Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.12.2015 року між ним та відповідачкою укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. реєстр. № 4117. Відповідно до умов цього договору вони домовилися не пізніше 15.12.2015 року укласти основний договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. В рахунок майбутніх платежів позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 24 700 грн., які в майбутньому мали бути зараховані як частина розрахунку по договору купівлі-продажу. Попереднім договором було узгоджено, що обов'язок по підготовці та збору документі, необхідних для укладення договору купівлі-продажу покладено на [PERSON] Проте, договір купівлі-продажу укладений не був у зв'язку з неможливістю відповідачем оформити всіх необхідних для здійснення правочину документів. Відповідно до п.4 попереднього договору, сторони домовились проте, що у разі коли договір купівлі-продажу не відбудиться з вини продавця вона взяла на себе зобов'язання повернути позивачу подвійну суму попереднього платежу, тобто 49 400 грн., протягом трьох днів з дня вимоги, заявленої у будь-які формі. Пунктом 5.2 вказаного договору при несвоєчасному поверненні завдатку сплачується пеня у розмірі 10% від суми, що підлягає поверненню за кожен день прострочення виконання. Оскільки договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між сторонами не укладено, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, позивач вважає, що передана відповідачу грошова сума24700 грн. є авансом. Оскільки з вини відповідача не було виконано зобов'язання, тому відповідно до ст.549 ЦК України вона повинна сплатити штраф, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. З огляду на викладене, норми ст.ст. 549,570, 635ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь 234 650,00грн. за неукладення договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, неповернення в добровільному порядку сплачених грошових коштів, із якої: 24 700,00грн.- аванс; 24 700,00грн. - штраф в розмірі 100% попереднього платежу; 185 250,00грн. - пеня відповідно до п. 5,2 укладеного договору, а також стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Від представника відповідача надійшли пояснення, в яких останній позовні вимоги визнав частково на суму 24 700 грн., сплачену [PERSON] [PERSON] в якості авансу за попереднім договором від 11.12.2015 року. Суд вважає можливим вирішити спір у відсутність учасників справи, враховуючи їх належне повідомлення та подані заяви. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 11ЦК України передбачено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, яким є зокрема, договори та інші правочини. Відповідно із ч.ч.1,3 ст. 635ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом установлено та підтверджуються матеріалами справи, що 11.12.2015року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений попередній договір про зобов'язання сторін в майбутньому укласти і належним чином оформити до 15.12.2015року договір купівлі - продажу нерухомого майна, яким є належні [PERSON] житловий будинок і земельна ділянка, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Котовського, 43. Відповідно до пунктів А, Б, В попереднього договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання - підготовку, збирання(отримання) документів необхідних для укладення договору купівлі - продажу, а [PERSON] - витрати по складанню та нотаріальному посвідченню договору купівлі - продажу. Сторонами також передбачено продовження за їх погодженням терміну для укладення договору купівлі - продажу, яке підлягає оформленню нотаріально посвідченою угодою. Згідно до п 3 попереднього договору до підписання основного договору в рахунок належних за основним договором платежів [PERSON] передав, а [PERSON] отримала суму задатку в розмірі 24 700,00грн. На виконання умов попереднього договору в установлений ним строк 15.12.2015 року сторони прибули в нотаріальну контору, але договір купівлі - продажу квартири не був укладений. Згідно зі ст.570ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки основний договір, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам чинного законодавства сторонами у справі укладений не був, сплачена відповідачці сума гарантійного платежу є авансом та підлягає поверненню позивачу. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.02.2013року у справі № 6-176цс12. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що за його присутності у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Живцової Н.М., позивач відмовився отримувати грошові кошти в розмірі 24 700,00грн., а вимагав повернення їх в розмірі 49 400,00грн. Звертаючись з позовом до суду позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від повернення отриманого гарантійного платежу, що відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України є його обов'язком. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки договір між сторонами укладений не був, і отримані відповідачкою від позивача грошові кошти не є завдатком і у позивача не було підстав вимагати їх повернення у подвійному розмірі та сплати пені в розмірі 10%, а тому користь позивача підлягає стягненню лише та сума, яку він в дійсності передав відповідачці 27 400,00грн. Посилання позивача про стягнення штрафу в розмір 100% попереднього платежу в сумі 24 700,00грн., та пені в розмірі 10% за несвоєчасне повернення задатку, позбавленні правового обґрунтування, оскільки повернення суми гарантійного платежу є поверненням суми авансу, на який можуть нараховуватися лише проценти передбачені статтею 536 ЦК України. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 16.09.2016року у справі №921/266/13-г/7(господарська справа). Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 10, 53%, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 247,14 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 546, 548, 549, 570, 635, України,

Outcome: partial