Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Омега Банк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», [PERSON], [PERSON], у якій з урахуванням уточнень просить зобов'язати ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» провести перерахунок щомісячних платежів, передбачених кредитним договором шляхом встановлення фіксованої оплати у національній грошовій одиниці України - гривні. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 жовтня 2007 року між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було ПАТ «Сведбанк», а у подальшому - ПАТ «Омега Банк» було укладено кредитний договір № 1501/1007/88-197, відповідно до умов якого банк надав позивачеві грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 105000 доларів США на строк з 15 жовтня 2007 року по 13 жовтня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних. Проте, наприкінці 2009 року у нього виникла складна ситуація з фінансовим становищем, оскільки він втратив роботу, а у країні і в світі почалась фінансова криза. У зв'язку із цим позивач звертався до банку із заявами про реструктуризацію заборгованості, проте його заяви розглянуті не були, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідачів - ПАТ «Омега Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Інші відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином, про поважні причини неявки у судове засідання суд не сповістили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із відмовою у задоволенні позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів. 15 жовтня 2007 року між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було ПАТ «Сведбанк», а у подальшому - ПАТ «Омега Банк» було укладено кредитний договір № 1501/1007/88-197, відповідно до умов якого банк надав позивачеві грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 105000 доларів США на строк з 15 жовтня 2007 року по 13 жовтня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1501/1007/88-197-Р-2 від 15 жовтня 2007 року. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 1501/1007/88-197-Z-2 від 15 жовтня 2007 року, предметом іпотеки з яким є квартира [ADDRESS] загальною площею 73,4 кв.м. Згідно довідки УПФУ у Приморському районі м. Одеси № 9692/12 від 15 липня 2010 року середньомісячна заробітна плата [PERSON] у січні-червні 2010 року складала 1645,14 гривень. Згідно розрахунку ГУПФУ у Одеській області від 20 липня 2010 року позивач отримував станом на цю дату пенсію у загальному розмірі 2223,08 гривень. Право вимоги ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором № 1501/1007/88-197 від 15 жовтня 2007 року та усіма правочинами на його забезпечення було відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» за договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року. ПАТ «Омега Банк» є правонаступником ПАТ «Сведбанк», що вбачається з п. 1.1 статуту ПАТ «Омега Банк», державну реєстрацію якого проведено 28 травня 2013 року. Згідно ч. 1,3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач, звернувшись до суду із позовом про зобов'язання відповідача здійснити певні дії, тобто про примусове виконання обов'язку в натурі, мав довести факт виконання такого обов'язку щодо перерахунку платежів за кредитним договором та підстави їх виникнення. Одночасно з цим, жодних підстав для здійснення такого перерахунку ані законом, ані договором не передбачено. З цього приводу суд зауважує, що п.4 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з метою подолання негативних наслідків фінансової кризи» від 23.06.2009 року № 1533-VI передбачене право, а не обов'язок банків щодо здійснення реструктуризації заборгованості за кредитними договорами. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed