Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Введенської селищної ради Чугуївського району, Харківської області, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є спадкоємцем майна, що належало [PERSON] До складу спадкового майна входить земельна частка (пай), розміром 6,8556 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності ВСАТ «Тернівське» Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, сертифікат РН № 897711, виданий на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації Харківської області від 24.06.2003 року № 279. 04 березня 2002 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «все своє майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося, і взагалі, все те, що мені буде належати на день смерті, і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON]». [PERSON], фактично прийняв спадщину, так як вступив в управління і володіння спадковим майном після смерті [PERSON] оскільки інших осіб, які б могли мати право на спадщину у неї не було, однак у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), нотаріальна контора не може видати йому свідоцтво про право на спадщину і він вимушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені, від них надійшли заяви про слухання справи без їх присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 18,19). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 березня 2002 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося, заповіла [PERSON], позивачу по справі (а.с. 3). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть № 74 від [INFO], складеного виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю), розміром 6,8556 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності ВСАТ «Тернівське» Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, сертифікат РН № 897711, виданий на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації Харківської області від 24.06.2003 року № 279, що підтверджується відомостями наданими Управлінням держземагентства у Чугуївському районі Харківської області від 10.06.2014 року № 29-03-910/0-14 (а.с. 6). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметі звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Позивач, [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як вступив в управління і володіння спадковим майном після смерті [PERSON] Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 ст. 16 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved