Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Позов мотивує тим, що він розлучився із [PERSON] в 2011 році. За час перебування у шлюбі в них народилось двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. З моменту розлучення діти проживають з ним, хоча в Рішенні суду про розлучення їх місце проживання визначено - з матір'ю. [PERSON] на даний час перебуває закордоном. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з'явилась, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечила, ствердила, що дійсно на даний час перебуває за межами України. Від представника третьої особи органу опіки і піклування Городенківської РДА поступила заява про розгляд справи без їх участі. До суду подали висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з позивачем. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2000 року, який Рішенням Городенківського районного суду від 14.04.2011 року було розірвано та визначено місце проживання дітей разом із матір'ю (а.с.10). Від спільного проживання, у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] (а.с.6,7). На час розгляду справи в суді діти сторін проживають разом з батьком, в будинку його матері, що крім тверджень сторін підтверджується і іншими доказами. Зокрема зі змісту актів про обстеження матеріально-побутових умов від 09.07.2015 року та 13.07.2015 року вбачається, що діти сторін проживають разом із батьком, санітарно-гігієнічні умови є добрими (а.с.32-33). За місцем проживання позивач характеризується позитивно (а.с.11). Відповідач має у власності нерухоме майно та гроші на рахунку в банку (а.с.28-31). Згідно висновку служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації від 16.07.2015 року вбачається, що з урахуванням всіх обставин, які були досліджені під час перевірки вони вважають, що слід визначити місце проживання дітей сторін біля батька. (а.с.21) З поданої до канцелярії суду заяви вбачається, що відповідач визнає позов та не заперечує, щоб діти проживали разом із батьком. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращіх інтересах дитини. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду відповідач не спростувала того, що діти проживають разом із батьком, а останній в змозі забезпечити їм належні умови проживання, та повноцінно займатися їх вихованням. А вона на момент розгляду справи знаходиться за межами України і не проживає разом із дітьми. За таких обставин, суд приходить до висновку, що при визначенні місця проживання дітей з батьком будуть найбільш оптимально на тепершній час враховані інтереси дітей, забезпечено їх матеріальні та духовні потреби, тому враховуючи зазначене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню

Outcome: approved