Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Грусевича С.Г. (далі - державний реєстратор) про визнання незаконним рішення та його скасування. Зазначав, що він є єдиним власником нерухомого майна - нежитлової будівлі № 70 (літ. А) загальною площею 121,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 10754080385. Йому стало відомо про порушення його права власності на вказане нерухоме майно, яке полягає у формуванні нових документів на зазначений об`єкт нерухомого майна, а саме: нового витягу і технічного паспорту. Зазначені документи містять інформацію, яка не відповідає дійсності, зокрема: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, його площа, порядковий номер приміщення, дані про власника майна і підставу виникнення права власності. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41578502 від 13.06.18 10:05:10, державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Грусевича С.Г. з подальшим його скасуванням. У подальшому позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, у якій позивач просив скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності № 26594027, здійснений державним реєстратором філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Грусевичем С.Г. 07.06.18 о 17:23:12. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.07.18 [PERSON] є власником нежитлової будівлі № 70 (літ. А), загальною площею 121,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 10754080385 (а.с. 5). Право власності на зазначене нерухоме майно у позивача виникло на підставі договору купівлі-продажу гаражного боксу від 26.12.12, укладеного між ним та [PERSON] (а.с. 5-7). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Обґрунтовуючи позов до державного реєстратора, позивач вказував на те, що йому стало відомо про порушення його права власності на вказане нерухоме майно, яке полягає у формуванні нових документів на зазначений об`єкт нерухомого майна, а саме: нового витягу і технічного паспорту. Зазначені документи містять інформацію, яка не відповідає дійсності, зокрема: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, його площа, порядковий номер приміщення, дані про власника майна і підставу виникнення права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення зазначених норм ЦПК України позивачем не надано доказів того, що реєстрацією права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 46,9 кв. м. за адрсеою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1575234280000, номер запису про право власності 26594027 від 07.06.18, вчиненою державним реєстратором Грусевичем С.Г. (а.с. 8) порушено право власності позивача на належну йому на праві власності нежитлову будівлю № 70 (літ. А), загальною площею 121,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 10754080385 (а.с. 5). Крім того, подаючи позов до державного реєстратора, позивачем не враховано те, що належним відповідачем у таких справах є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий висновок суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, Отже, позивачем подано позов до неналежного відповідача. Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed