Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу гаража [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що 15.10.2009 року купив у відповідача [PERSON] , гараж, 1988 року побудови, що знаходився на пл. Ринок в м. Золочеві Львівської області. В 2009 році він повністю розрахувався з відповідачем за вказаний гараж оплативши йому 2 000 грн. У відповідача на момент покупки було Рішення виконкому Золочівської міської ради №22 від 18.01.1985року, за яким відповідачу надано дозвіл на будівництво гаражу та закріплено за ним земельну ділянку. На момент зведення гаражу законодавством було не передбачено реєстрації права власності на гараж. Зазначає, що з 2009 року він користується вказаним гаражем. Виготовив технічний паспорт. Однак інщих документів, крім розписки відповідача він немає. Просив позов задовольнити з врахуванням того, що він вказаним гаражем користується фактично з 2009 року, має в ньому потребу. Відповідач зобов`язався оформити документи, однак пройшло вже більше як 10-ать років. Відповідач документи не оформив, і зараз заявляє, що вказаним займатися не буде, оскільки пройшло вже дуже багато часу. Відповідач вказаний гараж своїм не вважає. В підготовчому засіданні позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав в повному обсязі, про що також подав суду відповідну заяву. Третя особа - дружина відповідача подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності. Заявила, що на вказане майно вона не претендує. Їй відомо, що її чоловік вказаний гараж продав вже давно і ним не користується. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. З копії рішення №22 від 18.01.1985року вбачається, що відповідачу [PERSON] надано право на забудову гаражу на пл. Ринок в м. Золочеві Львівської області. З технічного паспорта та довідок Золочівського МБТІ №418 від 10.07.2020р. та №548 від 10.074.2020р. вбачається, що вказаний гараж побудований в 1988 році, на правах власності не зареєстрований і його вартість 43721 грн. Таким чином, в суду немає сумнівів щодо правомірності забудови вказаного гаражу, оскільки законодавство 1988 року не передбачало вводу гаражу в експлуатацію. З розписки відповідача від 15.10.2009року вбачається, що відповідач продав цього дня позивачу гараж № [NUMBER] на пл. Ринок в м. Золочеві Львівської області за 2000грн., які отримав від позивача. Зобов`язується до 15.10.2010 року оформити відповідні документи на себе та з позивачем переоформити право власності на останнього. З заяви поданої відповідачем до суду 04.04.2021року видно, що відповідач не має наміру займатися переоформленням документів на гараж, а тому така поведінка відповідача порушує право позивача, який добросовісно заволодів вказаним майном, купивши його в відповідача в 2009році за 2000грн. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається з підстав, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. При цьому суд переконаний, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути перешкодою для визнання правочину дійсним, так як відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», №1952-IV від 01.07.2004р. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. П.2 ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», №1952-IV від 01.07.2004р. передбачає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов, зокрема: на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З врахуванням того, що відповідачем позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Зважаючи на клопотання позивача, судові витрати пов`язані із сплатою судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: approved