Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрована його колишня дружина [PERSON], [INFO], але вона фактично з лютого 2014 року за місцем реєстрації не проживає, особистих речей відповідача в будинку немає і ці обставини підтверджуються відповідним актом. У звязку з цим він як власник квартири не може повного мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, відповідач причини неявки\~суду не\~повідомила та відзив не подала, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою:\~[ADDRESS],\~що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.07.2008 року серії ВКО № 494166 (а.с. 8). У зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] колишня дружина позивача, шлюб між ними розірвано згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15.10.2014 року (а.с. 11). Однак вона фактично там не проживає з лютого 2014 року, про що свідчить акт, складений 07.08.2018 року та затверджений головою Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] за підписами сусідів (а.с. 7). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Згідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею квартири не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у квартирі позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved