Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми позики з урахуванням 3 % річних та індексу інфляції. Позов мотивований тим, що 04.10.2012 року [PERSON] передав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 10000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позивачу цю суму коштів у строк до 04.10.2014 року. На підтвердження факту передачі та отримання грошей відповідачем була видана розписка від 04.10.2012 року. Така розписка є письмовою формою договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У встановлений розпискою строк до 04.10.2014 року відповідач не повернув позивачу суму позики, а також не здійснив жодних заходів, спрямованих на виконання свого зобовязання до цього часу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проте просив суд зменшити нараховані йому штрафні санкції. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 04.10.2012 року [PERSON] передав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 10000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позивачу цю суму коштів у строк до 04.10.2014 року. На підтвердження факту передачі та отримання грошей відповідачем була видана розписка від 04.10.2012 року. Ця розписка є письмовою формою договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У встановлений розпискою строк до 04.10.2014 року відповідач не повернув позивачу суму позики, а також не здійснив жодних заходів, спрямованих на виконання свого зобовязання до цього часу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, а згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання і на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розписки 04.10.2012 року позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 10000 доларів США., які відповідач у строк до 04.10.2014 року не повернув. Тобто, зобовязання відповідач не виконав, а отже з нього підлягає стягненню борг у сумі 10000 доларів США., що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 03.04.2017 року еквівалентно 270200 грн. (10000 доларів США х 27.02 грн. = 270200 грн.). За весь час прострочення зобовязання з [PERSON] підлягає стягненню 3 % річних 639,54 долари США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 03.04.2017 року еквівалентно 17280, 37 грн. (639 доларів США х 27.02 грн. = 17280, 37 грн.). Загальна сума коштів, які підлягають стягненню з відповідача, складає 287480,37 грн. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Положення частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Оскільки між сторонами виникли правовідносини з договору позики грошових коштів в іноземній валюті 10000 доларів США, позивач помилково застосовує до таких грошових зобовязань положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях. Тобто позовна вимога про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягає. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача в розмірі 3150,60 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial