Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення про виселення відповідача [PERSON], [INFO] з житлового будинку, що знаходиться за адресою вул. Ризи, 65а, с. Угорники Коломийського району Івано-Франківської області, із втратою права на користування житлом без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Ризи, 65а, с. Угорники, Коломийський район, Івано-Франківська область. Разом з ним в цьому будинку прописано ще четверо осіб: дружина - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; онука - [PERSON], [INFO] та зять - [PERSON]. В даному будинку, який належить йому на праві особистої приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.12.2015 року, також проживає його колишній зять. Шлюб між відповідачем та його дочкою ([PERSON]М.) розірвано про, що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 63 від 03.03.2008 року. Розірвання шлюбу відбулось внаслідок того, що його колишній зять зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє пяні дебоші та сварки. Однак, після розірвання шлюбу колишній зять залишився проживати в будинку. Він продовжує випивати, вчиняти сварки, що негативно впливає на всіх членів сімї, в тому числі і на неповнолітню дитину, його внучку ([PERSON]). Відповідач жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків. Проживання разом з відповідачем є нестерпним. На прохання переїхати проживати в інше житло відповідач відмовляє, та порушує їхнє право на спокійне життя, завдає моральних страждань та негативно впливає на неповнолітню дитину. Відповідач заважає вільно користуватись належним йому на праві приватної власності будинком та в добровільному порядку виселятись не збирається. Представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що її колишній чоловік поводив себе неприпустимо за час їх спільного проживання. Вони розлучилися у 2008 році. Причиною було те, що він її побив, однак доказів не було. На деякий час він виїхав але повернувшись з 2014 року по 2016 роки він ображав її нецензурно, погрожував розправою, розбив двері, одного разу вона проснулася від того, що він наклонився над нею з ножиком. Вона викликала міліцію, інколи не могла викликати. У будинку проживає тільки відповідач, позивач не може з ним проживати через поведінку останнього. Свідок [PERSON] пояснила, що у неї з батьком є конфлікти, оскільки він часто випиває і неадекватно себе поводить щодо неї, тобто з ним у неї неприязні стосунки. Дідусь хоче виселити відповідача з тих причин, що вона з матірю змушена була виїхати з житла, оскільки батько їх бив, приходив у нетверезому стані, не давав спати та відпочивати. Це продовжувались 2013 по 2016 роки, багато раз майже щодня. Неодноразово викликалися працівники міліції, які приїздили, та забирали у відділок. Працівники міліції пояснювали, що вони не мають права вживати якихось заходів. Батько неодноразово обзивав позивача, її дідуся, хамив йому, погрожував що його убє, що він не доживе до завтра. Батько, відповідач має де жити, його матір має житло в Отинії і проживає сама. Влітку в липні 2016 року він у пяному вигляді вчинив бійку, і її сестра яка була вагітною заступилася за неї, так як батько її вдарив за те, що вона заступилася за матір. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач пив та піднімав руку на її маму це було дуже часто. Вона була свідком як два рази приїздили працівники міліції. Які ними приймалися рішення їй невідомо. Це було в 20015 році. Батько брав ніж, його кров була по стінах, хотів порізати маму. Мама за кожним разом не зверталася у міліцію напевно тому що їй було стидно. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно з\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~ Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 109 Житлового кодексу України\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог\~ст. 116 ЖК України\~виселення без надання іншого жилого приміщення можливе у випадку систематичного порушення громадянином правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи громадського впливу виявились безрезультатними. Відповідно до вимог\~ст. 157 ЖК України\~ членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~ст.116 цього кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Угорники, вул. Ризи, 65а, Коломийського району Івано-Франківської області. Згідно довідки Угорницької сільської ради №1486 від 21.10.2016 року [PERSON], зареєстрований за адресою [INFO]. Склад сім»ї: [PERSON] дружина, [INFO], [PERSON] дочка, [INFO], [PERSON] зять, [INFO], [PERSON], [INFO]. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №65а вул. Ризи, с. Угорники видано на імя [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ №026018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 березня 2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №63. Згідно повідомлення Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 06.02.2017 р. №1843/108/56-2017, протягом 2015-2016 років [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] до Коломийського відділу поліції зверталась два рази, а саме 02.01.2015 року та 24.09.2016 р. Згідно висновку про результати розгляду звернення [PERSON] від 24.09.2016 року, розгляд по зверненню [PERSON] закінчено. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно висновку по рапорту о/ч Коломийського МВ УМВС майора міліції [PERSON] від 15.01.2015 року, 02.01.2015 року о 17.50 в Коломийський МВ УМВС на телефон «102» поступило повідомлення від [PERSON] про те, що її по місцю проживання ображає чоловік. В ході виїзду на місце події [PERSON] відмовилась від написання заяви та дачі будь-якого письмового пояснення на підставі ст. 63 Конституції України, однак усно пояснила, що претензій будь-якого характеру до свого чоловіка вона не має та в майбутньому мати не буде, оскільки з чоловіком примирилась до приїзду працівників міліції. Розгляд матеріалів по рапорту о/ч Коломийського МВ УМВС майора міліції [PERSON] закінчено. Факт перебування відповідача на обліку як «сімейний дебошир», що підтверджується довідкою Коломийського ВП ГУНП №4020 від 14.03.2017 року, не доводить факту систематичного порушення громадянином правил співжиття та застосування до нього заходів громадського впливу. Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем не\~доведено факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи громадського впливу виявились безрезультатними, оскільки до відповідача лише один раз застосовувалися вище вказані заходи, про що вказано у висновку від 20.10.2016 року, а саме [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, однак навіть належного доказу цьому не надано, а тому в задоволення позову необхідно відмовити. На підставі ст.ст.\~109,\~116,\~156,\~157 ЖК України,\~

Outcome: dismissed