Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - опікунської ради при виконкомі Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини, мотивуючи його тим, що з 2012 року по вересень 2014 року він, [PERSON], перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, з якою мають одну спільну малолітню - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER]. Після народження дитини у вересні 2014 року відповідач [PERSON] покинула позивача і їхню спільну малолітню дитину та переїхала до іншого місця проживання. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але в позовній заяві прохав про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подала, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. В судове засідання представник третьої особи - опікунської ради при виконкомі Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області не з»явився, але подали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, зазначивши, що Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти десяти років, визначається за згодою батьків. До теперішнього часу позивач та відповідач [PERSON] не дійшли згоди щодо місця проживання дочки. Після свого народження і по даний час дитина проживає разом із позивачем в [ADDRESS] що доводиться довідкою виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області за № 1244 від 07.09.2018 року. Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач вважає, що в інтересах малолітньої дочки [PERSON]вона має проживати разом із ним, а не із своєю матір»ю. З самого народження дитини і по даний час позивач постійно піклується про неї, одноособово утримує матеріально: купує одежу, грається з нею, навчає. Згідно з характеристикою, наданою виконкомом Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області за № 1245 від 07.09.2018 року, на даний час позивач, [PERSON], зареєстрований та проживає на території Новоаврамівської сільської ради, спиртних напоїв не вживає, порушень громадського порядку не допускає, сам виховує доньку- [PERSON], [INFO]. Відповідно до акта обстеження умов проживання, складеного 15.08.2018 року комісією Новоаврамівської сільської ради в складі члена опікунської ради [PERSON], депутата цієї ради [PERSON] та члена виконкому [PERSON], на даний час позивач, [PERSON], проживає з батьком [PERSON], [INFO], та дочкою [PERSON], [INFO]. Будинок цегляний, критий шифером, газифікований. На момент обстеження в будинку придбано, їжа приготована, постільна білизна та засоби для приготування їжі в наявності, в будинку тепло. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] самостійно виховує дочку [PERSON], [INFO], та доглядає за батьком [PERSON], [INFO] Мати дитини- відповідач [PERSON] на даний час не зареєстрована та не проживає на території Новоаворамівської сільської ради. Таким чином, проживання дочки разом із позивачем відповідає її інтересам. Позивач має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. На даний час відповідач [PERSON] не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров»я дитини умов проживання. Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Новоаврамівської сільської ради Хорольського району за № 10 від 12.09.2018 року про доцільність проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], опікунська рада вважає про доцільність проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], уродженки міста Хорол Полтавської області, з її батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. З принципом 6, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 8 статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Як вбачається із матеріалів справи позивач дійсно бажає піклуватися про свою дитину - доньку. Таким чином, бажання позивача приймати участь у вихованні дитини повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на нього Сімейним кодексом України, відповідає інтересам малолітньої дитини та не порушує прав дитини. Суд враховуючи вищевикладене вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Разом з тим, для забезпечення дотримання прав позивача на участь у піклуванні та вихованні дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], уродженки міста Хорол Полтавської області, зі мною, її батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved