Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29.12.2008 р. між ним та ТзОВ фірма «Марс-ЛТД» в особі Кондратова О М. було укладено договір №14 про інвестування будівництва квартири [ADDRESS]. З часу укладання договору про інвестування будівництва будинку самостійно вносив кошти, визначені договором. 03.03.2010 р. будинок було введено в експлуатацію та ним були повністю внесені кошти за інвестовану квартиру. До грудня 2010 р. завершив всі необхідні ремонтні та оздоблювальні роботи в квартирі. На підставі рішення виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 19.12.2012 р. вказана квартира була передана йому у власність. 15.07.2011 р. дозволив тимчасово проживати в квартирі відповідачам по справі - сестрі його дружини [PERSON] з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] так як вони на той час не мали де проживати та підшукували квартиру. Не дивлячись на те, що їхнє проживання носило тимчасовий характер і на його першу вимогу вони мали звільнити приміщення, вони продовжували користуватсь житлом проти його волі, хоча неодноразово в усній формі просив звільнити квартиру. При цьому відповідачі не сплачували кошти за користування газом, що підтверджується відповідною довідкою. В 2014 р. між ним та дружиною склались неприязнені відносини, проживати в квартирі дружини вже не міг, а тому 05.09.2014 р. звернувся з претензією до відповідачів з вимогою звільнити йому квартиру для проживання. Проте не дивлячись на його законну вимогу вони не відреагували та не звільнили займане приміщення. В подальшому неодноразово ставив вимоги звільнити приміщення та з цього приводу звертався неодноразово в правоохоронні органи, проте відповідачі до цього часу не звільнили йому його квартиру для використання її за призначенням, а саме для проживання. Відповідачі унеможливлюють йому вільно користуватись належною на праві власності квартирою та в добровільному порядку виселятись не збираються. Позивач просить суд винести рішення яким: виселити із квартири за адресою:[ADDRESS] відповідачів без надання іншого житла; стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задоволити. Суду позивач пояснив, що тимчасово проживає в будинку своїх померлих батьків який непридатний для проживання в холодну пору року; неодноразово звертався до відповідачів з вимогою виселитись які ними ігноруються. Відповідач [PERSON], її представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Суду відповідач пояснила, що є рідною сестрою дружини позивача, в 2011 р. із згоди позивача та його дружини заселилися із сім'єю в спірну квартиру, витратила значні кошти на ремонт, іншого житла не має, вважає вимоги позивача безпідставними. Представник відповідача в суді позов не визнав, подав суду 17.01.2018 р. відзив на позов(а.с.33). В суді представник відповідача пояснив, що квартира придбана позивачем під час шлюбу, в суді на розгляді перебуває справа про поділ майна подружжя; в 2011 р. у позивача з відповідачами була усна домовленість, що вони будуть в квартирі ремонт за власні кошти та кошти позивача, його довіритель із сім'єю робили в квартирі ремонт, встановили за власні кошти лічильники, витратили значну суму коштів, сплачували комунальні платежі за квартиру, строк проживання в квартирі обумовлений не був. Останній раз коли позивач був в квартирі під час сварки наніс його довірителю тілесні ушкодження в зв'язку з чим порушена кримінальна справа, яка перебуває в провадженні суду; позивачем не надано суду доказів підтверджуючих підстави виселення у відповідності до ст.116 ЖК УРСР. В судове засідання 27.07.2018 р. відповідач та його представник не з'явились, причини неявки суду не повідомили, доказів підтверджуючих витрату коштів на ремонт квартири позивача суду не надали, заяв про відкладення розгляду справи суду не подали. Суд враховуючи строки розгляду справи, вважає за можливе розгляд справи завершити без їх участі. Представник відповідача [PERSON] в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник пояснив, що його довіритель із сім'єю заселився в квартиру позивача за його згодою, ремонтували квартиру, на сьогоднішній день не мають іншого житла в той же час власник має інше житло де і проживає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розгляд справи завершити без його участі враховуючи строки розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, пояснення свідків, вивчивши надані суду письмові докази, матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником квартири № 14 в житловому будинку по вул.Кн.Коріатовичів,78-6 в м.Кам'янці-Подільському, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно(а.с.10). Вказана квартира була придбана позивачем на підставі договору №14 про інвестування будівництва квартири [ADDRESS] укладеному з ТзОВ фірма «Марс-ЛТД»(а.с.5-6). В зазначеній квартирі проживають з 2011 р. відповідачі по справі, а саме сестра дружини позивача - [PERSON] з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] Між сторонами по справі письмовий договір про порядок та строки користування квартирою позивача не укладався. 05.09.2014 р. позивач звертався до відповідачки із претензією про звільнення нею та членами її сім'ї квартири(а.с.7) яка залишена без реагування. З приводу відмови відповідачів звільнити квартиру позивач звертався в правоохоронні органи, що підтверджується копіями висновків по матеріалах перевірок проведених Кам'янець-Подільським МВ УМВСУ від 04.08.2014 р.(а.с.11) та Кам'янець-Подільським ВП ГУНП в Хмельницькій області від 22.11.2016 р.(а.с.10). Факт звернення позивача до відповідачів з вимогою про виселення в суді підтвердили: свідок [PERSON], який суду пояснив, що є двоюрідним братом позивача, свого часу допомагав робити в квартирі ремонт, відповідачі не допускають позивача у власну квартиру, живуть в ній з 2011 р., позивач вимушено проживає в с.Довжок; в 2015 р. разом із позивачем та братами був в цій квартирі, при ньому позивач звертався до відповідачів з проханням звільнити квартиру, відповідачі казали, що будуть шукати інше житло; свідок [PERSON], яка суду пояснила, що є рідною сестрою позивача, позивач проживає в батьківській хаті в с.Довжок з осені 2017 р., відповідачі в квартирі живуть з 2011 р. без реєстрації; в 2015-2016 р. приходила з позивачем до квартири, його відповідачі в квартиру впускали, зі слів брата відповідачі виселятися з квартири наміру не мають, відповідачка не допускає його в квартиру. Допитаний в якості свідка працівник поліції [PERSON] суду пояснив, що пригадує як приїздив на виклик позивача який хотів зайти у власну квартиру, в ній жила сім'я, вони не пускали позивача в квартиру, через рік чи два знову виїжджав на виклик позивача на цю квартиру, його знову не допускали до житла. Той факт, що між сторонами склалися неприязні відносини підтверджується також копією обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно позивача, відомості про яке внесено 31.05.2017 р. до ЄРДР за № 12017240070000987. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом УРСР. Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Ч.1 ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Втручання в права власника можливе лише з підстав,передбачених законом. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє,користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем надано суду належні та допустимі докази підтверджуючі, що він є власником квартири [ADDRESS], що він звертався неодноразово до відповідачів із вимогами звільнити належну йому як власнику квартиру. Оскільки позивач є власником квартири, відповідачі які ніколи не були членами сім'ї позивача в його квартирі проживають без укладення письмового договору, на вимоги власника про звільнення квартири не реагують, чинять перешкоди йому у користуванні квартирою чим порушують його права як власника, а тому позов підлягає до задоволення. Суд критично оцінює твердження відповідача [PERSON], її представника, представника відповідача [PERSON] про внесення ними значних коштів в ремонт квартири оскільки вони суду належних доказів не надали, із зустрічним позовом до позивача не зверталися. Крім цього факт здійснення відповідачами ремонтних робіт в квартирі не впливає на права відповідачів на користування належною позивачу як власнику квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved