Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи - Запорізька міська рада, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Вознесенівський відділ реєстрації фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 14.06.2017 у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено [PERSON] В обґрунтування позову позивач зазначив, що він та його малолітня донька [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Квартира є не приватизованою та належить місту в особі Запорізької міської ради. Також, у вищезазначеній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], яка фактично не проживає за вказаною адресою з січня 2006 р. Реєстрація відповідача за вищезазначеною адресою порушує майнові інтереси позивача, він змушений сплачувати додаткові суми за утримання квартири та комунальні послуги, які до теперішнього часу нараховуються на відповідачку [PERSON] Тому [PERSON] просив визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник у судових засіданнях, що відбулись 14.06.2017, 08.09.2017 позов підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. У судове засідання, призначене на 21.09.2017 не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що він не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за допомогою оголошень у газеті «Запорізька правда» № 26 (23761) від 29.06.2017, № 35 (23770) від 31.07.2017, в порядку ч. 9 ст. 74, ч. 3 ст. 122 ЦПК України. Крім того, відповідач також повідомлялася судом рекомендованими листами із повідомленням за останнім відомим її місцем проживання. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову [PERSON] не заперечувала. Представник третьої особи Запорізької міської ради та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день і час слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 06.07.1964 Житлово-комунальною контрою ТРЕСТА «Запоріжбуд» на ім'я [PERSON] видано ордер № 292 на право займати квартиру № [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] є не приватизованою та належить місту в особі Запорізької міської ради. Відповідно до довідки № 01-22/02/3504 від 14.09.2017 вбачається, що за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою: [ADDRESS], зареєстровані наступні особи, а саме: [PERSON], [INFO], з 23.08.2001 по теперішній час, [PERSON], [INFO], з 30.11.1996 по теперішній час, [PERSON], [INFO] з 20.11.2012 по теперішній час та [PERSON], [INFO] з 03.08.2017 по теперішній час. Відповідальним квартиронаймачем є позивач [PERSON] Згідно з актом Міського комунального підприємства «Основаніє» від 04.02.2016, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з січня 2006 р. по теперішній час. Як випливає з листа в.о. начальника управління карного розшуку ГУМВС України в Харківській області від 21.05.2012 № 45/Т-145(1,2), під час перевірки встановлення місця проживання [PERSON] було встановлено, що остання виховувалась в Приватному дитячому будинку «Отчій дім» за адресою: [ADDRESS], та 06.04.2012 вибула з будинку у зв'язку з усиновленням. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача пояснили, що відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає приблизно з 2000 року. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 107 ЖК передбачено, що наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. За роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 з подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж зпідстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], не проживає понад шість місяців, суд дійшов висновку, що [PERSON]втратила право користування спірним житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved