Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 19.09.2007р. по 15.05.2009р. Але на день звільнення відповідач з ним не розрахувався, що підтверджується відповідною довідкою про заборгованість по заробітній платі. Просив вказану заборгованість стягнути з відповідача. В судовому засідання позивач позов підтримав та пояснив, що всі доводи викладені в позові, просив його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що на сьогоднішній день не порушені права позивача, оскільки кінцевого розрахунку підприємство з позивачем не здійснило, тоді як право звернення до суду у позивача виникає з моменту погашення заборгованості по заробітній платі, суду надані письмові заперечення (а.с.14). Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 вересня 2007 року [PERSON], був прийнятий на роботу начальником відділу з надзвичайних ситуацій та мобілізаційних робіт Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» відповідно до наказу про прийняття на роботу №130 від 18 вересня 2007 р. 22 травня 2008 року позивач був призначений заступником генерального директора Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» відповідно до наказу № 230 від 22 травня 2008 року. 15 травня 2009 року позивач звільнився з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» за власним бажанням (ст. 38 Кодексу законів про праці (далі - КЗпП) відповідно до наказу №124 від 15 травня 2009 р. На день звільнення Запорізьке державне підприємство «Кремнійполімер» нарахувало позивачу заробітну плату за період з січня 2009 року по травень 2009 року в сумі 8 592 грн. 05 коп., що підтверджується довідкою Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» № 467 від 10 серпня 2009 року. Проте, виплатити вказану суму боргу по заробітній платі внаслідок відсутності коштів Запорізьке державне підприємство «Кремнійполімер» відмовилося, тобто фактичний розрахунок з позивачем не був здійснений. Суд вважає дії Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» незаконними, оскільки у відповідності зч.1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 23 березня 2012 року Заводський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення № 2-0809- 1646-2012 про стягнення на користь позивача з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» заборгованість по зарплаті 8 592 грн. 05 коп., середній заробіток за затримку розрахунку за період за період з 15 травня 2009 року по 05 березня 2012 року в сумі 63 652 грн. 96 коп. Станом на сьогодні це рішення суду не було виконано. На день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити додатково на користь позивача за час затримки розрахунку складає 47 424 грн. 16 коп. (розмір середньоденної заробітної плати перед звільненням - 90,16 грн., що підтверджується довідкою Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» №78 від 04 березня 2014 р., х (помножити на) кількість робочих днів від 05 березня 2012 року (останній день, врахований у рішенні Заводського районного суду м. Запоріжжя № 2-0809-1646-2012) до дня подання позову - 526 днів). Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.3), довідками про заборгованість відповідача та середній заробіток позивача (а.с.4, 5), рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23.03.14р. (а.с.6-7). Доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та є такими, що суперечать вимогам ст.ст.116, 117 КЗпП України. Враховуючі зазначені обставини та вимоги ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 232 КЗпП України, ч. 4 ст. 43 та ч. 2 ст. 124 Конституції України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є законним, обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved