Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі, однак понад 2 роки за адресою реєстрації не проживають, у зв`язку з чим він не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.30). Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи, згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.35,36,45,46), відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали, заяв про розгляд справи в їх відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є житловий будинок [ADDRESS] , який згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 15.06.1979 року, зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» від 15.06.1979 року, реєстровий № 249, належить позивачу по справі - [PERSON] (а.с.7). У зазначеному будинку, згідно інформації виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 444 від 09.04.2020 року, № 02-20/361 та № 02-20/362 від 12.05.2020 року, зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.14,22,23). Однак, згідно акту виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 31 від 14.04.2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, але не мешкають постійно з 2018 року і по теперішній час (а.с.15). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідачів понад рік свідчить про те, що вони добровільно залишили спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачем доказів та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідачі відсутні в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає їх такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, та відсутня будь-яка домовленість між сторонами з цього приводу. На підставі викладеного,

Outcome: approved