Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5355,28 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON], своєчасно не ліквідував ожеледицю по вул. Тисменицька в м. Івано-Франківську, внаслідок чого [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], вчинив зіткнення з іншим транспортним засобом. Зазначена в позові сума є різницею між виплаченими страховою коштами та вартістю ремонту. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що всю суму коштів страхова компанія не виплатила у зв'язку з особливостями договірних відносин. У договорі є франшиза. Знає, що автомобіль оглядав спеціаліст з метою надання висновку про збитки. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що позивачем не доведено факту відсутності обов'язку страхової компанії відшкодувати всю суму коштів. Вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем, оскільки страхова компанія мала відшкодувати збитки. Також франшизу має відшкодувати підприємство, на якому працює [PERSON] Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду на підтвердження їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що спір між сторонами виник щодо відшкодування завданої неправомірними діями матеріальної шкоди та права позивача на відшкодування такої шкоди. Крім цього суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог, заявлених до [PERSON] у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою від 04 березня 2014 року Івано-Франківського міського суду встановлено винуватість [PERSON], працюючого черговим інженером КП ДРЕУ, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП - порушення правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення правил дорожнього руху, а саме несвоєчасного ліквідування ожеледиці по вул. Тисменицька в м. Івано-Франківську, що призвело до ДТП (а.с. 5). Згідно ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Враховуючи, що відповідач був працівником КП ДРЕУ та виконував під час вчинення адміністративного правопорушення службові обов'язки, що встановлено судовими рішеннями та визнається сторонами, з огляду на норми зазначеної статті суд вважає встановленою відсутність у нього обов'язку нести пряму відповідальність перед потерпілим, у зв'язку з чим спір між сторонами відсутній. За таких обставини,

Outcome: dismissed