Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про скасування постанови про арешт боржника та оголошення заборони та виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання представник відповідача не з'явився, був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист №1505/9132/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 39950 грн.. 22 березня 2013 року державним виконавцем державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Дьяченко Н.І. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, відповідно до якої державний виконавець постановив: накласти арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], [INFO], у межах суми звернення стягнення - 43992,16 грн.. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Житомирським ВРЕВ ДАІ 27.07.2006 року [PERSON] значиться власником автомобіля «ВАЗ-2123 CHEVROLET», 2006 року випуску, д/з [NUMBER], легковий універсал - В, чорного кольору, № кузова [NUMBER], двигун [NUMBER]. Внаслідок винесення вищевказаної Постанови державним виконавцем державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Дьяченко Н.І. було накладено арешт в тому числі на вищевказаний автомобіль «ВАЗ-2123 CHEVROLET», 2006 року випуску, д/з [NUMBER], легковий універсал - В, чорного кольору, № кузова [NUMBER], двигун [NUMBER], оскільки згідно Постанови було накладено арешт на все майно боржника. Виносячи Постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчудження державний виконавець не взяв до уваги, що 29 грудня 2012 року [PERSON] продав належний йому автомобіль «ВАЗ-2123 CHEVROLET», 2006 року випуску, д/з [NUMBER], легковий універсал - В, чорного кольору, № кузова [NUMBER], двигун [NUMBER] - [PERSON]. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2013 року було визнано договір купівлі-продажу від 29 грудня 2012 року автомобіля та за [PERSON] визнано право власності на автомобіль «ВАЗ-2123 CHEVROLET», 2006 року випуску, д/з [NUMBER], легковий універсал - В, чорного кольору, № кузова [NUMBER], двигун [NUMBER], рішення набрало чинності 25 чеврня 2013 року. Тобто на момент винесення Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження [PERSON] вже не був власником вказаного автомобіля. Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, частини 2, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, частини 3, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 ЦК України. Згідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про скасування постанови про арешт боржника та оголошення заборони та виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved