Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Позов мотивовано тим, що 02.06.2009 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області [PERSON] визнано винним у злочині, передбаченому ч.1 ст. 124 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, даний вирок апеляційним судом Вінницької області скасовано і справу направлено на новий розгляд. 01.10.2012 року Тиврівським районним судом Вінницької області [PERSON] визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, даний вирок апеляційним судом Вінницької області в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого [PERSON]. кваліфікації та міри покарання скасовано, [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2013 року вирок та ухвалу залишено без змін. [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що 25.06.2005 року приблизно о 20.00год. він знаходячись у нетверезому стані на території власного домоволодіння, по [ADDRESS] з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно здійснив постріл у [PERSON] з мисливської рушниці, внаслідок чого були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення з відривом лівої гомілки на рівні нижньої третини. Після цього [PERSON] навмисно наніс [PERSON] приладом рушниці декілька ударів, чим заподіяв ще й середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого плеча у нижній третині та закритої травми грудної клітини, з переломом 7-9 ребер зліва, що потягнули лівобічний пневмоторакс та підшкірну емфізему. 26.06.2005 року у Вінницькому медичному центрі ВПС України позивача було прооперовано та ампутовано «ліву гомілку на рівні с/з», 04.07.2005 року [PERSON] прооперовано з приводу « формування куксі культі». 29.03.2007 року з приводу ампутації «лівої гомілки на рівні в/з-с/з». В результаті нанесених тілесних ушкоджень позивач отримав інвалідність, для того щоб пересуватись вимушений користуватися протезом. В результаті перенесених операцій та на відновлення здоров'я позивач витратив 43 334,41гривень. Крім того, злочином йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що його умисно зроблено калікою, що призвело до погіршення стану здоров'я, що потребує тривалого відновлення і постійне реабілітаційне лікування. Його життя докорінно змінилось, порушився нормальний ритм життя, нормальні життєві зв'язки і вимагає додаткових зусиль для організації подальшого життя. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінив в 100 000 грн. Також ним були понесені витрати на правову допомогу в сумі 16 000,00 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Відповідач відбуває покарання в Менській виправній колонії УДПтС України у Чернігівській області (№91), яка згідно доручення суду надала письмові заперечення [PERSON], де останній позов не визнає, заперечує щодо його задоволення. Враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 01.10.2012 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст. 49 КК України звільнено [PERSON] від призначеного покарання в зв'язку із закінченням строків давності. Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду (а.с.8-19). Вироком апеляційного суду Вінницької області від 26.06.2013 року вирок Тиврівського районного суду від 01.10.2012 року щодо [PERSON] в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого, кваліфікації та міри покарання скасовано. [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років. Кримінальну справу щодо цивільного позову потерпілого [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальних та моральних збитків завданих злочином направлено на новий судовий розгляд до Тиврівського райсуду для виділення та розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.20-23). Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2013 року вирок Тиврівського районного суду Вінницької області та вирок апеляційного суду Вінницької області від 26.06.2013 року щодо [PERSON] залишено без змін (а.с.24-27). Згідно ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.12.2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином повер6нути позивачу на підставі п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України (а.с.5). Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта № 2638 від 12.09.2005 року встановлено вироком Тиврівського районного суду вінницької області від 01.10.2012року у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення з відривом лівої гомілки на рівні нижньої третини, відкритого вогнепального перелому лівого плеча в нижній третині зі зміщенням відламків, закритої травми грудної клітини з переломами 7-9 ребер злів, які супроводжувалися лівобічним пневмотораксом та підшкірною емфіземою. Ушкодження у вигляді вогнепального відкриву лівої гомілки на рівні нижньої третини, як небезпечне для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження грудної клітини з переломами 7-9 ребер відносяться до ушкодження середньої тяжкості. Вказані тілесні ушкодження, можливо виникли в строк 25.06.2005 року. Згідно довідки №009623 від 17.06.2008 року [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання, безтерміново ( а.с.30). Відповідно до наданих медичних карток та виписних епікризів [PERSON] 26.06.2005 року було прооперовано та ампутовано ліву гомілку на рівні с/з, крім того 04.07.2005 року [PERSON] переніс додаткову операцію з приводу «формування куксі культі» та 29.03.2007 року з приводу « лівої гомілки на рівні в/з- с/з. Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоров'я, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У зв'язку з отриманими ушкодження здоров'я, [PERSON] продовжував лікування та додатково понесла витрати на придбання протезу гомілки в розмірі 42 334,41грн., що підтверджується наданими нею чеками на придбання ліків (а.с.59-70). Таким чином, відшкодуванню на користь [PERSON] з [PERSON] підлягають матеріальні збитки на суму 42 334,41 грн., які знайшли своє підтвердження під час судового слідства. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача [PERSON], конкретну ситуацію, що склалась, а саме перенесений нервовий стрес, пов'язаний з отриманням тяжких тілесних ушкоджень, встановленням групи інвалідності, частковій втраті працездатності, з порушенням нормального ритму життя, перспективи реалізації особистих планів, необхідності постійного лікування та протезування гомілки. Таким чином, виходячи із пред'явлених доказів заподіяння моральної шкоди відповідачем та ступеню моральних переживань позивача, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі, що складає 3 000 грн. Суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь понесених ним витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі, підтвердженому фінансовим документом (а.с.71-72) в сумі 16000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial