Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, виконавчий комітет Затоківської селищної ради про позбавлення батьківських прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у відсутності представника позивача, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Представник третьої особи - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації надала до суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Представник третьої особи - Виконавчий комітет Затоківської селищної ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце проведення судового засідання повідомлялась, шляхом надіслання судової повістки, однак поштові повідомлення поверталися з позначкою за зазначеною адресою не проживає. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, висновки, суд встановив. Між позивачем та відповідачкою склалися шлюбні відносини, які с 2012 року почали жити однією сім'юю 20 серпня 2014 року від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне), серія [NUMBER] від 12 вересня 2017 року. З жовтня 2014 року стосунки припинились, почали жити окремо, відповідачка залишила дитину проживати з нею, позивач навідував сина, надавав кошти на його утримання. 05 липня 2017 року, відповідачка приїхала в смт. Затоку, м. Білгород-Дністровський Одеської області та віддала сина [PERSON], хрещеної матері [PERSON], одного з дітей відповідачки В той же день, позивач забрав сина у [PERSON], і з того часу дитина по сьогоднішній день проживає разом з позивачем та його батьками: [PERSON] та [PERSON] в трьох кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідачка не заперечувала, що дитина буде проживати з позивачем. Весь цей час відповідачка життям сина не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині вже три роки, однак дитина не хоче йти на контакт до дорослих, почуттів до матері в неї не має. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. В підтвердження благонадійності, як батька малолітнього [PERSON], [INFO], позивач надав довідку про доходи №51 від 21.09.2017 року, довідку про стан здоров'я з КЗ «Білгород-Дністровської міськрайонної багатопрофільної лікарні», характеристику від Виконавчого комітету Затоківської селищної ради, характеристику Виробничого управління житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради №87 від 22.09.2017 року. (а.с.6-9) Житлові-побутові умови позивача задовільні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 21.06.2018 року. Службою у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації надано лист, згідно якого вказано, що вони не мають можливості надати об'єктивний та правильний висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] у зв'язку із неможливістю визначити точне місце перебування громадянки [PERSON] для проведення з нею необхідної роботи для визначення її дійсного ставлення до позбавлення її батьківських прав. Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу України. Згідно ст.164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є основою для позбавлення його судом батьківських прав. З аналізу норм сімейного законодавства слід зробити висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для самої дитини (ст.166 СК України). В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідачка не має бажання з'явитись у судове засідання для надання пояснень та заперечень проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідачка ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, тривалий час належним чином не виконують свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не турбуються про нього, не виявляє бажання спілкуватись та бачитись з дитиною, участі у житті дитини не приймає, а також враховуючи характер поведінки відповідачки, її відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд застосовує крайню міру, позбавивши відповідачку батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси та права неповнолітньої дитини.

Outcome: approved