Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову начальника СУ ГУНП в Кіровоградській області Таршина Д.А. від 23.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання про винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 160000 грн. сплачених у зв`язку з поданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028; визнати незаконною та скасувати постанову начальника СУ ГУНГІ в Кіровоградській області від 31.01.2018 року про відмову у задоволенні клопотання про винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 15000 грн. судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 160000 грн. сплачених у зв`язку з поданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 15000 грн. судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028 та стягнути з відповідачів судові витрати у справі. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що в 2000 році [PERSON] був обраний на посаду голови правління ВАТ «Кіровоградрибгосп», та протягом 2001-2002 років позивач, члени його родини та головний бухгалтер [PERSON] , викупили у працівників ВАТ «Кіровоградрибгосп» частину акцій підприємства, всього вони володіли 51% акцій. 27.11.2007 року [PERSON] , який володів 25% акцій, подав до УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області заяву про нібито скоєння позивачем незаконних дій пов`язаних із заволодінням акцій товариства. 18.03.2008 року заступником начальника СУ УМВС України в Кіровоградській області Паіцикою О.В. винесено постанову про порушення кримінальної справи №30-895 відносно посадових осіб ВАТ «Кіровоградрибгосп», за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1, ч.3 ст.358 КК України, у зв`язку із чим робота ВАТ «Кіровоградрибгосп» була паралізована. 17.11.2008 року слідчим СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О. порушено кримінальну справу відносно [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2, ч.3 ст.358 КК України, яку об`єднано з кримінальною справою №30-895, а також затримано [PERSON] в порядку ст.115 КПК України. 09.12.2008 року відносно [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. 09.03.2009 року слідчим СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О. порушено кримінальну справу відносно [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, яку об`єднано з кримінальною справою №30-895. 05.05.2009 року постановою слідчого СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. знімається заборона з відчуження акцій та накладається на належні [PERSON] акції ВАТ «Кіровоградрибгосп». 20.10.2009 року слідчим СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О. винесено постанову про залучення експерта для проведення оцінки цінних паперів та призначення експертизи по оціночній вартості акцій. 28.10.2009 року укладено договір на проведення незалежної оцінки ринкової вартості акцій, однак позивач вважає, що експерт дав завідомо неправдивий висновок. 09.03.2010 року постановою слідчого СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. накладено арешт на все майно [PERSON] За час розслідування у позивача безкоштовно відібрали більшу частину акцій підприємства, звільнено з посади голови правління ВАТ «Кіровоградрибгосп».Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, призначивши покарання: за ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч.2 ст.364 КК України (у редакції від 05.04.2001 року) - у виді позбавлення волі на строк три роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки; за ч.2 ст.366 КК України (у редакції від 05.04.2001 року) - у виді позбавлення волі строком два роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки. [PERSON] на підставі п.5 ч.3 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено від призначеного за ч.2 ст.366 КК України (у редакції від 05.04.2001 року) покарання у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, визначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України. Вказаний вирок скасовано ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області, а справу направлено на новий розгляд. 05.12.2016 року слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області Лисенко Л.І. закрито кримінальне провадження №12016120000000028 від 15.03.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину. 20.01.2018 року [PERSON] звернувся до слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області з клопотанням щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльнясть, органів досудового розслідування, прокуратуриі суду, в яких просив: винести постанову про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 160000 грн. сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028; та винести постанову про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 15000 грн. судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 01.09.2010 року складено договір про надання правової допомоги з адвокатом Усатенком Ю.Ю. Витрачені кошти про надання правової допомоги підлягають відшкодуванню за Рахунок державного бюджету за постановою органу, що здійснював досудове зозслідування, який закрив кримінальне провадження, і надав 23 квитанції про сплату адвокату гонорару на суму 160000 грн. Крім того, ззазначив, що 24.11.2015 року в ході здійснення судового розгляду [PERSON] сплачено 15000 грн. за промедення ФОН Антоненко Надією Вікторівною судової експертизи, що підтверджується квитанцією №730 і що є судовими витратами та надав квитанцію про сплату 15 000 грн. Однак, 05.04.2018 року отримано копію Постанови від 23.01.2018 року, в якій відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] від 20.01.2018 року щодо винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 160000 грн. сплачених у зв язку з поданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11. кримінальному провадженні № 12016120000000028, а в травні 2018 року [PERSON] отримав постанову про відмову в задоволенні клопотання щодо стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 15 000 грн. витрат, сплачених ним за виконання судової експертизи у кримінальній справі №1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028. Вважає вказані постанови незаконними та беручи до уваги те, що 05.12.2016 року слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області Лисенко Л.