Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить \~визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що за рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.11.2016 його визнано добросовісним набувачем житлового будинку з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області, оскільки з 2003 року він проживає та добросовісно володіє даним майном. Проте, звернувшись до Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету [PERSON] міської ради Кіровоградської області із заявою про реєстрацію права власності, він отримав відмову у звязку з тим, що у вказаному рішенні суду за ним не визнано право власності на вказаний будинок. У зв'язку з викладеними обставинами він не має можливості зареєструвати своє право приватної власності у встановленому законом порядку, тому позбавлений можливості розпоряджатися майном, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] Другої селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, вирішення спору по суті позовних вимог залишив на розгляд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги [PERSON] та не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглядати у її відсутності. Третя особа Державний реєстратор центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету [PERSON] міської ради Кіровоградської області в судове засідання не звявився, причини неявки суду не відомі, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та інвентаризаційну справу, встановив наступне. За рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.11.2016 [PERSON] визнано добросовісним набувачем житлового будинку з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області (а.с.7). Листом від 05.01.2017 Державним реєстратором центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету [PERSON] міської ради Кіровоградської області повідомлено [PERSON] про не можливість проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області у зв'язку з тим, що за вказаним рішенням суду визнання права власності за [PERSON] не встановлено (а.с.8). З інвентаризаційної справи №676 на житловий будинок з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області вбачається, що останнім власником даного будинку зареєстрований [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.2004. У відомостях з реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області вцілому зареєстровано за [PERSON] (а.с.73). Згідно зі свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 09.11.2011 (а.с.39). Після його смерті заведена спадкова справа, з копії якої встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Разом з тим, із заявою про прйняття спадщини та видачу свідоцтва звернулася [PERSON], але до маси спадкового майна житловий будинок з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області не включений. Інші спадкоємці відсутні (а.с.36-63). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON], спадкоємець якого [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, позивач добросовісно заволодів чужим майном - житловим будинком з надвірними спорудами №80 по вул.Кірова у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області, що встановлено рішенням суду, і понад десять років відкрито та безперервно ним володіє, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 ЦК України. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328, 344 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved