошових коштів від [PERSON] 66 323 долари США на строк до 31.12.2018 року. Гроші за розпискою частково повернуто у розмірі 15\~043 долари США. Розмір заборгованості складає 51\~280,00 доларів США. В порядку ст.625 ЦК нараховано 3% річних на прострочену суму, що складає 2904,47 доларів США. За змістом\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому\~як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.) Зважаючи на викладене, позов є таким, що підлягає задоволенню у заявленому обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача, відповідно до ст..141 ЦПК. Заходи забезпечення позову, що вжиті за ухвалою від 23 лютого 2021 року підлягають скасуванню в порядку передбаченому ст.158 ЦПК.

Outcome: approved