Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яким просить суд звернути стягнення на предмет іпотечного договору, посвідченого та зареєстрованого 20.04.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 961, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 88,16 кв. м, житловою площею 52,7 кв. м, що складається з двох жилих кімнат, яка належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом продажу цього предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги [PERSON] за договором позики грошових коштів, укладеного 20.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON], в сумі 398 992,54 грн., що складається з: основного боргу в сумі 384 800,00 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості в сумі 9 962,63 грн., інфляційних витрат в сумі 4 229,91 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20.04.2013 року між ним в якості Позикодавця в особі його представника [PERSON] діючого на підставі довіреності від 15.12.2011р. за реєстр. № 4004, та [PERSON] в якості Позичальника укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до умов договору позики, Позикодавець передав Позичальнику грошові кошти в сумі 384 800,00 (триста вісімдесят чотири тисяч вісімсот гривень, 00 коп.) грн. зі строком виплати боргу до 20 квітня 2014 року, а Позичальник зобов'язався повернути позику частинами, щомісячно, починаючи з наступного, не пізніше 20 числа кожного місяця у розмірі не менше ніж 10 400,00 (десять тисяч чотириста гривень, 00 коп.) грн., з кінцевим строком розрахунку не пізніше 20 квітня 2014 року. На підтвердження отримання визначеної суми позики [PERSON] представила [PERSON] власноручно написану розписку від 20.04.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання за договором позики грошових коштів від 20.04.2013 року, між [PERSON] в особі того же представника [PERSON] та [PERSON] укладений іпотечний договір, посвідчений та зареєстрований 20.04.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 961. Предметом іпотеки за цим договором була визначена двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 88,16 кв. м, житловою площею 52,7 кв. м. Оскільки [PERSON] систематично не виконує свої зобов'язання за договором позики грошових коштів від 20.04.2013 року, то позивач просить суд його вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, своїх заперечень проти позову чи клопотань до суду не надіслали. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши усі докази у сукупності та кожного окремо, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] в особі свого представника [PERSON] діючого на підставі довіреності, посвідченої та зареєстрованої 15.12.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 4004 (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладений договір позики грошових коштів, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 20.04.2013 року в реєстрі за номером 960. Згідно з пунктом 1 Договору позики, Позикодавець, в особі представника, передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця в особі представника гроші в сумі 384 800,00 грн., зі строком виплати боргу до 20 квітня 2014 року. Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно, починаючи з наступного, не пізніше 20 числа кожного місяця у розмірі не менше ніж 10 400,00 грн. Останній розрахунок здійснюється Позичальником не пізніше 20 квітня 2014 року. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. Позивачем представлена до суду розписка від 20.04.2013 року, власноручно написана [PERSON], яка фактично підтверджує отримання нею визначеної суми позики у розмірі 384 800,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За вимогами статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Умовами Договору позики грошових коштів від 20.04.2013 року сторони передбачили, що виконання зобов'язання за договором має бути здійснено готівкою у національній валюті України - гривні у межах міста Запоріжжя за місцем проживання Позикодавця або за іншою адресою, вказаною Позикодавцем (підпункти «в», «г» пункту 2 Договору). В силу приписів статті 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом (ст. 526 ЦК України). Положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач [PERSON] свого зобов'язання перед позивачем по поверненню позики частинами або повністю, згідно з умовами договору від 20.04.2013 року, не виконала, а тому відповідач повинна виплатити позивачу суму основного боргу у розмірі 384 800,00 грн. Також у пункті 3 Договору позики грошових коштів від 20.04.2013 року сторони встановили, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 20 квітня 2014 року) або порушенні Позичальником термінів сплати щомісячних платежів Позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченим чинним законодавством України (у тому числі звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотки неустойки від простроченої суми за кожний день прострочки. За вимогами статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлені правові наслідки для позичальника, який своєчасно не повернув суму позики, у вигляді обов'язку сплати грошової суми відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом ретельно перевірений розрахунок позивача та встановлено, що сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення становить 389 029,91 грн., а три проценти річних з простроченої суми - 9 962,63 грн. А всього: 398 992,54 (триста дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто дві гривні, 54 коп.) грн. Разом з цим, у пункті 7 Договору позики грошових коштів від 20.04.2013 року узгоджено, що на забезпечення виконання умов цього договору сторонами укладається договір іпотеки квартири, предметом якої є квартира [ADDRESS], що належить гр. [PERSON] на праві приватної власності згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 10.11.2012 р. за р. №2411. Того ж дня, 20.04.2013 року, [PERSON] в особі свого представника [PERSON] діючого на підставі довіреності від 15.12.2011 року за реєстровим номером 4004 (надалі - Іпотекодержатель), та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець) укладений іпотечний договір, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 20.04.2013 року в реєстрі за номером 961. Предметом іпотеки є: квартира [ADDRESS], загальною площею 88,16 кв. м, житловою площею 52,7 кв. м, що складається з двох жилих кімнат (пункт 2 Іпотечного договору). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, Іпотечного договору від 20.04.2013 року, право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 10.11.2012 року за р. № 2411, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.04.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 2703246, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 46448823101, виданим державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], 19.04.2013 р., номер запису про право власності 737568. Згідно з пунктом 4 Іпотечного договору від 20.04.2013 року, оціночна вартість предмета іпотеки за цим договором визначена сторонами у сумі 384 800,00 гривень. Відповідно до пункту 10 Іпотечного договору, у разі невиконання Позичальником у строк до 20 квітня 2014 року зобов'язання, Сторони домовились про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку». Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за Основним договором (договором позики грошових коштів від 20.04.2013 року), у тому числі, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Основним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Основним договором строк суми позики. У разі невиконання Позичальником зобов'язань за Основним договором, сторони домовились застосувати будь-які, встановлені чинним законодавством України, способи звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 15 Іпотечного договору від 20.04.2013 року). Відповідно до положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 вказаного Закону). Згідно з вимогами статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі, в тому числі, рішення суду. У частині третій статті 35 Закону України «Про іпотеку» гарантовано, що вимога, встановлена у частині першій цієї статті, а саме: щодо повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Пленум ВССУ у пункті 9 своєї постанови від 30.03.2012 року №5 вказав, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи ті обставини, що до теперішнього часу відповідач [PERSON] свого зобов'язання за Договором позики грошових коштів від 20.04.2013 року не виконала, то позивач досить обґрунтовано має задовольнити свої грошові вимоги в сумі 398 992,54 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими, внаслідок чого підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з положеннями статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, спосіб реалізації предмета іпотеки та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Outcome: approved