І. кримінальне провадження № 12016120000000028 від 15.03.2016 року стосовно [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 364. ч.2 ст. 366 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, у [PERSON] виникло беззаперечне право на відшкодування завданої органом досудового розслідування і судом матеріальної шкоди. Позивач та\~його представник\~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~наддали до\~суду заяви\~про розгляд\~справи без\~їх участі. В\~судовому засіданні\~29.01.2019\~року надали пояснення по суті заявлених вимог, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідача СУ ГУНП в Кіровограській області Тарасенко Я.І. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини невки суд не повідомив. В судовому засіданні 29.01.2019 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами. Наддав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує наступне: Щодо визнання незаконною та скасування постанови начальника СУ ГУНП в Кіровоградській області від 23.01.2018 про відмову у задоволенні клопотання про винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України 160 000 грн. за сплату наданих юридичних послуг, то вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки вивченням матеріалів кримінального провадження № 12016120000000028 від 15.03.2016 встановлено, що 18.11.2011 підозрюваний [PERSON] написав заяву, про те щоб його права на досудовому слідстві представляв адвокат Смірнова Анна Романівна, якою того ж дня було надано ордер на участь в кримінальні справі в інтересах [PERSON] 16.03.2011 обвинувачений [PERSON] власноручно написав заяву про відмову від захисника [PERSON] . та в подальшому щоб його права на досудовому слідстві представляв адвокат Усатенко Ю.Ю. та не проводили слідчих дій без його участі. 23.03.2011 слідчим СУ УМВС України в області Клімічевим О.О. винесено постанову про прийняття відмови обвинуваченого [PERSON] від захисника Смірнової А.Р. та винесено постанову про допуск захисника Усатенка Ю.Ю. до участі в кримінальній справі в інтересах [PERSON] До матеріалів кримінальної справи долучено договір про надання правової допомоги укладений між адвокатом Усатенко Ю.Ю. та [PERSON] В.П. в якому в реквізиті дата рукописно зазначено «01.09.» та друковано виконано «2011 року», де останню одиницю в році виправлено ручкою на 0, що ставить під сумнів дату укладання даного договору. Крім того, в п. 4.1 даного договору вказано, що «Грошова винагорода (гонорар) за даним договором та порядок оплати визначається окремою додатковою угодою», яка до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) не долучено, а також і до самого клопотання. Під час поверхневого огляду наданих [PERSON] квитанцій видно, що вони виконані однією і тією ж пастою тобто в один день, а не за період з 01.09.2010 по 2016 рік. Таким чином, у ході розгляду клопотання [PERSON] не можливо встановити фактичну суму коштів витрачених ним на правову допомогу адвоката Усатенка Ю.Ю., а тому клопотання про винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України 160 000 грн. за сплату наданих юридичних послуг не підлягає задоволенню. Щодо визнання незаконною та скасування постанови начальника СУ ГУНП в Кіровоградській області від 31.01.2018 про відмову у задоволенні клопотання про винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України 15 000 гри. судових витрат за виконання судової експертизи, вказує на наступне. Так, 10.06.2014 під час судового розгляду вищевказаної кримінальної справи адвокат Усатенко Ю.Ю. заявив клопотання про проведення судово-економічної експертизи, яку доручити незалежному атестованому експерту Антоненко Н.В., з визначенням переліку питань. Дане клопотання він повторно заявив 20.08.2015, яке головуючим було задоволено та призначено судово-економічну експертизу, яу доручено незалежному атестованому експерту Антоненко Надії Вікторівні. 23.09.2015 року судовий експерт Антоненко Н.В., надала замовнику Кіровоградському районному суду, рахунок № 76 на суму 15\~000 грн., за виконання судової експертизи. Даний рахунок 19.11.2015 отримав [PERSON] . Відповідно до квитанції № 730 від 24.11.2015, [PERSON] здійсним оплату за проведення вищевказаної експертизи, шляхом перерахування коштів у сумі 15 000 грн. ФОП [PERSON] 25.01.2016 \~ \~ \~ \~до матеріалів кримінальної справи було долучено висновок судово-економічної експертизи № 27/1 від 20.01.2016, яка була проведена ФОП [PERSON] , за клопотанням адвоката Усатенка Ю.Ю. Враховуючи те, що що СУ УМВС в Кіровоградській області дану експертизу не призначало, а експертиза була призначена Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за клопотанням захисника обвинуваченого [PERSON] - [PERSON] Ю.