Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства «Екопром» приватної фірми «Амітекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, в якому вказав, що він з 02 грудня 2013 року працював начальником полігону твердих побутових відходів у відповідача. Наказом від 31 березня 2015 року позивача звільнено. При звільненні позивачу не провели розрахунок належних йому на час звільнення коштів та не його вимогу не надано довідку про нараховані та невиплачені суми на час звільнення. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі з 3 лютого 2014 року по березень 2015 року в сумі 15105,22 грн., компенсацію за невикористану відпустку 1213,80 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 24897,87 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити уточнюючий позов в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пункттом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Середній заробіток за період затримки розрахунку розраховується відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а саме нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. [PERSON] працював в дочірньому підприємстві «Екопром» приватної фірми «Амитекс» з 02 грудня 2013 року по 31 березня 2015 року. За період з лютого 2014 року по березень 2015 року позивачу не виплачувалась заробітна плата, за отримання його заробітної плати у відомостях розписувалась інша особа, що підтверджено висновком експерта № 113 від 11 березня 2013 року Запорізького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України (експертиза проведена відповідно до постанови старшого слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Никитенко Н.Г. від 15 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2015 року за № 1201508013000303). Середньоденна заробітна плата позивача, обрахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, складає 41,29 грн. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за 603 робочих дні з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2017 року складає 24897,87 грн. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач не виконав покладений на нього законом обов'язок щодо виплати позивачу належних йому сум при звільненні у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а отже позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 15105,22 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 24897,87 грн. є обґрунтованими, основаними на законі та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved