Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] з 1993 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрований [PERSON], який в даний час не проживає і місце його проживання йому не відоме. Просить визнати відповідача такою особою, що втратила право на користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, вказавши, що відповідач не здійснює та не здійснював оплату за проживання та за комунальні послуги. Зі слів [PERSON] , останній дав згоду на реєстрацію [PERSON] в означеному житловому будинку тимчасово, однак відповідач продовжує бути зареєстрованим до теперішнього часу. Відповідач у судове засідання, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання не прибув, суд приходить до висновку про слухання справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців , цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Судом встановлено, що [PERSON] з 1993 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В означеному житловому будинку зареєстрований [PERSON], який не проживає не сплачував та не сплачує за проживання та комунальні послуги. Факт не проживання відповідача 1 листопада 2007 року за вказаною адресою підтвердили у судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки від 15.12.16 року № 1480, що видана виконкомом Чорноострівської селищною ради, [PERSON], зареєстрований з 1 листопада 2007 р., але не проживає в [ADDRESS]. Суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] такою особою, що втратила право на користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved