Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що він є власником спірного житлового приміщення. [PERSON] є колишнім чоловіком його дочки [PERSON] Шлюб між ними було розірвано за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.08.2015 року по справі №621/1424/15-ц. Відповідач понад 3 роки у належному йому будинку не проживає, речі його в будинку відсутні, будь-які стосунки вони не підтримують. Через реєстрацію відповідача у вказаному житлі він (позивач) має складнощі в оплаті комунальних послуг, частина яких нараховується і за відповідача, ускладнено оформлення житлової субсидії, яка є для нього вкрай необхідною. Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.09.2018 первісна позовна заява була залишена без руху через не відповідність ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Ухвалою судді Зміївського районного суду від 19.10.2018, після подання позивачем уточненого позову, провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 28.11.2018. 28.11.2018, 08.01.2019, 04.02.2019 позивач [PERSON] подав заяви, в яких просив розглянути справу за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. 28.11.2018 в зв'язку з першою неявкою відповідача підготовче засідання було відкладено. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.02.2019. 01.02.2019 в зв'язку з першою неявкою відповідача судове засідання було відкладено. Відповідач [PERSON], який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом (а. с. 36, 43, 45, 52), та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 34, 40, 47, 50), не повідомив про причини повторної нез'явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторного нез'явлення відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному ЦПК України, не надав будь-яких заяв, у тому числі відзиву, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право користування житловим приміщенням у виді будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON] на підставі договору дарування від 02 лютого 1994, посвідченого Готвальдівською Державною нотаріальною конторою Харківської області Міністерства юстиції Української РСР 02.02.1994, зареєстровано в реєстрі за № 1-184 (а. с. 10-11). Даними копій свідоцтва про народження Серія [NUMBER], рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.08.2015 по справі № 621/1424/15-ц, копії яких додані до позовної заяви, підтверджується, що позивач [PERSON] має дочку [PERSON], [INFO], яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а. с. 16-18). З довідки Зміївської міської ради Харківської області №5464 від 28.08.2018 та будинкової книги для прописки громадян, вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а. с. 13-15). Даними акта, складеного 16.08.2018 депутатом Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області Носик Н. І., у присутності свідків [PERSON], [PERSON], підтверджується, що за адресою [ADDRESS], зареєстрований але не проживає [PERSON], [INFO], понад три роки (а. с. 12). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрований в належному йому житловому приміщенні, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач у позовній заяві відмовився від відшкодування за рахунок відповідача судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору, сума понесених витрат з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України не стягується.

Outcome: approved