Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація - про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб між сторонами на даний час розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO] року народження. В період шлюбу позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 2010 року була придбана квартира [ADDRESS], яка після перепланування відповідно до технічного паспорту від 04 червня 2014 року складається з 2-х кімнат житловою площею 25.6 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната 13,9 кв.м., 2-га кімната 11,7 кв.м,, кухні площею 7,6 кв.м., вбиральні сполученої площею 3,0 кв.м., коридору площею 7,5 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,9 кв.м. Позивач зазначає, що між ним та відповідачем склався конкретний порядок користування спірною квартирою, а саме: позивач користується 2-ю кімнатою площею 11,7 кв.м., відповідач користується 1-ю кімнатою площею 13,9 кв.м., а такі приміщення як кухня, вбиральня, коридор залишаються у спільному користуванні. В зв'язку з правом розпоряджання своєю власністю на свій розсуд позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про встановлення порядку користування квартирою. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд: - виділити [PERSON] в користування 2-гу кімнату площею 11,7 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м. у квартирі [ADDRESS]; - виділити [PERSON] в користування 1-шу кімнату площею 13,9 кв.м. у квартирі [ADDRESS]; - місця загального користування: кухню площею 7,6 кв.м., вбиральню сполученою площею 3,0 кв.м., коридор площею 7,5 кв.м. залишити в спільному користуванні. Позивач в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив суд про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував частково, зазначивши що відповідач бажає виділити собі в користування 2-гу кімнату площею 11,7 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м. у квартирі [ADDRESS], а позивачу виділити 1-шу кімнату площею 13,9 кв.м. у квартирі [ADDRESS], місця загального користування: кухню площею 7,6 кв.м., вбиральню сполученою площею 3,0 кв.м., коридор площею 7,5 кв.м. залишити в спільному користуванні. Третя особа: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05. 06. 2008 року. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13. 08. 2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження. Вбачається, що в період шлюбу позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 2010 року була придбана квартира [ADDRESS], яка після перепланування відповідно до технічного паспорту від 04 червня 2014 року складається з 2-х кімнат житловою площею 25.6 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната 13,9 кв.м., 2-га кімната 11,7 кв.м,, кухні площею 7,6 кв.м., вбиральні сполученої площею 3,0 кв.м., коридору площею 7,5 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,9 кв.м. Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживають: позивач, відповідач та донька сторін [PERSON]. Позивач при зверненні до суду просив встановити порядок користування квартирою, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 3 ст. 319 ЦК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Вбачається, що на даний час між позивачем та відповідачем склався конкретний порядок користування спірною квартирою, а саме: позивач користується кімнатою площею 11,7 кв.м., а відповідач користується кімнатою площею 13,9 кв.м. у квартирі [ADDRESS], а такі приміщення, як кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор залишаються в спільному користуванні. Пунктом 14 постанови пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved