Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме основної суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.07.2007 року між позивачем та кредитною спілкою «Федерація» був укладений депозитний договір, згідно з яким, позивач, передав, а КС «Федерація» прийняла на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 11 000,00 грн.. Процентною ставкою за користування внеском протягом строку внеску є 30 % річних. Кінцевим терміном вкладу є 24.07.2008 року, тобто КС «Федерація» мала повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів. У порушення умов договору, КС «Федерація» \~зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. 10.02.2009 року на користь позивача рішенням Придніпровського районного суду було винесено рішення, яким зобовязано КС «Федерація» сплатити заборгованість за вказаним договором. Відповідач по справі [PERSON] отримав кредит у КС «Федерація» в сумі 10000,00 грн., зобовязання по поверненню коштів не виконав та має прострочену заборгованість. Між позивачем та КС «Федерація» було досягнуто право відступу вимоги дебіторської заборгованості у розмірі 10000,00 грн., за договором кредиту № АЦ 00508 від 24.07.2007 року, боржником якого є відповідач по справі [PERSON] Станом на 20.12.2012 рік відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконав та має заборгованість в сумі 10000,00 грн., (десять тисяч гривень, 00 копійок). 18.04.2013 року рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18.04.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено на стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість на загальну суму 11729,40грн. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання, про що відкрито виконавче провадження. Крім того, 15.10.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] серія ВРХ № 885977, згідно якого позивач надав відповідачу позику в сумі 20 500 гривень, а відповідач мав погашати позику рівними частинами кожного місяця до 20 числа поточного місяця. [PERSON] порушив вимогу договору та борг не повернув, в звязку з чим [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] суму боргу 20 500, 00 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., пеня в розмірі 26 571,60 грн., 3% річних в розмірі 871,25 та судові витрати 1090,35 грн. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.06.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 57942, 85 гривень, судовий збір у сумі 1090,35 гривень. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання, про що відкрито виконавче провадження. 10.08.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції виконавчі провадження за № 48310514 та № 48310616 на підставі ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» де є боржником [PERSON] обєднано у зведене виконавче провадження за № 49765655. Позивач вказує, що [PERSON]І частково частково сплатив заборгованість, а саме у суду 669,06грн та 735,62грн., однак на момент звернення до суду відповідач не виконав грошового зобовязання перед позивачем та сума його боргу становить 11060грн. та 58297грн. Враховуючи, що відповідача не виконав свої грошові зобовязання та не повернув суму боргу, позивач звернувся до суду із заявою про стягнення суми боргу з урахуванням інфляції та 3% річних, що у загальній сумі становить 108159,95грн. та судових витрат у розмірі 6677,52грн, які складаються із судового збору у розмірі 1677,52грн. та витрат на правову допомогу у сумі 5000грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 14.03.2019 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач 31.03.2019 року, згідно поштового повідомлення отримав позовну заяву разом із додатками та у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.07.2007 року між позивачем та кредитною спілкою «Федерація» був укладений депозитний договір, згідно з яким, позивач, передав, а КС «Федерація» прийняла на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 11 000,00 грн.. Процентною ставкою за користування внеском протягом строку внеску є 30 % річних. Кінцевим терміном вкладу є 24.07.2008 року, тобто КС «Федерація» мала повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів. У порушення умов договору, КС «Федерація» \~зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. 10.02.2009 року на користь позивача рішенням Придніпровського районного суду було винесено рішення, яким зобовязано КС «Федерація» сплатити заборгованість за вказаним договором. Відповідач по справі [PERSON] отримав кредит у КС «Федерація» в сумі 10000,00 грн., зобовязання по поверненню коштів не виконав та має прострочену заборгованість. Між позивачем та КС «Федерація» було досягнуто право відступу вимоги дебіторської заборгованості у розмірі 10000,00 грн., за договором кредиту № АЦ 00508 від 24.07.2007 року, боржником якого є відповідач по справі [PERSON] Станом на 20.12.2012 рік відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконав та має заборгованість в сумі 10000,00 грн., (десять тисяч гривень, 00 копійок). 18.04.2013 року рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18.04.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено на стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість на загальну суму 11729,40грн. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання, про що відкрито виконавче провадження. Крім того, 15.10.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] серія ВРХ № 885977, згідно якого позивач надав відповідачу позику в сумі 20 500 гривень, а відповідач мав погашати позику рівними частинами кожного місяця до 20 числа поточного місяця. [PERSON] порушив вимогу договору та борг не повернув, в звязку з чим [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] суму боргу 20 500, 00 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., пеня в розмірі 26 571,60 грн., 3% річних в розмірі 871,25 та судові витрати 1090,35 грн. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.06.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 57942, 85 гривень, судовий збір у сумі 1090,35 гривень. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання, про що відкрито виконавче провадження. 10.08.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції виконавчі провадження за № 48310514 та № 48310616 на підставі ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» де є боржником [PERSON] обєднано у зведене виконавче провадження за № 49765655. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18.04.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму заборгованості у розмірі 10000грн. та судові витрати у розмірі 1729,40грн та рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.06.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму заборгованості у розмірі 57942,85грн. та судові витрати у розмірі 1090,35грн. Дані судові рішення набрали законної сили. Відповідно до ч.1 ст.2 ст.18 ЦПК України судові рішення,\~що набрали\~законної сили,\~обовязкові для\~всіх органів\~державної влади\~і органів\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій,\~посадових чи\~службових осіб\~та громадян\~і підлягають\~виконанню на\~всій території\~України,\~а у\~випадках,\~встановлених міжнародними\~договорами,\~згода на\~обовязковість яких\~надана Верховною\~Радою України,\~-\~і за\~її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Вказані судові рішення звернуто до виконання та головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Черкаського РУЮ [PERSON] винесено постанову від 10.08.2015 року № 49765655 про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у сумі 58297,58грн. та 11060,34грн. На підставі вказаних обставин, суд констатує, що суми боргу стягнуті за рішеннями Черкаського районного суду Черкаської області від 18.04.2013 року та від 02.06.2014 року не підлягають повторному стягненню, а тому позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу не підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що станом на день звернення до суду із даним позовом [PERSON], сума боргу [PERSON] становить 11060грн. та 58297грн. і дана заборгованість виникла з 06.06.2015 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Зі змісту ст.\~610\~ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи не своєчасне виконання [PERSON] свого зобовязання щодо повернення боргу [PERSON], у розмірі 11060грн., розмір інфляційних нарахувань становить 4955,84грн. а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, що становить 1232грн., які нараховано позивачем на заборгованість, що виникла у період 06.06.2015 року по 20.02.2019 року. Також [PERSON] має прострочену заборгованість перед [PERSON] у розмірі 58297грн. та розмір інфляційних нарахувань становить 26122,11грн. а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення становить 6493грн. які нараховано позивачем на заборгованість, що виникла у період 06.06.2015 року по 20.02.2019 року. Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості за весь час прострочення, нараховані на суму заборгованості 11060грн у розмірі 4955,84грн. та 1232грн, відповідно та на суму заборгованості 58297грн. у розмірі 26122,11грн. та 6493грн., відповідно, є законними, обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України. У звязку з частковим задоволенням позову (36%), до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 603,72грн., та витрати на правову допомогу у сумі 1800грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 525, 526, 610, 625 ЦК України,

Outcome: partial