Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Автозаводського ВДВС у м Кременчуці Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа без самостійних вимог [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, у якому просить зняти арешт з належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що в Автозаводському ВДВС у м. Кременчуці Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні перебуває виконавче провадження № 33081220 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3428 виданого 20.02.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 23.08.2011 року і до повноліття дитини. [INFO] у рамках виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме квартиру [ADDRESS] . 18.03.2019 року заборгованість по аліментам сплачена в повному обсязі. Позивач звертався з заявою про зняття арешту з належного йому нерухомого майна до Автозаводському ВДВС у м. Кременчуці Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), однак у задоволенні заяви йому відмовлено та роз`яснено, що арешт з майна знімається при погашені заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Проте згідно відрахованих на депозитний рахунок відділу аліментів за липень та серпень 2020 року вбачається, що заробітна плата не може забезпечувати виконання рішення суду. В свою чергу він працює, отримує заробітну сплату, на даний час заборгованість по аліментам відсутня. Вважає, що накладений арешт порушує його право власності, оскільки позбавляє змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Ухвалою суду від 19.10.2020 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. 30.10.2020 року представником відповідача Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) подано відзив на позов. Зазначає, що 04.04.2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, оскільки станом на вищезазначену дату заборгованість по аліментам була більше ніж за три місяці. 18.03.2019 року боржником погашена заборгованість в повному обсязі. На даний час заборгованість по аліментам відсутня, боржник працює. Вважають, що виконання рішення щодо стягнення аліментів має бути забезпечено до 18 років, оскільки обставина, щодо працевлаштування боржника може змінитися, я якщо у боржника не буде майна, виконати рішення суду буде неможливо. Від третьої особи [PERSON] письмові пояснення до суду не надходили. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в Автозаводському ВДВС у м. Кременчуці Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні перебуває виконавче провадження № 33081220 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3428 виданого 20.02.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 23.08.2011 року і до повноліття дитини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 20.05.2009 року Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою, серія ВМЕ № 560943. 04.04.2018 року у рамках вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, оскільки станом на вищезазначену дату заборгованість по аліментам була більше ніж за три місяці. З листа Автозаводського \~ВДВС у\~м.\~Кременчуці \~Північно \~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~ юстиції\~(м.\~Суми) № 127338 від 09.09.2020, вбачається, що 18.03.2019 року заборгованість за аліментами сплачена в повному обсязі. Проте відповідно до абзацу 7 п. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майга знімається при погашені заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.Також повідомлено, що стягнення аліментів здійснюється із заробітної плати боржника, проте згідно відрахованих на депозитний рахунок відділу аліментів за липень та серпень 2020 року вбачається, що заробітна плата не може забезпечувати виконання рішення суду. Згідно довідки № 51-1211 від 21.09.2020 року виданою відділом кадрів ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] працює на вказаному підприємстві на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах. Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.316, 317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як встановлено судом, вжиті заходи забезпечення виконання рішення у виді арешту на майно, вжиті правомірно, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, натомість на даний час відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення, які є тимчасовими. Арешт на майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В даному випадку виконання рішення суду є триваючими, протягом декількох років, до повноліття дитини. На час розгляду справи стягнення аліментів здійснюється із заробітної плати, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, отже на теперішній час не існує підстав для арешту майна боржника, оскільки рішення суду виконується. На підставі викладеного та враховуючи, що заборгованість по сплаті аліментів позивачем погашена, однак арешт з майна боржника не знято, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є, матеріали справи вказують на наявність та достатність підстав для зняття арешту з цього майна за рішенням суду, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved