Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що йому на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 120967, виданого відділом Держкомзему у Глибоцькому районі 08.10.10 року, належить земельна ділянка площею 0,25 га, яка розташована в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки 7321084800:01:001:0331. Вказана земельна ділянка огороджена сіткою. Межі земельної ділянки закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Контрольні виміри та визначення координат поворотних точок меж земельної ділянки здійснені відповідно до законодавства. Його земельна ділянка використовується на підставі належних правовстановлюючих документів, які не скасовані і є дійсними. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 120967 його земельна ділянка від літ. «Г» до літ. «А» межує із земельною ділянкою, яка надана для обслуговування житлового будинку належного відповідачу. Відповідно до погосподарської книги № 9, стор. 50-52, за відповідачем значиться земельна ділянка в розмірі 0,05га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. [PERSON] який є власником сусіднього житлового будинку та не маючи правовстановлюючих документів, фактично користується суміжною земельною ділянкою, порушив межу, встановлену між вказаними земельними ділянками, самовільно перемістивши свою огорожу у бік його земельної ділянки та побудував бетонну огорожу на належній йому земельній ділянці, таким чином межові знаки та залишки його паркану фактично опинилися за бетонною огорожею з боку відповідача, що призвело до зменшення площі належної йому земельної ділянки. Незважаючи на його численні звернення та звернення членів його родини щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, відповідач в добровільному порядку не тільки відмовляється від звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, а ще ображає його та членів його родини, публічно принижує та погрожує фізичною розправою. Враховуючи вищевикладене, просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні власністю, що належить йому, шляхом звільнення земельної ділянки за кадастровим номером 7321084800:01:001:0331, розташованої в селі Молодія Глибоцького району Чернівецької області, від самовільно збудованої бетонної огорожі за власний рахунок та повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею згідно висновку СП «Західно-український експертно-консультаційний центр»; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 5000 грн., як відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. 10.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд усунути перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою, що знаходиться в с. Молодія, вул. Щорса, 32а, Глибоцького району Чернівецької області, шляхом повернення металевої сітки, що слугувала огорожею та відповідно межею між ділянками, у вихідне положення, що відповідає межам земельних ділянок № 32а і № 32б. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві і просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в с. Молодія Глибоцького району він проживає з 1988 року. Саме тоді було встановлено розміри земельної ділянки і вони до сьогодні є незмінними, не зважаючи на відсутність будь-яких правовстановлюючих документів. Коли він встановлював бетонну огорожу, то жодних претензій [PERSON] до нього не мав, оскільки він його попередив про свої наміри. Огорожу він розмістив на свою сторону, так як на тому місці вже були забетоновані стовпи. Більш того, саме зі сторони позивача має місце незаконне зайняття земельної ділянки, яка перебуває у його фактичному користуванні. З огляду на викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням довірителя, позовні вимоги [PERSON] не визнав та заперечував проти задоволення позову, а зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з господарством [PERSON] і особисто спостерігала як [PERSON] встановлював бетонну огорожу. В подальшому вона неодноразово була свідком того, як відповідач та члени його сімї ображали [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він особисто допомагав [PERSON] встановлювати бетонну огорожу, проте під час роботи ніхто будь-яких претензій не висловлював. Всі роботи проводились зі згоди сусіда [PERSON]М, Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. виходячи із наступного. Так, згідно договору купівлі продажу ВЕІ №875845 [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями, який розміщений в с. Молодія по вул. Щорса,32 Б Глибоцького району Чернівецької області. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССК №391745 від 20.06.2008 року, вбачається, що [PERSON] являється власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розміщений в с. Молодія по вул. Щорса,32 Б Глибоцького району Чернівецької області на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до Державного акту на право власності серії ЯД № 120967, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області. Актом встановлення та погодження меж земельної ділянки від 03 липня 2006 року підтверджується, що [PERSON] при виготовленні технічної документації на належну їй земельну ділянку погодила з [PERSON] межі земельної ділянки, яка знаходиться в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області. З листа Молодійської сільської ради вбачається, що згідно погосподарської книги №9, стор. 50-52 за [PERSON] значиться земельна ділянка загальною площею 2,02 га, з них: 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 0,24 га для ведення особистого селянського господарства; 1,73 га для ведення товарного виробництва. [PERSON] приватизована лише земельна частка (пай) - 1,73 га. Згідно висновку експертного земельно-технічного дослідження № 1004 загальна фактична площа земельних ділянок [PERSON] складає 0,2719 га, що не відповідає площі, зазначеній в Державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯД №120967 (кадастровий номер 7321084800:01:001:0331) і серії ЯД № 120966 (кадастровий номер 7321084800:01:001:0332) від 08.10.2014 року, яка становить 0,2709 га. Площа земельної ділянки [PERSON]М, змінилася в бік збільшення на 0,0010 га. По фактичному користуванні земельними ділянками має місце накладання земельної ділянки площею 0,0002 га при встановленні залізобетонної огорожі [PERSON] Тобто встановлена невідповідність площею 0,0012 га між земельними ділянками . З висновку судової земельно-технічної експертизи № 646, виконаної СП «ЗахідноУкраїнський Експертно-Консультативний Центр» вбачається, що фактична площа земельної ділянки, якою користується [PERSON] становить 0,1934 га. З ситуаційного плану земельних ділянок, по фактичному користуванню, які належать на праві власності [PERSON] площею 0,2500 га по вул. Щорса №32-б в с.Молодія та земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] площею 0,1934 га по вул. Щорса №32-а в с. Молодія, має місце фактичне накладання частини площі земельної ділянки [PERSON] при встановленні залізобетонної огорожі на земельну ділянку [PERSON] площею 0,0002 га. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані із позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зобовязання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачем належною йому на праві власності земельною ділянкою, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами достовірно встановлено наявність таких перешкод зі сторони [PERSON] шляхом встановлення ним бетонної огорожі на сусідній земельній ділянці. Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині з огляду на наступне. Так, відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.95. за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З огляду на зазначені вище положення законодавства, суд вважає, що позивачем [PERSON] не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували настання для нього внаслідок неправомірних дій [PERSON] наслідків, зазначених в п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)». Натомість представник позивача [PERSON] в судовому засіданні стверджувала про заподіяння моральних страждань саме їй, а не позивачу. В основу своїх висновків щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову суд ставить наступне. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, [PERSON] не набув у встановленому законом порядку ні права власності, ні права постійного користування чи права оренди на фактично займану ним земельну ділянку. Відтак, у звязку з відсутністю у позивача за зустрічним позовом права на цю земельну ділянку суд констатує відсутність порушення будь-яких прав позивача за зустрічним позовом, а як наслідок неможливість їх захисту в судовому порядку. У відповідності до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, зокрема витрати, повязані із сплатою судового збору та проведенням судової земельно-технічної експертизи. Не підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у звязку з відсутністю підтверджуючих документів щодо їх сплати. На підставі викладеного ст. 41 Конституції України, ст.ст. 90, 116, 125, 126, 152, 158, 212 Земельного кодексу України, ст. 328, 391 ЦК України та

Outcome: partial