Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м. Краматорську про стягнення моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.08.1965р. він був прийнятий на роботу ВО «НКМЗ» в механічний цех №14. 26.07.1979р. він був переведений до ковально-пресового цеху №2. 19.12.1985р. йому було встановлено 4 розряд коваля на пресі. 27.07.1989р. його було звільнено у зв'язку з виходом на пенсію за віком. 16.01.1985р. під час роботи (о 10-20год.) з ним трапився нещасний випадок на виробництві, а саме під час опускання скоби трапилось послаблення затяжки тросу, яких зіскочив з крюка скоби, та при її падінні йому була нанесена травма - перелом правої голені. З приводу цього був складений Акт про нещасний випадок на виробництві. Згідно виписки з акту огляду МСЕК 074875 від 21.12.2005 року [PERSON] було встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково. У зв'язку з вищевказаним ушкодженням здоров'я підчас виконання [PERSON] трудових обов'язків, йому була завдана моральна шкода, яка виявилася в сильному фізичному болі, страху за своє здоров'я та життя, перенесеному стресі, душевних стражданнях. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м. Краматорську моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я на виробництві, в розмірі 25000грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позові наполягав, просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Бєлова В.В. позов не визнала та суду пояснила, що 16.01.1985 року на Виробничому об'єднанні «НКМЗ» з робітником [PERSON] стався нещасний випадок. 21.01.1985 року був складений Акт №32 про нещасний випадок на виробництві. Згідно виписки з огляду МСЕК 074875 серії ДОН-04 від 21.12.2005 року [PERSON] було встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково. Починаючи з 21.12.2005 року позивачу вказаним відділенням Фонду були призначені виплата одноразової допомоги в сумі 16400грн. та щомісячні страхову виплати - 300,46грн., які відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» підлягає перерахуванню з 01 березня наступного року у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. На теперішній час сума щомісячної страхової виплати позивачу складає - 944,95грн. Вимоги позивача з приводу відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000грн. вважає недоведеними. Просить позов залишити без задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши позов та заперечення, надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так судом встановлено, що 16.01.1985 року ковалем ВО «НКМЗ» [PERSON] підчас виконання робіт при падінні скоби була нанесена травма - перелом правої голені. З приводу вищевказаної події був складений Акт про нещасний випадок на виробництві №32 (а.с.4). Згідно виписки з акту огляду МСЕК 074875 від 21.12.2005 року [PERSON] було встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.7). Згідно письмових заперечень відповідача (а.с.23-24), [PERSON] перебуває на обліку за місцем мешкання у відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м. Краматорську. Згідно ст.ст.21, 28, 34 Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрати працездатності» обов'язок відшкодування моральної шкоди потерпілому покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо стійка втрата працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійне захворювання вперше встановлено у період із 01.04.2001 року по 31.12.2005 року. Право на отримання компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). Таким чином, позивач обґрунтовано висунув свої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м. Краматорську, де перебуває на обліку та отримує передбачені Законом страхові виплати та соціальні послуги. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної з цих підстав,) позовна давність не поширюється. Таким чином, на позовні вимоги по цій справі позовна давність не поширюється. При вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд враховує положення ст.23 ЦК України, роз'яснення постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а саме: характер та обсяг завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] (а.с.12), в результаті нещасного випадку на виробництві отримав перелом правої голені. Висновком МСЕК йому було встановлено 20% ступеня втрати професійної працездатності безстроково, тобто можливість відновлення стану здоров'я позивача, який останній мав до нещасного випадку, відсутня. З огляду на характер травми, позивач переніс сильний фізичний біль, отримав тяжкі душевні страждання з приводу стресу, хвилювань за своє здоров'я та життя. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст.57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст.212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. З огляду на вказане суд вважає, що позивач [PERSON] з огляду на отримане ушкодження здоров'я підчас виконання ним трудових обов'язків, в наслідок якого йому було встановлено 20% ступеня втрати професійної працездатності вправі отримати грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 6000грн., яку слід стягнути на користь позивача з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м. Краматорську. Таке часткове задоволення позовних вимог суд вважає розумним та справедливим по відношенню до глибини моральних страждань позивача, погіршення його фізичних здібностей, ступеня вини в нещасному випадку, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial