Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Новокрасненської сільськоїради Арбузинського району, [PERSON] в якому просить визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 24 червня 2016 року, право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,70 га (кадастрові номери 4820382200:04:000:0050 площею 6,35 га, 4820382200:03:000:0596 площею 0,35 га), розташовані в межах Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 066111, виданого Арбузинською районною державною адміністрацією 16.11.2004 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 червня 2016 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із зазначених земельних ділянок. У відповідності до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Мисовської сільської ради народних депутатів Ленінського району Автономної Республіки Крим 16.03.2004 року за реєстровим № 94, [PERSON] заповідала позивачу земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Новокрасненське» Арбузинського району Миколаївської області по сертифікату серії МК № 0162772, виданого Арбузинською райдержадміністрацією 15.04.1997 року. Крім позивача спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON]. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак згідно письмового розяснення про неможливість вчинення нотаріальної дії, наданого приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] № 748/02-14 від 21.12.2016 року їй було відмолено в оформленні спадкових прав в звязку з тим, що на час відкриття спадщини встановлено, що спадкодавець ще за життя отримала державний акт на право власності на земельну ділянку замість сертифікату, і обєктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області площею 6,70 га, а не вказана в заповіті земельна частка (пай). Таким чином, позивачем вичерпано всі правові можливості, однак така позбавлена права нотаріально оформити спадщину, тому звернулась до суду з даним позовом. Від представника позивача до судового засідання надійшла заява згідно якої він підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд слухання у справі провести за його відсутності, відсутності позивача та надав згоду на винесення заочного рішення у справі. Від представника Новокрасненської сільської ради до судового засідання надійшла заява, згідно якої він позов визнав та просив суд слухання у справі провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У відповідності до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 066111, виданого Арбузинською районною державною адміністрацією 16.11.2004 року, [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,70 га (кадастрові номери 4820382200:04:000:0050 площею 6,35 га, 4820382200:03:000:0596 площею 0,35 га), розташовані в межах Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ФП № 251373 від 26 січня 2017 року [PERSON] померла 24 червня 2016 року (а.с. 7). Відповідно до копії заповіту (а.с. 9), посвідченого секретарем виконавчого комітету Мисовської сільської ради народних депутатів Ленінського району Автономної Республіки Крим 16.03.2004 року за реєстровим № 94 [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала [PERSON] право на земельний сертифікат члена КСП «Новокрасненське» Арбузинського району Миколаївської області МК № 0162772 від 16 квітня 1997 року в розмірі 8,10 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі. Позивач, після смерті [PERSON], звернувся до приватного нотаріуса Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Однак, у відповідності до письмового розяснення про неможливість вчинення нотаріальної дії № 748/02-14 від 21.12.2016 року їй було відмолено в оформленні спадкових прав в звязку з тим, що на час відкриття спадщини встановлено, що спадкодавець ще за життя отримала державний акт на право власності на земельну ділянку замість сертифікату, і обєктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області площею 6,70 га, а не вказана в заповіті земельна частка (пай) (а.с. 11-12). У відповідності до заяви, посвідченої секретарем виконавчого комітету Урожайновської сільської ради народних депутатів Радянського району Автономної Республіки Крим 06.08.2001 року за реєстровим № 132, [PERSON] від належної йому частки на сертифікат на земельний пай [PERSON] відмовився на користь [PERSON] (а.с. 16). Зазначені обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 77-2016 на майно [PERSON], померлої 24 червня 2016 року. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до розяснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, право на спірну земельну ділянку [PERSON], на момент складання нею 16.03.2004 року заповіту, підтверджувалося сертифікатом серії МК № 0162772, виданим Арбузинською райдержадміністрацією 15.04.1997 року, у відповідності до чинного на той момент законодавства (указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року та «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року), а тому в заповіті і було посилання спадкоємцем на цей сертифікат. Згодом, у відповідності до вимог чинного законодавства, один правоустановчий документ було замінено на інший, тобто замість сертифікату серії МК № 0162772 [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 066111, згідно якого останній було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,70 га (кадастрові номери 4820382200:04:000:0050 площею 6,35 га, 4820382200:03:000:0596 площею 0,35 га) Заміна одно правоустановлюючого документу на інший не вплинула на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, а отже ця земельна ділянка і є спадковим майном за заповітом складеним [PERSON] 16.03.2004 року. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, оскільки у неї відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів. Тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved