Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 грудня 2013 року він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого, він передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 18 500,00 гривень, з умовою повернення до 25 січня 2015 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки, з вказівкою щомісячно виплачувати по 1 500,00 гривень. В порушення укладеного договору позики відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань, своєчасно борг не повернув. Такі обставини змусили його звернутись до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в сумі 18 500,00 гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 1140,41 гривень, виплату з урахуванням індексу інфляції в розмірі 12 968,50 гривень та судовий збір в розмірі 551,20 грн., а всього стягнути 33 159,61 грн.. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення у газеті «Урядовий Курєр» від 19 липня 2016 року №53. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідність до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 цього ж Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідність до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором, або законом. Судом встановлено, що між сторонами 16 грудня 2013 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 18 500,00 гривень, які він зобовязався повернути до 25 січня 2015 року. Докази про сплату [PERSON] на користь [PERSON] будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час постановлення рішення в матеріалах справи відсутні. Розмір 3% річних за час прострочення з 01 січня 2014 року по 20 квітня 2016 року (день звернення до суду) - складає 18 500,00 х 3% х 750 дн./365дн. = 1140,41 грн. Розмір індексу інфляції за час прострочення з 01 січня 2014 року по 20 квітня 2016 року ( день звернення до суду) складає за 2014 рік - 124,9% (18 500,00 х 124,9% - 18 500,00 = 4606,50 грн.), за 2015 рік 143,3% (18 500,00 х 143,3% - 18 500,00 = 8010,50 грн.), за січень 2016 року 100,9% (18 500,00 х 100,9% - 18 500,00 = 166,50 грн.), за березень 2016 року 101,0% (18 500,00 х 101,0% - 18 500,00 = 185,00 грн), а всього інфляція склала 4606,50 + 8010,50 + 166,50 + 185,00 = 12 968,50 грн.. Аналізуючи вищевикладене сума заборгованості відповідача перед позивачем складає: 18 500,00 грн. (основний борг) + 1140,41 грн. (3% річних) + 12 968,50 (індекс інфляції) = 32 608,91 грн. Враховуючи, що суд розглядає справи в межах позовних вимог, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості у розмірі 18 500,00 гривень, 3% річних у розмірі 1140,41 гривень, та індекс інфляції в розмірі 12 968,50 - підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved