Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Батівської селищної ради Берегівського району про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Позов мотивований наступним. Позивач народився 20 березня 1961 року в селі Смерекове Великоберезнянського району Закарпатської області. З січня 1989 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (дівоче прізвище Пилипканич) [PERSON], [INFO]. Проживаючи разом, позивач з дружиною 14 листопада 1992 року в селищі Вузлове (зараз Батьово) Берегівського району по вулиці Польовій №37 купили житловий будинок з земельною ділянкою площею 0,15 га. від громадянина [PERSON], який був побудований 1965 році. Будинок побудований навпіл з цегли і самана, покритий черепицею. Договір купівлі-продажу будинку був оформлений на дружину [PERSON] і нею підписаний. Договір купівлі - продажу будинку вчинявся виконавчим комітетом Вузлівської (зараз Батівської ) селищної ради. Будинок в Берегівському РБТІ вони не зареєстрували, так як не знали, що будинок потрібно зареєструвати. У зв'язку з цим не отримували в БТІ свідоцтво на право власності на придбаний нами будинок. В 1993 році на земельній ділянці поряд з будинком побудували сарай площею 37.20 м2 і убиральню площею 1.5 м2. У 2008 році до житлового будинку добудували прибудову (літню кухню) площею 60.50 м2, а у 2012 році - викопали питний колодязь. Житловий будинок, побудовані ними літню кухню, сарай, убиральню, питний колодязь дружина зареєструвати не встигла, тому що 13 лютого 2015 року померла у віці 48 років. [PERSON] заповіту не складала. Зараз оформити спадкове майно позивач не в змозі, тому що документи на споруди відсутні. Сини позивача та його покійної дружини [PERSON] та [PERSON] і дочка [PERSON] відмовилися від належної їм частки спадкового майна за законом, яке залишилося після смерті матері [PERSON] Приватним нотаріусом Берегівського нотаріального округу [PERSON] і Берегівським РБТІ позивачу запропоновано звернутися до суду з заявою про визнання за мною права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримала, просив позов задоволити. Відповідач представник виконавчого комітету Батівської селищної ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна. Розташовані на земельній ділянці поряд з житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди сарай, літня кухня тощо відповідно до положення ст. 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved