Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, зазначивши у позовній заяві, що у жовтні 2015 року він надав відповідачу у позику 2300,00 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути у строк до 30 вересня 2017 року, про що ним було 23.04.2017 року добровільно та власноручно написано розписку. Крім того, відповідач зобов`язався у випадку прострочення виконання зобов`язання сплачувати відсотки у розмірі 10% від вказаної суми боргу. У зв`язку із тим, що на момент звернення із позовом до суду [PERSON] не виконав зобов`язання, тому просить стягнути суму заборгованості в розмірі 2300,00 доларів США та відсотки, розмір яких станом на 30.01.2019 року становить 3680,00 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, поданий позов підтримує, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до боргової розписки від 23.04.2017 року відповідач [PERSON] у жовтні 2015 року отримав у борг від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 2300,00 доларів США. Сторонами визначено строк повернення боргу - до 30.09.2017 року. Крім того, сторонами визначено, що у випадку прострочення виконання зобов`язань позичальник зобов`язується повернути суму боргу та сплатити 10% місячних від простроченої суми. Оригінал письмової розписки від 23.04.2017 року доданий до позовної заяви. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦПК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за борговою розпискою в розмірі 2300,00 доларів США є обґрунтованими, що підтверджено наявністю письмового зобов`язання відповідача про позику, у якому відповідачем підтверджено факт отримання коштів за позикою, тому заявлені вимоги в частині стягнення боргу за розпискою належить задовольнити. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ у справі № 6-36цс14, зокрема, «У частині першій статті 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція ошатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики». Згідно з правового позицією ВСУ, викладеною в постанові у справі № 6-369цс15, проценти за договором позики нараховуються до дня фактичного повернення позики. У зв`язку з тим, що відповідачем і досі не повернуто позивачеві кошти, він мають сплатити суму боргу, а також проценти за користування кредитом в загальному розмірі 3680,00 доларів США. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1659,45 грн..

Outcome: approved