Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановлення порядку спілкування з дітьми батьком, який проживає окремо, в якій просить встановити позивачу порядок вільного спілкування з дітьми, а саме сином [PERSON] , [INFO] і сином [PERSON] , [INFO] наступним чином: перші та треті субота та неділя місяця з 10 години ранку суботи до 19 годин ввечері неділі, на день народження позивача - [INFO] - з 10 години ранку першої суботи до 19 годин ввечері неділі, перша субота та неділя після дня народження дітей - після 28 травня та 2 грудня - також з 10 години ранку суботи до 19 годин ввечері неділі, 30 днів в період відпустки позивача у любий літній місяць. Позовна заява мотивована тим, що позивач уклав шлюб з [PERSON] [INFO] . Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] [PERSON] син страждає на хворобу [PERSON] . Сімейне життя у подружжя не склалася і в березні 2019 позивач подав позовну заяву до Дзержинського районного суду про розірвання шлюбу - справа № 638/3034/19. До теперішнього часу рішення по справі не ухвалено. З 18.08.2019 позивач та відповідач проживають у різних житлових приміщеннях по різних адресах, відповідач виїхала і забрала з собою дітей. Зараз діти проживають з відповідачем за адресою [ADDRESS] . Діти зареєстровані за адресою [ADDRESS] , а фактично мешкають у Московському районі. Позивач сплачую аліменти у розмірі 1/3 частки від свого заробітку добровільно, з червня 2019 по січень 2020 включно сплатив 74 874,27 грн. За час з серпня 2019 позивач додатково частково сплатив за відпочинок сина [PERSON] - 5500 грн., купив дитячу коляску для молодшого сина за 3000 грн., крім того восени позивач передав через сина [PERSON] , відповідачці 3000 грн. До серпня 2019 відповідач повністю за свої кошти купував продукти харчування для всієї родини, та додатково щомісяця купував дитяче харчування для молодшого сина на 1000 грн. З моменту подання позивачем заяви про розірвання шлюбу відносини між ним та [PERSON] значно погіршилися і вона перешкоджає позивачу спілкуванню з дітьми та їх вихованню, перешкоджає зустрічатися особисто з дітьми та навіть перешкоджає позивачу телефонувати старшому сину. 08.12.2019 позивач подарував сину [PERSON] мобільний телефон, за попередньою домовленості з відповідачем, але остання заборонила сину ним користуватися та телефонувати позивачу та його батькам і взагалі відібрала у сина подарований телефон, відповідач постійно тисне на старшого сина, заставляє його обманювати позивача, що впливає на психологічний та психічний стан сина [PERSON] . Позивач намагається не переривати зв`язок з дітьми, намагаюсь бачитися з ними, але коли цього забажає [PERSON] (за весь час з 18.08.2019 зустрічі відбулися - 24.11.19 та 08.12.19 з 10.00 до 17.00 год. зі згоди відповідачки). Відповідач постійно висказується під час телефонних розмов з позивачем, що останній зможе бачитися зі своїми дітьми тільки після рішення суду. Відповідач не дає згоди позивачу на участь у вихованні, навчанні їх дітей, піклуванні про них. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.03.2020 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановлення порядку спілкування з дітьми батьком, який проживає окремо в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2021 призначено справу до судового розгляду по суті. 23.04.2020 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку з ненаданням позивачем доказів перешкоджання його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, мотивуючи відзив тим, що позивач в позовних вимогах пише, що бажає приймати активну участь у вихованні синів, але на противагу цьому просить у позовних вимогах бачитися з дітьми тільки у вихідні дні, натомість в будні дні діти потребують багато уваги, яких необхідно водити до школи, секції, лікарів, особистої уваги потребує молодший син, який страждає на хворобу [PERSON] . Позивач не бажає приймати участь у розвитку та лікування дітей, тобто в будні дні возити дітей до школи, секції, лікарів, займатися розвитком вдома. Починаючи з 18.08.2019, коли відповідача з дітьми було змушено позивачем та його батьками виїхати з квартири по [ADDRESS] , де родина [PERSON] мешкала 12 років, старший син відвідував школу недалеко від будинку, молодший перебував на обліку у лікарів, позивач не бажав приймати участь у вихованні дітей, відповідач тривалий час ще возила старшого сина до цієї школи з іншого району Харкова, адже син прив`язався до класного керівника, мав дружні стосунки з однокласниками. В своїх заперечення відповідач наголошувала на тому, що не ховала телефон, який подарував позивач старшому сину, син просто не має бажання спілкуватися з батьком. Вказувала на періоди в які відвідувала спеціалізовані заклади з молодшим сином, який потребує багато уваги та часу для розвитку елементарних вмінь та навичок, про те, яких спеціалістів відвідували та які навички розвивали, знову ж таки посилаючись на те, що позивач не бажав приймати активну участь у розвитку молодшого сина та відвідування разом з ним спеціалістів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на тому, що відповідач перешкоджає у спілкуванні з дітьми йому та його батькам, діти радіють їх зустрічам і тому перешкоди у їх спілкуванні не на користь дітей. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні категорично заперечувала проти позову, надаючи пояснення відповідно до відзиву але згодом визнала частково позовні вимоги та, що не заперечує проти зустрічей та спілкування дітей з батьком і в проміжку між засіданнями, позивач забирав дітей і вони проводили час, та погодилася на те, щоб позивачу суд визначив порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши час: друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 18.00, після Дня народження дитини з 10.00 до 18.00, всі зустрічі за згодою дитини; та порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши час: друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 18.00, після Дня народження дитини з 10.00 до 18.00 без присутності матері, та погодилася на літній відпочинок дітей з батьком але не більше п`яти днів, вказуючи, що це бажання старшого сина. Представник третьої особи Служба у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без участі їхнього представника, надав суду висновок щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дітей. