Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить зобов`язати [PERSON] за власний рахунок демонтувати дві відеокамери зовнішнього спостереження, які розташовані на земельній ділянці, що належить відповідачу, за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути на його користь сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. У обгрунтування позову зазначає, що йому належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , встановила на фасаді свого будинку відеокамеру постійного спостереження, що направлена виключно на належне йому домогосподарство і цілодобово фіксує його приватне життя. Крім того, ще одну відеокамеру постійного спостереження відповідач встановила на фасаді гаража, за допомогою якої спостерігає за в`їздом до його домоволодіння, фіксує все, що відбувається на подвір`ї, біля воріт і на вулиці. Відеоматеріали з коментарями свого чоловіка [PERSON] викладає в соціальні мережі без згоди позивача. На неодноразові зауваження відповідач [PERSON] не реагує. За даним фактом порушено кримінальне провадження №12016110150000807 за ст. 182 КК України. Відповідач [PERSON] здійснювала відеозаписи у 2019 році, а також у період з січня 2020 року і продовжує по теперішній час. Вважає, що відповідач [PERSON] своїми діями, які полягають у протиправному збиранні, зберіганні, використанні та поширенні конфіденційної інформації щодо нього та його сім`ї, порушила його право на особисте життя і його таємницю та продовжує це робити, оскільки відеокамери зовнішнього спостереження направлені на вікна, подвір`я і заїзд домоволодіння позивача. На підставі наведеного просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Верес М.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав, наведених у позові, просить їх задовольнити. Суду пояснив, що позивач [PERSON] не давав своєї згоди на знімання його, членів сім`ї, території подвір`я домоволодіння на відео та поширення такого відео у мережі Інтернет, зокрема в соціальній мережі «Фейсбук». Вважає, що такими діями відповідач допустила втручання у приватне життя позивача. Відповідач [PERSON] позов не визнала. У судовому засіданні заперечила факт фіксування приватного життя позивача, натомість, вважає, що здійснює захист саме свого приватного життя. Представник відповідача адвокат Білан А.М. у судовому засіданні позов вважає безпідставним, таким, що не підлягає до задоволення. Суду пояснив, що, звернувшись до суду із позовом про демонтаж відеокамер, [PERSON] , який за місцем свого проживання займається промисловим виробництвом, намагається приховати такі факти та уникнути відповідальності. А відео, долучене ним на диску до позову, надано [PERSON] як доказ у цивільній справі за її позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, і яке [PERSON] намагається визнати неналежним доказом. Заперечив той факт, що камери зовнішнього спостереження, встановлені відповідачем, фіксують приватне життя [PERSON] . Окрім вищевказаного, покликається на те, що позивач не зазначив, у чому саме полягають порушення його прав [PERSON] . \~ \~ \~ \~У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначає, що у 2018 році звернулась із позовом до суду, у якому просила зобов`язати [PERSON] не використовувати житловий будинок для промислового виробництва, оскільки він займається виготовленням столярних виробів та дерев`яних меблів, щоденно фарбує такі вироби, використовуючи легкозаймисті фарби та лаки. 2.07.2018 року комісією в складі представників Монастириської міської ради здійснено обстеження будинку [PERSON] та встановлено порушення державних санітарних правил планування та забудови населених пуктів, затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 року №173. Внаслідок здійснення господарської (промислової) діяльності [PERSON] погіршується стан здоров`я [PERSON] . [PERSON] категорично заперечує факт здійснення господарської діяльності на території свого домоволодіння. З метою спростування таких заперечень вона зробила кілька відеозаписів, які містять дані про те, що [PERSON] використовує свій житловий будинок для промислового виробництва. Відповідач стверджує, що здійснила відеозаписи виключно для захисту своїх конституційних прав на безпечне життя та довкілля та членів сім`ї у суді, що не заборонено законодавством України (ч. 1 ст. 302 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію»). Вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки камери зовнішнього спостереження змонтовані з метою виявлення та фіксації незаконних дій третіх осіб щодо її приватного майна, охоплюють межі виключно її будинковолодіння та земельної ділянки. Демонтаж відеокамер збільшить рівень небезпеки пошкодження чи викрадення майна, в тому числі, і зі сторони позивача, адже зі сторони сім`ї [PERSON] на її адресу неодноразово висловлювались погрози, було завдано тілесних ушкоджень чоловікові [PERSON] , у зв`язку з чим порушено кримінальне провадження. Крім того, демонтаж відеокамер порушить її право власності. У задоволенні позову просить відмовити. Судом установлено такі обставини. [PERSON] є власником житлових будинків з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.12.2012 року. \~ \~ \~ \~До матеріалів справи додано копію технічного паспорта на будинковолодіння [ADDRESS] за 2010 рік, за даними експлікації якого на першому поверсі розташовані: кладова, майстерня, кладова, котельня, коридор; на другому поверсі - коридор, кімната, кухня, ванна. \~ \~ \~ \~На підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ТР 01253 від 18.04.2001 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,23 га в межах згідно з планом, розташована на території м. Монастириська Монастириської міської ради, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,10 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,13 га, призначена для ведення підсобного господарства. Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з досліджених доказів та пояснень учасників процесу, між сусідами сім`єю [PERSON] та [PERSON] і її чоловіком [PERSON] - існують неприязні відносини. \~ \~ \~ \~Так, 6.01.2020 року Монастириським відділенням поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №12020210140000011) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, а саме порушення недоторканості приватного життя. \~ \~ \~ \~Представник позивача суду пояснив, що зазначене кримінальне провадження закрито. \~ \~ \~ \~Також, як убачається з долученої відповідачем копії повідомлення слідчого відділення Монастириського відділення поліції ГУНП в Тернопільській області №4840/111-2019 від 25.10.2019 року, адресованого [PERSON] , 25.10.2019 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019210140000147 по факту завдання тілесних ушкоджень [PERSON] зі сторони [PERSON] , що мало місце 24.10.2019 року приблизно о 19 год 55 год на вул. Т. Шевченка, м. Монастириська Тернопільської області, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 125 КК України. Про подальшу долю кримінального провадження сторони суду не повідомили. До матеріалів справи позивачем долучено фотознімки, на яких відображено розташування відеокамер на житловому будинку та гаражі, а також роздруковану інтернет-сторінку [PERSON] із соціальної мережі «Фейсбук» за 30 серпня, 22 жовтня, на якій автор інформує про облаштування її сусідом [PERSON] у власному будинку нелегального столярного цеху, з посиланням на відеоматеріал, розміщений під текстом. \~ \~ \~ \~На підтвердження своїх доводів відповідач [PERSON] додала витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за даними якого [PERSON] (син позивача), що проживає за адресою: [ADDRESS] , 21.11.2008 року зареєстровано діяльність виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (основний). За даними акта комісії виконавчого комітету Монастириської міської ради Тернопільської області у складі: Батіг В.І., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , голова комісії [PERSON] від 2.07.2018 року, у прибудинковій споруді за адресою: [ADDRESS] (власник [PERSON] ) облаштовано столярну майстерню, яка складається з двох окремих кімнат, розміщена на першому поверсі житлового будинку, на відстані 7,2 м від межі суміжної ділянки та 13,4 м до житлового будинку [PERSON] . У столярній майстерні виготовляються столярні вироби з обрізної деревини з проведенням лакофарбових робіт. У майстерні обладнано витяжну систему, яка виведена на вулицю на відстані 14 м від межі [PERSON] . На житловому будинку, у якому проживає [PERSON] , встановлена камера відеоспостереження, направлена у сторону будинковолодіння [PERSON] , зі слів якого, вказана камера використовується для відеофіксації його території. \~ \~ \~ \~З акта розгляду заяви (скарги) [PERSON] , жителя [ADDRESS] , від 29.06.2019 року вбачається, що [PERSON] відмовився допустити комісію виконавчого комітету Монастириської міської ради Тернопільської області на свою територію, мотивуючи тим, що це - приватна власність і додав, що жодними роботами по деревообробці не займається. Комісія рекомендувала [PERSON] для вирішення питання, порушеного в заяві (скарзі), та захисту своїх прав і інтересів звернутися до суду. Як слідує зі змісту листа Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області №01-07.2/3568-19 від 25.11.2019 року, за результатами роботи комісії спеціалістів Монастириського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області складено акт від 2.07.2018 року, за яким в діяльності столярного цеху виявлені порушення вимог «Державних санітарних правил планування та забудови населених місць» щодо недотримання санітарно-захисної зони у 50 м для виробничих процесів на деревообробних верстатах, лако-фарбувальних робіт. Спеціалістами Монастириського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, в складі комісій неодноразово констатовано використання ділянки та приміщень не за призначенням, а також недотримання розмірів санітарно-захисної зони від деревообробного цеху, що облаштований в приміщеннях цокольного поверху житлового будинку [PERSON] . Комісією рекомендовано у разі недосягнення згоди щодо спірного питання вирішити його у судовому порядку. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснив, що влітку 2019 року протягом місяця допомагав братові [PERSON] перекривати будинок. Ствердив, що увесь цей час протягом дня до 20 год було чути шум моторів та запах лаку. Підтвердив, що на житловому будинку відповідача та на гаражі розміщено відеокамери зовнішнього спотереження, перша направлена на будинок сусіда, а інша - на в`їзд. \~ \~ \~ \~Допитаний як свідок [PERSON] суду пояснив, що допомагав [PERSON] проводити ремонтні роботи. Від будинковолодіння [PERSON] періодично протягом дня з 9 год і до 18 год було чути шум моторів, гул станків, а також запах лаку. Підтвердив, що на житловому будинку відповідача та на гаражі розміщено відеокамери зовнішнього спотереження. У судовому засіданні відтворено відеозаписи, що містяться до DVD-дисках, наданих сторонами. Як ствердила відповідач, відеозаписи зроблені за допомогою мобільного телефону, проте у подальшому [PERSON] визнала та не заперечила той факт, що деякі з них зроблені облаштованими на території її домогосподарства відеокамерами. Так, на таких відео відебражено дату і час зйомки. Запис здійснено мобільним телефоном із запису на відеокамері. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до\~ст.\~8\~Конституції України\~в Україні\~визнається і\~діє принцип\~верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.\~ Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Положенням ст.\~301\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України)\~закріплено право\~на особисте\~життя та\~його таємницю.\~Фізична особа\~сама визначає\~своє особисте\~життя і\~можливість ознайомлення\~з ним\~інших осіб. Фізична\~особа має\~право на\~збереження у\~таємниці обставин\~свого особистого\~життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абз.2 ч.1 ст. 302 ЦК України). У відповідності до ст.307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом установлено, що між позивачем, його сім`єю та відповідачем і її чоловіком існують неприязні відносини, мали місце конфлікти. Як слідує з доводів відповідача, відеокамери встановлені з метою захисту свого майна, життя і здоров`я, а також доведення факту протиправної діяльності [PERSON] , що здійснює негативний вплив на стан її здоров`я. Позивач та його син використовують житловий будинок для промислового виробництва по виготовленню столярних виробів та дерев`яних меблів, що шкідливо впливає на її здоров`я. Внаслідок такої діяльності на її земельну ділянку постійно попадає дерев`яний пил, повітря має неприємний та різкий запах лакофарбових виробів, діяльність вони здійснюють протиправно. І вважає, що в інший спосіб, як здійснити відеозйомку, підтвердити зазначений факт у неї не було можливості. У обґрунтування заперечень на позов представник відповідача зазначає те, що відеозаписи зроблені [PERSON] виключно з метою довести обставини, на які вона посилається в позові про усунення перешкод та доведення неправдивості доводів [PERSON] , який заперечує факт використання власного житлового будинку для промислового виробництва. \~ \~ \~ \~ Як стверджує представник позивача, відеокамери спрямовані на постійне і цілодобове фіксування його домоволодіння. Протягом тривалого часу відповідач робила відеозаписи, одні з яких долучила як докази в згадану вище цивільну справу, деякі розмістила в мережі Інтернет. Дані твердження доводяться відеозаписами, що продемонстровані в судовому засіданні. На думку суду, поширення в мережі Інтернет відеозаписів, на що позивач не давав своєї згоди, як і продовження фіксування території домогосподарства позивача, а не власного, не відповідає вказаним відповідачем цілям самозахисту. При цьому, відповідач не позбавлена можливості звернутися до відповідних уповноважених державних органів. Суд зазначає, що ч. 1 ст. 307 ЦК України поширюється на всі суспільні відносини, в тому числі і на правовідносини, що стосуються використання житла приватними власниками. Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відеозйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відео носій. Згідно ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ч.2 ст. 5 зазначеного Закону). З урахуванням наведеного, особа не має права знімати своїх сусідів на фото-, кіно- чи відеоплівки без їх згоди, а вправі використовувати відеокамери для контролю та спостереження, що встановлюється з метою охорони території власного домоволодіння. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом на\~підставі зібраних\~та досліджених\~доказів установлено,\~що відповідачем\~на житловому\~будинку і\~гаражі,\~що знаходяться\~за місцем\~її проживання,\~встановлено дві\~камери зовнішнього\~спостереження для\~постійного фіксування\~території домоволодіння\~позивача,\~тобто За позивачем та членами його родини під час перебування у власному будинку або на власному подвір`ї ведеться постійне відеоспостереження, здійснюється збирання та зберігання інформації, відповідач використала відеозаписи, зроблені з відеокамер, демонтувати які просить позивач, і який відповідного дозволу не давав, не тільки для захисту своїх прав в суді, а поширила їх у соціальній мережі «Фейсбук». Вищевказане, на переконання суду, свідчить про втручання в особисте і сімейне життя позивача. При цьому, суд враховує, що положенням ст. 19 ЦК України, яким передбачено право особи на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань, визначено, що самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Окрім цього, враховуючи відсутність належних доказів, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що на теперішній час відповідач змінила кут огляду відеокамер, спрямувавши їх лише на територію власного домогосподарства. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що у даному випадку встановлено порушення прав позивача, а тому позов слід задовольнити, зобов`язати [PERSON] за власний рахунок демонтувати дві відеокамери зовнішнього спостереження, що розташовані на належній їй земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Надані відповідачем копії виписок із медичної картки та історії хвороби із переліком діагностованих захворювань суд відкидає, оскільки вони не можуть слугувати належним і допустимим доказом правомірності її дій. Суд, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, вважає, що підстав для застосування положень ч. 3 ст. 16 ЦК України та відмови у захисті цивільного права позивача немає. Доводи представника відповідача про те, що відеокамери встановлені не на земельній ділянці, а на житловому будинку і гаражі, суд відхиляє і враховує те, що житловий будинок і гараж, на яких встановлені відеокамери, знаходяться на земельній ділянці, що належить відповідачу, за адресою: [ADDRESS] , що не заперечено в судовому засіданні. У силу вимог ст. 141 ЦПК України\~із відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved