Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить: зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за постановою Артемівського міського суду Донецької області від 21 липня 2003 року на користь відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітної плати до досягнення повноліття дітей, згідно до статті 180 Сімейного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за постановою Артемівського міського суду Донецької області від 21 липня 2003 року з нього утримуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітної плати до досягнення повноліття дітей. Оскільки його старшому сину [PERSON], [INFO], виповнилось 18 років, він просить зменшити аліменти на другу дитину [PERSON], [INFO] згідно чинного законодавства України та Сімейного кодексу України, у звязку з чим звернувся до суду з позовною заявою. 11 серпня 2017 року позивачем уточнено позовні вимоги, у звязку з чим він просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за постановою Артемівського міського суду Донецької області від 21 липня 2003 року на користь відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся на адресу суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач також не зявилась до судового засідання, звернувшись до суду із заявою, у якій просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 296645 [PERSON] народився 01 березня 1999 року в місті Соледар Донецької області. В графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 296646 вбачається, що [PERSON] народився 14 серпня 2000 року в місті Соледар Донецької області. В графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 6). Вказані факти сторонами не оспорювались, тому будь-яким сумнівам та додатковому доказуванню не підлягають. Постановою Артемівського міського суду Донецької області від 21 червня 2003 року стягнуто з 16 липня 2003 року та щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу, але не менш, ніж 1/2 неоподатковуваного мінімум доходів громадян з позивача на користь відповідача на утримання синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення повноліття, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: постанови суду (а.с. 3) та виконавчого листа (а.с. 7). Факт стягнення аліментів та їх розмір сторонами не оспорювався. 01 листопада 2002 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 322316 (а.с. 9). З копії довідки про доходи за № 195 від 22 червня 2017 року, виданої керівництвом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кнауф гіпс Донбас», вбачається, що [PERSON] працює на зазначеному підприємстві за основною формою працевлаштування та сплачує аліменти відповідачу на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Загальна сума аліментів за період з грудня 2016 року по травень 2017 року складає 18429,37 гривень (а.с. 8). Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Частиною 2 статті 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в розясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз\~статті 192 СК України\~свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, до інших випадків, передбачених цим Кодексом, слід віднести право платника аліментів на звернення до суду з позовом про визначення розміру аліментів після досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Крім того, враховуючи зміст статей 181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із досягненням найстаршою дитиною повноліття платник аліментів може звернутись з заявою про зменшення розміру аліментів. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.\~\~ Згідно положень статей\~141,\~180-182 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п.п. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що 01 березня 2017 року [PERSON], який є найстаршою дитиною, досяг повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі, судом встановлено не було. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved