Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів стягуваних з нього за рішенням Теплицького районного суду від 23.04.2020 року на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] - в розмірі твердої грошової суми 3500 грн. щомісячно, починаючи з 26.05.2020 і до її повноліття та на підставі судового наказу Костопільського районного суду Рівненської області від 21.09.2018, на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] - в розмірі ј частки від усіх видів його доходів, щомісячно починаючи з 04.09.2018 і до її повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що загальна сума аліментів, яку він має сплачувати на утримання малолітніх дітей складає 90% від його заробітку (доходу), і йому для його особистого вжитку та для утримання нової сім`ї буде залишатись вкрай недостатньо коштів, тому просить постановити нові рішення про стягнення з нього аліментів на користь обох відповідачок в тому розмірі, який він зможе фактично сплачувати, що становить - по 20% від його заробітку кожній відповідачці. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшов відзив, відповідно до якого вона просить відмовити позивачу в задоволенні позову, вважає , що підстав для зменшення присуджених аліментів немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від представника адвоката - Остапенко В.С. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] , позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 23.04.2020 по цивільній справі № 144/1511/19 з [PERSON] , відповідача по справі, стягуються на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки- [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 щомісячно, починаючи з 26.05.2020 року і до її повноліття. За судовим наказом Костопільського районного суду Рівненської області від 21.09.2018 року справа №564/2361/18, з [PERSON] стягуються аліменти на корить [PERSON] на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] - в розмірі ј частки від усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2018 і до її повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так,на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові посилався на те, що його місячного доходу не вистачає для того щоб сплачувати аліменти та для особистого вжитку. Враховуючи те, що позивач працездатний, будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт що він облікований, як особа, що шукає роботу, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішеннями суду не є завищеними та відповідають розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому відмовляє в задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed