Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального збитку, який складає 135466 грн. 06 коп. та моральної шкоди, які позивач оцінив в 100000 грн.. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2059 грн. 47 коп.. 20 червня 2018 року позивачем уточнено вимоги в частині стягнення судових витрат, а саме стягнення з відповідача витрат на проведення експертиз від 19 березня 2018 року та витрат на правову допомогу у розмірі 6500 грн.. Одночасно зазначено, що в майбутньому приблизна сума витрат може складати 6000 грн.. (т. 1 а.с. 59) В обґрунтування позову зазначається, що 23 квітня 2017 року, приблизно о 17.45 год., на 96 км.+80 м. автодороги «Кам'янка Дніпровська - Велика Лепетиха - Каховка» [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Кіа Соренто», державний номер [NUMBER], не обрав безпечну швидкість руху і не впорався з керуванням транспортним засобом, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шкода Октавіа», державний номер [NUMBER], яким керував позивач, [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав різної тяжкості тілесні ушкодження у зв'язку з чим проходив лікування. Транспортній засіб «Шкода Октавіа», державний номер [NUMBER] був повністю деформований. Висновком експерта встановлено, що відновлювальний ремонт автомобілю є недоцільним, у зв'язку з чим експерт оцінив вартість транспортного засобу у розмірі 235466 грн. 06 коп.. Оскільки відповідальність відповідача не була застрахована, а позивач мав поліс обов'язкового страхування відповідальності перед третіми особами, МТСБУ сплатило позивачу частину матеріальної шкоди, яка склала 100000 грн. (максимальна сума страхового відшкодування згідно полісу), а тому частина яка залишилась не відшкодованою, згідно експертизи, складає 135466 грн. 06 коп.. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у сумі 100000 грн., обґрунтовуючи такий розмір в тому числі лікуванням, невизнанням відповідачем себе винним в ДТП та небажанням відповідача відшкодувати спричинену позивачу шкоду. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 листопада 2018 року витребувано у МТСБУ страхову справу заведену за зверненням [PERSON] у зв'язку зі страховим випадком, який стався 23 квітня 2017 року. Позивач та представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити, при цьому окремо зазначили, що за наслідком ДТП, яке сталося 23 квітня 2017 року, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення № 024650, відносно [PERSON], у зв'язку із порушенням останнім п. 12.1 ПДР, одночасно було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за водіння транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння. За результатами розгляду зазначених протоколів судом винесено постанови про закриття справ на підставі ст. 38 КУпАП, тобто у зв'язку із спливом строків притягнення особи до відповідальності, без встановлення вини такої особи у вчиненні адмінправопорушень. Позивач та його представник вважають, що наданими до суду документами доводиться вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якого позивачу завдана матеріальна та моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача у відповідності до вимог Цивільного кодексу України. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, при цьому зазначали, що нічим не доведено порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, навпаки ДТП не відбулось за умови дотримання позивачем таких правил. На думку відповідача та його представника [PERSON] здійснював обгін автомобілю, яким керував позивач за всіма встановленими правилами, однак [PERSON] під час знаходження автомобілю відповідача на зустрічній смузі, різко повернув вліво, що призвело до зіткнення та пошкодження автомобілів, оскільки автомобіль відповідача також не підлягає відновленню. Відповідач заперечував факт перебування в стані алкогольного сп'яніння, і, крім того, такий факт не доведено належними та допустимими доказами. У зв'язку з невизнанням матеріальної шкоди, відповідач та його представник також просили не задовольняти заявлений позивачем розмір моральної шкоди. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оглянувши матеріали адміністративного провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що 23 квітня 2017 року, приблизно о 17.45 год., на 96 км.+2.4 м. автодороги «Кам'янка Дніпровська - Велика Лепетиха - Каховка» відбулось ДТП за участю двох автомобілів «Кіа Соренто», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Шкода Октавіа», державний номер [NUMBER], яким керував позивач, [PERSON]. Дата, час та місце виникнення ДТП сторонами не оспорюється та не заперечується. За наслідками ДТП інспекторами ДП СП Каховського ВП ГУНП було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, а саме: Протокол № 024650 відносно [PERSON] про порушення ним п. 12. 