Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій прохає встановити факт його постійного проживання разом з [PERSON] померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який заповіту не склав, а тому позивач є спадкоємцем першої черги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з квартири [ADDRESS] , проте через відсутність документів, які б підтверджували б проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також відсутності правовстановлюючих документів на квартиру, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою від 15.05.2018 у вказаній справі задоволено заявлений суддею Солохою О.В. самовідвід та ухвалою від 23.05.2018 справу прийнято до провадження судді Крикливого В.В. з призначенням справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. У зв`язку із закінченням повноважень судді Крикливого В.В., було здійснено повторний розподіл справи даної справи, та за ухвалою суду від 14.06.2019 справа була прийнята до провадження судді Комсомольського міського суду Полтавської області Куц Т.О. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та прохав розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] звернулася на адресу суду з заявою, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та прохала розгляд справи провести за її відсутності, посилаючись на те, що відповідач має право визнати позов на будь якій стадії судового процесу і згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (а.с.147). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи виконкому Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.144). Третя особа приватний нотаріус Коваленко В.В. в судове засідання не з`явився, направи до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 145). \~ \~ \~ \~Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.09.2017 Горішньоплавнівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис №417, [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленко В.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [PERSON] , оскільки [PERSON] не подав нотаріусу документів, які підтверджують факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, [PERSON] повідомлено, що заяву про прийняття спадщини у в становлений шести місячний строк подала [PERSON] (а.с.16). Факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується наданою суду копією акту від 19.03.2018 (а.с.13), в якому зазначено, що [PERSON] з травня 2017 по 16.09.2017 проживав разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , піклувався про батька та надавав йому допомогу та по тепепрішній час продовжує проживати у вказаній квартирі. Відповідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Згідно норм ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до\~положень ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним повязана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації,правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наданих суду письмових доказів, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] проживав разом зі своїм батьком [PERSON] Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем права на отримання спадку. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані позивачем вимоги обґрунтованими і такими, що відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved