Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що він з 28 вересня 1990 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1503. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей, які є повнолітніми, на протязі трьох років проживають окремо. Вказуючи, що відповідач не бажає подавати заяву про розірвання шлюбу до органів реєстрації актів цивільного стану, їхній шлюб існує лише формально, просив позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, та просить справу розглядати без її участі. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. За змістом частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи видно, що сторони з 28 вересня 1990 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1503 (аркуш справи 6). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачем прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved