Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 25.09.2015 рок між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким Позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 2400,00 дол. СІЛА, а Відповідач отримав зазначенні кошти та зобов'язався їх повернути у строк, передбачений договором. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, Відповідачем було представлено позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 2400,00 дол. США, а також встановлено кінцевий термін їх повернення - в термін один місяць з моменту отримання грошових коштів, тобто до 25.10.2015р. Проте, відповідач в порушення норм закону та прийнятих по договору зобовязань, у строки обумовлені договором та розпискою позивачеві позику не повернув. У звязку з чим, на момент звернення до суду у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої складає 2400 доларів США, що по курсу НБУ на день подання позову становить 64125,00 гривень. Облікова ставка НБУ в період з 30 жовтня 2015 року по 20 лютого 2015 року встановлена на рівні 22% річних. А тому, сума процентів винагороди за користування позикою становить 64125,00 грн. (розмір позики) х 22% (облікова ставка НБУ) : 365 (дні у році) х 146 (період користування позикою) = 16975,86 грн. (розмір процентів). Таким чином Відповідачем на день заявлення позову підлягає до сплати проценти за користування позикою в розмірі 16975,86 грн. Фактично Відповідачем з 25 жовтня 2015 року по 19 лютого 2016 року (116 днів) було прострочено виконання грошового зобов'язання, а тому останній з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України на вимогу Кредитора зобов'язаний сплатити: три проценти річних від простроченої суми - від 64125,00 грн., а саме: 64125,00 грн. (розмір позики) х 3% : 365 (дні у році) х 116 (період прострочення виконання грошового зобов'язання) = 2913,57 грн., - індекс інфляції за весь час прострочення, а саме: 64125,00 грн. (сума боргу) х 104,64 % (процент інфляції за період жовтень 2015 року - січень 2016 року) - 64125,00 грн. (сума боргу) = 2975,4 грн. З метою захисту своїх порушених прав, Позивач вимушений був звернутися за правовою допомогою. А саме, 18 лютого 2016 року між Позивачем та ТОВ «ПОТУЖНІ» в особі директора [PERSON] було укладеного Договір № 3 юп про надання юридичних послуг. Вартість наданої ТОВ «ПОТУЖНІ» правової допомоги позивачу склала 4\~000 гривень, які останнім були сплачені 18.02.2016 року, що підтверджується відповідною квитанцією. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Вінниччина». Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.09.2015 рок між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким Позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 2400,00 дол. СІЛА, а Відповідач отримав зазначенні кошти та зобов'язався їх повернути до 25.10.2015р. На підтвердження укладення вищевказаного договору та його умов, відповідачем було представлено позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 2400,00 дол. США, а також встановлено кінцевий термін їх повернення - в термін один місяць з моменту отримання грошових коштів, тобто до 25.10.2015р. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту розписки, наданої позивачем та вимог чинного законодавства, для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2400 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи та на підставі вищенаведеної статті 625 ЦК України, окрім суми заборгованості підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача 8560,51 грн. процентів винагороди за користування позикою, 1036,83 грн. трьох відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання, 3128 гривень інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно зясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справу на підставі доказів, поданими сторонами. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Вартість наданої ТОВ «ПОТУЖНІ» правової допомоги позивачу у підготовці позовної заяви та представництва інтересів у суді першої інстанції склала 4\~000 гривень, які останнім були сплачені 18.02.2016 року, що підтверджується відповідною квитанцією. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн. витрат на правову допомогу. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved