Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки у сумі 23350,00 грн. інфляційні витрати у сумі 921,64 грн., 3 % річних у сумі 521,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн., моральну шкоду у сумі 10000,00 грн. та витрати по сплату судового збору у сумі 551,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в серпні 2014р. між ним та відповідачем укладений договір на ремонт автомобіля, згідно якого відповідач повинен був здійснити ремонтні роботи у строк до 15.09.2014р., за що отримав грошову суму у розмірі 5000 грн. Однак, відповідач ремонт не виконав і 27.11.2014р. повернув автомобіль у розібраному вигляді та надав розписку про зобовязання повернути 2800 грн. Також відповідач взяв на себе зобовязання сплатити 50 грн. за кожний день прострочення повернення боргу. 26.08.2015р. рішенням Чугуївського міського суду з відповідача стягнуто борг у розмірі 31993,60 грн., відповідно до якого виконавчий лист предявлений до виконання до відділу ДВС, але рішення суду до цього часу не виконано, відповідач ухиляється від виконання судового рішення, борг не сплачений, а тому позивач просить стягнути з нього інфляційні втрати, 3 % річних, витрати на правову допомогу, моральну шкоду та судові витрати. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, також через оголошення у пресі, про що свідчить № 146 газети «Слобідський край» від 6 грудня 2016 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, хоча мав таку можливість, оскільки позовну заяву з доданими до неї документами отримав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.11.2014р. [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] кошти у розмірі 2800 грн., які отримав за ремонт автомобілю, але не виконавши роботу повернув автомобіль у розібраному стані, до 09.11.2014р., про що свідчить письмова розписка (а.с. 4). 27.11.2014р. [PERSON] зобовязався повернути борг у розмірі 2800 грн. до 30.11.2014р. і у випадку затримки сплатити за кожний день прострочення 50 грн., про що свідчить письмова розписка (а.с. 4). Однак на неодноразові вимоги повернути борг відповідач до теперішнього часу кошти не повернув. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26.08.2015р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів та відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих невиконанням робіт по ремонту автомобіля задоволені, яке набрало законної сили. Позивач [PERSON] отримав виконавчий лист на підставі цього рішення суду та предявив його до виконання. Однак, рішення суду до цього часу не виконано, кошти позивачу не повернуті. Державним виконавцем вжиті заходи щодо примусового виконання рішення суду, але згідно наданої інформації відповідач на обліку як підприємець в органах ДПС не перебуває, відомості про наявність рахунків, відкритих в установах банків, відсутні; дохід та пенсію не отримує; інформації про місце роботи не знайдено; автотранспортні засоби за ним не зареєстровані. На виклики державного виконавця відповідач не зявляється. Виходом за місцем мешкання відповідача перевірити майновий стан відповідача не виявилось можливим у звязку з відсутністю мешканців квартири. За поданням державного виконавця 14.11.2016р. судом тимчасово обмежено відповідача у праві виїзду за межі України. Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач маючи право власності на 1/3 частину квартири, в якій зареєстрований на день виникнення зобовязання, 23.03.2016р. знятий з реєстраційного обліку і виїхав за адресою: м. Чугуїв, вул. Лісна, буд. 80, але станом на 04.11.2016р. ніде не зареєстрований, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення, і судові повістки, направлені за новим місцем мешкання повернуті до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прийняв на себе зобовязання сплатити 50 грн. за кожний день прострочки повернення боргу, даний факт встановлений рішенням суду від 26.08.2015 року і сума просрочки з дня повернення автомобіля 30.11.2014р. станом на 11.03.2016р. становить: 467 днів, однак рішенням суду від 26.08.2015р. (справа № 636/2136/15-ц провадження № 2/636/1222/15) стягнуто прострочку за 127 днів, тому станом на 11.03.2016р. прострочка становить 340 днів х 50 грн. = 17000 грн. Крім цього, оскільки грошові кошти не повернуті, відповідач прострочив повернення грошових коштів за період з 26.08.2015р. по 11.03.2016р. і індекс інфляції становить 921,64 грн., 3 % річних - 521,00 грн. Стосовно відшкодування моральної шкоди позивачу, суд, оцінивши наявні докази вважає, що вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав . Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина 4 ст. 55 Конституції України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.п. 8, 9 ч. 2 цієї ж статті, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26.08.2015р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів та відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих невиконанням робіт по ремонту автомобіля, задоволені, яке набрало законної сили, і з відповідача стягнуто 31993,60 грн. збитків, в тому числі і моральну шкоду, тому позивач має право на відшкодування прострочки за кожний день за несвоєчасне повернення грошових коштів станом на 11.03.2016р., індексу інфляції в розмірі 921,64 грн. та 3 % річних у розмірі 521,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, витрати за надання правової допомоги у сумі 4000 грн. на користь позивача не підлягають стягненню, оскільки суду не надані квитанції чи інші платіжні документи щодо сплати цих витрат, однак підлягає стягненню сплачений платіжними дорученнями № 557 від 07.10.2015р. та № 654 від 25.02.2016р. судовий збір у розмірі 551,20 грн. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушені та підлягають захисту, і з урахуванням встановлених обставин справи позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial