Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності. В позовній заяві зазначено, що відповідно до договору дарування від 18.04.2014 року позивачеві на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами в [ADDRESS] , який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0936 гектара, кадастровий номер земельної ділянки: 6525010100:02:001:0564. Зазначена земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності позивачеві [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] , і відповідно до цільового призначення виділялась для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № 070520-ЗЗД, ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 6525010100:02:001:0564 становить 31120 грн., а відповідно 1/3 частина її - 10373,3 грн. [PERSON] [INFO] помер, і відповідно до спадкового договору від 24 лютого 2016 року складеного та посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюком О.М., власником 2/3 частин зазначеного будинку стала відповідач [PERSON] . Таким чином до спадкоємця [PERSON] перейшло і право спільної власності на земельну ділянку на якій розташована її частина спадкового майна. На даний час у позивача виникла необхідність продажу належної йому 1/3 частки в зазначеному житловому будинку. Відповідач не виявила бажання придбати цю частину будинку і тому для оформлення відповідного договору купівлі-продажу з іншою особою мені необхідно визначити свою частку в приватизованій земельній ділянці. Оскільки приватизована земельна ділянка має цільове призначення для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, то логічно, що позивачеві має належати 1/3 частина цієї земельної ділянки, а відповідачу-2/3 її частин. Весь житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0936 гектара. Позивачеві у справі належить : у житловому будинку літ. А житлова кімната 3 площею 6,0 кв. м., житлова кімната 2 площею 17,9 кв. м.; Уг частина колодязя трубчатого №1,1/3 частина огорожі №2, ворота №5, хвіртка №6. Таким чином для обслуговування частки в житловому будинку з господарчими будівлями та спорудами необхідно 1/3 частки від загальної площі земельної ділянки, яка становить 0.0468 гектара. Позивач в судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав заяву, в якій просить задовольнити його позовні вимоги та розгляд справи провести за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 18.04.2014 року позивачеві на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами в [ADDRESS] , який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0936 гектара, кадастровий номер земельної ділянки: 6525010100:02:001:0564. Зазначена земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності позивачеві [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] , і відповідно до цільового призначення виділялась для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № 070520-ЗЗД, ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 6525010100:02:001:0564 становить 31120 грн., а відповідно 1/3 частина її - 10373,3 грн. [PERSON] [INFO] помер, і відповідно до спадкового договору від 24 лютого 2016 року складеного та посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюком О.М., власником 2/3 частин зазначеного будинку стала відповідач [PERSON] . Весь житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0936 гектара. Позивачеві у справі належить : у житловому будинку літ. А житлова кімната 3 площею 6,0 кв. м., житлова кімната 2 площею 17,9 кв. м.; 1/2 частина колодязя трубчатого №1,1/3 частина огорожі №2, ворота №5, хвіртка №6. Отже, позивач є власником 1/3 частини вказаного будинку відповідно до договору дарування, а відповідач 2/3 частини вказаного будинку відповідно до умов спадкового договору, разом з тим, земельна ділянка, на якій розміщене нерухоме майно, перебувала у спільній сумісній власності позивача та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача, отже, зі смертю [PERSON] відповідачу перейшло право власності на 2/3 житлового будинку, з господарчими та побутовими спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, співвласники житлового будинку набули права спільної часткової власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, пропорційно до часток осіб у праві власності цього жилого будинку, отже, позовні вимоги є обґрунтованими, визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 420,40 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved