Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно - земельної ділянки площею 3,23 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті його матері - [PERSON] він є спадкоємцем за заповітом на нерухоме майно - земельної ділянки площею 3,23 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й знаходиться на території Котелевської селищної ради Полтавської області. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори, однак йому було повідомлено, що державний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки на запит Полтавської районної державної нотаріальної контори не надано витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Позивач вважає, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, позбавляє його права як спадкоємця за заповітом отримати у спадщину спадкове майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.30-35, 37). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 41). Відповідач - Котелевська селищна рада Полтавської області 26.08.2014 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 21). Відповідач - Новоселівська сільська рада Полтавського району Полтавської області 10.09.2014 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, заперечень з приводу заявлених позовних вимог [PERSON] не надала (а.с. 39). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Відділ Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області, 05.09.2014 року подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, заперечень з приводу заявлених позовних вимог [PERSON] не надав (а.с. 36). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 30.01.2014 року (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до інформаційної довідки Полтавської районної державної нотаріальної контори від 26.08.2014 року за вих. №01-16/2299 за даними Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від імені [PERSON], виявлено заповіт, посвідчений 10.01.2006 року приватним нотаріусом [PERSON] За даними Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) на майно [PERSON], яка померла [INFO], заведена спадкова справа 398/2014 за заявою про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с.22-24). Згідно з заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Кобеляцького районного нотаріального округу [PERSON] 10.01.2006 року і зареєстрованого у реєстрі за №40, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого не складалось, все те, на що вона за законом буде мати право і що буде належати їй на день смерті, заповіла - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №523743, виданого 13.06.2001 року Котелевською селищною радою Полтавської області на підставі рішення 14-ї сесії 23 скликання Котелевської селищної ради Полтавської області від 06.03.2001 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2172, земельна ділянка площею 3,23 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] на праві приватної власності (а.с.8). Позивач не має змоги прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки на запит Полтавської районної державної нотаріальної контори не надано витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, у зв'язку з чим рекомендовано [PERSON] звернутися до суду по питанню визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с.6). Згідно з листом Відділу Держземагенства у Котелевському районі Полтавської області №02-01-45/1297 від 25.07.2014 року, відділом проведено перевірку відомостей про земельну ділянку, та встановлено, що до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру вищевказана земельна ділянка не занесена, кадастровий номер не визначався (а.с. 14). Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved