Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] борг в розмірі6 200 доларів США. В обґрунтування вимог зазначає, що 03 серпня 2015 року [PERSON] була написана боргова розписка, згідно якої відповідач 03.08.2013 взяв у [PERSON] 6 200 доларів США та зобов`язався повернути позивачу кошти до 01.10.2015.На сьогоднішній день борг відповідачем не повернуто, будь-якої часткової сплати не було. На неодноразове прохання про добровільну сплату боргу, відповідач ігнорує, на даний час будь - яке мирне врегулювання конфлікту відсутнє.Сума боргу за договором позики від 03.08.2015 року становить 6 200 дол. США; сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.10.2015 по 01.10.2018 складає 15 789.03 грн.;інфляційні збитки за вказані періоди складають 61 117.89 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 28 074,98грн.Відповідач грошові кошти вчасно не повертав, на неодноразові попередження про необхідність повернення боргу відповідач не реагував. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2015 [PERSON] отримав у борг від [PERSON] суму у розмірі 6 200 доларів США, про що склав розписку, в якій зобов`язався повернути позивачу кошти до 01.10.2015. На день розгляду справи у суді борг відповідачем не повернуто. Сума боргу за договором позики від 03.08.2015 становить 6 200 доларівСША. Згідноіз ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власністьдругійстороні (позичальникові) грошовікошти, а позичальникзобов`язуєтьсяповернутипозикодавцевітаку ж суму грошовихкоштів (суму позики). Договірпозики є укладеним з моменту передачі грошей. Статтею 1047 ЦК Українипередбачено, щодоговірпозикиукладається в письмовійформі, якщойого сума не менш як десять разівперевищуєвстановлений законом неоподаткованиймінімумдоходівгромадян. На підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розпискапозичальникаабоінший документ, якийпосвідчуєпереданняйомупозикодавцемвизначеноїгрошовоїсумиабовизначеноїкількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 6200 доларів США підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Суд не погоджується з розрахунками 3% річних, наданих позивачем виходячи із наступного. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Зазначене є правовою позиціє ВС у справі № 373/2054/16-ц. Отже, 3 % річних мають розраховуватися з суми простроченого зобов`язання. В період з 01.10.2015 по 10.10.2018 було 1097 днів. 6200 доларів США х 1097 х 3 :100 : 365 = 559 доларів США становить 3% за зазначений період. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Тому стягненнюпідлягаєпеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 01.10.2015 по 10.10.2018 в розмірі 28 074,98грн. Щодостягненняінфляційнихзбитків, ВСУ дійшов до всиновку, щоофіційнийіндексінфляціїцезніцінення - зниженнякупівельноїсроможностігрошовоїодиниціУкраїнигривні, а не іноземноївалюти, тому долар США у борговомузобов`язаннііндексації не підлягає. Тому зазначенавимогазадоволенню не підлягає. Згідно ЗУ «Про судовий збір» позивачі інваліди І-ІІ груп звільняються від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial