Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що в 2000 році Мінським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2858, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.07.2000 р. до її повноліття, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян.ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві були відкриті два виконавчих провадження з виконання вказаного виконавчого листа за періоди: з липня 2000 р. по січень 2010 р. та з травня 2013 р. по квітень 2014 р. На даний час виконавче провадження з виконання виконавчого листа у ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві у зв'язку з остаточним розрахунком заборгованості по сплаті аліментів закінчено та знято арешт з майна на підставі постанови про звільнення майна боржника з -під арешту від 12.11.2015року. 26.02.2016р. представник заявника після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з'ясував,що державний виконавець здійснив перерахунок заборгованості по аліментам та сформував нову довідку - розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням доходів заявника від підприємницької діяльності від 15.01.2016року за ВП № 38297187. 15.03.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 25446930. Однак в супереч вимог чинного законодавства жодна постанова заявнику направлена не була та не було надано строку для самостійного виконання рішення. На підставі вищевикладеного просить суд скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2016р. за ВП № 25446930 та зняти арешт з майна боржника, оскільки даний арешт накладений за виконавчим провадженням, за яким не було нарахована жодної заборгованості. Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав. Представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду скарги відділ повідомлявся належним чином, причини неявки представника суду не повідомив. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти наданої скарги заперечила посилаючись на її необґрунтованість та вказала, що боржник є злісним неплатником аліментів, довідок державним виконавцям про заробітну плату не надавав, приховував свої доходи та місце роботи, на виклики державних виконавців не з'являвся та перебував у розшуку Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві як злісний неплатник аліментів та був попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Зазначила, що за інформацією Державної реєстраційної служби України боржник з травня 2000 року займався підприємницькою діяльністю, отримував додаткові доходи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. 24 липня 2000 року Мінським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2858, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.07.2000 р. до її повноліття, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. 15.03.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 25446930. Однак, як вбачається з матеріалів справи арешт був накладений постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві за ВП № 25446930, оскільки постановою про закінчення даного виконавчого провадження станом на 24.04.2014р. заборгованість згідно довідки - розрахунку становить 80 307,53грн. Станом на даний час загальна заборгованість заявника по аліментам за період з 14.07.2000р. по 24.04.2014р. з урахуванням доходів за підприємницьку діяльність складає 203 795,00грн., що підтверджується довідкою розрахунком державного виконавця від 01.06.2016р., заборгованість по неустойці( пені) складає 700792,00грн. Оболонським УП ГУНП у м. Києві відкрито кримінальне провадження № 42015100050000181 від 07.07.2015р. за фактом не виплати аліментів боржником [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.164ККУ, в ході якого установлено, що [PERSON] злісно ухилявся від примусового виконання рішення суду. Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». А отже, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстави для скасування арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2016р. за ВП № 25446930, оскільки заборгованість не сплачена.

Outcome: dismissed