Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 16 листопада 2011 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 390 576,75 гривень, 3% річних у розмірі 16 564,73 гривень та судові витрати у розмірі 3654 гривень, посилаючись на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку. В судове засідання представник позивача - [PERSON] не з'явилася, однак надала до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, хоч про час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору позики від 16 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] позичив [PERSON] 31 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 30 травня 2014 року складає 365 025 гривень. Згідно укладеного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути суму боргу до 31 грудня 2012 року. Позивач [PERSON] повністю виконав умови укладеного договору, передавши відповідачу повну суму грошей, про що відповідач власноручно написала йому розписку про їх отримання. Починаючи з січня 2013 року позивач неодноразово звертався до відповідача для повернення йому суми боргу, однак відповідач ухиляється від повернення суми боргу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції складає 390 576,75 гривень, у зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк і в порядку, які встановлені договором. Таким чином, позовні вимоги в частині повернення основного боргу з урахуванням індексу інфляції за договором позики від 16 листопада 2011 року в розмірі 390 576,75 гривень, правомірні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, виходячи з встановленого судом розміру основного боргу за договором позики, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до ст. 625 ЦК України та з урахуванням позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути 3% річних за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 16 564,73 гривень. На підставі ст.ст.625 ч.2, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved