Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його, [PERSON] , користь аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.09.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 14.05.1997 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис №77. За час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Діти проживають разом з ним та знаходяться на повному його утриманні. 31.03.2015 рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Однак, такий рівень життя дітей він сам забезпечити не може, оскільки діти часто хворіють, у зв`язку з чим потрібно кошти на їх лікування, а також оплата потреб пов`язаних з навчанням дітей, позашкільних гуртків, репетиторів з навчання, лікувально-оздоровчого відпочинку. Тому мати, яка є здоровою та працездатною може сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на двох неповнолітніх дітей. Відповідачка інших осіб на утриманні не має, стан її здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що вона може сплачувати такий розмір аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 21,26), оголошення про виклик в судове засідання (а.с.25). У встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву відповідачка не надала. Суд вислухавши пояснення позивача, оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до часткового задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено в ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданих норм законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, за час якого в них народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.05.2019 та серії [NUMBER] від 22.05.2019 (а.с. 6,7). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2015 справа №343/2562/14-ц (а.с. 8-9) шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14.05.1997 Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано - Франківської області, актовий запис №77 - розірвано. Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] залишено проживати з [PERSON] 05.03.2019 рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області справа №343/2135/18 (а.с. 10-13) визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за місцем проживання їх батька позивача по справі [PERSON] . Згідно витягу №13253 від 14.09.2021 виданого Долинською міською радою (а.с. 14) за адресою [ADDRESS] зареєстровані, зокрема: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним, а відповідачка добровільно коштів на утримання дітей не надає, хоч є здоровою, працездатною та інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина на утриманні немає. За таких обставин суд вважає, що відповідачка може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому позов слід задоволити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітніх дітей. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial