Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20.09.2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. За умовами якого [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 104 000 грн., що еквівалентно 4000 доларів США. Позичальник зобов`язався повернути йому кошти до 29.12.2017 року з урахуванням процентів у фіксованому розмірі 137\~800 грн., що еквівалентно 5\~000 доларів США, а у разі прострочення повернення позики сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, №% річних від простроченої суми та 0,3 % від суми позики за кожень день прострочення. У встановлений договором строк відповідач грошові кошти не повернув. Просив суд стягнути з стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 211\~174,16грн., з яких: 137\~800 сума основного боргу, 5\~685, 67 грн. 3% річних,18 680,77 грн.- інфляційні втрати, 49\~007,72 грн. пеня, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.07.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, із матеріалів справи вбачається, що 20.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. За умовами якого [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 104 000 грн., що еквівалентно 4000 доларів США. Позичальник зобов`язався повернути йому кошти до 29.12.2017 року з урахуванням процентів у фіксованому розмірі 137\~800 грн., що еквівалентно 5\~000 доларів США (п.1 Договору позики). Відповідно до п.9 договору позики сторони домовились, що документом, який підтверджуватиме прострочення позичальником зобов`язання та безспірність заборгованості буде письмове нагадування (у вигляді заяви) позикодавця про суму заборгованості, яка підлягає поверненню, та строк платежу, передане зі зворотним повідомленням позичальникові у порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». Сторони домовилась також, що у разі відмови позичальника від одержання вищевказаної заяви, підтвердженої відміткою особи, що її доставляє, позичальник вважається таким, що повідомлений про її зміст. (п.10 договору). У зв`язку з невиконання відповідачем грошових зобов`язань у встановлені строки, 27.03.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу для передачі заяви [PERSON] про зобов`язання повернути борг. Відповідачем умови договору позики не виконано. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. З огляду на викладене вище з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 137\~800 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу, інфляційних витрат та 0,3% від суми позики за кожен день прострочення суд зазначає наступне. Приписами частини першої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові Враховуючи, що відповідач своєчасно не повернув позикодавцю грошові кошти, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних, втрат від інфляції та 0,3% від суми позики за кожен день прострочення підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~111,74 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1046 -1050, 625 ЦК України,

Outcome: approved