Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 30187,52 грн., стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 17.01.2020 року по 28.10.2020 року в розмірі 40089,60 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 05.02.2019 року по 16.01.2020 року працював у Приватному виробничо-комерційному підприємстві «Пружина сервіс», код ЄДРПОУ 32753810, на посаді охоронника. З моменту прийняття на роботу відповідач заробітну плату виплачував не в повному розмірі, у зв`язку з чим [PERSON] звільнився з займаної посади, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. За період його роботи підприємство допустило заборгованість по виплаті заробітної плати (також грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки) на загальну суму 30187,52 грн., та не здійснило з ним розрахунок по заробітній платі при звільненні, а тому відповідно до чинного трудового законодавства загальна сума середнього заробітку за час затримки з 17.01.2020 року по 28.10.2020 року становить 40089,60 грн. Також, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 21, 23). [PERSON] заявив письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві (а.с. 22) Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 20, 24, 25), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Приватним виробничо-комерційним підприємством «Пружини сервіс» (далі ПВКП «Пружини сервіс»), прийнятий 05.02.2019 року на посаду охоронника (наказ №18К від 04.02.2019 року), 16.01.2020 року звільнений з займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ №5К від 16.01.2020 року), що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] (а.с. 9). Після звільнення позивача, відповідач видав трудову книжку, але розрахунок по заробітній платі не провів, що підтверджується листом Управління Держпраці у Полтавській області від 27.02.2020 року №16-КО120/15/14-04/257, згідно з яким за результатами інспекційного відвідування ПВКП «Пружини сервіс» відносно [PERSON] виявлено порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці» щодо строків і періодичності виплати заробітної плати, по рахунку 661, сума заборгованості заробітної плати станом на 26.02.2020 року становить 30187,52 грн. (заробітна плата за лютий 2019 року - січень 2020 року, грошова компенсація за не використані дні щорічної відпустки) (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст.\~27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Механізм здійснення розрахунку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Згідно з абз. 3, 4 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абз. 1 пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з наданим розрахунком позивача, враховуючи надану довідку форми ОК-7 (а.с. 11), в листопаді 2019 року [PERSON] нараховано заробітну плату у розмірі 4800,00 грн., у грудні 4108,90 грн. (всього 8908,90 грн.); кількість відпрацьованих днів у листопаді 2019 року становила 8 діб в розрахунку дорівнює 192 години, у грудні 2019 року 8 діб, в розрахунку дорівнює 192 години, (всього відпрацьовано за два місяці - 16 змін або це 384 години), відповідно розмір середньоденної заробітної плати становить 556,80 грн. за добу чергування; стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні здійснюється з 17.01.2020 року по 28.10.2020 року включно, кількість змін за цей період становила 72 змін (в січні -4, в лютому 7, в березні 8, в квітні -8, в травні -7, в червні - 8, в липні - 8, в серпні -7, в вересні 8, в жовтні 7); відповідно розмір середньої заробітної плати за цей період, встановлений шляхом добутку множення середньоденної заробітної плати 556,80 грн. на кількість робочих змін (72), становить 40089,60 грн. (а.с. 3). На підставі наведеного, враховуючи, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем при його звільненні, порушив строки виплати позивачу належної йому заробітної плати, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 30187,52 грн., та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом за період з 17.01.2020 року по 28.10.2020 року в розмірі 40089,60 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України про виплату всіх сум, що належать [PERSON] при звільнені, й те, що дана невиплата була проведена не з його вини, відповідач не надав. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено судом, у результаті затримки виплати по заробітній платі, не проведення при звільненні розрахунку по заробітній платі, та враховуючи, що станом на сьогоднішній день не виплачено всіх сум, що належать [PERSON] від підприємства в день звільнення, відповідач ПВКП «Пружини сервіс» поставив позивача у скрутне матеріальне становище, та змусив докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим заподіяв моральну шкоду. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, підлягають задоволенню повністю в розмірі 5000,00 грн. Позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягти судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved