Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №149424, виданого 1-м ВРЕВ м. Хмельницького УДАІ УМВС України в Хмельницькій обл. 18.11.2010 року, відповідачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб LINCOLN Town Car, 2003 року випуску, шасі №1L1FM81WX3Y643748, реєстраційний № [NUMBER]. 22.08.2011 року між позивачем та відповідачем була укладена усна угода про продаж вказаного автомобіля. На виконання усного договору купівлі-продажу відповідач отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 38 000 доларів США, що становило 302 860 грн. В обмін [PERSON] передала позивачу вищевказаний автомобіль з технічним паспортом, усіма ключами та довіреність на право користування та розпорядження автомобілем, яка була посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 22.08.2011 року та зареєстрована в реєстрі за № 1880. Разом з тим, позивачем було отримано від відповідача розписку, написану власноруч [PERSON]М, відповідно до якої вона отримала грошові кошти в розмірі 38 000 доларів США в рахунок оплати за автомобіль. Після отримання автомобіля, ключів та документів, позивач розпочав користуватися автомобілем, як своєю приватною власністю. Звернення до суду зумовлене необхідністю реєстрації автомобіля. Посилаючи на зазначені обставини, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу LINCOLN Town Car, 2003 року випуску, шасі №1L1FM81WX3Y643748, реєстраційний № [NUMBER], укладений 22.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на вказаний транспортний засіб; звільнити з-під арешту та зняти заборону здійснення відчуження транспортного засобу, накладених постановою державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ, [PERSON], № 47991897 від 21.10.2015 р. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв суду не надавала, причини неявки не відомі. Її неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно з довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] від 22.08.2011 року, [PERSON].М. уповноважила [PERSON] користуватись та розпоряджатись на свій власний розсуд (продати, обміняти, передавати в найом (оренду), експлуатувати тощо) належним їй на підстві Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 149424, виданого 1-м ВРЕВ м. Хмельницького УДАІ УМВС України в Хмельницькій обл. 18.11.2010р., автомобілем марки LINCOLN, модель Town Car, 2003 року випуску, шасі №1L1FM81WX3Y643748, обєм двинуна 4601, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований там само. [PERSON]М отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 38000 доларів США за придбання у неї автомобіля марки LINCOLN, д.н. ВХ 2600ВС та передала йому генеральну довіреність, що підтверджується розпискою від 22.08.2011 року. Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, визначається, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, обов'язкової письмової форми договору купівлі - продажу\~транспортного засобу законодавцем не встановлено. Згідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч.1, 4 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України,\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Після придбання автомобіля позивач перереєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ своєчасно не провів. На підставі ст.ст. 235, 655 ЦК України фактично вони вчинили дії з виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля: [PERSON], як власник автомобіля передала належний їй на праві власності автомобіль за певну грошову суму, а [PERSON] прийняв його та передав [PERSON] за вказаний автомобіль 38000,00 доларів США. Тобто вчинені ними дії призводять до правових наслідків, які настають за договором купівлі-продажу. Проте, [PERSON] дізнався, що на придбаний автомобіль LINCOLN Town Car, 2003 року випуску, шасі №1L1FM81WX3Y643748, реєстраційний № [NUMBER], постановою державного виконавця Першого міського відділу ДВС ХМРУЮ [PERSON] накладено арешт, що підтверджується копією Витяга з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У відповідності зі ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 4\~ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому\~ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, підстави сумніватися у достовірності наданих позивачем документів відсутні. Відповідно до ст.ст. 655, 656 ЦК України при здійсненні правочину [PERSON] та [PERSON] були досягнуті всі умови і виконанні всі взяті зобов'язання. Тобто, [PERSON] згідно ст. 662 ЦК України сплатив гроші і на протязі тривалого часу користується автомобілем, як своєю власністю, а [PERSON] в свою чергу, передала йому у власність автомобіль марки LINCOLN Town Car, 2003 року випуску, шасі №1L1FM81WX3Y643748, реєстраційний № [NUMBER]. Ці положення закону регулюють відношення сторін по справі. Тобто з вище викладених обставин сторонами по справі був укладений правочин на придбання певного виду товару, а у даному випадку зазначено. Тому, відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і згідно ч. 2 ст.220 ЦК України в разі виконання однією зі сторін повністю або частково умов угоди, що потребує нотаріального посвідчення та ухилення від нотаріального оформлення іншою стороною суд в праві визнати таку угоду дійсною. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України в ч. 2 п. 4 за №3 від 28.04.78р. із змінами внесеними постановами №13 від 25.12.92р. та №15 25.05.98р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» звертає увагу суддів на наступне: якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі закону ч. 3 ст. 334 ЦК України за вимогою сторони, яка виконала угоду, її\~правонаступників або прокурора в\~праві визнати угоду дійсною. Згідно\~ст.ст.\~328, 334 ЦК України вважається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. А також право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. А якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 346 ЦК України припинення право власності вважається в разі купівлі - продажу майна. І дійсно такий факт відбувся, але юридично не був належним чином оформлений. Тому по теперішній час, тобто звернення до суду, автомобіль вважається власністю [PERSON] В силу до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на майно та зняття арешту та заборони здійснення відчуження такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved