Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 26.11.2019 він звільнився з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». На день звільнення з роботи АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати у сумі 47509,94 грн., але виплатити її відмовилося. 04.02.2020 рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми стягнуто з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 47509,94 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені 46283,04 грн. 27.02.2020 йому було перераховано 84767,78 грн. У рішенні Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.02.2020 зазначено, що середньоденна заробітна плата становила 642,82 грн. Затримка виплати заробітної плати до повного розрахунку складала 17 днів (з 05.02.2020 по 27.02.2020) по день фактичного розрахунку. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить 10927,94 грн. (642,82 грн. х 17 днів). У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 10927,94 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання -ІНЖИНІРИНГ», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» та 22.10.2019 був звільнений з займаної посади за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.7). В день звільнення позивача, відповідачем не було здійснено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.02.2020, з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 47509,94 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 23.10.2019 по 04.02.2020 включно у сумі 46283,04 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів (а.с.9). Середньоденний заробіток позивача складав 642 грн. 82 коп., що встановлено рішенням Ковпаківського районного суду від 04.02.2020. Фактичний розрахунок з позивачем проведено 27.02.2020, що підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] , відкритому у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Враховуючи вищевикладене, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з наступного робочого дня після постановлення рішення по день фактичного розрахунку, тобто за період з 05.02.2020 по 27.02.2020. У зазначений період на підприємстві було - 17 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 10927 грн. 94 коп. без відрахувань податків і зборів (642,82 грн. х 17 дн.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05.02.2020 по 27.02.2020 включно у сумі 10927 грн. 94 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ ««Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved