Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21.02.2014 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку позивача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення останньою повноліття. Починаючи з червня 2018 року дочка сторін по справі, проживає в гуртожитку Черкаського художньо-технічного коледжу, а у вихідні та світкові дні, за своїм власним рішенням фактично проживає з позивачем, та перебуває на його утриманні. За таких обставин позивач вважає, що проживання неповнолітньої дитини разом з позивачем та перебування останньої на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення із позивача аліментів. А оскільки сторонам домовитися про припинення стягнення із позивача на користь відповідача аліментів не вдалося, останній, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із даним позовом. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали суду від 07.11.2018 року. Представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги ствердила, та звернулася до суду із заявою у якій просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у порядку визначеному чинним законодавством, в тому числі і шляхом оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті суду, однак не повідомила про причини неявки та не надала заяву про розгляд справи у її відсутність, відзив не подала. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно, на підставі ухвали суду від 14.02.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно з даними свідоцтва про розірвання шлюбу (серії 1-ЖС №087859 від 15.05.2013 року) позивач та відповідач по справі розірвали шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 43 від 18.08.2009 року. Судом встановлено, що у сторін по справі 30.12.2003 року народилася дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження (серії 1-ЖС №139695 від 16.01.2004 року). Відповідно до рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21.02.2014 року з позивача на користь відповідача на утримання їх спільної доньки [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.02.2014 рроку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що вказане рішення суду ним належно виконувалося та він сплачував визначений судом розмір аліментів у повному обсязі. Згідно з довідкою Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 16.10.2018 року у Золотоніському МРВ ДВС на виконанні перебуває виконавчий лист №319-137-14-п від 02.04.2014 року про стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на утримання їх спільної дочки [PERSON], станом на 16.10.2018 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Позивач наполягає, що він добросовісно виконує рішення суду та сплачує аліменти в повному обсязі, однак після винесення судового рішення змінилися обставини, які слугували підставою для прийняття судом вказаного вище рішення про стягнення із нього аліментів, а саме: починаючи з червня 2018 року донька сторін по справі проживає у гуртожитку навчального закладу в якому навчається, а на вихідні та святкові дні живе разом із ним та перебуває на повному утриманні позивача. Частиною 4 ст. 273 ЦПК України встановлено, що у випадку, коли після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі (в даному випадку аліменти на утримання дитини), зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачем до суду були надані довідки виконкому Домантівської сільської ради від 17.09.2018 року №629 та від 25.01.2019 року №63, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] проживає разом із своїм батьком без реєстрації з 12 червня 2018 року і по час складення вказаних довідок. Окрім того, згідно довідки надано Черкаським художньо-технічним коледжом від 27.09.2018 року №1223, [PERSON] проживає [INFO], кімната №329 в м. Черкаси з 01.09.2018 року по час складення довідки. Вказані докази в своїй сукупності дають можливість дійти суду до висновку, що неповнолітня [PERSON] навчається в Черкаському художньо-технічному коледжі, що також стверджується довідкою останнього від 28.09.2018 року №1231, та на час навчання проживає в гуртожитку, на вихідні чи святкові дні проживає фактично із своїм батьком та перебуває на його утриманні. Докази зворотного матеріали справи не містять та відповідачем до суду надані не були. Згідно з ч.,ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з нормами ст.,ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що докази, проживання дочки сторін по справі із позивачем та перебування її на його утриманні є достатніми. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з червня 2018 року неповнолітня дочка сторін по справі, перестала проживати з матірю, а стала проживати з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином судом встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах чинного законодавства, та повністю стверджуються доказами, які в своєму взаємозвязку є достатніми для встановлення та підтвердження доводів останнього. З метою усунення можливих складнощів чи протиріч при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне виконавчий лист, виданий Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21.02.2014 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 12.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, відкликати на адресу суду, як такий, який втратив юридичну силу. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved