Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, визначення порядку користування квартирою, розподіл особових рахунків. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Під час судового провадження у справі відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи з метою реалізації ним права по укладенню договору про юридичну допомогу. Однак в наступне судове засідання відповідач та його представник [PERSON] не зявилися, про причини неявки не повідомили, Відповідач у заяві від 17.03.2017 року виклав своє ставлення до позову, щодо участі у судовому засіданні думок не зазначив. За вказаних обставин, за відсутністю заперечень з боку представника позивача суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно позову, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивачу належить 1/3 частка вказаного житла, відповідачу 2/3 частки. Позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди, які чиняться відповідачем [PERSON], в праві користування цим житловим приміщенням, шляхом його вселення до квартири; встановити порядок користування квартирою, виділивши йому частину кімнати площею 5,6 кв.м, а відповідачу 11,1 кв.м, залишивши підсобні приміщення коридор, ванну кімнату, кухню в загальному користуванні; розділити особові рахунку між сторонами у співвідношенні від загальної площі квартири та долі кожного співвласника, визначивши за позивачем 10,2 кв.м, а за відповідачем 20,3 кв.м. Вирішити питання про відшкодування судових витрат. Позиція відповідача [PERSON] вбачається із заяви від 17.03.2017 року, де останній зазначив, що перешкод в користуванні квартирою він не чинить, оскільки позивач із спірних питань до нього поза судом не звертався. Він згоден передати позивачу ключі від квартири та не заперечує проти запропонованого порядку користування, погоджується розділити рахунки на житлово-комунальні послуги, але вважає, що ці питання можна вирішити мировою угодою за умови відмови позивача від стягнення з нього судових витрат. З огляду на доводи позову та заперечень суд вважає, що спір між сторонами має місце, себе не вичерпав, оскільки відповідач хоча й визнає в цілому позовні вимоги, однак у судове засідання не зявився, мирова угода суду не надана, представник позивача наполягає, що порушення прав її довірителя, триває. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані заяви та докази, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст.317 ч.1 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ч.3 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ч.1, ч.2 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.383 ч.1 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року (із змінами та доповненнями) передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо їх оплати. Судом встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 30,5 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, по праву власності належить позивачу [PERSON] в розмірі 1/3 частки та відповідачу [PERSON] в розмірі 2/3 часток. Право власності позивача визнано рішенням Краматорського міського суду від 25.08.2015 року. (а.с.7-12). Позивач [PERSON] позивається з приводу перешкоджання відповідачем [PERSON] його вселенню у вказану квартиру. Дії відповідача [PERSON] по обмеження позивача [PERSON] у його правах власника шляхом протиправного позбавлення його права користування належним йому житлом суперечать вищенаведеним положенням ЦК України. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі наведеного суд вважає, що права позивача слід поновити та вселити його у квартиру по вул.Ювілейна, 26-11 у м.Краматорську. Також, як зазначалося вище, спірна квартира належить сторонам по праву спільної власності в певних долях (частках). Згідно ст.356 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Враховуючи те, що сторони відповідно до ст.358 ЦК України не можуть досягти згоди з приводу порядку користування житлом, такий порядок може бути визначений судом. З врахуванням позиції сторін, яка вбачається з доводів позову та пояснень відповідача, викладених у його заяві від 17.03.2017 року, суд вважає можливим задовольнити позов про визначення порядку користування квартирою у запропонованому варіанті, як найбільш доцільному. При цьому право власності сторін не порушується, оскільки власність не вибуває з їх володіння. При визначенні площі кімнат та допоміжних приміщень суд виходить з відомостей, наданих позивачем, які відповідачем не спростовані. Також з врахуванням позиції сторін та відповідно до п.10 вищенаведених Правил суд вважає можливим задовольнити позов в частині розподілу особових рахунків для забезпечення сторонами окремої оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» у звязку із прийняттям рішення про задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем при звернення з позовом до суду, відшкодовуються останньому за рахунок відповідача. (а.с.1)

Outcome: approved