Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету [PERSON] міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, зазначивши, що позивач є власником 3/4 частки квартири № 99, яка розташована в буд. 4 по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці, 1/4 частка якої належала померлій 02.02.1996 року маминій тітці позивача [PERSON], та була не успадкована, оскільки за приписами розділу VII Спадкове право ЦК УРСР, що діяв на момент смерті [PERSON], позивач та його рідні в число спадкоємців не входили. На спадщину маминої тітки ніхто не претендував. Позивач проживає в даній квартирі з 12.08.1980 року і по даний час, тобто задовго до смерті тітки його матері. Позивач завжди відкрито користувався зазначеною квартирою, оскільки в ній жили однією родиною разом із мамою, батьком та маминою тіткою. Позивач є особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а тому має право набути право власності на це майно, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири № 99, яка знаходиться в буд. № 4 по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниця, яка належала за життя сестрі його бабусі (маминій тітці) [PERSON]. Позивач [PERSON], а також представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві, та просили позов задовольнити, додатково зазначивши, що позивач користується квартирою з 1980 року, власника відповідної частки квартири він знав, оскільки жили разом. Спадщину не міг оформити, оскільки згідно законодавства, яке діяло на час смерті тітки матері позивача, останні не входив в список спадкоємців. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши, що характер даних спірних правовідносин не підпадає під набувальну давність. Позивач є законним володільцем такого майна, а тому не може звертатись до суду з даним позовом в порядку набувальної давності. Позивач користувався майном на законних підставах. Також зазначила, що особа вибрала невірний спосіб захисту свого права. Позивач не довів набувальної давності, та не довів чи може він в інший спосіб оформити свої права. Просила в позові відмовити повністю. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Зміст Свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1993 року, виданого Виконкомом [PERSON] міської Ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної частковій власності [PERSON] в 1/4 частці, та членам його сімї [PERSON] в 1/4, [PERSON] в 1/4, [PERSON] в 1/4. Свідоцтво видане згідно рішення від 30.09.1993 року № 691. Право власності зареєстроване в [PERSON] обласному обєднаному бюро техінвентаризації та занесене в реєстрову книгу № 182 за реєстровим № 1103/11085 (а.с. 7). Технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON], [INFO][ADDRESS], в буд. По вул. Хмельницьке шосе, 4 в м. Вінниці, що становить частку будинковолодіння, зареєстрована 11/1000 ВООБТІ на праві приватної власності і записана в реєстрову книгу за № 1103/11085, зазначає про наступні технічні характеристики даного житла станом на 21.07.1993 року: розташована на 2 поверсі 5 поверхового будинку, складається із 4 кімнат, загальна площа 61,1 кв.м., житлова площа 46,0 кв.м. (а.с. 8-10). Зміст Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3823, вказує, що спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON], спадщина на яку видане свідоцтво, складається з 1/4 частки в праві власності на квартиру № 99, яка знаходиться по Хмельницькому шосе № 4, в м. Вінниці (а.с. 15). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2869, вказано, спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON], спадщина на яку видане свідоцтво, складається з 1/4 частки в праві власності на квартиру № 99, яка знаходиться по Хмельницькому шосе № 4, в м. Вінниці (а.с. 16). Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.10.1989 року, по справі № 2-1831/1989 р., за позовом [PERSON] про встановлення родинних відносин, заява задоволена, визнано родинні відносини між [PERSON], рідні сестри, мамою заявниці [PERSON], що їй потрібно для вирішення питання обєднання особових рахунків (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-АМ № 338179, виданого 02.11.1996 року [PERSON] міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] померла 01.02.1996 року (а.с. 18). Відповідно до довідки від 06.07.2016р. № 713, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання», зазначено, що гр. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] в м. Вінниці. [PERSON] [INFO] дійсно була зареєстрована за вищевказаною адресою на день смерті. Померла 1996 року. (а.с. 19). Копія поквартирної картки Форма Б (Форма № 17), надана Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання»,зазначає, що за адресою: м. Вінниця, район Ленінський, [ADDRESS], зазначаються наступні відомості щодо таких осіб: винаймач [PERSON], прописаний з 26.11.1973 по 17.01.2006 року, дружина [PERSON], прописана з 26.11.1973 по 30.01.2002 року, син [PERSON], прописаний з 26.11.1973 року по 22.04.1980 року, дочка [PERSON], прописана з 26.11.1973 року по 10.03.1989 року, син [PERSON], прописаний з 26.11.1973 року, тьотя дружини [PERSON], [INFO], прописана з 22.03.1989 року, померла 14.07.1996 року (а.с. 49). Таким чином суд встановив, що в квартирі № 99, яка розташована по вул. Хмельницьке шосе 4, м. Вінниця, починаючи з 26.11.1973 року на постійній основі проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], при цьому 30.09.1993 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набувають у спільну сумісну часткову власність по 1/4 частці кожний право власності на дану квартиру, в якій до дня своєї смерті, а саме: до 01.02.1996 року, була зареєстрована та проживала разом з іншими співвласниками, зокрема із позивачем, тітка позивача по маминій лінії [PERSON]. Відповідь Державного нотаріального архіву Вінницької області № 2576/01-18 від 29.12.2014 року, на запит Вінницького міського суду Вінницької області, зазначає, що спадкова справа на майно померлої 14 лютого 1996 року гр.. [PERSON] по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено. Інформацію перевірено за 1996-2003 роки, так як архів Першої вінницької державної нотаріальної контори в архіві на зберіганні по 2003 рік, включно (а.с. 55). Зміст відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області № 122/01-18 від 06.02.2017 року, на запит Вінницького міського суду Вінницької області, зазначає, що спадкової справи до майна померлої 14 лютого 1996 року гр. [PERSON] по фонду Другої вінницької державної нотаріальної контори за період з 1996 року по 2000 рік, включно та Третьої вінницької державної нотаріальної контори за період 1996 року по 2005 рік, включно не виявлено. Норма ст. 328 Цивільного Кодексу України прописує: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Суд при ухваленні рішення бере до уваги розяснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висвітлену в п. 11 Постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначається, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому, коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. За даних обставин, врахувавши, що позивач після смерті [PERSON], тобто після 01.02.1996 року, і по даний час безперервно, відкрито користується належним їй майном, яким заволодів добросовісно і без наявності на те згоди власника, якого станом на 01.02.1996 року уже не існувало, а саме: 1/4 часткою квартири за № 99 в будинку № 4 по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниця, при цьому, починаючи з 07.01.2006 року, тобто після смерті батька [PERSON], та по даний час безперервно володіє та відкрито користується зазначеним майном одноособово, врахувавши відсутність інших власників такого майна, які могли би підтвердити своє право власності належним чином, зокрема і держави в особі відповідного органу місцевого самоврядування, з огляду на відсутність жодних спадкоємців до майна померлої [PERSON], які згідно визначеного законодавством порядку заявили про свої права на відповідну спадщину, суд вважає, що за таких умов позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved