Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому зазначив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Після смерті матері він отримав у спадок ? частину квартири [ADDRESS]. 19.01.2016 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом є він та його рідна сестра [PERSON], відповідач у справі. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON], але нотаріус у видачі свідоцтва відмовила. Просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого 19.01.2016 року батька [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову з підстав, викладених у позові, просив про його задоволення. Відповідач [PERSON] визнала позов та пояснила, що право позивача на ? частину квартири [ADDRESS] не оспорює. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2017 року вона зареєструвала право власності на ? частину квартири, що є спадковим майном. Представник Пятої Запорізької державної нотаріальної контори , належним чином повідомлена про дату, час та місце підготовчого засідання, у судове засідання не зявилась, повідомила про небажання прийняти участь у розгляді справи. За положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За змістом ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву та матеріали цивільної справи, дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню у звязку з та-ким. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтвом про народження серії I ЖС № 259559 (а.с. 6). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48339029 від 08.07.2017 року, 19.01.2016 року [PERSON] помер (а.с. 9). З цього часу відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (стара адреса: вул. Грязнова). Зі спадкової справи № 171-2016 видно, що спадкоємцями першої черги за законом є дочка спадкодавця [PERSON], яка 18.03.2016 року подала до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та син спадкодавця [PERSON], який 12.04.2016 року подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса від 01.12.2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] (стара адреса: вул. Грязнова) у м. Запоріжжі відмовлено через відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та прав власності реєстрації на частку квартири, що є спадковим майном (а. с. 7-8). Спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва № 53, виданого 05.04.1999 року Будівельно-монтажним поїздом № 528, належить ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 11). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2017 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті 19.01.2016 року [PERSON] (а.с. 17). Як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Статті 1261, 1268 ЦК України визначають, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на ? частину квартири, що є спадковим майном. За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому поверненню з державного бюджету на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків від сплаченого нею при поданні позову, тобто сума в розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved