Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначають, що 30 січня 2016 року він позичив відповідачу по справі - [PERSON] кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Позивач зазначає, що відповідно до розписки відповідач зобов'язується повернути йому кошти до 30 квітня 2016 року. Він неодноразово звертався до [PERSON] в усній формі з проханням повернути кошти, однак останній під різними приводами затягував повернення боргу. На теперішній час минув строк повернення боргу, але незважаючи на звернення до відповідача з приводу повернення позичених грошей, той не повертає позику та уникає з ним зустрічей, в зв'язку з чим вони вимушені звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання на розгляд справи позивач [PERSON] не з?явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.25), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи також не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України, однак поштові повідомлення на адресу суду повернулися з відміткою «адресат за вказаною адресою не проживає» (а.с.16,20). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], уродженець м. Тульчин Вінницької області, мешканець [ADDRESS], (а.с.4-7). Також встановлено, що 30 січня 2016 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, в зв'язку з чим зобов?язався повернути вказані кошти частинами по 1000 доларів США щомісяця до 30 квітня 2016 року, що підтверджується копією розписки, яка підписана власноруч відповідачем по справі - [PERSON] (а.с.8). Згідно ст.509 ЦК України, Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Таким чином з вищенаведеного вбачається, що 30 січня 2016 року позивачем [PERSON] було надано в борг [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, який в свою чергу зобов?язався повернути вказану суму грошових коштів частинами до 30 квітня 2016 року, що підтверджується розпискою за підписом відповідача - [PERSON], однак на вимогу позивача повернути грошові кошти не реагує та до теперішнього часу суму боргу не повернув. На підставі вищевикладеного судом встановлено, що відповідач не належно виконав свої зобов?язання, сума боргу до 30 квітня 2016 року [PERSON] не сплачена, чим порушено законні права та інтереси позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого ними при подачі позову до суду судового збору в розмірі 756 гривень 00 копійок.

Outcome: approved