1 Правил дорожнього руху, оскільки він керуючи автомобілем марки «Кіа Соренто» не обрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням транспортного засобу в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода Октавіа», яким керував [PERSON]. В результаті зіткнення пошкоджені два автомобіля, про що складено відповідний протокол огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів; Протокол відносно [PERSON] про порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп'яніння, в присутності свідків. В ході розгляду адміністративної справи № 658/1705/17 судом була призначена судова транспортно-трасологічна експертиза. 31 жовтня 2017 року судовим експертом надано висновок № 569АТ. Постановами Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10 січня 2018 року адміністративні справи закритті, на підставі ст. 38 КУпАП, тобто у зв'язку із спливом строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Одночасно в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 12018230230000522 від 26 квітня 2017 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час розслідування кримінального провадження було призначено та проведено декілька експертиз, а саме судова інженерно-транспортна експертиза від 31 липня 2017 року № 322-АТ відносно автомобіля та дій водія «Кіа Соренто» [PERSON] та інженерно-транспортна експертиза від 22 грудня 2018 року № 494-АТ відносно автомобіля та дій водія «Шкода Октавіа» [PERSON]. Постановою слідчого від 27 грудня 2018 року кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а саме отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження потерпілою особою [PERSON] відносяться до легких тілесних ушкоджень, що виключає правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України. Під час ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА». Відповідальність [PERSON] застрахована не була. (страхова справа № 41764). За наказом МТСБУ від 08 грудня 2017 року та від 26 лютого 2018 року [PERSON] страховим бюро було виплачено страхове відшкодування у розмірі 100000 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (матеріальна) та 46723 грн. 29 коп. за шкоду заподіяну здоров'ю (витрати на лікування). Відповідно до статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1187 та 1172 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, 23 квітня 2017 року, приблизно о 17.45 год., на 96 км.+2.4 м. автодороги «Кам'янка Дніпровська - Велика Лепетиха - Каховка» відбулось ДТП за участю двох автомобілів «Кіа Соренто», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Шкода Октавіа», державний номер [NUMBER], яким керував позивач, [PERSON]. За наслідками ДТП було складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] про вчинення останнім правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак постановами Каховського міськрайонного суду Херсонської області провадженням у справах закрито на підставі ст.. 38 КУпАП, тобто у зв'язку зі спливом строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Одночасно було зареєстровано кримінальне провадження № 12018230230000522 від 26 квітня 2017 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, однак постановою слідчого від 27 грудня 2018 року кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а саме отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження потерпілою особою [PERSON] відносяться до легких тілесних ушкоджень, що виключає правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Так, в постанові суду про закриття адміністративного провадження на підставі ст. 38 КУпАП відносно [PERSON], відсутній висновок про наявність або відсутність в діях [PERSON] неправомірних дій пов'язаних із порушенням Правил дорожнього руху та наявності вини у вчиненні ДТП. Однак, в постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 27 грудня 2018 року, зазначено наступне під час проведення досудового розслідування 20.06.2018 року за участі [PERSON] було проведено слідчий експеримент, за результатами проведення якого 16.07.2018 року було призначено судову інженерно - транспортну експертизу, на вирішення якої було поставлено запитання: - «як повинен був діяти в даній дорожній обстановці виходячи з вимог ПДР України водій автомобіля «КІА» [PERSON], та діючи належним чином, чи мав він технічну можливість попередити настання даної ДТП?», згідно висновку експерта №322-АТ від 31.07.2018 у заданій до розгляду слідством дорожній ситуації (за умови незмінності напрямку руху водієм автомобіля Skoda Octavia А5 р.