Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на його користь 40 500 грн. боргу згідно розписки від 16.06.2017. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що\~16 червня 2017 року він позичив відповідачу [PERSON] кошти у борг в сумі 45000 грн., з умовою повернення зазначеної суми до 23 червня 2017 року, про що останній написав розписку про отримання цих коштів. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення коштів виконав частково. Станом на даний час йому було повернуто відповідачем лише частину від основної суми боргу у розмірі 4500 грн. На неодноразові звернення відповідач жодним чином не відреагував, при цьому відповідачу було навіть надіслано претензію з вимогою повернення решти суми заборгованості, проте гроші так і залишились неповернутими, а тому він змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 11.12.2017 даний позов прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву за змістом якої позов повністю підтримав та просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у відсутності позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданого представником позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. відповідно до положень ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобовязується їх повернути позикодавцеві таку ж суму. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладання договору позики може бути представлена розписка позичальника. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики між сторонами підтверджується письмовою розпискою, згідно якої відповідач\~[PERSON]\~16 червня 2017 року позичив у позивача [PERSON] гроші в сумі\~45000 грн. та зобовязався їх\~повернути\~до 23 червня 2017 року. Станом на день подання позову відповідачем повернуто позивачу лише частину заборгованості в розмірі 4500 грн. Із поданих позивачем матеріалів вбачається, що позивач 02 жовтня 2017 надіслав відповідачу [PERSON] претензію з вимогою повернення позиченої суми у розмірі 40500 грн., проте після одержання даної претензії відповідач не вчинив жодних дій на повернення боргу. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. На підставі наведеного,\~\~суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення,\~\~належних доказів виконання відповідачем свого зобовязання перед позивачем немає та такі суду надані не були, а отже він повинен сплатити суму позики на користь позивача у розмірі 40500,00 грн. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved