Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач посилається на те, що 26 травня 2011 року він позичив відповідачеві 9 197 доларів США, про що йому позичальником було надано письмову розписку. При цьому кінцева дата повернення грошових коштів між ними не обумовлювалася. Протягом тривалого часу відповідач не повертає йому грошові кошти, посилаючись на різні обставини, тому в листопаді 2015 року він направив останньому письмову вимогу про повернення боргу. Але, не дивлячись на його неодноразові вимоги повернути кошти, відповідач свої зобовязання за договором позики не виконує і його вимоги про їх повернення ігнорує. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань по договору позики, в звязку з чим він вимушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача борг в розмірі 9 197 доларів США, що на час подачі позовної заяви до суду становить 215 669 грн. 65 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. Не наполягає на стягненні з відповідача процентів від суми позики та на перерахунку суми боргу за офіційним курсом валют (долара), встановленим Національним банком України на час винесення рішення (на 16.02.2016 року). Просить стягнути борг в розмірі, визначеному ним на день подачі позовної заяви до суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була присутня, коли в травні 2011 року відповідач позичав у позивача 9\~197 доларів США і про отримання в позику грошей ним була добровільно написана розписка. Заслухавши пояснення позивача, свідка, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач передав у власність відповідачеві грошові кошти у сумі 9 197 доларів США, які останній зобовязувався повернути позивачу. На підтвердження укладення договору позики грошей 26 травня 2011 року відповідачем (позичальником) було надано позивачу (позикодавцю) письмову розписку, яка надана позивачем суду. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладений з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Строк повернення боргу сторонами не встановлювався. Частина 2 ст.530 ЦК України передбачає, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач 25 листопада 2015 року звертався з письмовою вимогою до відповідача про повернення грошових коштів і останній таку вимогу отримав, що підтверджується відповідним повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. Оскільки відповідач в добровільному порядку свої зобовязання не виконує і грошові кошти не повертає, то вони підлягають стягненню на користь позивача в судовому порядку. При визначенні розміру грошових коштів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд погоджується з розміром боргу, визначеним позивачем за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день подачі позовної заяви до суду (2\~324 грн. за 100 доларів США) і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 9 197 доларів США, що еквівалентно 215\~669 грн. 65 коп. Згідно з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України - є гривня. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача борг у гривнях. Одночасно підлягають відшкодуванню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 2\~156 грн. 70 коп.

Outcome: approved