н. [NUMBER]), водій автомобіля Кіа Sorento р.н. [NUMBER], [PERSON] повинен був діяти у відповідності з технічними вимогами п. 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України. У заданій до розгляду слідством дорожній ситуації (за умови незмінності напрямку руху водієм автомобіля Skoda Octavia А5 р.н. [NUMBER]), водій автомобіля Кіа Sorento р.н. [NUMBER], [PERSON] виконуючи в комплексі вимоги пунктів 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України мав технічну можливість не допустити настання даної події. 20.10.2018 року за участі [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] було проведено слідчий експеримент, за результатами проведення якого 24.10.2018 року було призначено судову інженерно-транспортну експертизу, на вирішення якої було поставлено запитання викладені у клопотанні представника [PERSON] - адвоката [PERSON]: - чи технічно спроможні покази [PERSON], щодо вчинення ДТП?, чи порушено [PERSON] правила обгону та проїзду дороги під нахилом, на даному відрізку дороги, згідно його показів, вже наданих на досудовому слідстві?, чи мав автомобіль [PERSON] задіти залізні обмеження, наявні на даній ділянці, враховуючи його покази про місце зіткнення?, яка швидкість руху в момент зіткнення була у автомобіля під керуванням [PERSON], враховуючи додаток №1 (додаток до клопотання [PERSON])?, на якому місці дороги (на якій смузі руху сталося зіткнення транспортних засобів?, виходячи з наявних пошкоджень транспортних засобів, якою була траєкторія руху кожного транспортного засобу до моменту зіткнення і після нього, до повної зупинки», згідно висновку експерта №494-АТ від 22.12.2018 року - згідно об'єму наданих на дослідження слідством даних дати відповіді на поставлені перед експертом питання не є можливим. Висновки слідчого та постанова про закриття кримінального провадження сторонами не оскажувалась та є чинною станом на 11 січня 2018 року. Під час розгляду цивільної справи перераховані в постанові слідчого висновки експертів були надані учасниками цивільного провадження до суду, у зв'язку з чим у суду була можливість оцінити їх самостійно. Відсутність вини у вчиненні ДТП відповідач [PERSON] обґрунтовує зміною [PERSON], тобто водієм автомобілю Шкода Октавия напрямку руху під час його обгону по зустрічній полосі, а саме [PERSON] зазначив, що здійснюючи обгін автомобілю, який рухався в правій полосі («Шкода Октавіа») за правилами дорожнього руху, виїхав на зустрічну полосу, однак майже наблизившись до автомобілю, водій Шкоди різко виїхав на зустрічну полосу, можливо об'їжаючи яму на дорозі, чим перешкодив йому завершити обгін, що, в свою чергу, зі слів відповідача, призвело до зіткнення автомобілів та виникнення ДТП. При цьому [PERSON] заперечував перебування в стані алкогольного сп'яніння. В підтвердження своїх пояснень [PERSON] заявив клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON]. Судом свідки [PERSON] та [PERSON] були допитані в залі судового засідання. Однак, свідчення зазначених свідків судом оцінюються критично оскільки, під час допиту свідки плутались чи перебували вони поряд з [PERSON] в автомобілі, або їхали позаду на іншому автомобілі, при цьому свідки не пам'ятали в яку частину автомобілю, як [PERSON] так і [PERSON] прийшовся удар під час зіткнення. Також свідки надавали суперечливі свідчення з приводу надання або ненадання пояснень с приводу ДТП інспекторам поліції, які приїхали на місце ДТП згодом та не могли відповісти чому та як залишили місце ДТП. В матеріалах адміністративного провадження письмові пояснення зазначених свідків відсутні, тобто під час складання протоколів пояснень останні не надавали. Також в судовому засіданні допитувались інспектори поліції [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] зазначив, що приїхали на місце ДТП за викликом, допомагав складати схему ДТП та вимірювати відстань між автомобілями, загородженням та іншими знаками на дорозі. Під час їх приїзду нікого крім учасників ДТП та інспектора [PERSON], яка складала протокол відносно [PERSON] не було. [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння, це було для інспекторів очевидним, однак особа відмовилась від проходження медичного огляду. Під час складання схеми прийшли до висновку, що винною особою є [PERSON], оскільки він здійснював обгін та не врахував дорожню обстановку. Інспектор [PERSON] також зазначив, що приїхав на місце ДТП разом із [PERSON], участі в складанні процесуальних документів не приймав, допомагав проводити заміри, в його присутності надав пояснення [PERSON], запам'ятав особу, оскільки був у віці та дуже хвилювався. [PERSON] майже до інспекторів поліції не підходив, однак було очевидним його перебування в стані алкогольного сп'яніння. Свідок [PERSON], колишній працівник патрульної служби Каховського ВП ГУНП в Херсонській області неодноразово викликалась до суду, однак не з'явилась та пояснення не надала. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та висновку експерта [PERSON] порушено п. 12.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху, що призвело зіткнення, а саме пунктом 12.1. Правил встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пунктом 12.3 встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Суд оцінюючи пояснення позивача та відповідача, свідків та висновки експертів прийшов до висновку, що [PERSON] 23 квітня 2017 року було порушено Правила дорожнього руху, а саме п. 12.1 та п. 12.3, тобто не врахував дорожню обстановку (автомобіль, який рухався з ним в одній полосі), не обрав безпечної швидкості, тоді як рухаючись по дорозі яка має пошкодження та обмежену видимість (спуск - підйом), повинен був це зробити, що призвело до зіткнення автомобілів «Кіа Соренто», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Шкода Октавіа», державний номер [NUMBER], яким керував позивач, [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавіа», який згідно висновку експерта від 19 березня 2018 року № 06/03-18 не доцільно відновлювати та його вартість складає 235466 грн. 06 коп.. Висновок експерта від 19 березня 2018 року № 06/03-18, експертизи проведеної на замовлення позивача, сторонами не оспорюється, будь-яких зауважень щодо визначеного експертом розміру шкоди та не доцільності проведення відновлювального ремонту, відповідачем не заявлялось. Суд прийшов до такого висновку на підставі всіх досліджених матеріалів, а саме матеріалів адміністративної справи, висновків експертів та пояснень осіб. При цьому пояснення надані [PERSON] та свідками [PERSON] та [PERSON] судом до уваги не приймаються, оскільки вони є суперечливими та не підтверджуються іншими матеріалами по справі. Оскільки МТСБУ позивачу частину матеріальних збитків відшкодовано, а саме 100000 грн., розмір відшкодування, який повинен здійснити [PERSON] на користь [PERSON], складає 135466 грн. 06 коп.. Щодо відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив в 100000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Завдання моральної шкоди потерпілому внаслідок винних дій [PERSON], пов'язаних із порушенням Правил дорожнього руху, не визнанням такої вини, та не бажанням поновити права [PERSON] шляхом відшкодування шкоди, суд вважає доведеним і встановленим. Визначаючи розмір відшкодування суд враховує, ступінь вини відповідача, його поведінку після ДТП, відсутність вибачень та намагань відшкодувати шкоду, завдану позивачу, отримання позивачем легких тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, проте які ускладнили здоров'я позивача в силу віку (погіршення зору). Одночасно судом враховано, що Моторно-транспортним бюро України [PERSON] відшкодовано витрати, пов'язанні з лікуванням, у загальному розмірі 46723 грн., виплату яких здійснено відразу після надання позивачем всіх підтверджуючих документів. З урахуванням всього вищевикладеного суд вважає обґрунтованими, розумними, виваженими та справдлевими вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000 грн.. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До закінчення судових дебатів, позивачем та представником позивача повідомлено суд, що електронною поштою на адресу суду було надіслано документи в підтвердження останньої суми сплаченої позивачем представнику, як оплату за правничу допомогу. Надіслано за декілька хвилин до початку судового засідання. Станом на початок судового засідання в розпорядженні суду таких документів не було. Крім того, позивачем та представником не було надано до суду повного розрахунку судових витрат, та на відшкодуванні яких судових витрат вони наполягають, оскільки на початку розгляду цивільного провадження інтереси позивача представляла інша особа [PERSON], з червня 2018 року інтереси [PERSON] представляє адвокат [PERSON]. В судовому засіданні учасникам було роз'яснено, їх право звернутись до суду протягом п'яти днів з дня оголошення судового рішення, відповідно до ст. 246 ЦПК України, із заявою про вирішення питання про судові витрати, з метою повного та всебічного вирішення цього питання. З урахуванням викладеного, судом питання щодо розподілу судових витрат між учасниками станом на момент оголошення судового рішення не вирішується.

Outcome: partial