Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 червня 2011 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 119. Подружжя має малолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з`явились. У поданій до суду заяві позивач просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами виник спір із сімейних правовідносин. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , 18 червня 2011 року зареєстрували шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 119. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] \~ вбачається, що сторони мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, з огляду на принцип добровільності шлюбу, зважаючи на визнання позову відповідачем, як підтвердження викладених в позовній заяві обставин, ураховуючи, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Як визначено ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на позицію відповідача, суд вважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved