Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначив, що він є одним із власників квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані його сини відповідачі [PERSON] та [PERSON] Позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації, оскільки відповідачі не проживають з 2013 року у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що відповідачі не проживають у квартирі з 2013 року, тому що виїхали на постійне місце проживання до [PERSON] Федерації, але ж протягом усього часу на них здійснюється нарахування комунальних послуг. Відповідачі є співвласниками квартири, але він вважає, що ця обставина не може бути перешкодою для задоволення позову. Просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації. До початку розгляду справи по суті 23.10.2018 та 05.11.2018 позивачем [PERSON] подані заяви про долучення додаткових раніше не поданих письмових доказів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Третя особа [PERSON] позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення, пояснила, що вона є дружиною позивача, теж є співвласником квартири, як позивач та їх сини відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідачі з 2013 року у квартирі не проживають, виїхали на постійне місце проживання до [PERSON] Федерації і додому не приїжджають. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON], третя особа [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1996 року № 195. Згідно з\~довідкою №\~28624\~від 05.07.2018\~року про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, станом на 05.07.2018 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON], [INFO], дружина позивача третя особа - [PERSON], [INFO], сини позивача: відповідач - [PERSON], [INFO], відповідач - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини також підтверджуються копією домової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO]. Як вбачається з копій актів про встановлення факту проживання/не проживання/ № 928 від 17.07.2018 року та б/н від 23.04.2015 року, затверджених директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON], [PERSON], окрім них з 2013 року ніхто не проживає. Згідно з випискою з домової книги [ADDRESS] по м. Котельники 3-й Покровський проїзд Московської області [PERSON], [INFO], постійно проживає за вказаною адресою з 29.01.2013 року по теперішній час, має паспорт громадянина [PERSON] Федерації, військовозобовязаний ОГВК м. Люберці Московської області. Згідно з\~відривною частиною\~бланка повідомлення\~про перебування\~іноземного громадянина\~або особи\~без громадянства\~[PERSON],\~[INFO],\~прибув до\~місця перебування\~за адресою:\~Московська область,\~м.\~Балашиха,\~мкр.\~Заря,\~[ADDRESS],\~строк перебування\~до 25.11.2018\~року. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпоряджання\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу\~України.\~ Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 ЖК УРСР. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~не заперечувалось\~в судовому\~засіданні позивачем\~та третьою\~особою,\~відповідачі [PERSON],\~[PERSON] є співвласниками вищевказаної квартири, права користування якою їх просить позбавити позивач. Отже, з вищенаведеного суд доходить висновку, що, оскільки відповідачі є співвласниками квартири, то зняття з реєстрації відповідачів [PERSON],\~[PERSON] в квартирі [ADDRESS] призведе до обмеження останніх у праві користування своєю власністю, що суперечить положенням ст. 317, 319 ЦК України, які гарантують кожному власнику право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, що також включає і право бути зареєстрованим у житловому приміщенні, яке належить особі на праві приватної власності, незалежно від фактичного проживання або непроживання такого співвласника у цьому житловому приміщенні. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід 2 групи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачу, який звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позову відмовлено повністю, а тому судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed