Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконкому Варівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно шляхом спадкування. Позов мотивований наступним. 14-16 листопада 2014 року помер двоюрідний брат позивача, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть. Покійний двоюрідний брат позивача проживав в одноквартирному (садибному) житловому будинку, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Вари, вул. Петефі, б. 6 (далі Будинок). Даний факт підтверджується довідкою Виконавчого комітету Варівської сільської ради. Згідно записів у погосподарській книзі села, Будинок, в якому він проживав, належав йому ж. Даний факт підтверджується довідкою Виконавчого комітету Варівської сільської ради. Після смерті двоюрідного брата позивача відкрилась спадщина, до складу якої входить, з-поміж іншого, Будинок. На випадок смерті двоюрідний брат позивача розпорядження відносно належного йому майна не залишав. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, який має право на спадкування, оскільки інших живих родичів ближнього ступеня споріднення в нього не залишилося. З метою оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до нотаріуса. Разом з тим, нотаріусом надано на його усне звернення розяснення, що він не може успадкувати Будинок, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на нього. У звязку з вищезазначеним, нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Таким чином, він змушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно з метою реалізації свого права на отримання у власність майна його двоюрідного брата, оскільки у позасудовому порядку дану проблему врегулювати не вдалось. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач представник виконкому Варівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved