Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у м. Сімферополь, АР Крим померла його мати [PERSON] , 1928 року народження, про що відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видане свідоцтво про смерть. Зазначає, що вказане свідоцтво про смерть його матері, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює ніяких правових наслідків, тому на даний час в нього немає ніяких правових документів, які б підтверджували, що його мати померла та визнавалися на території України. Вказує, що встановлення факту смерті матері необхідне йому для того, щоб він мав документ, який підтверджує факт смерті та міг вступити у спадщину. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи до суду не з`явися, надав до суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17 січня 1975 року, [PERSON] народився [INFO] , матір`ю останнього вказано [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] \~від 23\~грудня 2019\~року,\~яке видане\~відділом реєстрації\~смерті м.\~Сімферополя Департаменту\~запису актів\~цивільного стану\~Міністерства юстиції\~Республіки Крим [PERSON] , 1928 року народження, померла в місті Сімферополь, АР Крим, [INFO] . Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 23 грудня 2019 року, яке видане відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] який є громадянином України, зареєструвати факт смерті та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані зі смертю матері. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть фізичної особи у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п. 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації смерті фізичної особи. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті фізичної особи. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник [PERSON] не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті своєї матері, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо встановлення факту смерті його матері, оскільки реєстрація смерті неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved