Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ј від його заробітку (доходу) щомісяця до припинення навчання. Позов обґрунтований наступними обставинами. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2013 року стягнуто з відповідача на користь матері позивача [PERSON] аліменти, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [INFO] матір позивача [PERSON] померла. Позивач вказує, що батько [PERSON] , його життям не цікавиться, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, адже є працездатною особою. Вказує, що на даний час продовжує навчання на денній формі навчання ІІ курсу «Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського». Навчаючись на денній формі навчання позивач не має можливості влаштуватись на роботу, тому перебуває у тяжкому матеріальному стані, з підстав чого вимушений звернутися до суду. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач подав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності\~заперечення позивача,\~суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріали справи, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2013 року стягнуто з відповідача на користь матері позивача [PERSON] аліменти, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). [INFO] матір позивача [PERSON] померла (а.с. 8). Встановлено, що позивач [PERSON] , досяг повноліття, та навчається на денній формі навчання ІІ курсу «Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського» зі спеціальності Історія на бюджетній основі (а.с 9). Судом встановлено, що навчаючись на денній формі навчання позивач не має можливості влаштуватись на роботу, тому перебуває у тяжкому матеріальному стані. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідачем не\~надано жодних\~доказів на\~підтвердження наявності\~у нього інших дітей, перебуванні на його утриманні непрацездатних дружини, батьків, відсутності можливості сплачувати\~аліменти тощо, суд вважає, що відповідач може платити аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~витрати по\~сплаті судового\~збору у\~розмірі 840,80\~гривень підлягають\~стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved