Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , яка померла [INFO] більше п`яти років до дня відкриття спадщини; - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 5,31 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Салганська сільська рада, масив № [NUMBER] , 12 б , ділянка № [NUMBER] , [NUMBER] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №000307 від 09.04.2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №355/20 - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач вказує, що з 2004 року він проживав однією сім`єю із [PERSON] , був пов`язаний спільним побутом із останньою, вони мали взаємні права та обов`язки. [PERSON] здійснював догляд за [PERSON] . У зв`язку із викладеними обставинами позивач є спадкоємцем четвертої черги майна померлої та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Окрім [PERSON] інших спадкоємців, які подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та є такими, що прийняли спадщину немає. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] дає позивачу право на успадкування майна померлої, у зв`язку із чим [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. 18.06.2020 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. 16.10.2020 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме копії спадкової справи [PERSON] . Ухвалою суду від 02.11.2020 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 08.12.2020 року на виконання ухвали суду про витребування доказів по справі від завідувача Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори надійшов лист про надання інформації зі спадкового реєстру. 09.12.2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу клопотання відповідача про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог позивача, посвідченого нотаріально, копії свідоцтва про шлюб останньої. Ухвалою від 09.12.2020 року підготовче провадження по справі було закрито. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до суду. Позивач склав письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду клопотання, завірене нотаріусом нотаріального округу Боровського району Калужської області, відповідно до якого просила здійснити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] . З 2004 року і до моменту смерті [PERSON] (часу відкриття спадщини) [PERSON] , [INFO] , проживав із останньою однією сім`єю по [ADDRESS] . [PERSON] з померлою були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивач доглядав за [PERSON] , що в сенсі статті 3 СК України означає, що вони зі спадкодавцем проживали однією сім`єю. Вказані обставини були визнані відповідачем [PERSON] (яка є донькою померлої), що підтверджується складеним нею та нотаріально завіреним клопотанням, а також підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 07.08.2020 року. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] більше п`яти років є необхідним для реалізації спадкових прав позивача у якості спадкоємця четвертої черги спадкування за законом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №000307 від 09.04.2004 року, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Салганська сільська рада, масив № [NUMBER] , [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , [NUMBER] , загальною площею 5,31 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується письмовими поясненнями свідків та не заперечується відповідачем, у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не відмовлявся від спадщини. Таким чином позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1270 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та додатково встановлювати факт прийняття позивачем спадщини не є необхідним. Окрім, [PERSON] інших спадкоємців, які подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та є такими, що прийняли спадщину немає, що підтверджується інформаційною довідкою завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 07.12.2020 року вих.№1140/01-16. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. Отже права [PERSON] , як спадкоємця, підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved