Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 08.07.2015 приблизно о 05 год. 00 хв., він вийшов з житлового приміщення та став стягувати гілки для того щоб сторонні особи не проїжджали власними автотранспортами біля підїзду будинку та не створювали загрози життю і здоровю іншим жильцям. У цей час, до нього підїхав [PERSON], став сваритися, ображати та погрожувати, а потім керуючи власним автомобілем навмисно наїхав на нього, у результаті чого завдав йому тілесних ушкоджень у вигляді забиття лівого коліна та пошкодив його залізну палицю. Із даного приводу він (позивач) звернувся до Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, однак працівники міліції відмовили у порушенні кримінального провадження. Для засвідчення наявності тілесних ушкоджень позивач звертався до судово-медичного експерта для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування матеріальної шкоди - 1763 грн. та моральної шкоди у сумі 5000 грн. Позивач та його представник в судове засідання зявились, позов підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом було встановлено, що 16.07.2015 дільничним інспектором міліції СДІМ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області було складено висновок, згідно з яким припинено подальший розгляд матеріалів звернення [PERSON] у звязку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. Зі змісту вказаного висновку вбачається, що 08.07.2015 року до Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області надійшло повідомлення від [PERSON], про те, що 08.07.2015р. близько 5.00 поблизу багатоквартирного будинку по вул. Л. Татаренка, 1а, в м. Тростянець заявника зачепив колесом свого автомобіля чоловік на ім'я Дмитро, чим спричинив заявнику тілесних ушкоджень. В ході перевірки вказаних обставин дільничним інспектором були відібрані особисті пояснення [PERSON], з яких було встановлено, що [PERSON] 08.07.2015р. близько 5.00 вийшов в двір свого будинку по вул. Л.Татаренка 1а та став стягувати гілки під свої вікна, щоб мешканці будинку не ставляли свої автомобілі під його вікнами. Після цього в заявника виникла сварка з [PERSON], мешканцем вул. Л.Татаренка 1а/62, власником автомобіля ВАЗ-2121 «Нива» зеленого кольору, з приводу того, що заявник просив у останнього не їхати своїм автомобілем під його вікнами. Заявник вказував, що коли [PERSON] рушав з місця, то зачепив його переднім колесом за коліно, тим самим подряпав його коліно. З огляду на це, дільничним інспектором були відібрані письмові пояснення у [PERSON], який пояснив, що дійсно зранку 8.07.2015р. у нього була розмова з заявником з приводу того, що останній просив його не їхати за будинок, бо він там загородив, на що він відповів, що йому все одно, та поїхав за будинок. При цьому [PERSON] у своїх поясненнях вказував, що заявника він автомобілем не зачіпав та жодних тілесних ушкоджень йому якимось іншим чином не завдавав. Крім того, дільничним інспектором була опитана [PERSON], мешканка м. Тростянець вул. Л. Татаренка 1а/52, яка пояснила, що вона бачила, як гр. [PERSON] сварився з [PERSON] Посварившись, [PERSON] пішов за будинок, а [PERSON] поїхав на власному автомобілі за будинок. Через деякий час [PERSON] повернувся до під'їзду, він шкутильгав та сказав, що [PERSON] зачепив його автомобілем. Самого факту отримання тілесних ушкоджень заявником вона не бачила. В ході судового розгляду справи [PERSON]І також була допитана як свідок та повідомила ті ж самі обставини. При огляді дільничним інспектором транспортного засобу ВАЗ-21214 д.н. [NUMBER] зеленого кольору механічних ушкоджень чи інших слідів на транспортному засобі не було виявлено, про що свідчить протокол огляду транспортного засобу від 08.07.2015. В ході подальшої перевірки дільничним інспектором також не було встановлено свідків даної події, про що свідчать копії відібраних пояснень у мешканців будинку розташованого у м. Тростянець по вул. Л. Татаренка 1а. З урахуванням вказаних обставин, дільничним інспектором було складено вищезазначений висновок. З листа Тростянецької ЦРЛ від 22.12.2015 № 01-14/5602 вбачається, що [PERSON] 08.07.2015 звертався на прийом до лікаря-травматолога з діагнозом: забійна поверхнева рана в ділянці лівого колінного суглобу.(а.с.37) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України \~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно розяснень наведених у п 4 постанови пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № від 01.03.2013\~ № 4, обовязком потерпілого є надання доказів, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Всупереч наведеним положенням закону та розяснень пленуму ВССУ в ході судового розгляду справи позивачем не було надано достатніх доказів факту завдання шкоди за участю відповідача, розміру завданої шкоди, а також доказів того, що відповідач є завдавачем шкоди, зокрема свідок, який був допитаний в судовому засіданні не був прямим очевидцем отримання відповідачем тілесних ушкоджень, а інших доказів участі відповідача у спричиненні тілесних ушкоджень надано не було. З огляду на зазначене заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1167 ЦПК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~зазначено, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. З врахуванням наведеного, оскільки, в ході судового розгляду справи не було встановлено чиї саме неправомірні дії стали підставою завдання позивачу тілесних ушкоджень, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог заявлених [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed