Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 січня 2009 року по 19 вересня 2014 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Вінницьким районним судом Вінницької області, після чого почали жити окремо. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, за погодженням батьків, залишився жити разом з позивачем в його будинку, та декілька днів на тиждень з відповідачкою. З моменту розірвання шлюбу відповідачка не мала постійного місця проживання, постійно змінювала наймані помешкання, часто виїздила за межі міста, тому син переважно проживав з батьком, маючи можливість відвідувати дитячий садочок та дошкільний навчальний дитячий заклад. До серпня 2015 року сторони приходили до згоди щодо місця проживання сина. Позивач жодного разу після розлучення та окремого проживання не забороняв та не перешкоджав побаченням та зустрічам сина з матір'ю. Але, 24 серпня 2015 року колишня дружина, забравши сина, зникла, і до сьогоднішнього часу позивачу невідомо місце перебування та проживання сина, всі можливі зв'язки перервані. По даній причині син не пішов до школи в перший клас. Позивач не згоден із тим, щоб син проживав із відповідачкою, оскільки, вона не є громадянкою України, обманним шляхом забрала та вивезла дитину у невідомому напрямку, у колишньої дружини немає постійного місця проживання, немає постійної роботи та заробітку. Позивач вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з його матір'ю: на даний час позивач проживає лише з сином, має власний будинок з окремою кімнатою, обладнаною для сина, власний автомобіль, його робочий день є неповним, тому він має час відводити дитину до садочка чи школи, інших навчальних закладів, займатися з ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. До того ж, він має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідач не має постійного місця роботи та доходу для матеріального забезпечення умов проживання, постійно змінює місце проживання, мешкає у зйомних квартирах, які жодним чином не облаштовані всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання та виховання. Постійна зміна квартир не відповідає санітарно-гігієнічним умовам проживання та виховання дитини. Позивач проживає у власному комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цьому будинку обладнана персональна кімната для дитини, щоб син міг мати здоровий сон, навчатися, гратися. З самого дитинства позивач постійно піклується про дитину, забезпечує матеріально. Таким чином, проживання сина разом з позивачем відповідає його інтересам: позивач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готовий, зі свого боку, усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре ставиться до сина та вважає, що постійне перебування сина з відповідачкою, постійні переїзди в інше місце проживання, негативно впливають на його виховання та здоров'я; хоче дати дитині освіту і добробут. Син також хоче жити з позивачем, за таких умов сину буде краще з батьком. Відповідачка не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання. За наведених обставин позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання сина з ним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити, зокрема, позивач [PERSON] суду пояснив, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що влітку 2015 року відповідач забрала дитину та поїхала в Одесу, на дзвінки не відповідала, лише надсилала смс про те, що вони виїхали з дитиною на постійне місце проживання в м. Одесу. Потім відповідач сама телефонувала до нього, просила, щоб її забрати тому, що в Одесі її утримують насильно. Він організував вивіз відповідача з дитиною вантажним автомобілем, оскільки вона і речі свої вже забрала з дитиною. Йому прийшло смс повідомлення, а потім були і дзвінки з погрозами, що від його імені зроблять документи і дитину вивезуть за кордон. Згодом була порушена кримінальна справа. Відповідачка потім пояснювала йому, що вона мала там залишатися, оскільки знайшла роботу, але її чомусь там утримували насильно. По приїзду, він бачив, що дитина утримувалась в елітному котеджі, можливо її дійсно хотіли вивезти. Ця ситуація дуже насторожила його, оскільки він дійсно отримував погрозливі смс повідомлення. Крім того, по приїзду в м. Вінницю, дитина розповідала йому про те, що під час перебування в м. Одесі мама спала з іншим чоловіком, відправляючи його в іншу кімнату. Такі відносини по влаштуванню свого особистого життя, на думку позивача, є неприйнятними в присутності дитини. Окрім того, причиною його розлучення з відповідачем стала також її подружня невірність, антиморальна поведінка під час шлюбу, про що також неодноразово запитував у нього син та свідком чого була колишня теща, проживаюча в республіці Білорусь, з якою вони спілкувалися по скайпу. Саме з цих підстав - реальній загрозі та можливості вивезення дитини за кордон, а також враховуючи ту обставину, що відповідач є громадянкою іншої країни - республіки Білорусь, позивач змушений був звертатися до суду з даним позовом. Також, при зверненні в органи міліції влітку 2015 року, йому було повідомлено про те, що за відсутності рішення суду про визначення місця проживання дитини у міліції немає законних підстав стверджувати, що дитину було викрадено та вивезено саме матір'ю. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення, зокрема, відповідач [PERSON] суду пояснила, що лише 2 рази вона винаймала житло; аліменти позивач не сплачує; дитину вони виховують в установлені дні, син говорить, що хоче жити з нею. Коли вона була в Одесі, то дійсно писала смс повідомлення, що хоче жити в Одесі, але адреси позивачу не давала тому, що він хотів забрати дитину. Коли була в Одесі, то на дзвінки працівників міліції відповідала. Хто телефонував позивачу і погрожував, вона не знає. Дитина вже 2 роки відвідує ДНЗ «Навчалочка»; позивач готував дитині костюми на свято 8-го Березня, на осінній бал, на Новий Рік. Їй відомо, що дитина має свою кімнату, тваринок: морську свинку, черепаху та собаку. За спеціальністю вона сама педагог та вважає, що має переваги у вихованні дитини. Син скаржиться, що батько не дозволяє йому їздити до бабусі в республіку Білорусь. Представники третьої особи служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є висновок, який носить рекомендаційний характер, при складанні даного висновку позиція відповідача не заслуховувалася, оскільки вона на виклики не приходила. Також комісією був здійснений вихід по місцю проживання позивача та складено відповідний акт обстеження його матеріально - побутових умов. З огляду на дані обставини, відношення батька до сина, забезпеченість дитини всім необхідним, було прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини саме з батьком. Комісією не здійснювався вихід на місце для обстеження матеріально - побутових умов відповідача, оскільки вона не проживає на території Вінницького району, а в м. Вінниці, що не є компетенцією служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є вчителем приватної школи та займалася з дитиною сторін. Знає його батька і бачила матір. В листопаді 2014 року дитину привели до неї, і з того часу вона займається з хлопчиком. Дитину привів батько, дідуся чи бабусю, вона не бачила. Один раз бачила матір. Хлопчик вчасно приходить до школи, не запізнюється, батько дуже серйозно, всесторонньо та глибоко відноситься до навчання, завжди цікавиться здібностями дитини, його відносинами з іншими дітьми, дбайливо ставиться до дитини, охайно вдягає та перевдягає. Хлопчик гарний, вихований, розвинений, добре засвоював знання, багато знає, всебічно розвинений, розуміється на новітніх технологіях (телефон, планшет). Батько дає дитині гідне виховання і утримання, вони відвідують розважальні центри, хлопчик цим ділиться, розповідає куди, з ким і коли ходив в гості, до друзів, до дідуся, до бабусі. Матір дитини один раз привела сина в школу. Коли хлопчик повертався від мами, він плакав. Був знервований, вона чула, що матір займається з дитиною англійською мовою, бачила, як один раз дитина не хотіла йти до матері, плакала. Вона не може повідомити суду як мама ставиться до дитини, оскільки про це вона у дітей не запитує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється тіткою позивача, після одруження племінника вони добре жили, народилася дитина, він завжди ділився з ними своїми справами, турботами. Племінник дуже хвилювався за свою сім'ю, забезпечував завжди, створював добрі умови для