Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації, в якому зазначив наступне. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В 2011 році, у зв'язку з тим, що позивач та відповідач фактично перебували у шлюбних відносинах, за згодою позивача здійснено реєстрацію відповідача [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідачка [PERSON] зобов'язалася зняти з реєстрації себе та свою неповнолітню доньку [PERSON] до червня 2016 року. Посилаючись на те, що відповідач не зняла себе та свою неповнолітню доньку з реєстраційного обліку та більше року не проживає за адресою реєстрації, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав. Представник третьої особи, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника та заперечення на позовну заяву. Згідно заперечень, вчинення дій стосовно майна в якому проживає дитина можливо лише у разі гарантування збереження їй право на житло. Оскільки з матеріалів справи не можливо встановити де проживає дитина та чи забезпечена вона житом, представник третьої особи, просить у задоволені позову відмовити. Представник третьої особи, Департаменту житлового-комунального господарства Запорізької міської ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступне. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44432405 - ? частки квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] Також, [PERSON], належить ? частки квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15.04.2005 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44449496. Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 30.06.2017 року - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції. Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. 27.12.2015 року [PERSON] надано розписку, згідно якої вона зобов'язалася знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS], разом зі своєю донькою [PERSON] до червня 2016 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки протягом більш ніж один рік відповідач разом зі своєю неповнолітньою донькою не проживають у зазначеній квартирі, але самостійно не знялися з реєстраційного обліку, зазначене порушує права позивача, як власника квартири, та є підставою для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним приміщенням. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачами, вони підлягають задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] у добровільному порядку не знялися з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користуються без поважних причин протягом тривалого часу, не беруть участі в її утриманні, чим порушують право власності позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача, [PERSON], підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved