Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 23.12.2006 23 грудня 2006 року у відділіреєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 558. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в останні роки сумісного життя [PERSON] перестала турбуватись про [PERSON], не приділяла йому уваги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з серпня 2014 року, подружжя проживає окремо один від одного, спільне господарство між ними не ведеться. На думку позивача, подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, сім'я існує лише формально. Тому, за таких обставин [PERSON] вважає, що шлюб розпався остаточно і відновити його не представляється можливим. Спори майнового характеру та щодо визначення місця проживання дітей відсутні. Позивач впевнений, що збереження сім'ї, примирення подружжя неможливе, сторони проживають окремо майже два роки, почуття любові та поваги між сторонами втрачено, тому збереження шлюбу неможливе. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явилася хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася судом про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за незапитом. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім'я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки.

Outcome: approved