Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що відбувся 04 червня 1985 року між ним та [PERSON], а також визнати за ним право власності на цей будинок. Свої вимоги мотивує тим, що в травні 1985 року він дізнався, що у зв'язку з переїздом [PERSON] продає будинок, який належить йому на підставі купівлі продажу від 10.12.1976 року. З метою придбання цього будинку позивач 04 червня 1985 року сплатив [PERSON] повну вартість будинку в сумі 3 000 рублів. На підтвердження отримання вказаних грошових коштів в якості повної оплати вартості будинку [PERSON] написав розписку в присутності свідків. В цій розписці [PERSON] вказав, що претензій до позивача щодо продажу належного йому будинку він не має та передав будинкову книгу, технічний паспорт на будинок та ключі. 11.06.1985 року позивач зареєструвався в даному будинку, про що зроблено відповідний запис у будинковій книзі. Відразу договір купівлі продажу не посвідчили ні у виконавчому комітеті Юрківської селищної ради, ні нотаріально, оскільки [PERSON] переїжджав в інше місце проживання і в нього не було часу на переоформлення документів. З 1987 року по 1995 рік позивач час від часу приїжджав до [PERSON] в [ADDRESS] та просив належним чином оформити договір-купівлі продажу будинку в нотаріальній конторі. Останній відмовлявся, посилаючись на стан здоров`я, а [INFO] року [PERSON] помер. Нотаріально оформити договір купівлі-продажу стало неможливо, так як спадкоємців у [PERSON] не було. Маючи на меті узаконення вказаного домоволодіння позивач вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Юрківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 10.12.1976 року будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до розписки від 04.06.1985 року [PERSON] отримав від [PERSON] 3 000 рублів за проданий йому належний будинок та претензій до [PERSON] він не має. Розписка написана в присутності свідків (а.с.6). Після отримання грошових коштів [PERSON] передав позивачу будинкову книгу та технічний паспорт на вказане домоволодіння та звільнив будинок і переїхав проживати за іншою адресою, а позивач переїхав у придбаний будинок. Відповідно до будинкової книги [PERSON] був зареєстрований в даному будинку до 29.12.1987 року (а.с.7-9). З технічного паспорту, який містися в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] передав документа на вказаний будинок [PERSON] (а.с.10-15). Згідно довідки, виданої Чичиркозівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області від 28.10.2014 року № 604, [PERSON], який помер [INFO] року, проживав в [ADDRESS] з 1984 року до дня смерті (а.с.22). З довідки виданої виконкомом Юрківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 28.10.2014 року № 1475 вбачається, що згідно даних погосподарських книг сільської ради та будинкової книги [PERSON] з 1985 року по 1987 рік був прописаний в [ADDRESS]. З 1987 року по даний час проживає без реєстрації. З 1998 року проживає разом з співмешканкою [PERSON] та ведуть спільне господарство (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 21.08.1995 року вбачається, що [INFO] року [PERSON] помер.(а.с.24). Оскільки цивільні відносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України, а тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР (від 1963 року). Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент укладання сторонами договору, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 227 ЦК УРСР 1963 року передбачала, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що між позивачем і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу спірного будинковолодіння, за яким позивач сплатив за майно грошові кошти і прийняв нерухоме майно шляхом вселення в жилий будинок, а [PERSON] ухилявся від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. На даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе через смерть [PERSON], а тому суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу дійсним, як це передбачає стаття 47 ЦК України (від 1963 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст. ст. 47, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved