Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алекаєвої Зінаїди Борисівни, Приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Кантемир Ірини Олексіївни, в якому просить суд визнати недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Кантемир Іриною Олексіївною, 06.04.2016 року та зареєстровану в реєстрі №235, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 17 жовтня 2016 року між [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алекаєвою Зінаїдою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за №1256, визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], витребувати з володіння [PERSON] на користь [PERSON] зазначену квартиру. В обґрунтування позову позивач зазначив, що його батьку - [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишалася спадщина - квартира за зазначеною адресою, спадкоємцем якої є позивач, як єдиний син, який фактично прийняв спадщину. Однак, йому стало, що невідомі після смерті [PERSON] виписали від його імені довіреність на продаж квартира [ADDRESS] на ім'я [PERSON], яка, в свою чергу, уклала договір купівлі-продажу даної квартири з [PERSON], який в свою чергу, змінив всі замки в квартирі та, на думку позивача, порушує його право на проживання в квартирі, оскільки іншого житла він не має. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним вище. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі, вважаючи їх надуманими та безпідставними, виходячи з наступного. На моменту кладення договору купівлі-продажу спірної квартири, продавець підтвердив належність йому квартири, відсутність судових спорів щодо неї, відсутність заборони продажу, а також підтверджував достовірність поданих документів про право власності на відчужувану квартиру. Право власності [PERSON] не оспорено, реєстрація права власності не скасована, договір купівлі-продажу, на підставі якого [PERSON] набув право власності не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, дані про скоєння будь-якою іншою особою правопорушення щодо оформлення даного договору купівлі-продажу відсутні. [PERSON] не знав та не міг знати, що [PERSON] не видавав довіреність на ім'я [PERSON] на укладання спірного договору купівлі - продажу, у зв'язку з чим є добросовісним набувачем. Також представник відповідача зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] отримав від нотаріуса постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Не отримавши свідоцтва про право на спадщину перехід права власності від померлого [PERSON] до спадкоємця [PERSON] не відбувся, а тому, на їх думку, позивач не набув право власності на спадкове майно. Відповідач Приватний нотаріус Алекаєва З.Б. у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Інші особи, які беруть участь у справі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва договору купівлі-продажу реєстраційний номер №10275 від 30 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 04.10.2016 року., виданого державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори. Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 7 травня 1985 року. [PERSON] помер [INFO], про що 19 січня 2016 року виконано відповідний актовий запис про смерть №1190 (актовий запис про смерть наданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції). Відповідно до договору купівлі- продажу від 17 жовтня 2016 року [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON], посвідченої 06.04.2016 року у м.Дергачі Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Кантемир І.О. (зареєстрована в реєстрі за №235) продала [PERSON] квартиру[ADDRESS] Даний договір посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алекаєвою Зінаїдою Борисівною, за р.№ 1256. Відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов»язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Як передбачено ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, з огляду на вищенаведене, враховуючи, що [PERSON] помер [INFO], а довіреність від його імені посвідчена 06.04.2016 року у м.Дергачі Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Кантемир І.О. (зареєстрована в реєстрі за №235), дана довіреність підлягає визнанню недійсною, також врахочуючи, що [PERSON]не мала повноважень на вчинення договору купівлі- продажу від 17 жовтня 2016 року , а тому даний договір купівлі- продажу підлягає визнанню недійсним. Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], а також витребування з володіння [PERSON] на користь [PERSON] зазначеної квартири є передчасними, а тому задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Згідно вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документи, який засвідчує його право власності. Як вбачається з повідомлення Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори від 5 вересня 2017 року 32730/01/16, спадкова справа щодо майна [PERSON], померлого [INFO] не заводилась, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Суд також зазначає, що відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, тільки власник може витребувати з незаконного володіння майно, отже позовні вимоги про витребування майна також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial