Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому з урахуванням поданих уточнень зазначив, що є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Після припинення спільного проживання із [PERSON], остання перешкоджає його спілкуванню сином, внаслідок чого він змушений був звернутися до Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради із заявою про визначення способів спілкування із сином. Рішенням від 19 лютого 2014 року № 71 було визначено способи його спілкування з дитиною у вигляді систематичних побачень, але [PERSON] це рішення не виконує та дозволяє йому спілкуватись із сином дуже рідко, посилаючись на хворобу дитини та відсутність у місті у зв*язку з від*їздом. Усвідомлюючи свій батьківський обов*язок приймати участь у вихованні сина, як самодостатня людина, позивач має велике бажання зустрічатися з сином та приймати участь у його вихованні, віддаючи своє тепло, батьківську любов та турботу. Створення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною порушує не тільки його права як батька, а й порушує права дитини та суперечить її інтересам. Позивач з урахуванням поданих уточнень, просить визначити способи його участі у спілкуванні з сином та його вихованні у вигляді систематичних побачень з п*ятниці 16 години до неділі 16 години щотижнево, в загальнодоступних містах та за адресою: [ADDRESS]; кожну середу з 14 години до 18 години; на весняні канікули перебування з батьком, на осінні - з матір*ю; другу неділю зимових канікул - перебування з батьком; з 01 червня та 01 серпня - перебування з батьком; дні народження дитини в парний рік - з матір*ю, в непарний - з батьком; новорічні свята в непарний рік - з батьком, в парний рік - з матір*ю; безперешкодне спілкування без обмеження у часі з сином за телефоном та іншими способами зв*язку. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Зазначив, що син із задоволенням проводить з ним час, але [PERSON] чинить на нього психологічний тиск через неприязні відносини, що має негативний вплив на дитину. Він в добровільному порядку виконує свої обов*язки з утримання дитини, відвідує школу. За місцем проживання має всі необхідні умови для перебування у нього житини, в тому числі, і з ночівлею. Зазначив, що йому відомо про відвідування сином гуртків і він має бажання сприяти дитині у цьому, зокрема, і шляхом відвезення дитини до відповідних закладів. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що відповідач жодним чином не перешкоджає позивачеві спілкуватися із сином, приймати участь в його вихованні, натомість сама дитина у зв*язку з відсутністю прихильності до батька не бажає з ним спілкуватися та проводити час. Між дитиною та батьком відсутній психоемоційний зв*язок через невиконання обіцянок останнім, при цьому батько взагалі не вживає будь-яких заходів для налагодження відносин з дитиною. Відповідач зазначила, що в силу захворювання, дитина має дотримуватися певного режиму дня та харчування; крім того, відвідує гуртки, тому не заперечувала проти встановлення наступного способу спілкування [PERSON] із сином та участі в його вихованні: у вигляді систематичних побачень в середу з 12 години 30 хвилин та в суботу з 11 години до 18 години; проведення днів народження дитиною у парні року - з матір*ю, в непарні - з батьком, враховуючи думку та бажання дитини з цього питання; проведення 2 тижнів в період літніх канікул з батьком; проведення весняних канікул - четвер, п*ятниця, субота, неділя - з матір*ю, понеділок, вівторок, середа - з батьком; проведення осінніх, зимових канікул та новорічних свят - за бажанням та згодою дитини. Проти ночівлі дитини у батька заперечувала, посилаючись на те, що жодного разу дитина вдома у батька не залишалась. Не заперечувала проти безперешкодного спілкування без обмеження у часі з сином за допомогою телефонного та інших засобів зв*язку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем [PERSON] перебуває у дружніх відносинах, разом працює у салоні краси «Поліна». [PERSON] доволі часто проводить час в салоні краси, де малює, вчить уроки, грає у планшет. Декілька разів особисто бачила, як [PERSON], знаходячись у салоні краси, не хотів їхати з батьком, при цьому [PERSON] його вмовляла. Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради [PERSON] пояснила, що позивач по справі неодноразово звертався із заявами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною у зв*язку з чим представниками служби проводились профілактичні бесіди із [PERSON], з боку якої чинились перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з дитиною Причиною ситуації, що склалась вважає неприязні відносини та відсутність порозуміння між подружжям, що негативно відбивається на дитині. Пояснила, що за місцем проживання батька створено всі необхідні умови для знаходження там дитини, в тому числі, обладнане окреме спальне місце. Відповідно до ст.171 СК України суд в присутності психолога [PERSON] вислухав думку дитини - [PERSON] з приводу участі батька у його вихованні та спілкуванні з ним. З пояснень дитини встановлено, що він з більшою прихильністю ставиться до матері, щодо проведення часу віддає перевагу друзям. Спілкуватися з батьком не має бажання через конфлікти та неприязні стосунки між батьками. З*ясувавши позицію позивача по справі, заслухавши пояснення відповідача, свідка, представника Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, вислухавши думку дитини [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2016 року (а.с.п.8). [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.13). Як встановлено з пояснень сторін у справі та довідки від 06 березня 2017 року (а.с.38), малолітня дитини - [PERSON] мешкає із матір*ю - відповідачкою по справі. 19 лютого 2014 року Виконавчий комітет Костянтинівської міської ради прийняв рішення № 71, відповідно до якого [PERSON] було визначено способи спілкування з сином - [PERSON], [INFO], у вигляді систематичних побачень з 16 години в п*ятницю до 16 години в суботу кожного тижня з відвідуванням місця проживання бабусі [PERSON] за адресою: м.Костянтинівка, пл.Перемоги,13/26 (а.с.5). 29 липня 2016 року [PERSON] звертався до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вжиття заходів до [PERSON], яка відмовила в зустрічі з дитиною, чим порушила рішення Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради (а.с.3-4). 01 серпня 2016 року та 12 грудня 2016 року [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради із заявами про усунення перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною (а.с.68-69). Як вбачається з протоколу психологічного обстеження дитини [PERSON], емоційний стан дитини відносно сприятливий, встановлено тісний емоційний зв*язок із матір*ю та прояви тривоги в ситуації ризику розлуки з нею (а.с.36). Відповідно до висновку психологічного дослідження, проведеного, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, за рекомендацією Органу опіки та піклування, психологом МБФ «Українська фундація суспільного здоров*я» [PERSON], у [PERSON] рівні та теплі стосунки із матір*ю; про батька відгукується критично, недовірливо, констатує факти обманів з боку останнього, небажанням іти на зустріч з ним. У дитини виявлена тривожність, пов*язана з відносинами батька та матері та хвилювання з приводу можливих неприємностей, якщо не піде на зустріч з батьком (а.с.61-62). З довідки про результати бесіди з дитиною [PERSON] від 06 березня 2017 року за підписом начальника служби у справах дітей Костянтинівської міської ради ради вбачається, що дитина бесіду про батьків веде неохоче, не відокремлює ні батька, ні мати, пріоритет у спілкуванні віддає друзям (а.с.75). Згідно консультативного висновку від 13 січня 2017 року у [PERSON] діагнозтовано хронічний гастродуоденіт, антено-вегетативний синдром. Дитині рекомендовано дієтичне харчування та уникнення стресових ситуацій (а.с.37). В період часу з 06 грудня 2016 року по 16 грудня 2016 року [PERSON] не відвідував школу у зв*язку із захворюванням на вітряну оспу (а.с.81-85). Позивач [PERSON] під наглядом в психіатричному диспансері не перебуває (а.с.79), має позитивну характеристику (а.с.6). За місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] створені задовільні умови проживання. Квартира обладнана газо-, водо-, електропостачанням, водонагрівальним баком; є необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини є окреме ліжко для відпочинку, стіл для занять, різноманітні іграшки для розвитку (а.с.47). Відповідач [PERSON] станом на час розгляду справи під наглядом в психіатричному диспансері не перебуває (а.с.79), є фізичною особою-підприємцем. За період часу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року обсяг її доходу склав 59800 гривень, що підтверджується довідкою Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 07 березня 2017 року № 937/10/05-14-13-01-09-6 (а.с.43). За місцем фактичного проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] створені задовільні умови проживання; квартира обладнана сучасними меблями, необхідною побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини обладнана окрема кімната, стіл для занять, куточок для ігр та розвитку (а.с.76). Відповідно до висновку від 05 квітня 2017 року № 277/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне встановити наступні способи спілкування [PERSON], з сином [PERSON] : систематичні побачення в середу з 12 години 30 хвилин до 18 години 30 хвилин, в суботу з 11 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; дні народження дитини - в парний рік перебування з матір*ю, в непарний - з батьком, за умови безперешкодного спілкування другого з батьків цього дня; в період літніх канікул для оздоровлення 30 днів перебування з батьком; безперешкодне спілкування без обмеження у часі з сином за телефоном та іншими засобами зв*язку (а.с.58). [PERSON] за місцем навчання характеризується як старанний учень, який має навчальні досягнення високого рівня, активний, емоційний, має широкий кругозір. Дитина проживає з матір*ю, яка тісно співпрацює з класним керівником, зацікавлена в позитивному розвитку особистості сина. Батько декілька разів забирав сина зі школи, приходив на батьківські збори, але не зміг залишитися (а.с.59). Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає, що батько має рівні, тобто такі ж самі як і мати, права і обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 1-3 ст.157 СК передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 15 Закону України « Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини Згідно ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1,2 ст.159 СК України Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З аналізу наведеного вбачається, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею та участь в її вихованні, при цьому мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові та вихованню дитини. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі і зважаючи на те, що відповідач не надала суду належних та переконливих доказів на підтвердження того, що, що спілкування батька з сином перешкоджає нормальному вихованню або розвитку останнього. Суд прийшов до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які загострили взаємовідносини між ними, що негативно впливає на дитину, її психоемоційний стан та зумовлює позицію висловлену дитиною в судовому засіданні щодо спілкування з батьком та участі останнього у вихованні. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч. 2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, висновок Органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер і чинне законодавство не містить перешкод для встановлення судом іншого, ніж визначений Органом опіки та піклування, способу участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи позицію відповідача та дитини суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і зобов*язання [PERSON] не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином та участі в його вихованні та для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку із виховання дитини та здійсненню ним права на особисте спілкування з дитиною, враховуючи вік, стать, стан здоров'я, потребу в дієтичному харчуванні, інтереси дитини, дані її психологічного обстеження, принцип рівності прав та обов'язків батьків, ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов'язків, прихильність дитини до матері, особисті відносини дитини з кожним із батьків, думку самої дитини щодо питання, яке вирішується судом, визначити наступний порядок участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним : у вигляді систематичних побачень в середу з 14 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин та в суботу з 11 години до 18 години 30 хвилин в загальнодоступних місцях та за місцем проживання позивача, з урахуванням бажання дитини та з дотриманням розкладу навчання, відвідування гуртків і режиму харчування; проведення днів народження дитиною у парні роки - з матір*ю, в непарні - з батьком, враховуючи думку та бажання дитини з цього питання за умови безперешкодного спілкування другого з батьків із дитиною цього дня; проведення весняних канікул та двох тижнів літніх канікул в період часу з 01 серпня до 15 серпня з метою оздоровлення - з батьком, осінніх - з матір*ю, з урахуванням бажання дитини та режиму харчування; безперешкодне спілкування без обмеження у часі з сином за допомогою телефонного та інших засобів зв*язку. На переконання суду вищенаведений порядок участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним буде доцільним з урахуванням наведених обставин та сприятиме налагодженню близького психоемоційного зв*язку та гарних стосунків між батьком та сином. Суд не бере до уваги в якості належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у даній справі акт, складений 11 березня 2017 року (а.с.56,60) та заяву [PERSON] від 28 березня 2017 року (а.с.57 ), оскільки згідно ч.1 ст.159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази. Судом за клопотанням відповідача була допитана в якості свідка [PERSON], клопотання про допит [PERSON] та [PERSON], які також підписали вищезазначений акт сторонами не заявлялись. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] в судовому засіданні, оскільки по-перше, вона є подругою відповідача по справі, а по-друге, суд дійшов висновку, що позиція дитини стосовно спілкування з позивачем по справі обумовлена відсутністю взаємопорозуміння та конфліктними відносинами між батьками. Доводи представника відповідача відносно того,що останньою не створюються перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина спростовуються поясненнями представника Органу опіки та піклування [PERSON], заявами позивача (а.с.68-69). В силу ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 275 грн 60 коп (а.с.1) у зв*язку із частковим задоволенням позовних вимог. На підставі Декларації прав дитини, ст.ст. 9,18 Конвенції про права дитини, ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,141, 153, 158, 159 СК України,

Outcome: partial