Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої суми грошових коштів у розмірі 1100 доларів США у гривневому еквіваленті, що складає 8792,3 грн. та 3% річних у сумі 897,5 грн., а усього 9697,10 грн. Позов мотивовано тим, що 14.05.2010 року він домовився з відповідачем про придбання автомобіля марки ВАЗ 21011, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. З метою розрахунку за автомобіль він передав відповідачу грошову суму у розмірі 1100 доларів США. Про отримання коштів відповідач видала йому розписку від 14.05.2010 року. Договір купівлі-продажу автомобіля між ними оформлений не був, однак відповідач видала на його ім'я генеральну довіреність і передала йому автомобіль. 10.06.2013 року, коли він знаходився за кермом зазначеного автомобіля, його зупинили працівники ДАІ і примусово вилучили у нього транспортний засіб через накладення на нього арешту органом Державної виконавчої служби, про що було складено акт від 10.06.2013 року. Враховуючи, що відповідач безпідставно отримала від нього грошові кошти у сумі 1100 доларів США та протягом всього часу користувалася цими грошима, то вона у відповідності з положеннями ст.1212 ЦК України зобов'язана повернути йому ці грошові кошти, а також сплатити проценти за безпідставне користування ними. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 15.01.2014 року просила відкласти розгляд справи для можливості мирного врегулювання спору, у судове засідання 06.02.2014 року не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Вислухав представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 09.11.2009 року Сімферопольським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим відповідач [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21011, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 14 травня 2010 року відповідач [PERSON] видала нотаріально посвідчену довіреність на ім'я позивача [PERSON], за якою надала останньому повноваження щодо зняття з обліку, продажу, обміну, страхування належного їй автомобіля ВАЗ 21011, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). Позивач [PERSON] отримав зазначений автомобіль і передав відповідачу [PERSON] за нього грошові кошти в розмірі 1100 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.27). 10.06.2013 року у відповідності зі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» вищезазначений автомобіль був тимчасово затриманий та вилучений у водія [PERSON] та доставлений для зберігання на спеціальний майданчик у зв'язку з накладенням на нього арешту органом Державної виконавчої служби, про що складений акт від 10.06.2013 року (а.с.5). Таким чином відповідач отримала грошові кошти в сумі 1100 доларів США за досягнення домовленості з продажу автомобіля, який у наступному вилучений за боргами перед іншими особами. З урахуванням положень ст.1212 ЦК України суд дійшов висновку, що відповідач зберігає отримані від відповідача грошові кошти за намір продати автомобіль і право власності на сам автомобіль, отже повинна повернути позивачу ці грошові кошти. Розрахунок долару США до гривневого еквіваленту повинен здійснюватися на час їх отримання відповідачем, станом на 14.05.2010 року 1100 доларів США в гривневому еквіваленті становило 8718,49 грн. (із розрахунку 792,5900 грн. за 100 доларів США). Відповідно до правил статті 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України). Згідно правил статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи що факт безпідставного утримання грошових коштів позивача з 14 травня 2010 року по 10 червня 2013 року є доведеним, він має право на отримання процентів за користування їх грошима за правилами статті 536 ЦК України. Розмір процентів визначається законом, оскільки між позивачами та відповідачем немає будь-яких договірних відносин. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три процента річних за період з 14 травня 2010 року по 10 червня 2013 року (1252 дні) з суми 8718,49 грн. становить 897,17 грн. (8718,49 х 3 х 1252/365/100). Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9615,65 грн. (8718,49 + 897,17 грн.). Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial