Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів в свою користь на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивував тим, що є дідом [PERSON], [INFO] Після смерті його доньки [PERSON] [INFO], батько дитини - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, так як матеріально сім'ю не забезпечує, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не створює умов для отримання ними освіти, застосовує фізичне насильство, тобто створились умови, що шкодять інтересам дітей. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, вказаних у позові. Не заперечили щодо заочного розгляду справи. Позивач додатково суду пояснив, що після смерті його доньки [PERSON] [INFO] року, з квітня 2015 до 02.05.2015 року у зв'язку з схильністю [PERSON] до насильства у сім'ї змушений був проживати разом з онуками [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS], У зв'язку з конфліктами за рекомендаціями Служби у справах дітей та працівників міліції змушений був забрати дітей на проживання у власну квартиру [ADDRESS], де і проживає з дітьми на даний час. Зазначив, забезпеченням сім'ї займалась його покійна донька [PERSON], відповідач не працював, зловживав алкоголем, вчиняв в сім'ї конфлікти, застосовував фізичну силу до своєї дружини та дітей. У зв'язку з скрутним матеріальним становищем у сім'ї, особливо з часу захворювання матері дітей [PERSON], позивач допомагав матеріально утримувати дітей та займався їх вихованням. Відповідач з 05.05.2015 переїхав проживати до своїх батьків у Тернопільську область, на даний час життям та проживанням дітей не цікавиться. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулися за закінченням терміну зберігання та повідомленням про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, будь-яких заяв від нього не надходило. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надавши йому можливість для подання заяви про перегляд заочного рішення. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вимоги позову підтримав, вважав за доцільне позбавити батьківських прав Андрука Се.В. щодо неповнолітньої [PERSON], надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Заслухавши пояснення сторони позивача, доводи представника органу опіки та піклування, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO], батьки - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження [NUMBER] від 30.09.2014 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.04.2015, [PERSON] померла [INFO] ( а.с.10). З довідки №902 від 20.04.2015 КП «Дирекція замовника» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживала власник [PERSON], [INFO], що померла [INFO], проживають [PERSON], [INFO] (чоловік), [PERSON], [INFO], донька, та [PERSON], [INFO], донька. За даною адресою зареєстровано троє осіб (а.с.11). З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 17.04.2015 вбачається, що дитина проживає у трьохкімнатній квартирі [ADDRESS], матеріальна забезпеченість сім'ї на середньому рівні. Дівчинка проживає з батьком, який випиває і створює конфлікти. Дідусь [PERSON] допомагає у вихованні дитини у зв'язку з тим, що мати померла (а.с.15). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS], однак з 02.05.2015 року проживає разом із позивачем - дідусем [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. До матеріалів справи дані про судово-медичне консультативне обстеження [PERSON] З акту судово-медичного консультативного обстеження №21 від 12.12.2011 вбачається, що у [PERSON] наявний синець в ділянці правої верхньої кінцівки, який утворився від тупого твердого предмета, міг утворитися як при нанесенні удару тупим твердив предметом у вказану ділянку, так і при ударі цією ділянкою до тупого твердого предмета, і відновиться до легких тілесних ушкоджень. Зі слів [PERSON], травму спричинив їй 10.12.2011 її чоловік [PERSON] (а.с.16-18). Також позивачем додано копії довідки №2649 від 02.05.2015 МКЛ №1 про травму [PERSON] (а.с.13) та довідки №2660 від 02.05.2015 МКЛ №1 про травму [PERSON] (а.с.14), ), які судом не досліджуються як такі, що не містять жодних даних про виконання [PERSON] батьківських обов'язків щодо дитини [PERSON] Як вбачається з ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO] За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], [INFO], є обґрунтованою як така що відповідає інтересам дитини, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ст.58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Як вбачається з ч.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] позбавлена батьківського піклування, однак орган опіки та піклування на час розгляду справи не вніс подання про призначення опікуна дитині. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Зважаючи на те, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] померла [INFO], а батько неналежно виконує батьківські обов'язки, внаслідок чого дитина позбавлена батьківського піклування, [PERSON] бажає надалі проживати з малолітньою [PERSON], суд вважає за можливе передати [PERSON], [INFO], тимчасово під піклування її діда [PERSON] до призначення малолітній опікуна органом опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. З урахуванням наведених положень та виходячи із того, що докази наявності у відповідача постійного доходу в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачем не надано доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я, а також потреби самої [PERSON], які з урахуванням необхідності забезпечувати їй умов для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку, не можуть бути обмежені небажанням батька виконувати обов'язки щодо дитини. З огляду на викладене, враховуючи фактичне проживання [PERSON] у сім'ї [PERSON], суд дійшов висновку, що вимогу про стягнення аліментів слід задовольнити, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165, 171, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.58-60, 63 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved