Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 лютого 1988 року Молодівською сільською радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 1. На обґрунтування позову зазначив, що в період шлюбу у них народилося двоє дітей, син [PERSON] та донька [PERSON] , які на даний час є повнолітніми. Вказав, що протягом останніх декількох років шлюбні відносини між ними з відповідачем [PERSON] значно погіршилися, а на даний час шлюбні відносини фактично припинилися, у їх відносинах відсутні порозуміння та повага. Відповідач влаштовує сварки, безпідставно обвинувачує його у зв`язках з іншими жінками. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі та суперечать їх інтересам. Просив розірвати формально існуючий шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до суду надав заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити, розглянути справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутності, залишити їй шлюбне прізвище. В судове засідання сторони не з`явилися , до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Як встановлено судом, 20 лютого 1988 року Молодівською сільською радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 1, між сторонами був зареєстрований шлюб (а.с.4). Збереження шлюбу між ними не можливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, тому на підставі ч.2 ст. 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Щодо залишення відповідачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб відповідач після реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Суд,

Outcome: approved