Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Банк «Демарк», та просить виключити з опису та звільнити з-під арешту автомобіль Mercedes Benz ML350, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №202655, виданого РЕВ-1 МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області від 17 лютого 2009 року, на підставі чого зняти заборону на відчуження вказаного автомобіля шляхом вилучення запису з Державного реєстру запису про обтяження на підставі договору застави №554-057/1 від 24 вересня 2009 року, укладеного між ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року за ним було визнано право власності на автомобіль Mercedes Benz ML350, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н [NUMBER], в рахунок задоволення грошових вимог заставодержателя згідно договору застави № 538-Z-1 від 15 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінростбанк». Однак, вказаний автомобіль перебуває під забороною на відчуження та арештом згідно договору застави №554-057/1 від 24 вересня 2009 року, укладеного між ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] Заважаючи на те, що позивач є новим заставодержателем вищевказаного автомобіля, він звернувся до суду за захистом своїх прав з дійсним позовом. [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Інші учасники у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 09 квітня 2009 року між ТОВ «Фінростбанк» та ТОВ «ЮНСС» був укладений кредитний договір №538-К, згідно умов якого ТОВ «ЮНСС» отримав у кредит грошові кошти у розмірі 1\~000\~000\~000 грн. зі сплатою 26% річних. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором між ТОВ «Фінростбанк» та [PERSON] був укладений договір застави № 538-Z-1 від 15 квітня 2009 року, відповідно до якого в заставу був переданий автомобіль Mercedes Benz ML350, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №202655, виданого РЕВ-1 МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області від 17 лютого 2009 року. Згідно п. 4.3 договору застави заставодержатель має право на власний розсуд обирати будь-який передбачений чинним законодавством спосіб звернення стягнення на предмет застави, зокрема звернути стягнення шляхом прийняття предмета застави у власність. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. 27 липня 2015 року між ТОВ «Фінростбанк» та ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги №15, відповідно до якого до нового кредитора - ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» перейшло право вимоги, що належало первісному кредитору - ТОВ «Фінростбанк» за кредитним договором №538-К від 09 квітня 2009 року та за забезпечувальними зобовязаннями. В подальшому, 29 липня 2015 року між ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та [PERSON]О, був укладений договір про відступлення права вимоги №29, відповідно до якого до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги, що належало ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» за кредитним договором 538-К від 09 квітня 2009 року. 12 серпня 2015 року між ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та [PERSON]О, був укладений договір про відступлення права вимоги за забезпечувальними зобовязаннями, якими забезпечувалось виконання зобовязань ТОВ «ЮНСС» за кредитним договором 538-К від 09 квітня 2009 року. Таким чином, у звязку з вищевказаними відступленнями права вимоги, ТОВ «Фінростбанк» фактично вибув як кредитор у зобовязанні, та втратив право вимоги за кредитним договором №538-К від 09 квітня 2009 року та за забезпечувальними зобовязаннями. В свою чергу, усі права, які належали ТОВ «Фінростбанк», а саме право вимоги за кредитним договором №538-К від 09 квітня 2009 року та за забезпечувальними зобовязаннями до боржника - ТОВ «ЮНСС», а також поручителя [PERSON], перейшли до нового кредитора [PERSON] У звязку з цим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року, яке набрало чинності, за позивачем було визнано право власності на автомобіль Mercedes Benz ML350, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н [NUMBER], в рахунок задоволення грошових вимог заставодержателя згідно договору застави № 538-Z-1 від 15 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінростбанк». Також судом встановлено, що згідно договору застави №554-057/1 від 24 вересня 2009 року автомобіль Mercedes Benz ML350, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н [NUMBER], який належав [PERSON], був наданий в заставу ПАТ «Банк «Демарк» в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед ПАТ «Банк «Демарк» за кредитним договором від 15 листопада 2007 року. ПАТ «Банк «Демарк» звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль Mercedes Benz ML350, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н [NUMBER], який належав [PERSON] Проте, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2013 року, яке набрало чинності, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Демарк» було відмовлено, у звязку з тим, що вищевказаний автомобіль було незаконно надано в заставу ПАТ «Банк «Демарк», оскільки він забезпечує виконання зобовязань лише перед ТОВ «Фінростбанк» згідно договору застави № 538-Z-1 від 15 квітня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінростбанк». Таким чином, існування арешту на вищевказаний автомобіль та заборона на його відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, які виникли після реєстрації права застави ПАТ «Банк «Демарк» за договором застави №554-057/1 від 24 вересня 2009 року, порушують права позивача, як заставодержателя, відносно задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави при наявності факту невиконання [PERSON] грошових зобовязань за кредитним договором №538-К від 09 квітня 2009 року. Відповідно до ст. ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження усі обтяження відповідного рухомого майна з вищим пріоритетом зберігають чинність, а обтяження з нижчим пріоритетом припиняються. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо виключення з опису та звільнення з-під арешту автомобіля Mercedes Benz ML350, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №202655, виданого РЕВ-1 МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області від 17 лютого 2009 року, шляхом зняття заборони на відчуження вказаного автомобіля, обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 59 ЦПК України). У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved