Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації та компенсації за невчасно виплачену заробітну плату. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що, працював електрослюсарем у [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс». Наказом голови правління № 266 від 15.09.2015 року був звільнений з займаної посади. В день звільнення відповідач мав виплатити йому заборгованість по заробітній платі в сумі 18299 грн.17 коп. та видати належним чином заповнену трудову книжку. З часу звільнення, всупереч вимогам\~ ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів із ним розрахунку. Вказуючи на відмову відповідача провести із ним розрахунок в добровільному порядку, просив стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 18299 грн.17 коп. Також, вважає, що у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, має право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 19671 грн. 08 коп., індексацію заробітної плати в сумі 965 грн.88 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати - 4605 грн.60 коп., які також просив стягнути із відповідача на його користь. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому, та суду пояснив, що неодноразово звертався до керівництва [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі. Незважаючи на це, жодних дій з 15.09.2015 року по день розгляду справи відповідач для виплати заборгованих йому сум не зробив, а тому, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» не з'явився, голова правління [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» [PERSON] подав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника товариства, позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згiдно зі\~ст.94 КЗпП України\~роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати працiвникам заробiтну плату. Відповідно до\~ст.115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.08.2014 року працював у відповідача електрослюсарем [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс». Наказом голови правління № 266 від 15 вересня 2015 року позивач звільнений з роботи за п.1\~ст.36 КЗпП України\~ за угодою сторін, що підтверджується записами у його трудовій книжці. Відповідно до довідки [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» вих.№31/02-16 від 25.02.2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року становить 18299,17 грн. Структуру заробітної плати визначено\~статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата). Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За правилами ст.3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159\~(із змінами і доповненнями), сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Відповідачем порушені строки виплати нарахованих доходів позивача, а сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 4605 грн.60 коп. і вказана сума компенсації підтверджена проведеним розрахунком із застосуванням даних Держкомстату, який є правильним. А тому, розміру компенсації позивачаза період з вересня 2014 року по вересень 2015 року складає 4605 грн.60 коп. Відповідно до ч.6 ст.95 КЗпП України,ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2-4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, індексації підлягають доходи населення, в тому числі і заробітна плата, лише в тому разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує встановлений поріг - 101 відсоток. Індекс інфляції щомісячно встановлює центральний орган виконавчої влади в галузі статистики і оприлюднює цей індекс в урядових офіційних виданнях. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5. Наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу заробітної плати та неврахування індексації визнана відповідачем і підтверджується матеріалами справи, у тому числі розрахунком сум індексації заробітної плати з вересня 2014 року по квітень 2015 року в сумі 965 грн. 88 коп., що є підставою для стягнення індексації заробітної плати з відповідача. Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi настає за умови невиплати з його вини належних звiльненому працiвниковi сум у строки, визначенi ст.116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такi юридично значимi обставини, як невиплата належних працiвниковi сум при звiльненнi та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивiльних справах Верховного Суду України вiд 27 березня 2013 р. у справi № 6-15цс13). Як вбачається з матерiалiв справи позивач просив суд стягнути середнiй заробiток за час затримки розрахунку при звiльненнi за 181 день з 16 вересня 2015 року по 14 березня 2016 року в сумі 19671 грн. 08 коп. з урахуванням середньоденної заробітної плати в сумі 108 грн. 68 коп. Вирiшуючи позовнi вимоги про стягнення середнього заробiтку за час затримки розрахунку суд виходить із наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст.27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідачем надана довідка про середньоденну заробітну плату позивача, що складає 108 грн. 68 коп. Проте, суд не погоджується із розміром середньоденного заробітку зазначеним у вказаній довідці. [PERSON] звільнений з роботи 15.09.2015 року, заробітна плата позивача за останні повні відпрацьовані місяці становила: січень 2015 року - 1407 грн. 51 коп. та лютий 2015 року - 1094 грн. 67 коп. (всього 37 робочих днів). Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 67 грн. 63 коп. (1407 грн. 51 коп. заробітна плата за січень 2015 року + 1094 грн. 67 коп. заробітна плата за лютий 2015 року : 37 роб. днів). Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З 16.09.2015 року по 22.03.2016 року - 131 робочий день (далі - р.д.): 2015 рік: вересень - 11 р.д.; жовтень - 21 р.д.; листопад - 21 р.д.; грудень - 23 р.д.; 2016 рік: січень -19 р.д.; лютий - 21 р.д.;березень - 15 р.д. Таким чином, з [PERSON] «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.09.2015 року по 22.03.2016 року в сумі 8859 грн. 53 коп. (131 робочий день х 67 грн. 63 коп. - середньоденна ЗП). Вiдповiдно до вимог п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збiр», позивачi за подання позовiв про стягнення заробiтної плати звiльняються вiд сплати судового збору. Згiдно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рiшення, звiльнено вiд сплати судового збору, вiн стягується з вiдповiдача в дохiд держави пропорцiйно до задоволеної чи вiдхиленої частини вимог. З врахуванням викладеного, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1378 грн.

Outcome: partial