Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що в період з 07.10.2011 по 03.02.2015 перебував у шлюбі з [PERSON], в якому 19.09.2012 в них народилась донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу між сторонами стала проживати з відповідачкою. З моменту розірвання шлюбу між сторонами стали виникати суперечки щодо участі позивача у вихованні доньки, її відвідуванні, відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, що не дозволяє налагодити звязок з останньою. З 2014 року відповідач з донькою проживає в м. Харкові, що змусило й позивача переїхати до м. Харкова аби мати можливість спілкуватись з донькою, проте відповідачка нехтує правами позивача на це, що змушує позивача звертатись як до правоохоронних органів, так і до суду. [PERSON] просить зобовязати відповідача не перешкоджати брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, визначити певний спосіб його участі у цьому, а саме забезпечити: побачення 4 рази на тиждень в період з 07:30 до 08:30 за для можливості відвести доньку до дитячого садочка та у вихідний день з 15:00 до 18:00 за місцем її проживання чи перебування; спільний відпочинок протягом одного місяця влітку та двох тижнів взимку; необмежене спілкування з донькою телефоном, електронним, поштовим чи іншим звязком; за два дні до дня зустрічі з донькою надавати позивачу інформацію щодо точного місця перебування доньки. В суді позивач наполіг на задоволенні позову та дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин, висловивши незгоду з висновком служби у справах дітей щодо його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею у визначених службою межах. Відповідач проти позову заперечувала зазначивши, що народження доньки не було бажаним для позивача, а після того останній не приймав жодної участі у вихованні та утриманні дитини. Це призвело до конфліктів між сторонами, в ході одного з яких позивач навіть застосував фізичну силу до відповідачки, що змусило останню викликати поліцію. Під час іншої сварки позивач спричинив донці вивих руки, наслідком чого стала госпіталізація дитини. Через неможливість спільного проживання з позивачем відповідачка разом з дитиною у вересні-жовтні 2014 року переїхала до батьків, а 03.02.2015 шлюб між сторонами було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Рішенням того ж суду від 11.02.2015 на її користь з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки. Після розірвання шлюбу і до весни 2016 року сторони не бачились, аліменти позивач платив не регулярно, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною, не цікавився її життям, навіть не телефонував, при цьому вона не створювала будь-яких перешкод для цього. На початку 2016 року, вже після виникнення відносин з [PERSON], з яким відповідачка з 19.08.2016 перебуває у офіційному шлюбі, останній ініціював налагодження спілкування [PERSON] з батьком, проте на черговій зустрічі в липні 2016 року [PERSON] спровокував конфлікт, завдав тілесних ушкоджень [PERSON], з приводу чого в Московському районному суді м. Харкова розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України. Після того [PERSON] не намагався зустрітись з донькою, лише одного разу сповістивши відповідача про бажання побачити її в СМС, проте не вжив жодних заходів з метою зустрічі з донькою. Позов [PERSON] позивач вважає безпідставним, таким, що направлений лише на зіпсування нормального життя її новій сімї, так як не враховує інтересів і потреб [PERSON], отже просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Від представника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (далі Управління) надійшло клопотання про слухання справи за його відсутності з урахуванням висновку Управління щодо вирішення спору. Допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив обставини, викладені відповідачем в запереченнях на позов та в судовому засіданні. Суд, дослідивши надані докази, вислухавши сторони, допитавши свідка встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі в період з 07.10.2011 по 03.02.2015, під час якого 19.09.2012 в них народилась донька [PERSON]. З вересня 2014 року проживають окремо. Вказані обставини не заперечуються сторонами, підтверджуються свідоцтвом про народження доньки та, крім іншого, судовим рішенням (а.с. 41, 43). З 19.08.2016 відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON]В і з того часу носить його прізвище (а.с. 42). На підтвердження доводів свого позову [PERSON] надана довідка з місця проживання, побутова характеристика, характеристика з місяця роботи, листи з дитячої поліклініки, дошкільного закладу та департаменту освіти Харківської міської ради щодо періодів та останніх дат відвідування даних закладів донькою (а.с. 11-14, 17-19). Крім того, позивачем надано відповідь з Московського ВП ГУНП в Харківській області на підтвердження звернення [PERSON] у вересні 2016 року до відділу поліції з заявами про створення колишньою дружиною перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою (а.с. 14). Враховуючи дати складання перелічених вище та наданих в якості доказів позивачем документів (кінець 2016 початок 2017 років) суд дійшов висновку про слушність твердження відповідача про відсутність зацікавленості [PERSON] життям доньки в період з 2014 року, коли шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені, і до весни 2016 року, та неприйняття позивачем будь-якої участі у вихованні доньки в цей період часу. Крім особистих пояснень позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт перешкоджання колишньою дружиною спілкуванню з донькою в період з 2014 року до вересня 2016, свідчив про намагання останнього зустрітись з дитиною і прийняти активну участь в її утриманні та вихованні, що є прямим обов'язком батька. Разом з тим, з погляду на досліджені докази не можна не брати до уваги намагання позивача в 2016-2017 роках дізнатись про місце перебування доньки, зясувати які дошкільні заклади відвідує остання, добитись зустрічі з нею, навіть шляхом звернення до поліції, що свідчить про створення відповідачем певних перешкод позивачеві у спілкуванні з донькою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.ст. 150, 151, 157 СК України виховання дитини це не лише право, а й обовязок батьків. Мати, батько та дитина мають право, відповідно до ч. 1 ст. 153 СК України, на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 2, 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно положень ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відносини, що виникли між сторонами з приводу виховання дитини були досліджені повноважним органом Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради висновком якого визнано за доцільне встановити такий порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] першу та третю суботу місяця з 15:00 до 18:00, другу та четверту неділю місяця з 15:00 до 18:00 в присутності матері дитини, [PERSON], та за згодою дитини. Запропонований Управлінням порядок у часті [PERSON] у вихованні доньки, враховуючи її вік, тривалу перерву у спілкуванні позивача з дитиною, той факт, що остання майже два роки зростає в сімї, де роль батька виконує інша, ніж позивач, особа теперішній чоловік відповідачки [PERSON], є цілком прийнятним, разом з тим суд вважає за необхідне надати батькові можливість після налагодження контакту з донькою спілкуватись з нею безперервно більш тривалий час, принаймні двічі на рік, а саме влітку та взимку. Аналіз обставин справи та вказаних правових норм в сукупності дають суду привід прийняти рішення про часткове задоволення позову, мотиви чого зазначені вище.

Outcome: partial