Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та просив визнати недостовірною поширену невідомою особою інформацію, що стосується [PERSON],[INFO]; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER], а також такою, що порушує його право на повагу честі і гідності, та такою що порочить його ділову репутацію, розміщену у відеохостингу Youtube у відеосюжеті під назвою «[INFO]» за веб-адресою: [INFO]: «Тогда юрист ([PERSON]) и придумал незаконный механизм», «Эту мошенническую схему готовил юрист [PERSON]», «Кроме того, что юрист ([PERSON]) организовывал схему воровства доли [PERSON] в группе компаний ИТИС он преуспел и в краже государственной собственности», «[PERSON], который знает как украсть у государства», «[PERSON] возит взятки в Минпром». Також заявник просив спростувати вказану інформацію. В обгрунтування своєї заяви [PERSON] вказав на те, що 17 серпня 2017 року невідомими йому особами, що використовують аккаунт (рос.) «[INFO]» у відеохостингу Youtube було розміщено відеосюжет під назвою (рос) «[INFO]» за наступною веб-адресою: [INFO]. Вказаний відеосюжет містить інформацію, що стосується заявника особисто, та є недостовірною, порушує його право на повагу до його честі і гідності, порочить ділову репутацію. Адмініструванням відеохостингу Youtube займається американська компанія Youtube(Google, Inc.), LegalSupport (адреса: 901 Черрі Авеню, Сан Бруно, СА 94066, США) відповідно до Умов використання та Політикою конфіденційності, що розміщені за посиланням [INFO] та [INFO] відповідно. Відповідно п.10 Умов користування відеохостингу Youtube власник акаунту безпосередньо підтверджує, що Youtube не несе відповідальності за контент або наклепницькі, образливі чи протизаконні дії будь-яких третіх осіб і що власник акаунту повністю несе ризик завдання шкоди або збитків у зв'язку з вищезазначеним. Процедура розгляду запитів видалення контенту відеохостингу Youtube розміщена за адресою на відеохостингу Youtube, передбачає інформування користувача про запит на видалення.Разом з тим, в розділі «Інші правові проблеми» Правил безпеки відеохостингу Youtube, зазначено, що видалення контенту з відеохостингу Youtube відбувається за ухвалою суду, яким буде встановлено, що інформація розміщена на відеохостингу Youtube є недостовірною та порушує право на повагу до честі і гідності та на недоторканість ділової репутації. Заявник звертався з запитами про видалення контенту з відеохостингу Youtube безпосередньо до Youtube (за адресою: lеgаl@support.уоutube.com). У відповідь на вказані запити йому було роз'яснено, що команда служби підтримки Youtube не розголошує дані щодо особи, яка розмістила контент на відеохостингу Youtube, але виконає будь-яке судове рішення у межах терміну давності, яким буде встановлено, що інформація розміщена на відеохостингу Youtube є недостовірною та порушує право на повагу до честі і гідності та на недоторканість ділової репутації. У зв'язку з зазначеним він вимушений звернутися до суду за захистом, для встановлення необхідних фактів. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву та зазначив, що викладена в відеосюжеті інформацію є недостовірною, він не вчиняв незаконних дій вказаних в сюжету, не притягується і не притягувався до кримінальної відповідальності. Хоча в сюжеті є прізвища осіб, які висловлюються щодо нього, однак невідомо особу, яка виставила в відеохостингу Youtubeвідео. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеосюжет, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як було судом встановлено, що у відеохостингу Youtubeрозміщено відеосюжет під назвою «[INFO]» за веб-адресою: [INFO] в якому було висловлено наступне: «Тогда юрист ([PERSON]) и придумал незаконный механизм», «Эту мошенническую схему готовил юрист [PERSON]», «Кроме того, что юрист ([PERSON]) организовывал схему воровства доли [PERSON] в группе компаний ИТИС он преуспел и в краже государственной собственности», «[PERSON], который знает как украсть у государства», «[PERSON] возит взятки в Минпром». Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова Пленуму ВСУ) в п.4 зазначив, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. В п.15 Пленум роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Із наданих заявником доказів вбачається, що станом на 15.09.2017 року він не притягується до кримінальної відповідальності, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Проаналізувавши представлені докази, суд погоджується з доводами заявника, що поширення вищевказаної негативної інформації невизначеному колу осіб, стосується саме заявника, є недостовірною, мало на меті опорочення його честі, гідності та ділової репутації, переконання невизначеного кола осіб в тому факті, що він порушив норми діючого законодавства, займаючись діями передбаченими КК України. Отже, поширення такої негативної неправдивої інформації завдає шкоди заявнику, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення. Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорювані відомості наведені та поширенні у розміщені в мережі Інтернет за вищевказаною електронною адресою у відеосюжеті, щодо моральних, професійних якостей заявника є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що в цілому завдає непоправної шкоди діловій репутації заявника. У відповідності з п. 9 постанови Пленуму ВСУ відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. В п.12 постанови Пленуму ВСУ визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої ст.119 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, дана норма закріплена в ч.4 ст.32 Конституції України. Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до норми ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Нормами статті 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Згідно з розясненням в п.19 постанови Пленуму ВСУзазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» закріплено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Згідно з нормами ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.235 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з нормами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із вказаних норм та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, суд прийшов до висновку, що інформація про заявника, яка поширена невідомою особою у відеохостингу Youtbe у відеосюжеті під назвою «[INFO]» за веб-адресою: [INFO], підлягає визнанню її недостовірною, такою, що порушує право [PERSON] на повагу честі і гідності, та такою що порочить його ділову репутацію, тому підлягає спростуванню.

Outcome: approved