К., який в своєму клопотанні просив призначити проведення вказаної експерті ФОП [PERSON] , а не будь якій іншій державній експертній установі, що ставить під сумнів вартість даної експертизи. Таким чином, у ході розгляду клопотання [PERSON] , встановлено, що слідчим управлінням, УМВС України в Кіровоградській області судово-економічна експертиза не призначалась, в зв язку з чим органом досудового розслідування не можливо прийняти рішення про відшкодування коштів, витрачених на проведення експертизи. Вважає, що вказане є підставою для відмови у задоволенні вказаної вимоги. Державна казначейська служба України свого представника в судове засідання не направили, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.03.2008 року постановою заступника начальника СУ УМВС України в Кіровоградській області підполковника міліції [PERSON] , на підставі матеріалів дослідчої перевірки по заяві [PERSON] , порушено кримінальну справу №30-895 за фактом заволодіння цінними паперами (акціями), відносно посадових осіб ВАТ «Кіровоградрибгосп», за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1, ч.3 ст.358 КК України. Відповідно до постанов слідчого в ОВС СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. від 09.06.2008 року накладено заборону на відчуження акцій та нерухомого майна ВАТ «Кіровоградрибгосп», що також підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №19132033 від 13.06.2008 року та витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №19133629 від 13.06.2008 року. 17.11.2008 року постановою слідчого СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. на підставі заяви [PERSON] , матеріалів дослідчої перевірки за вказаною заявою та матеріалів кримінальної справи №30-895, порушено кримінальну справу відносно [PERSON] та [PERSON] за фактом заволодіння чужим майном цінними паперами (акціями) ВАТ «Кіровоградрибгосп», шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, а також підроблення документа (договір купівлі продажу та передавальних розпоряджень), який надає право, з метою його використання як підроблювачем та і іншою особою, вчиненні повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання підробленого документа за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2, ч.3 ст.358 КК України. Вказану кримінальну справу об`єднано з кримінальною справою №30-895. Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину о 11.50 год. 17.11.2008 року слідчим СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О., відповідно до ст.106 (115) КПК України, затримано підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2, ч.3 ст.358 КК України, [PERSON] , [INFO] , та проведено особистий обшук затриманого або взятого під варту і огляду речей, які знаходяться при ньому відповідно до протоколу від 17.11.2018 року. Постановою слідчого в ОВС СВ «ОЗ» СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. від 18.11.2008 року, [PERSON] , [INFO] , притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальній справі №30-895, пред`явивши йому обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2, ч.3 ст.358 КК України, про що йому оголошено. Постановою слідчого в ОВС СВ «ОЗ» СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. від 03.02.2009 року, яку санкціоновано заступником прокурора Кіровоградської області Іваніщевим О.В., відсторонено обвинуваченого [PERSON] , [INFO] , від посади голови правління ВАТ «Кіровоградрибгосп». 05.05.2009 року постановою слідчого в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] . знято заборону на відчуження акцій ВАТ «Кіровоградрибгосп» накладену постановою від 09.06.2008 року. 05.05.2009 року постановами слідчого в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. накладено арешт на належні [PERSON] та [PERSON] акції ВАТ «Кіровоградрибгосп». Згідно повідомлення ЗАТ «Регіональний центр ведення реєстрів» №81/82 від 19.05.2009 року станом на 15.05.2009 року [PERSON] володів 235\~623 акціями ВАТ «Кіровоградрибгосп». Постановами слідчого в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. від 03.03.2010 року накладено арешт на майно обвинуваченого [PERSON] , а саме: вклади, цінності та інше майно, де б воно не знаходилося; автомобіль ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER] ; нерухоме майно за адресою: Кіровоградська область та район, с. Аджамка, вул. Жовтнева, 148. Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, призначивши покарання: за ч.4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч.2 ст.364 КК України (у редакції від 05.04.2001 року) - у виді позбавлення волі на строк три роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки; за ч.2 ст.366 КК України (у редакції від 05.04.2001 року) у виді позбавлення волі строком два роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки. [PERSON] на підставі п.5 ч.3 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено від призначеного за ч.2 ст.366 КК України (у редакції від 05.04.2001 року) покарання у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, визначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України. Знято арешт накладений постановою слідчого в ОВС СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О. від 05.05.2009 року на майно [PERSON] , а саме на належні йому акції. Знято арешт накладений постановою слідчого в ОВС СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О. від 09.03.2010 року на майно [PERSON] , а саме на належний йому автомобіль ВАЗ 21011 державний номерний знак [NUMBER] . Знято арешт накладений постановою слідчого в ОВС СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О. від 09.03.2010 року на майно [PERSON] , а саме на належне йому нерухоме майно розташоване в [ADDRESS] району та [ADDRESS] . Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2016 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366 КК України, направлено прокурору Кіровоградської області для організації та проведення додаткового розслідування та слідчих дій. Скасовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд [PERSON] та [PERSON] 05.12.2016 року слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області Лисенко Л.І. закрито кримінальне провадження №12016120000000028 від 15.03.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень. Копію постанови направлено [PERSON] від 05.12.2017 року. 20.01.2018 року [PERSON] звернувся до слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області з клопотанням щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльнясть, органів досудового розслідування, прокуратуриі суду, в яких просив: винести постанову про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 160000 грн. сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028; та винести постанову про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON] 15000 грн. судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 01.09.2010 року складено договір про надання правової допомоги з адвокатом Усатенком Ю.Ю. Витрачені кошти про надання правової допомоги підлягають відшкодуванню за Рахунок державного бюджету за постановою органу, що здійснював досудове зозслідування, який закрив кримінальне провадження, і надав 23 квитанції про сплату адвокату гонорару на суму 160000 грн. Крім того, ззазначив, що 24.11.2015 року в ході здійснення судового розгляду [PERSON] сплачено 15000 грн. за промедення ФОН Антоненко Надією Вікторівною судової експертизи, що підтверджується квитанцією №730 і що є судовими витратами та надав квитанцію про сплату 15 000 грн. 05.04.2018 року [PERSON] отримано копію Постанови від 23.01.2018 року, в якій відмовлено у задоволенні його клопотання від 20.01.2018 року щодо винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на його користь 160000 грн. сплачених у зв язку з поданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11. кримінальному провадженні № 12016120000000028, а в травні 2018 року [PERSON] отримано постанову про відмову в задоволенні клопотання щодо стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на його користь 15 000 грн. витрат, сплачених ним за виконання судової експертизи у кримінальній справі №1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028. Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Стаття 2 зазначеного Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами) передбачає, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Згідно вимог ст.3 Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами), у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Як передбачено ст.12 Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами), розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоконаність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до вимог ч.1, 6, 7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст. 22 ЦК України: \~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування \~; збитками є, зокрема \~, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); \~збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями органу досудового розслідування щодо [PERSON] та його необхідністю на звернення за правовою допомогою до адвоката, а відповідно з необхідністю позивача оплачувати гонорар адвоката. Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. З урахуванням того, що правова допомога надавалася в період з 01.09.2010 року по 15.03.2016 року, що розмір витрат на правову допомогу співмірний з тим обсягом правової допомоги, який був наданий протягом зазначеного періоду. Розмір матеріальної шкоди визначається судом в розмірі суми, сплаченої громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги 160 000,00 грн., відповідно до наданих позивачем доказів, доданим до матеріалів справи (23 квитанції про сплату гонорару). Крім того, суд вважає також обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на його користь 15000 грн. судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028. Так як, 24.11.2015 року в ході здійснення судового розгляду [PERSON] сплачено 15000 грн. за промедення ФОН Антоненко Надією Вікторівною судової експертизи, що підтверджується квитанцією №730, що є судовими витратами по справі. Відповідно до вимог ст.ст.\~170,\~174 ЦК України\~держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до\~закону\~не може бути звернено стягнення. Статтею 1173 ЦК України\~передбачено, що шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином моральна і матеріальна шкода підлягають стягненню на користь позивача за рахунок держави. Відповідно до ч.2\~ст .25 Бюджетного кодексу України\~відшкодування відповідно до\~закону\~шкоди,завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи без діяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових та службових осіб при здійсненні нимисвоїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку визначеному законом. Згідно з ч.2\~ст.2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Державу Україна в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до\~ст. 43 БК України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів напідставі рішення суду. Згідно п.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Відповідно до п.9 \~Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України\~рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів). Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладені норми, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України. На підставі ст.ст.81,82 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав суд вважає за необхідне у відповідності до вимог\~ст.267 ЦПК України\~визначити й порядок виконання судового рішення, а саме стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, за рахунок коштів Державного бюджету України, на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 160000 грн. сплачених у зв`язку з поданням юридичної допомоги та 15000 грн. судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 12016120000000028, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та законними, відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: approved