Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, що стало причиною втрати почуття любові, поваги. З часу припинення сімейних стосунків спільне господарство не ведеться. Від шлюбу з відповідачкою є малолітній син [PERSON] [INFO], який проживає з матірю - відповідачкою по справі та після розірвання шлюбу проживатиме разом з нею. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження вважає неможливим та не доцільним. Позивач в судове засідання не зявився, на даний час перебуває в установі виконання покарань. В позові зазначив , що просить позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась за невідомою суду причиною, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Згідно відповіді Сектору адресно-довідкової роботи Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області , відповідач зареєстрована за адресою зазначеною в позові, куди й надсилались судові повістки, але поштові конверти повернулись до суду із зазначенням про закінчення терміну зберігання. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що повістка є доставленою і відповідачка не зявилась в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 108. Позивач зазначив в позові , що шлюбні відносини з відповідачкою припинені через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, що стало причиною втрати почуття любові, поваги. З часу припинення сімейних стосунків спільне господарство не ведеться. Від шлюбу з відповідачкою є малолітній син [PERSON] [INFO], який проживає з матірю відповідачкою по справі та після розірвання шлюбу проживатиме разом з нею. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження вважає неможливим та не доцільним. Відповідно до ч.9 та ч.10 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості , добросовісності та розумності , відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судових захист. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, з урахуванням фактичних взаємин подружжя , мотивів та причин розлучення , суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved