Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що 21 жовтня 1993 року позивач придбав квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу. У 1993 році позивач разом з відповідачкою зареєструвались у вищевказаній квартирі. 24 червня 1999р. шлюб між сторонами було розірвано. З квітня 1994 року відповідачка добровільно залишила квартиру та не проживає в ній. Оскільки вже близько 21 року відповідач не проживає в квартирі, не сплачує за житлово-комунальні послуги та не несе витрати по утриманню житла, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти [PERSON] з реєстрації в квартирі. Ухвалою суду від 12 червня 2015 року закрито провадження по справі відносно позовної вимоги про зобов'язання Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти [PERSON] з реєстрації в квартирі [ADDRESS] - закрито. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про час та місце судового розгляду повідомлялась судом за зареєстрованим місцем проживання, та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Від Деснянського районого відділу ГУ ДМС України в м. Києві надійшов лист №4/вх.250 від 12.05.2015р. з проханням проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, 21 липня 1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.27). Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.10.1993р., [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 24 червня 1999 року зроблено запис на №703 (а.с.7). Відповідно до копії довідки форми №3, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 1993 року, [PERSON] з 2004 року, [PERSON] з 1999 року (а.с.10). Відповідно до копії акту дослідження від 30.09.1998р., комісія своїми підписами підтверджує той факт, що в період з 01.01.1998р. по 30.09.1998р. [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживала (а.с.11). Відповідно до копії акту дослідження від 14.04.1999р., комісія своїми підписами підтверджує той факт, що в період з 01.10.1998р. по 14.04.1999р. [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживала (а.с.12). Відповідно до акту від 06.11.2014р., встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS], тривалий час не проживає, її особисті речі у квартирі не знаходяться (а.с.13). Відповідно до акту №173 від 02.04.2015р., [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], не проживає з 1998 року і даний час (а.с.28). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] понад один рік без поважних причин, що підтверджується вищевказаними актами та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які суд приймає до уваги. Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved