Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2004 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до розміру 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.12.2004 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частки неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 02.12.2004 року і до повноліття дитини. 10.07.2013 року він уклав шлюб з [PERSON] (у шлюбі [PERSON]) [PERSON], від якого мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні. Зазначає, що він має постійне місце роботи, працює в ДП «Бердянський морський торговельний порт» і має постійний заробіток. Його дружина, [PERSON], на сьогоднішній день знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому не працює і також знаходиться на його утриманні. Таким чином, з часу призначення аліментів за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2004 року суттєво змінилося його матеріальне та сімейне становище, що змусило його звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які він виплачує за зазначеним рішенням суду з 1/4 частини до 1/6 частини. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що позивач не довів погіршення свого матеріального стану, а отже не можливо за рахунок однієї дитини вирішувати матеріальні інтереси іншої дитини. Разом з тим, не заперечували проти зменшення розміру аліментів до 1/5 частини від усіх видів заробітку позивача щомісячно. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2004 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частки неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 02.12.2004 року і до повноліття дитини. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, суд зокрема взяв до уваги, що на той час сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] не мав на утриманні інших дітей. За таких обставин суд вважав, що [PERSON] у змозі сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 10.07.2013 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Масютіна»). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] 26.05.2015 року народився син - [PERSON] В позовній заяві та у судовому засіданні позивач зазначав, що його дружина на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і також знаходиться на його утриманні (ч. 2 ст. 84 СК України). Таким чином, на день ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів 20.12.2004 року наведені вище обставини ще не існували та не враховувались судом при визначенні розміру аліментів. За змістом ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного та матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, долучені до справи докази свідчать про\~\~зміну сімейного стану позивача з часу прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини, а саме: одруження в 2013 році та народження сина в 2015 році, перебування його дружини у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що станом на теперішній час значно погіршило його фінансовий стан, на що позивач не розраховував при винесенні рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2004 року щодо сплати аліментів на дитину. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів, у розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які підтверджують виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, що унеможливлюють сплату аліментів у розмірі визначеному рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2004 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 02.12.2004 року і до повноліття дитини, та про можливе зменшення розміру аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки до 1/6 частини доходів позивача. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~\~роз'яснено судам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану,\~\~погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, слід зазначити, що у випадку зміни сімейного або матеріального становища позивача відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved