Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя вона склала заповіт, згідно якого заповідала позивачці належне їй майно. В зв`язку із тим, що позивачці не було відомо про наявність заповіту, вона не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Про існування заповіту [PERSON] дізналась тільки у лютому 2020 року, коли про нього повідомили їй у сільській раді. Посилаючись на практику Верховного Суду позивачка зазначає, що це є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Блистівської сільської ради у судове засідання також не з`явився, при цьому до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, з якої вбачається, що позовні вимоги сільська рада визнає. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с.Блистова Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.6). 06.11.2017 року [PERSON] склала заповіт, яким зробила наступне заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Дани заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Блистівської сліської ради та зареєстрований в реєстрі за №166 (а.с.7). Згідно довідки виконкому Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 259 від 04.02.2020 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та на день смерті проживала одна у с.Блистова Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.5). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59537757 від 31.02.2020 року, після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.9). Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положенням частини першої статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином спадщина [PERSON] відкрилася в день її смерті, тобто [INFO] , при цьому вона не була прийнята позивачкою за заповітом [PERSON] , яка не подала заяву про прийняття спадщини, пропустивши передбачений для цього законодавством шестимісячний строк (а.с.8). Водночас від прийняття спадщини [PERSON] позивачка не відмовлялася. На час розгляду справи спадщина, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1277 Цивільного кодексу України, не визнана відумерлою, тобто є відкритою, а відповідно до вимог ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України позивачка, як спадкоємець за заповітом, має право на її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як постає із позовної заяви, про існування заповіту позивачка дізналась тільки в лютому 2020 року , коли про нього повідомили їй в сільській раді, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Враховуючи відсутність будь-яких доказів, що посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, вчинила дії для повідомлення позивачки про відкриття спадщини, чи здійснення її виклику як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] , суд приходить до висновку ,що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Тому, враховуючи вимоги ч.4 ст.206 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги та визначити позивачці [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] тривалістю у три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved