Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна, просить стягнути з відповідачки 5 973, 61 грн. безпідставно набутих грошових коштів, 1120, 05 грн. - процентів за користування безпідставно набутих грошових коштів та 9 774, 00 грн. матеріальної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON], не маючи на те правової підстави, отримала замість нього заробітну плату в розмірі 5 973, 61 грн. Крім того, позивач вважає, що у нього виникло право вимоги про стягнення процентів на загальну суму 1120, 05 грн., оскільки у разі, якщо особа набуває безпідставно майно, нараховуються проценти за користування таким. Позовну вимогу щодо стягнення матеріальних збитків, обґрунтовує тим, що внаслідок, отримання відповідачкою заробітної плати, він не мав коштів сплачувати аліменти, заборгованість по яких склала 9 774, 00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, та пояснила,що дійсно одержала замість позивача грошові кошти, оскільки останній не надав грошей на утримання неповнолітніх дітей, а в момент отримання грошей діяла на підставі довіреності. Крім того, вважає, що заробітна плата є об'єктом права спільної сумісної власності, тому грошові кошти вона отримала правомірно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 03.10.2011 р. відповідачка [PERSON] одержала заробітну плату 5 973, 61 грн. за свого чоловіка [PERSON], що підтверджується видатковим ордером №72 від 03.10.2011 р. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як вбачається із виписки з заочного рішення Галицького районного суду від 03.04.2012р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 18.03.1997 р. по 03.04.2012 р. Відповідачка одержала грошові кошти 03.10.2011 р., перебуваючи з позивачем у зареєстрованому шлюбі. Отже, застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми сімейного законодавства. Так, ч.2 ст. 61 Сімейного кодексу України, передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України, зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Таким чином, враховуючи те, що відповідачка, не надала доказів на підтвердження того, що вона вказаними коштами розпорядилася в інтересах сім'ї, а судом встановлено, що вона розпорядилася ними без взаємної згоди чоловіка, суд вважає що позовна вимога про повернення заробітної плати у розмірі 5 973, 61 грн. підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення відсотків за користування безпідставно отриманими коштами у розмірі 1120, 05 грн., то на підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає. Стосовно стягнення на користь позивача майнової шкоди у розмірі 9 774, 00 грн., то слід зазначити наступне. Згідно ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Позивач, обґрунтовуючи підстави майнової шкоди, посилається на те, що якби він отримав свою заробітну плату, то мав би можливість вчасно сплачувати присудженні судом аліменти. Проте, як вбачається із матеріалів досудового розслідування, розрахункові кошти за 2011 рік не виплачувалися позивачеві директором ТОВ «Галицьке РБТ», оскільки [PERSON] умисно не з'являвся на вказане підприємство, що підтверджується поставною про закриття кримінального провадження від 18.11.2013р. Крім того, в даному випадку відсутні неправомірні дії, рішення чи бездіяльність з боку відповідача, оскільки сума 9 774, 00 грн стягнута на користь відповідача на підставі рішення суду, яке є обов'язковим до виконання. Вказана сума не є майновою шкодою завданою відповідачем. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача майнової шкоди є необґрунтованою та безпідставно, тому до задоволення не підлягає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial