Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.08.2014 на користь відповідача, на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на даний час він перебуває у шлюбі і на його утриманні знаходиться дружина [PERSON] та спільний син [PERSON], [INFO]. У зв'язку з цим його матеріальний стан змінився, а тому, [PERSON] позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Відповідач надала суду відзив на позов, згідно з яким заперечує в повному обсязіпроти позовних вимог [PERSON], вважаючи їх необґрунтованими, оскільки, на її думку, позивачем не надано жодних доказів щодо погіршення його матеріального становища чи здоров'я. [PERSON] зміну розміру аліментів мотивує лише стабільним доходом [PERSON] та народженням в нього іншої дитини. Крім того, відповідач зазначає, що від іншого шлюбу в неї також народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO], однак , це не перешкоджає [PERSON] піклуватися та забезпечувати належним чином усім необхідним сина [PERSON]. Позивач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо надання матеріального забезпечення дитини. Його заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2017 складала 13 155,12 грн., яку він погасив лише за декілька днів до подачі даного позову до суду. Вищезазначена заборгованість виникла у позивача задовго до появи в нього іншої дитини. Позивач, враховуючи свій матеріальний та сімейний стан зазначає, що не може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі, визначеному рішенням суду, однак, довідка про його доходи у наданих до позовної заяви документах відсутня. Враховуючи, що позивач офіційно не працевлаштований, проте займається підприємницькою діяльністю, отримуючи доволі великий прибуток, який приховує, має у власності двоповерховий будинок в центрі міста, автомобіль «Тойота», обслуговування якого потребує чималих затрат, [PERSON] вважає, що він взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини в раніше визначеному розмірі. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини і факти, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток. Третя особа - [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Вислухавши думку сторін, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.08.2014, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 17.07.2014 та до повноліття дитини (а.с. 10-11). З 15.01.2016 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження від 30.08.2016 серії [NUMBER], від даного шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 14). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2016, [PERSON] також перебуває в другому шлюбі (а.с. 36), від якого [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с. 37). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Позивач як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища та збільшення витрат, що пов'язано народженням другої дитини від іншого шлюбу. При цьому, [PERSON] знаходиться у працездатному віці, не є інвалідом, свідчень про поганий стан здоров'я, при якому йому необхідне лікування, тощо, у суду не має. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд враховує, що наданими позивачем доказами не підтверджуються обставини про те, що його матеріальний стан змінився в бік його зменшення, а матеріальний стан відповідача - в бік його збільшення; погіршився або поліпшився стан здоров'я когось із них. Наявність у позивача іншої сім'ї та дитини не позбавляє його обов'язку утримувати свого сина від шлюбу з відповідачем. З врахуванням викладеного, суд не вбачає достатніх правових підстав для зменшення розміру аліментів, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed