Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виділ в натурі нежитлового приміщення. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що позивач являється власником 1/3 ідеальної частини нежитлової будівлі, позначеної на плані літ. «А-1», загальною площею 192,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. Сагайдачного, 7а. Співвласником 2/3 ідеальних частин вищевказаного нерухомого майна являється відповідач [PERSON]. Відповідно до домовленостей між співвласниками, останні фактично та реально розділили між собою належне на праві спільної часткової власності приміщення, якими і користуються з моменту набрання права власності. Однак визначена форма власності у вигляді спільної часткової власності ускладнює право володіння, користування та розпорядження майном для позивача, оскільки зумовлює необхідність будь-яких погоджень щодо володіння майном з іншим співвласником, а також щодо неможливості оформлення самостійного користування земельною ділянкою під приміщенням на правах оренди. В нотаріальному порядку здійснити реальний розподіл майна між позивачем та відповідачем немає можливості через наявність арештів на все нерухоме майно відповідача, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державних реєстрів за №141644962 від 17.10.2018 року, а також фактом перебування позивача в Єдиному реєстрі боржників, що підтверджується відповідним витягом. Позивач подав до суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не зявився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, а матеріали справи містять достатню кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ч.3 та ч.4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу 1/3 ідеальної частки нежитлової будівлі від 29.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], реєстровим №1341, позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 ідеальна частка нежитлової будівлі, позначеної на плані літ. «А-1», розташованої за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. [PERSON], 7а. Відповідачу [PERSON] належить 2/3 ідеальні частини, позначеної на плані літ. «А-1», розташованої за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. [PERSON], 7а, підтвердженням чого є довідка №239а, видана 12.02.2018 року КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Однак визначена форма власності у вигляді спільної часткової власності ускладнює право володіння, користування та розпорядження майном для позивача, оскільки зумовлює необхідність будь-яких погоджень щодо володіння майном з іншим співвласником, а також щодо неможливості оформлення самостійного користування земельною ділянкою під приміщенням на правах оренди. Відповідно до вимог ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321\~ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 3\~ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у користування тієї частини спільного майна в натурі яка відповідає його частці у справі спільної часткової власності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 355, ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Згідно ст.ст.\~364,\~367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. З матеріалів справи вбачається, що в нотаріальному порядку здійснити реальний розподіл майна між позивачем та відповідачем немає можливості через наявність арештів на все нерухоме майно відповідача, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державних реєстрів за №141644962 від 17.10.2018 року, а також фактом перебування позивача в Єдиному реєстрі боржників, що підтверджується відповідним витягом. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку ст. 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Згідно з висновками щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна №23 «а» та 23 «б», виданих 23.02.2018 року КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» обєкт нерухомого майна за адресою: м. Трускавець вул. Сагайдачного, 7а, за технічними показниками 1/3 ідеальна частина приміщення, яка належить [PERSON] та 2/3 ідеальні частини приміщення, які належать [PERSON], мають окремі входи і можуть бути поділені в натурі. Враховючи те, що між позивачем та відповідачем не можливо провести виділ в натурі поза судовому порядку, тому суд, з урахуванням вимог вищевказаних\~ст.ст.\~364,\~367 ЦК України, вважає за можливе провести розподіл вищевказаного будинку, при обранні якого судом враховано частки кожного із співвласників, які, як вбачається відповідають часткам реального користування спірним приміщенням, а відтак суд дійшов висновку, що запропонований варіант поділу приміщення, виходячи із засад розумності і справедливості та зважаючи на конкретні обставини даної справи і надані на їх підтвердження докази є найбільш оптимальний, прийнятним і доцільним, максимально наближеним до частин, якими фактично користуються сторони,\~\~відповідає їх інтересам та не порушує їх прав і законних інтересів.

Outcome: approved