проживання сім'ї. З дитиною, в основному, займається позивач, завжди приїздить з ним до них в гості, всі свята, вихідні він проводить з дитиною. Коли дитина приходить від мами, то є знервованим, інколи плаче. Батько вміє пояснити дитині, заспокоїти її. У дитини є своя кімната, іграшки, книги, живий куточок, влітку - басейн. Знає, що відповідач закінчила педагогічний інститут, але за фахом не працювала, нічого педагогічного у неї немає. Ніякої співучасті у неї з дитиною немає, тільки командні вказівки. У них визначені дні спілкування. В основному дитина з батьком. Знає, що дитина говорила, що не хоче бути з мамою, батько заспокоював сина. Коли матір привела дитину в садочок, син був хворий і вихователька телефонувала до батька, щоб той забрав дитину. Таке відношення матері до дитини вона вважає неприйнятним. Батько з дитиною ходить в лікарню, піклується про її здоров'я. Де, на даний час, проживає матір дитини, вона не знає, який її стан здоров'я, матеріальний стан, їй також невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є другом позивача, знає також і відповідача. Позивач дуже відповідальний, піклується про сина, часто виїжджає з дитиною на природу, для нього син на першому місці, вони ходять в походи, хлопчик малює, ходить на додаткові заняття; і він про це знає, оскільки сам особисто був присутній при цьому. Він не чув, щоб батько налаштовував дитину проти матері. Дитині дуже добре з батьком, він про маму майже не згадує. [PERSON] не має шкідливих звичок. З матір'ю дитини він не спілкується, не бачив поганого ставлення до дитини з її сторони. Як дитина ставиться до матері, він не знає. Впізнає себе на фото з дитиною, коли вони були на відпочинку, ці фото зроблені до серпня 2015 року. Йому також відомо про домовленість батьків про години спілкування з дитиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що раніше працювала з відповідачем, знає її близько року. Вона бачила, як батько забирав дитину з магазину, де працювала мати, і дитина плакала. Відповідач має свої заробітки. Вона була у неї вдома, бачила, що мати займалася сином, знає, що відповідач вчитель англійської мови, вчить дитину іноземній мові. Не бачила, щоб мати налаштовувала сина проти батька. Їй відомо, що батько забирає дитину на вихідні до себе. Також, їй відомо про те, що відповідач хотіла повезти сина до своєї матері, за кордон, в республіку Білорусь, але батько не дозволив цього зробити. Батька дитини вона лише бачила, але ніколи з ним не спілкувалася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що раніше приятелювала зі сторонами, вони добрі люди, однак розійшлися і не можуть порозумітися щодо дитини. Новий рік вони святкували разом в неї вдома тому, що її чоловік - хрещений батько дитини. Вважає, що дитині комфортно з мамою. Вона була у відповідача вдома, вона добра, хазяйка, приділяє увагу дитині, син має усі сучасні іграшки. Вони разом з відповідачем, її сином часто ходять в розважальні центри, гуляють. У неї була розмова з позивачем щодо поїздки дитини до бабусі, він заперечував проти цього. Знає, що літом відповідач поїхала в Одесу на відпочинок, її розшукували, до неї телефонували з опікунської ради. Також, їй відомо, що відповідач телефонувала до позивача, щоб її забрати з Одеси, і він її забрав у Вінницю. Також знає, що відповідач, коли їхала в м. Одесу, то із квартири по [ADDRESS] забрала всі речі та вивезла меблі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою сторін, хрестила їх дитину та знає, що вони мають спір щодо дитини. Була в них в гостях, коли вони винаймали квартиру і коли [PERSON] купив будинок в с. Лука - Мелешківська. Умови для дитини добрі, що у матері, що у батька. До кого з батьків у дитини більше прихильність, вона не знає. Яка освіта у відповідача, вона також не знає. Так як відповідач багато працює, то дитина буває у батька. Поганих звичок у сторін немає. [PERSON] не дає дозволу на виїзд дитини до бабусі, в Білорусь. Дитина хотіла їхати за кордон і була незадоволена тим, що батько його не пустив. Сусіди їй передавали, шо дитину розшукують. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що знайома з відповідачем, знає її років зо три, а [PERSON] два роки. З [PERSON] познайомилися в соціальних мережах, вона до неї ходить на манікюр. [PERSON] добра мама, купує іграшки, ходить в розважальні центри, дитина має свій стіл, свої речі, охайна. Дитину вона не запитувала про відносини з батьком. Вона була в гостях в с. Лука - Мелешківська, коли вони ще жили разом, там був ще ремонт; умови для дитини гарні, батьки добре відносяться обоє до дитини. Конфліктів між батьками вона сама не бачила, зі слів відповідача знає, що між ними були сварки, і [PERSON] навіть вдарив [PERSON] при дитині, хлопчик важко це пережив. Це все вона знає зі слів відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає тільки відповідача, знає півтора року. Була у неї вдома, бачила дитину, [PERSON] гарна хазяйка. Дитина слухається матір, розуміє її з півслова. Ніякого тиску на дитину [PERSON] не чинить. Останнім часом вона бачить, що дитина подавлена, хоче жити з матір'ю. Їй відомо, що батьки домовились про спілкування з дитиною, по днях. Не знає, які відносини у дитини з батьком, не запитувала, але бачила, що хлопчик подавлений. З'ясувавши позицію сторін в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів, беручи до уваги покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні надані сторонами фотокартки з сімейних альбомів, суд вважає, що позов [PERSON] обгрунтований та підлягає до задоволення. Такого висновку суд дійшов з наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.09.2014 року (а.с.8 - 9). В шлюбі у сторін [INFO] народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 15.09.2015 року (а.с.10). Відповідач [PERSON] являється громадянкою республіки Білорусь та має посвідку на постійне проживання в Україні (а.с. 6 - 7). Згідно довідки Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 1122 від 15.09.2015 року, власником будинку [ADDRESS] являється позивач [PERSON], в даному будинку зареєстровані: син - [PERSON], колишня дружина [PERSON], яка з квітня 2014 року за зазначеною адресою не проживає (а.с. 11). Батько дитини, позивач [PERSON] приймає активну участь у вихованні, житті та здоров'ї дитини, піклується про її духовний та фізичний розвиток; за період перебування сина у ДНЗ приймав участь у вихованні дитини, приводить до садка та забирав, цікавився його поведінкою, навчанням та вихованням, приймав активну участь у житті групи та дошкільної установи загалом, допомагав у вирішенні проблем, які виникали, відвідував групові батьківські збори, проводив оплату за харчування й перебування дитини в дошкільному закладі, надавав матеріальну допомогу, що підтверджується відповідними доказами, зокрема, довідкою ДНЗ № 13 від 14.09.2015 року № 33 (а.с.13), КЗ «ВРМЦПМСД» від 15.09.2015 року (а.с.14). Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, [PERSON] соматично здоровий (а.с.76). Позивач [PERSON] має добрий стан здоров'я, на будь - які венеричні чи інші хронічні захворювання не хворіє, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с. 17, 56). Як вбачається з довідки ВОКДЮСШ «Прем'єр - Нива», [PERSON] працює на посаді інструктора з 01.07.2014 року і був оформлений на 0,5 ставки (а.с.12). Згідно довідки ТОВ «Спредом» № 21/09/2015 від 21.09.2015 року, [PERSON] працює на посаді монтажника гіпсокартонових конструкцій у даному товаристві, згідно наказу № 37-к від 21.09.2015 року (а.с.55); за характером товариський, доброзичливий, сімейно налаштований, виховує сина, якого любить, створює всі умови для його виховання та розвитку, що підтверджується характеристикою Вінницької громадської організації «Союз ветеранів військово - морської розвідки» № 07/15 від 16.09.2015 року (а.с. 54) та довідкою - характеристикою Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 1123 від 15.09.2015 року (а.с.18). З акту обстеження житлових умов від 15.09.2015 року вбачається, що дитина [PERSON] періодично, 3 - 4 дні на тиждень, по домовленості батьків проживає з батьком, який створив в будинку умови для перебування і розвитку дитини; відповідач [PERSON] в будинку зареєстрована, але не проживає з квітня 2014 року (а.с.16). 13.09.2015 року позивач [PERSON] звертався з заявою до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з приводу вжиття заходів до його колишньої дружини [PERSON], яка забрала їхню спільну дитину та перешкоджає з ним спілкуватися (а.с.53). Згідно талону - повідомлення № 416 від 23.09.2015 року, від [PERSON] було прийнято заяву з приводу погрози по мобільному телефону фізичною розправою (а.с.36). Відповідач [PERSON] працює на посаді продавця - консультанта ФОП [PERSON], отримує заробітну плату в розмірі 1378 грн. 00 коп. в місяць, має 2 вихідних дні в тиждень та щорічну оплачувану відпустку 24 календарні дні, що підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 02.11.2015 року (а.с. 77); за час роботи зарекомендувала себе позитивно, дисциплінована, ініціативна, працелюбива, за характером врівноважена (а.с. 79); має добрий стан здоров'я, на будь - які венеричні чи інші хронічні захворювання не хворіє, що підтверджується висновком про стан здоров'я (а.с.80 - 81); за період перебування сина у ДНЗ приймає участь у вихованні дитини, приводить до садка та забирає, цікавиться його поведінкою, навчанням та вихованням, приймає активну участь у житті групи та дошкільної установи, відвідує батьківські збори, забезпечує дитину усім необхідним для повноцінного навчання та виховання дитини у ДНЗ (а.с.78). Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації № 01-25/2370 від 04.11.2015 року , дитина [PERSON] має бути зареєстрованим і проживати за адресою свого батька, [PERSON], який створив належні умови для виховання, навчання та всебічного розвитку дитини і не перешкоджає спілкуванні дитини з матір'ю (а.с.59). Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень ст. 7 СК України про те, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Декларація прав дитини від 20.11.1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 ст. 9 проголосила право, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанням, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що не заперечується сторонами, те, що обоє батьків належним чином та з великою відповідальність ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, також встановлено, що малолітня дитина [PERSON] має прихильність як до матері, так і до батька, які мають належні матеріально - побутові умови проживання, обоє в силу свого матеріального забезпечення купують дитині одяг, іграшки, продукти харчування, відвідують дошкільні навчальні заклади та розважальні центри, піклуються про здоров'я, добробут та навчання сина. Тому кращі матеріально - побутові умови життя позивача не можуть бути самостійною підставою для передання йому дитини. Суд бере до уваги та враховує те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини, однак, суд не обмежений вичерпним переліком обставин, які мають бути доведені. Сторонами по справі, як батьками малолітньої дитини [PERSON], які проживають окремо від неї, вирішено питання щодо участі у вихованні дитини, зокрема, три дні на тиждень дитина перебуває у матері, чотири дні - у батька. За таких обставин, батьки повинні були б намагатися мирно вирішити складне питання щодо подальшого місця проживання дитини. За наявності спору між батьками дане питання вирішується судом. Згідно ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна . Фізична особа може мати кілька місць проживання. При вирішенні даного спору суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, те, що позивач створив належні умови для виховання, навчання та всебічного розвитку дитини і не перешкоджає спілкуванні дитини з матір'ю; відповідач [PERSON] являється громадянкою іноземної держави - республіки Білорусь, будучи зареєстрованою за місцем проживання позивача, на даний час не має постійного місця проживання, винаймає житло; ту обставину, що відповідач в серпні 2015 року своєю поведінкою створила ситуацію, яка свідчила про ймовірну загрозу вивезення дитини за кордон без згоди батька, зогляду на що, подальше проживання малолітнього [PERSON] має бути визначене за адресою проживання його батька [PERSON], що відповідає інтересам дитини. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, позивачем [PERSON] було понесено судові витрати, зокрема, у зв'язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги повне задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 487 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved