Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - [PERSON], уточнивши який, просить стягнути з відповідачки грошові кошти сплачені ним за комунальні послуги за період користування відповідачкою у розмірі - 8170 гривень 75 копійок, інфляційні витрати у розмірі - 6144,46 гривень та три відсотки річних від вищевказаної суми в розмірі - 567,57 гривень, що загалом складає - 14 882,04 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 22 травня 2007 року його дядько - [PERSON], подарував 14 частину квартири [ADDRESS] [PERSON], яка є абсолютно сторонньою людиною їхній родині. Зазначену частину квартири мій дядько успадкував, інша частина квартири належала йому, де позивач мешкав і мешкає по теперішній час з родиною. [PERSON] вселилась до квартири та проживала спочатку разом з сином [PERSON] [INFO], а потім ще із співмешканцями, яких вона неодноразово змінювала. Відповідачка пропонувала, щоб він викупив в неї частину квартири, але позивач не мав такої можливості. Після його відмови викупити частину квартири Відповідачка здала її в оренду. Зазначена квартира не є комунальною і складається з 3-х житлових кімнат. Орендарі робили проживання в одній квартирі нестерпним, постійно провокували конфлікти, через що він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Ні Відповідачка, ні орендарі не сплачували жодних платежів на утримання квартири, комірні тощо, а позивач сплачував лише свою частину комунальних та інших платежів за квартиру, через що утворювались борги та періодично квартиру відключали від газо- та електропостачання. В решті-решт він зібрав необхідну суму та викупив частину квартири. Так 27 лютого 2014 року між ним та представником Відповідачки, [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу, згідно якому позивач купив у [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Під час укладення зазначеного договору купівлі-продажу 27.02.2014 р. представник відповідачки, [PERSON], склав розписку, в якій зазначено, що він на протязі 5-ти днів зобов'язується сплатити борг за житлово-комунальні послуги, які не сплатила [PERSON], у розмірі 8170,75 грн. (вісім тисяч сто сімдесят грн. 75 коп.), але до теперішнього часу борг не сплачено. Оскільки позивачу довелось самотужки оплатити всі борги за житлово-комунальні послуги, тому що їх несплата загрожувала черговим відключенням квартири від газо-, водо- енергопостачання, а відповідачка відмовляється сплачувати понесені ним збитки, позивач вимушений звернутися з наступним позовом до суду. Одночасно з вимогами про стягнення грошових коштів, позивач заявляє вимоги про стягнення індексу інфляції від сплаченої ним суми за період від дня сплати до дня пред'явлення позову розраховані ним відповідно до правил ст. 625 ЦК України, розмір яких складає 6144,46 гривень інфляційні витрати, 3% річних - 567,57 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачки, повідомленої належним чином, та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 11.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування ? частини квартири [ADDRESS] та складається в цілому з трьох житлових кімнат житловою площею -43, 1 кв.м, загальною 59,9 кв.м. 27.02.2014 року між [PERSON], що діяв від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] До матеріалів справи позивачем надана розписка складена представником [PERSON] - [PERSON] в день укладення договору купівлі-продажу, в якій останній, як представник [PERSON] зобов'язався перед [PERSON] на протязі п'яти днів сплатити заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка утворилася за час коли [PERSON] була власницею 1/2 частини квартири [ADDRESS], тобто за період з 11.05.2007 року по 27.02.2014 року у сумі - 8170, 75 гривень. Позивач зазначає що борги у визначений у розписці термін не були сплачені, що підтверджується претензією КП «Теплопостачання міста Одеси» на ім'я [PERSON], листом ТОВ «Інфокс Водоканал», квитанціями що підтверджують оплату [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги, що утворилися за боржницею [PERSON] за період з 11.06. 2007 року по 27.02.2014 року. Згідно наданих квитанцій погашення боргів [PERSON] розпочалося з 18.07.2014 року. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08. 10. 1992 р. № 572, в редакції від 14.01.2009 - Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А згідно з п. 10 цих Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника; - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; - за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник. Таким чином, порядок розподілу витрат на утримання квартири та житлово-комунальні послуги, за умови, що у квартирі мешкає декілька користувачів, та при наявності спору з цього питання, визначений зазначеним нормативним документом у порядку вище викладеному. Виходячи з положень ст.541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом,зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. Стаття 13 Конституції України та ч.4 ст.319 ЦК України передбачено положення про те, що власність зобов'язує. Ст. 322 ЦК України, встановлює, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. В силу п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку… і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна. Ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв'язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до п. 1ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, проаналізувавши наведені вище документи та нормативно правові акти, суд прийшов до висновку, що відповідачка не виконала свої зобов'язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги, чим порушила права та інтереси позивача, якій вимушено поніс збитки пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг замість відповідачки по справі. Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Так, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідачка має сплатити позивачу інфляційні втрати в розмірі 6144,46 грн., а також 3% річних із простроченої суми за період прострочення в розмірі 567,57 грн. Розрахунок інфляційних витрат та 3% річних розраховано позивачем, наведено в окремій таблиці, перевірено судом та є правильним). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача грошову суму у розмірі 8170 гривень 75 копійок, сплачену позивачем заборгованість за житлово-комунальні послуги в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири [ADDRESS]; інфляційні витрати у розмірі 6144 гривні 46 копійок та 567,57 гривень - 3% річних. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачем - інвалідом 2-ої групи судовий збір не сплачувався, суд стягує судовий збір на користь держави з відповідачки по справі - [PERSON] у розмірі -1% від присудженої до стягнення суми - 1488 гривень 20 копійок. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 11, 16, 261,322,360,526,544,625 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved