Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 20034,13 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.12.2018 року о 17,36 год в м. Харкові по вул. Танкопія, 6 сталася ДТП за участі автомобіля Кіа ріо , д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля БМВ , д.н. [NUMBER] , власником якого є позивач. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2018року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК Юнівес» . Після ДТП позивач звернувся до ПрАТ «СК Юнівес» з повідомленням про настання страхового відшкодування та заявою про її виплату . 31.05.2018 року ПрАТ «СК Юнівес» виплатила позивачу відшкодування в розмірі 19116,84 грн. Після цього позивач звернувся до страхової компанії з проханням переглянути розмір страхового відшкодування , оскільки вартість ремонту була набагато вища . В подальшому страховиком було прийнято рішення , погоджене з потерпілим про доплату відшкодування у розмірі 25883,16 грн, яке виплачено 30.07.2018 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 64028 ,51 грн. та витрати на підготовку до ремонту та попередній розрахунок вартості ремонту у розмірі 1005,62 грн. Оскільки ПрАТ «СК Юнівес» виплачено страхове відшкодування у розмірі 45 000 грн., то відповідно не відшкодованими залишаються 20 034,13 грн. 21 листопада 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду , відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання. 30 листопада 2018 року до суду надійшов відзив відповідача , в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до полісу обов,язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №1511456 страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну встановлювалася в 100 000 грн. , тобто даного страхового ліміту в повній мірі було достатньо , щоб відшкодувати вартість завданої позивачу матеріальної шкоди у розмірі 65034,13 грн. Крім цього, позивачу на момент укладання угоди із ПРаТ «СК «Юнівес» про виплату йому страхового відшкодування було достеменно відомо , що страхове відшкодування у розмірі 45 000 грн. не покриє повністю вартість відновлювального ремонту , проте виплата відповідає його інтересам , не суперечать чинному законодавству , не порушує та не обмежує його права. Відповідач вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування позивачу завданої шкоди повинні бути пред,явлені до страховика ПРаТ «СК «Юнівес». Щодо заявленого позивачем розміру судових витрат відповідач зазначив, що відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги , укладеного між адвокатом [PERSON] та позивачем , адвокат бере на себе зобов,язання надавати правову (професійну правничу) допомогу в обсязі та на умовах , передбачених цим договором , яка полягає у наданні консультацій, роз,яснень, підготовці та поданні відповідних запитів , позовних заяв , відзивів , скарг та інших документів , представництві інтересів та захисті прав клієнта. Таким чином дії ,вивчення наданих матеріалів та заслуховування пояснень,а також аналіз нормативного матеріалу , коментарів , пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах , правових позицій ВС,що зазначено в акті про надання правової допомоги №2 від 27.09.2018 року в розумінні ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не є видом адвокатської діяльності та не передбачено умовами договору про надання правової допомоги , укладеного між адвокатом [PERSON] та позивачем . Відтак не підлягають стягненню понесені позивачем витрати у розмірі 1800 грн., оскільки не відносяться до судових витрат в розумінні ЦПК України. 17 грудня 2018 року до суду представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якому представник зазначив, що оскільки ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» спочатку було визначено та виплачено страхове відшкодування у розмірі 19116,84 грн., то позивач звернувся з заявою про перегляд розміру страхового відшкодування та в подальшому прийняв пропозицію страховика про доплату 25883,16 грн., у зв'язку із чим було укладено Угоду про виплату страхового відшкодування №ГО-Ю627/ХВ від 26.07.2018 р. у розмірі 45000 грн., які були отримані позивачем. Зазначена угода укладена у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було здійснено страхову виплату на користь позивача в розмірі 45000 грн. При цьому, фактичний розмір шкоди, тобто реальні витрати на відновлення пошкодженого автомобіля понесені позивачем, становить 65034,13 грн. Оскільки, страхова виплата(страхове відшкодування) та фактичний розмір шкоди(реальні витрати) не є тотожними поняттями, то посилання відповідача про безпідставність пред'явлених до нього вимог є необгрунтованим. Той факт, що розмір страхової виплати виявився меншим від розміру фактично витрачених коштів на ремонт автомобіля якраз і дає підстави для звернення до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в порядку ст. 1194 Цивільного кодексу України. Таким чином, посилання відповідача на те, що укладеним ним із ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» договором страхування було передбачено страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 100000 грн. не може прийматися до уваги, оскільки страхова виплата (страхове відшкодування) за вказаним договором була виплачена у розмірі 45000 грн. При цьому, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком потерпілому фактичних витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу. Угода про виплату страхового відшкодування укладена виключно щодо визначення розміру страхового відшкодування (страхової виплати) відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та по-друге, була укладена позивачем з метою отримання більшої суми відшкодування ніж було визначено страховиком та попередньо виплачено. Посилання відповідача на те, що позивач свідомо передбачив відшкодування збитків у меншому розмірі є безпідставними, оскільки жодного наміру отримати відшкодування у меншому розмірі позивач не мав. Стосовно судових витрат відповідач вказує про те, що частина виконаної роботи адвокатом не є видами адвокатської діяльності та не передбачена умовами договору про надання правової допомоги. Проте, стосовно видів адвокатської діяльності, то їх перелік згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не є вичерпним, а тому зазначення про те, що вчинення адвокатом певних дій не відноситься до адвокатської діяльності є безпідставним. Договором про надання правової допомоги від 28.08.2018 р. укладеним між адвокатом [PERSON] та [PERSON] передбачено, зокрема, надання клієнту консультацій, роз'яснень, підготовка, подання та отримання документів та вчинення інших дій в інтересах клієнта. Також, даним договором передбачено, що конкретний вид правової допомоги, витрачений час та її вартість визначається згідно Актів про надану правову допомогу. На підтвердження витрат на правову допомогу до позову надано зокрема Акт про надану правову допомогу №1 від 04.09.2018 р. ,згідно якого, в т.ч. адвокатом з метою надання консультацій вивчалися надані клієнтом документи та заслуховувалися пояснення (30 хв.), здійснювався пошук судової практики та аналіз нормативного матеріалу(1 год.); та Акт про надану правову допомогу №2 від 27.09.2018 р. ,згідно якого, в т.ч. адвокатом було отримано копію постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON]( 1,5 год.) та здійснено копіювання додатків до позовної заяви та оформлення всіх екземплярів позову(1,5год.). Відтак, оскільки вказані дії були вчинені на виконання Договору про надання правової допомоги позивачу, є взаємопов'язані із усіма діями вчиненими адвокатом на надання правової допомоги з приводу консультації та подання позову до суду в інтересах клієнта, то витрати пов'язані з їх оплатою бути відшкодовані в порядку встановленому ст. 141 ЦПК України. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року підготовче засідання закрито та справу призначено у судове засідання. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи , з,ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності , прийшов до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 13.12.2017 року в 18,00 годин, керуючи автомобілем КІА держномер [NUMBER] по вул. Танкопія,6, гаражний кооператив « Перемога» в м.Харкові, на парковці, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності руху та скоїла зіткнення з автомобілем БМВ держномер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який був припаркований на місці № 27, у зв.язку з чим була заподіяна матеріальна шкода, автомобілі отримали механічні пошкодження. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу- БМВ , д.н. [NUMBER], власником автомобіля є [PERSON]. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкові від 29 січня 2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП та застосовано щодо [PERSON] стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень на користь держави. Згідно полісу №АМ/1511456 обов,язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» строком з 09.11.2017 року 08.11.2018 року , страхова сума (ліміт відповідальності) за полісом складає 100 000 грн. 14.12.2017 року позивачем [PERSON] до ПрАТ «СК «Юнівес» подано повідомлення про ДТП ,яке сталося 13.12.2017 року за участю [PERSON] та [PERSON] 14.03.2018 року позивачем [PERSON] до ПрАТ «СК «Юнівес» подано заяву про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження його транспортного засобу БМВ держномер [NUMBER], під час ДТП 13.12.2017 року з вини [PERSON] , як зазначено позивачем орієнтовний розмір шкоди складає 73505,22 грн. , згідно рахунку на оплату №1355 від 27.12.2017 року,а також 1005,62 грн. за складання акту витрат . 26.12.2017 року суб,єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] складено протокол огляду колісного транспортного засобу БМВ , д.н. [NUMBER]. Згідно акту виконаних робіт ТОВ «Баварія -Моторс» та квитанції від 26.12.2017 року ,за складання попередньої вартості витрат позивачем сплачено 1005,62 грн. Відповідно до рахунку на оплату №1355 від 27.12.2017 року ТОВ «Баварія Моторс» вартість ремонту автомобіля позивача складає 73505,22 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2018 року позивачем до ПрАТ «СК «Юнівес» подано заяву про виплату різниці страхового відшкодування ,посилаючись на те,що страховою компанією йому було виплачено 19116,84 грн., а вартість спричиненої шкоди склала 74510,84 грн. Відповідно до угоди про виплату страхового відшкодування від 26.07.2018 року, між позивачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Юнівес» укладено угоду про узгодження розміру страхового відшкодування (за вирахуванням франшизи) за страховим випадком згідно до його заяви на виплату страхового відшкодування в розмірі 45 000 грн. [PERSON] підтвердив , що отримав від страхової компанії частину виплати у розмірі 19116,84 грн. Сторони домовилися , що загальний розмір страхового відшкодування ,який підлягає доплаті складає 25 883,16 грн. Як вбачається з виписок з карткового рахунку позивача наданих ПАТ «УкрСибБанк» 31.05.2018 року на рахунок позивача надійшла сума 19116,84 грн. та 30.07.2018 року сума 25883,16 грн. Згідно акту виконаних робіт №1048 від 31.08.2018 року ТОВ «Баварія Моторс» вартість виконаних робіт склала 64028,51 грн. ,які сплачені позивачем,що підтверджується копією квитанції №093110001 від 31.08.2018 року. 04.09.2018 року позивачем на адресу відповідача поштою направлена досудова вимога про відшкодування шкоди завданої ДТП у розмірі 20034,13 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Дана досудова вимога 09.09.2018 року отримана відповідачем особисто , що підтверджується копією поштового повідомлення. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди. З матеріалів справи вбачається , що згідно полісу №АМ/1511456 обов,язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» строком з 09.11.2017 року 08.11.2018 року , страхова сума (ліміт відповідальності) за полісом складає 100 000 грн. Виходячи з наведеного, суд не може погодитися з вимогою позивача та його представника щодо покладення обов,язку з відшкодування шкоди на відповідача по справі, тому що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 22 Закону, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Виходячи з наведеного, суд роз,яснює позивачу та його представнику право звернутися до суду з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане, суд погоджується з доводами представника відповідача , який заперечував проти відшкодування саме з відповідача страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на ПрАТ «СК «Юнівес» , як страховика відповідача покладений відповідний обов'язок у межах суми страхового відшкодування. Такий висновок суду повністю узгоджується з висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду, викладеній в постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, який суд у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинен враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Позивачем в позовній заяві зазначений орієнтовний розрахунок суми судових витрат ,які очікує понести позивач у майбутньому ,який складає 2000 грн. , а саме за участь адвоката в судових засіданнях під час розгляду позову в якості представника позивача. Також ,позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 5704,80 грн., з яких 5000 грн. витрати на правову допомогу та 704,80 грн. витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України , у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed