Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначив, що 06.12.2008 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 400. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. У відповідачки є дитина, син [PERSON] від попереднього шлюбу, однак позивач не оформлював на себе документів про батьківство чи встановлення опікунства над дитиною відповідачки, тому у нього відсутні будь-які обовязки щодо сплати аліментів або іншої матеріальної допомоги на користь відповідачки для утримання її дитини. Шлюбні відносини припинені з 2017 року, у звязку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл сумісного майна не має. Представник позивача - адвокат [PERSON], у судовому засіданні наполягав на задоволені позову та просив шлюб сторін розірвати, оскільки позивач на примирення не згоден. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомила, відзив на позов не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 грудня 2008 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 400 (а.с.9). Від шлюбу спільних дітей не мають. У відповідачки є дитина, син [PERSON] від попереднього шлюбу, однак позивач не оформлював на себе документів про батьківство чи встановлення опікунства над дитиною відповідачки. Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини, несумісності характерів. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з 2017 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, на примирення не згодні. Позивач та його представник наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Спору про розподіл сумісного майна у сторін немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що їх сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved