Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 151998,70 гривень, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 13679,90 гривень, та судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що надав [PERSON] позику у розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США, які останній зобов'язався повернути до 28.08.2012, надавши відповідну розписку, що датована 28.07.2012. Дружина [PERSON] поручилася за чоловіка в поверненні коштів позивачеві. Однак, в обумовлений строк, тобто до 28.08.2012 і до дня звернення до суду сума позики не повернута. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.09.2015 стягнуто з [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором кредиту, три відсотки річних на загальну суму 166165,80 грн. Однак, рішення суду до цього часу не виконане та відповідач не має наміру та грошових коштів на його виконання. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Статтею 63 CК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 2 ст. 65 цього Кодексу передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язок для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використовується в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї, таким чином на спірні правовідносини поширюється правило про солідарну відповідальність подружжя. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, в якій позов підтримав повністю, просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Третя особа в судове засіданні не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги виходячи з наступного. Із наданої суду розписки датованої 28.07.2012 вбачається, що [PERSON] отримав в борг у [PERSON] 7000 (сім тисяч) доларів США і зобов'язався повернути їх до 28.08.2012. Дружина [PERSON] поручилася за чоловіка в поверненні коштів позивачеві. Аналізуючи зміст вказаної розписки, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] склалися правовідносини з договору позики, відповідно до яких позивач передав [PERSON] 7000 (сім тисяч) доларів США, а останній у свою чергу зобов'язався повернути зазначені гроші в строк до 28.08.2012, однак не зробив цього, що підтверджується наявністю оригіналу розписки у позикодавця. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, і повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено ст. 3 цього Кодексу. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства, а в разі відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). При цьому, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.09.2015 стягнуто з [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором кредиту, три відсотки річних на загальну суму 166165,80 грн. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В судовому засіданні не підтверджено факт виконання грошового зобовязання перед кредитором. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Статтею 63 CК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частиною 2 ст. 65 цього Кодексу передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язок для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використовується в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Суд вважає доведеним, що [PERSON] укладав договір позики за згодою із дружиною [PERSON], яка згідно розписки поручилася за чоловіка про повернення боргу. Оскільки за договором позики позикодавець передає позичальникові грошові кошти у власність, а останні, згідно з вимогами ст.60 СК України, стають об'єктом спільної сумісної власності подружжя, на спірні правовідносини поширюється правило про солідарну відповідальність подружжя. Відповідно до ст. 543 ЦК УКраїни, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обо'вязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок іншого боржника перед кредитором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, також із засад змагальності цивільного судочинства, межі судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved