Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 05.04.2003 р. в с. Лисогірка Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON], яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживав без реєстрації позивач. 11.11.2002 р. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові позивачу [PERSON] 13.04.2005 р. на заповіті було зроблено відмітку про те, що заповіт не змінено та не відмінено. Спадщину після смерті [PERSON] він прийняв шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] за законом, за заповітом, на обовязкову частку та за правом представлення немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,21 га, належної померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0140391, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №251 від 19.12.1999 р. с. Лисогірка КСП «Поділля», виданого розпорядженням Жмеринської РДА №171 від 17.07.1997 р. За життя [PERSON] даний сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено і з цього приводу позивач надавав у газеті «Жмеринський меридіан» №28 (796) від 11.07.2015 р. відповідне оголошення. За розпорядженням Жмеринської РДА №498 від 18.07.2007 р. за померлою [PERSON] закріплено земельну ділянку №138 загальною площею 1,4058 га, нормативно грошова оцінка якої станом на 30.07.2015 р. становить 51185,57 грн. При зверненні до Жмеринської райдержноконтори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка рахується за спадкодавцем [PERSON] Отримати дублікат сертифікату на земельну часту (пай) він не може, оскільки такі документи на померлих не видаються. За таких обставин просить визнати за ним право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин просить його задоволити. Додатково пояснила, що представляє [PERSON] за довіреністю, та діючи в інтересах останнього, звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення паю позивача після смерті матері, однак отримала відмову через відсутність документів. Вона знайома із сім»єю позивача, який був єдиним сином спадкодавці. Чоловік спадкодавці помер раніше неї. В разі задоволення позову, просила судові витрати не стягувати із відповідача, а віднести на користь позивача. Позивач [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленим про дачу та час розгляду справи (а.с. 26-27, 41-43) в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав письмову заяву у якій позовні вимоги позивача про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування визнав, не заперечує щодо задоволення позову, просить справу розглядати у його відсутність. (а.с. 29) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, що не зявились, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні, відповідно до матеріалів справи, встановлено, що 11.11.2002 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 8), який станом на 13.04.2005 р. не змінено та не скасовано, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41189411 від 11.08.2015 р. (а.с. 9) 05.04.2003 р. [PERSON] померла (а.с.7), після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю), площею 1,4058 га на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті матері прийняв позивач [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р., що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області. (а.с. 14, 15) Відповідно до довідки управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області № 39 від 10.08.2015 р. сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0140391, площею 2,21 умовних кадастрових гектари, вартістю 8823 грн., зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 251 від 19.12.1999 р. с. Лисогірка КСП «Поділля» виданий розпорядженням Жмеринської РДА № 171 від 17.07.1997 р. на імя [PERSON] втрачено. Станом на 30.07.2015 року вартість закріпленої за [PERSON] земельної ділянки № 138, площею 1,4058 га складає 51185,57 грн., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського використання, із земель сільськогосподарського призначення (а.с. 11) Факт втрати сертифікату на земельну частку (пай) також підтверджується оголошенням в газеті «Жмеринський меридіан» № 28 (796) від 11.07.2015 р. (а.с. 16-17) Згідно Розпорядження Жмеринської РДА № 498 від 18.07.2007 р. «Про затвердження технічної документації про передачу державних актів на право власності на земельні ділянки власниками земельних часток (паїв) на території [PERSON] сільської ради» та Додатку № 2 до даного розпорядження померлій [PERSON] під номером 21 виділено земельну ділянку №138 (рілля) площею 1,4058 га на території [PERSON] сілької ради. (а.с. 12-13) Позивачу державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, що залишилась після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) в с. Лисогірка Жмеринського району Вінницької області, яка рахується за померлою 05.04.2003 р. [PERSON] (а.с. 18) Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41189427 від 11.08.2015 р. (а.с. 10) та інформації Жмеринської районної державної нотаріальної контори №1343/01-16 від 23.09.2015 р. (а.с. 37) і Державного нотаріального архіву Вінницької області № 1327/01-18 від 24.09.2015 р. (а.с. 38) спадкова справа після смерті 05.04.2003 р. [PERSON] не заводилась. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування, що регулюються Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 9 ЦК України в ред. 1963 року - правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до ст. 527 ЦК України в ред. 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК України (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК України в ред. 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооператиним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК України в ред. 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі змістом ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно ч.2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, викладені у ньому обставини знайшли своє підтвердження. Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права на земельну частку (пай) за позивачем, що рахується за померлою [PERSON] Відповідно до ст.ст. 9, 524, 527, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 22, 25 ЗК України,

Outcome: approved