Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Макіїввугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Мотивуючи свої вимоги тим, що він працював на «Шахті Ясинівська-Глибока» відокремленого підрозділу «Шахтоуправління ім. С.М. Кірова», яка підпорядковується (відноситься) до ДП «Макіїввугілля» робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею з 05 березня 2012 року по 09 березня 2015 року, й був звільненений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, але відповідач всупереч ст. 116 КЗпП України не здійснив виплату належних йому всіх коштів при звільненні, які складаються із заборгованості по заробітній платі по листку непрацездатності з 22.05.2014 року по 06.05.2014 року, з 07.06.2014 року по 20.06.2014 року, з 21.06.2014 року по 23.07.2014 року, з 24.07.2014 року по 22.08.2014 року, з 23.08.2014 року по 06.09.2014 року, в сукупності 75 робочих днів в сумі 21 441 грн. 75 коп. Судовим ріщенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року, яке набуло чинності, стягнуто з ДП «Макіїввугілля» на його користь 21 441 грн. 75 коп. - заборгованості по оплаті лікарняних у зв»язку з професійним захворюванням, пов»язаним з виробництвом, й середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.03.2015 року по 09.01.2016 року в сумі 57 533 грн. 52 коп. Іншим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року, яке також набуло чинності, стягнуто з ДП «Макіїввугілля» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.01.2016 року по 15.05.2017 року в сумі 90 402 грн. 72 коп. Вважає, що оскільки з вини відповідача йому не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, він вправі згідно ст. 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15 травня 2017 року по 04 грудня 2017 року в загальній сумі 39 056 грн. 16 коп. В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань роботодавця перед працівником щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що позивач працював на «Шахті Ясинівська-Глибока» відокремленого підрозділу «Шахтоуправління ім. С.М. Кірова», яка підпорядковується (відноситься) до ДП «Макіїввугілля» робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею з 05 березня 2012 року по 09 березня 2015 року, й був звільненений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, але відповідач всупереч ст. 116 КЗпП України не здійснив виплату належних йому всіх коштів при звільненні, які складаються із заборгованості по заробітній платі по листку непрацездатності з 22.05.2014 року по 06.05.2014 року, з 07.06.2014 року по 20.06.2014 року, з 21.06.2014 року по 23.07.2014 року, з 24.07.2014 року по 22.08.2014 року, з 23.08.2014 року по 06.09.2014 року, в сукупності 75 робочих днів в сумі 21 441 грн. 75 коп. Судовим ріщенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року, яке набуло чинності, стягнуто з ДП «Макіїввугілля» на користь позивача 21 441 грн. 75 коп. заборгованості по оплаті лікарняних у зв»язку з професійним захворюванням, пов»язаним з виробництвом, й середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.03.2015 року по 09.01.2016 року в сумі 57 533 грн. 52 коп. Інши рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року, яке також набуло чинності, стягнуто з ДП «Макіїввугілля» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.01.2016 року по 15.05.2017 року в сумі 90 402 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, згідно до ст. 116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівникові перед виплатою зазначених сум. Таким чином, відповідач зобов»язаний був в день звільнення позивача, але не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, провести з ним розрахунок та виплатити всі суми, що належать йому, які на сьогодні відповідачем не виплачені, що не спростовується останнім. З вини відповідача позивачу не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв»язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред»явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по дань постановлення рішення. Згідно п.21 взаканої Постанови при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року. Обчислення середньої заробітної плати у випадку її збереження, остання обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана виплата, включаючи усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, та проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Вважає, що оскільки з вини відповідача йому не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, він вправі згідно ст. 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15 травня 2017 року по 04 грудня 2017 року в загальній сумі 39 056 грн. 16 коп. Порушення термінів виплати позивачу середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 травня 2017 року по 04 грудня 2017 року складає суму 39 056 грн. 16 коп., яка визначається за визначеною формулою із урахувванням середньоденного заробітку позивача (273 грн. 12 коп. х 143 робочі дні = 39 056 грн. 16 коп.), розрахованого виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана виплата (звільнення). Відповідно, суд вважає за необхідне поновити порушене право позивача шляхом стягнення з ДП «Макіїввугілля» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15 травня 2017 року по 04 грудня 2017 року в загальній сумі 39 056 грн. 16 коп. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в порядку ч.6 ст. 141 ЦПК України. Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 44, 47, 116, 117, 2371 КЗпП України, з урахуванням ст. 34 Закону України про оплату праці», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,

Outcome: approved