Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 11.04.2017 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] надав відповідачеві готівкові кошти в сумі 3300 доларів США та 33000 гривень, а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 1 грудня 2017 року зі сплатою відсотків в розмірі 10 % щомісяця. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі. Однак, відповідач, повернувши частину позики в розмірі 1700 доларів США, не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, на момент звернення до суду з даним позовом виникла заборгованість, яка в гривневому еквіваленті становить 155672 гривні, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом . Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю та обґрунтували їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Просили стягнути з відповідача борг за тілом позики та проценти в розмірі 10% за місяць за період 11.04.2017 по 11.04.2019 року нараховані на суму позики надану відповідачеві в національній валюті . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з`явився, доказів про навяність поважних причин своєї неявки відзиву та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на вказане, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово сторони позивача, дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки від 11.04.2017 року, складеної [PERSON] , встановлено, що останній позичив у [PERSON] 3300 $ США та 33000 гривень. Зобов`язався повернути дані кошти зі сплатою 10% щомісячно до 01.12.2017 року. На зворотній сторінці вказаного документу містяться відмітки про повернення позивачеві 31.07.2017 року -300 $ США, 20.08.2017 року - 900 $ США, 29.01.2019 року - 500 $ США (а.с.5) . Наявність зазначеного документу в розпорядженні [PERSON] підтверджує факт передачі позивачем предмету позики відповідачеві та факт існування по день розгляду спору цивільно-правових відносин між сторонами, які виникли з договору позики . Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором . З матеріалів справи встановлено, що відповідач частково повернув позику в розмірі 1700 $ США. Крім того факт знаходження боргової розписки у позивача підтверджує невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Отже, суд вважає доведеними ті обставини, що на момент розгляду спору відповідач не повернув позивачеві позику в сумі 1600 доларів $ США та позику в сумі 33000 гривень, а також відсотки, визначені договором позики. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності , суд прийшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем , вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення позики та процентів які визначені договором, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві вказану суму. Заборгованість відповідача по договору позики станом на 11.04.2019 року складається з : тіла позики в сумі 1600 доларів $ США; тіла позики в сумі 33000 гривень; відсотків за користування позикою в національній валюті в розмірі 10% щомісячно за період з 11.04.2017 по 11.04.2019 ( 24 місяці) в сумі 79200 гривень. Судом з`ясовано, що на момент подачі позову до суду, що мало місце 17.04.2019 року, офіційний курс гривні до долара США становить 2672, 23 гривень за 100 доларів США. Отже, загальна сума заборгованості в перерахунку на національну валюту станом на 11.04.2019 року становила 154955 гривень 68 копійок. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, в межах заявлених позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача борг по договору позики в сумі 154955 гривень 68 копійок. На підставі ст.ст.526,625,1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: partial