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивач хороший батько, що діти його люблять, радіють їх зустрічам, вони намагалися допомагати і коли позивач з відповідачем проживали разом і після того, як вони перестали жити разом, наголошували, що люблять онуків і бажають спілкуватися з ними і те, що в них зіпсувалися відносини з відповідачкою не є підставою для заборони спілкуватися з дітьми позивачу та їм. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що вона є сусідкою батьків позивача, вважає позивача хорошим батьком, позивача та його батьків знає багато років, бачила, як діти радіють і поводять себе поряд з батьком, вони граються, позивач їх обіймає, цілує, вони гуляють у парку. Вказувала на те, що позивач намагався завжди десь підробляти, адже родина потребувала багато грошей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, на час постановлення рішення, відомостей про розірвання шлюбу сторонами не надано. Позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.2009 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.05.2017 року. Діти, проживають разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Служба у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 481 від 05.10.202 року (надалі висновок № 481) зазначено за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 77-78). Підставою звернення до суду стало те, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні синів, позивач не має регулярної можливості спілкуватися з синами та приймати участь у їх вихованні. Відповідно до частини сьомої статті 7\~Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України\~від 27лютого\~1991року\~№789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно зі статтею 153СК\~України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України). Частинами другою третьою статті 157СК\~України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої статті 10 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з частинами першою-третьою статті 15 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку, оскільки діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння. Вони мають, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (статті 12 частини першої Закону). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України). Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Під час судового розгляду встановлено, що малолітні дитина, проживають з матір`ю [PERSON] . Добровільно досягти згоди щодо способу участі батька у вихованні синів сторонам не вдалося. Водночас судом не встановлено обставин, які б свідчили про таку поведінку батька, яка б могла зашкодити здоров`ю синів, створити загрозу чи небезпеку для дітей, зокрема зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що для забезпечення інтересів дітей, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дітей та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити порядок участі позивача у вихованні малолітніх синів. Відповідно до висновку Служба у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 481 від 05.10.202 року рекомендовано за доцільне: встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 18.00, в день після Дня народження дитини з 10.00 до 18.00, всі зустрічі за згодою дитини; встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 12.00 у присутності матері [PERSON] , в день після Дня народження дитини з 10.00 до 12.00 у присутності матері [PERSON] , всі зустрічі за згодою дитини. З метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дітей, суд вважає, що спілкування батька з синами має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю. Саме такий графік не суперечить інтересам дітей, не перешкоджає їх нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо синів. Враховуючи викладене, встановлюючи порядок спілкування з дітьми, суд виходить з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що відповідач погодилася на частину позовних вимог, будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість спілкування синів з батьком, чи можуть шкодити інтересам дітей, наявності особливих умов при визначенні порядку спілкування, не встановлено, [PERSON] має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні дитини, враховуючи інтереси дітей, і те, що виховання дітей, участь у піклуванні про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов`язком кожного з батьків, а також висновок щодо доцільності встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх синів, але з урахуванням відносин позивача з відповідачем, пасивну участь батька у розвитку дітей, а саме не відвідування школи та лікарів разом з дітьми, тим, що згідно листів зі школи та поліклініки: батько не відвідує школу, не цікавиться здоров`ям дітей, позивачем не надано доказів того, що він бажає приймати участь у розвитку молодшого сина, який потребує багато уваги як і спеціалістів так і додаткових занять вдома, позивач не водить дітей до навчальних закладів та гуртків і тому суд вважає за доцільне та достатнє встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: друга, четверта неділя місяця з 10.00 години до 18.00 години; наступного дня після дня народження [PERSON] , [INFO] , за згодою дитини, до двох тижнів влітку для оздоровлення, але з урахуванням думки та згоди дитини без присутності матері [PERSON] та у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: друга, четверта неділя місяця з 10.00 години до 18.00 години; наступного дня після дня народження [PERSON] , [INFO] , за згодою дитини, до двох тижнів влітку для оздоровлення, але з урахуванням думки та згоди дитини без присутності матері [PERSON] . Саме такий порядок участі у вихованні дітей забезпечить рівність прав батьків, що забезпечить гармонійний розвиток та належне виховання дітей з урахуванням, перш за все, інтересів дітей. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Водночас суд зауважує, що в подальшому, з урахуванням вікових особливостей дитини та її потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial