Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа відділ держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті його матері [PERSON], яка померла 20 вересня 2014 року, відкрилася спадщина. Свого часу вона отримала державний акт на право приватної власності на землю серії РІ №684234, площею 4, 6586 га (4,5143 га ріллі та 0,1443 га сіножаті), яка розташована на території Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, який видано на підставі рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради №80 від 14 серпня 2001 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації записів державних актів за №605. Однак коли позивач 01 квітня 2016 року звернувся до Дворічанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) як за спадкоємцем за законом. В судовому засіданні позивач вимоги викладені в позовній заяві повністю підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав викладених вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача Вільшанський сільський голова [PERSON] до суду не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність. Представник третьої особи головний спеціаліст юрисконсульт відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯИ №133380 від 02 березня 1953 року, виданого Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] народився 09 лютого 1953 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії РІ № 684234, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради №80 від 14 серпня 2001 року, [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5143 га ріллі та 0,1443 га сіножаті, розташована на території Вільшанської сільської ради. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №605. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І ВЛ №456204 від 23 вересня 2014 року, виданого Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] померла 20 вересня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис №30. Відповідно до відповіді відділу держземагенства у Дворічанському районі Харківської області № 29-20.17-02 -614/2-15 від 27 жовтня 2015 року, [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії РІ №684234, виданий 24 вересня 2001 року, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: рілля 4,5143 га, сіножаті 0,1443 га розташована на території Вільшанської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №605. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори [PERSON] №341/02-31 від 01 квітня 2016 року, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Згідно відповіді державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] №794/01-16 від 12 серпня 2016 року, після смерті [PERSON], яка померла 20 вересня 2014 року, з заявою про прийняття спадщини звернулися діти померлої [PERSON] та [PERSON], про що заведено спадкову справу за №50/2015 від 17 березня 2015 року. Чоловік померлої [PERSON] відмовився від належної частки спадщини після смерті дружини [PERSON], заява №147 від 17 березня 2015 року та на видачу свідоцтва про право власності не претендує, заява №148/02-14 від 17 березня 2015 року. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Заяв від інших спадкоємців «про прийняття або відмову від спадщини» до Дворічанської держнотконтори Харківської області не надходило. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно ст. 1258 ч. 1 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved