Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 лютого 2016 року до нього звернулася відповідач з проханням позичити їй суму грошей у розмірі 10\~000,00 грн. Позивач погодився надати дану суму за умови повернення її до 10.02.2017. Вищезазначені обставини підтверджуються розпискою відповідача [PERSON] від 07.02.2017, згідно якої, у разі закінчення строку виконання зобовязання, відповідач буде не в змозі повернути суму боргу, то зобовязується платити кожного дня 10% загальної суми заборгованості додатково. На сьогоднішній день відповідач ігнорує звернення позивача в телефонному режимі. 27.03.2017 позивач направив вимогу з описом поштового вкладення на адресу відповідача, але жодної відповіді не отримав. Посилаючись на те, що [PERSON] у добровільному порядку гроші не повертає, позивач просив суд стягнути з відповідача: суму боргу за договорами позики в розмірі 10 000,00 грн.; пеню у розмірі 298, 63 грн.; суму втрат від інфляції у розмірі 370,00 грн.; суму 3% річних в розмірі 89,59 грн. та судові витрати в розмірі 640,00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшені позовні вимоги на суму пені 298, 63 грн. підтримала в повному обсязі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації,\~\~про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про слухання справи у її відсутності суду не надавала. Відповідно до ст.224 ЦПК України - суд, за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріли справи, приходить до наступного.\~\~ Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей 07 лютого 2016 року за договором позики позивач передав відповідачу у борг 10 000 грн. з кінцевим терміном повернення 10 лютого 2017 року. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За правилами статей\~526,\~1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Правилами\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Частина 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На даний момент зобов'язання за договорами позики відповідач не виконала - грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень позивачу не повернула. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За правилами ч. 1 ст.\~546\~і ч.1 ст.\~550 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Приписами\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного та відповідно до розрахунків: - розмір інфляційного збільшення суми боргу складає 370,00 гривень; - сума трьох процентів річних від прострочення суми богу 89,59 гривень. На підставі того, що відповідачем не було здійснено повернення боргу позивачу за договором позики грошових коштів від 07 лютого 2016 року, сума її заборгованості перед позивачем, що підлягає стягненню, з урахуванням інфляційного збільшення суми боргу, трьох процентів річних, складає 10 459,59 гривень. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved