Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивуває тим, що 15 грудня 2013 року померла його дружина [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, що складається із земельної ділянки розміром 2,22 га, розташованої на території Романівської сільської Ради Луцького району згідно Державного акта серії ІІ-ВЛ № 008681 від 17.03.2002 року. Дружина [PERSON] не залишила заповіту, а тому спадкування відбувається за законом. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є він, чоловік [PERSON] Іншими спадкоємцями першої черги є відповідачі, діти померлої [PERSON] та [PERSON] Позивач прийняв спадщину в передбаченому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини до Луцької районної державної нотаріальної контори. Відповідачі подали заяви про відмову від прийняття спадщини. В даний час йому необхідно визнати право власності на спадкове майно, а саме на вищезазначену земельну ділянку. В нотаріуса він не може оформити свої спадкові права, оскільки немає оригіналу правовстановлюючого документа. Нотаріусом було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. На підставі наведеного, просить суд, визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку розміром 2,22 га, розташованої на території Романівської сільської Ради Луцького району згідно Державного акта серії ІІ-ВЛ № 008681 від 17.03.2002 року. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала повністю. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 18.12.2015 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно після смерті дружини [PERSON], яка померла 15 грудня 2013 року, в порядку спадкування за законом на ? частки земельної ділянки розміром 0,2500га, розташованої в с. Романів Луцького району згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2011 року (Державний акт серії ЯД №354073 від 30.04.2009 року); на ? частки земельної ділянки розміром 0,1455га, розташованої в с. Романів Луцького району згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2011 року (Державний акт серії ЯД №354074 від 30.04.2009 року). Отже, між цими особами вже розглядалась справа в суді щодо іншого спадкового майна, судом вже встановлені всі обставини щодо спадкування. Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи ті обставини, що [PERSON] являється спадкоємцем майна після смерті дружини, прийняв спадщину, а тому суд прийшов до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно - земельну ділянку розміром 2,22 га, розташованої на території Романівської сільської Ради Луцького району згідно Державного акта серії ІІ-ВЛ № 008681 від 17.03.2002 року.

Outcome: approved