Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05 грудня 2016 року за договором позики він передав відповідачу грошові кошти в сумі 8000 доларів США, а відповідач зобовязався віддати борг в строк до 05 лютого 2017 року. Але в обумовлений договором строк відповідач борг не повернув та ухиляється від виконання зобовязання. 03 травня 2017 року, спираючись на свій майбутній заробіток, [PERSON] умовив його надати нову позику і між ними був укладений новий договір позики. За даним договором, він передав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США, а відповідач зобовязався віддати борг в строк до 03 червня 2017 року. Проте, по закінченню строку, зазначеного в договорі, позика відповідачем не повернута. Факт укладання даних договорів підтверджується розписками відповідача. Просить суд, з урахуванням кінцевих уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 05.12.2016 року в сумі 8000 доларів США, що станом на 05.11.2018 року еквівалентно 225062,58 грн та 3% річних за 20 місяців прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 11253 грн; борг за договором позики від 03.05.2017 року в сумі 3000 доларів США, що станом на 05.11.2018 року еквівалентно 84398,46 грн та 3% річних за 14 місяців прострочення виконання грошового зобовязання за цим договором в сумі 2953,86 грн; а всього на загальну суму 323 667, 90 грн. Крім того, стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3236,68 грн.\~ Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю. На даний час позика відповідачем не повернута. Період за прострочення виконання грошового зобовязання вираховував у місяцях, зокрема, за договором позики від 05.12.2016 року 20 місяців, за договором позики від 03.05.2017 року 14 місяців. Просив суд при стягненні 3 % річних брати до уваги саме ці періоди, без перерахунку на день винесення рішення. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] на розгляд справи двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку (а.с.15, 24-26, 30), відзив на позов не подавав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було\~ укладено договір\~ позики\~ грошей в сумі 8000 доларів США. Факт отримання відповідачем грошей підтверджується його власноручною борговою розпискою (а.с.5). Дану суму боргу відповідач зобовязаний був повернути до 05 лютого 2017 року. 03 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було\~ укладено договір\~ позики грошей в сумі 3000 доларів США. Факт отримання відповідачем грошей підтверджується також його власноручною борговою розпискою (а.с.6). Дану суму боргу відповідач зобовязаний був повернути до 03 червня 2017 року. Але, у зазначених договорах позики строки та до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві тук ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить суд стягнути з відповідача за прострочення грошового зобовязання лише три проценти річних від простроченої суми. За договором позики від 05.12.2016 року позивач просить стягнути 3 % річних за 20 місяців прострочення від суми боргу (тобто за період з 06 лютого 2017 року по 06 жовтня 2018 року); за договором позики від 03.05.2017 року\~ - за 14 місяців прострочення від суми боргу (тобто за період з 04 червня 2017 року по 04 серпня 2018 року). Три проценти річних = сума боргу х 3% : 100% : 12 місяців х кількість місяців прострочення виконання. Сума трьох процентів річних за порушення грошового зобовязання за договором позики від 05.12.2016 року складає 400 доларів США / 8000 доларів США х 3% : 100 % : 12 місяців х 20 місяців прострочення зобовязання = 400 доларів США). Сума трьох процентів річних за порушення грошового зобовязання за договором позики від 03.05.2017 року складає 105 доларів США / 3000 доларів США х 3% : 100 % :12 місяців\~ х 14 місяців прострочення зобовязання = 105 доларів США). Згідно зі ст. 533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з офіційним курсом валют Національного банку України на день ухвалення рішення, а саме 05 листопада 2018 року, 100 доларів США еквівалентно 2813,2823 гривні (а.с.34). Таким чином, оскільки відповідач свої зобов'язання за договорами позики від 05.12.2016 року та від 03.05.2017 року щодо своєчасності повернення коштів не виконав, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] : - суми основного боргу за договором позики, укладеного 05.12.2016 року у розмірі - 8000 доларів США, що еквівалентно 225062,58 грн. станом на 05.11.2018 року за курсом НБУ; - 3 % річних від простроченої суми, запозиченої 05.12.2016 року за період з 06.02.2017 р. по 06.10.2018 р. у розмірі - 400 доларів США, що еквівалентно 11253,13 грн. станом на 05.11.2018 року за курсом НБУ; - суми основного боргу за договором позики, укладеного 03.05.2017 року у розмірі - 3000 доларів США, що еквівалентно 84398,47 грн. станом на 05.11.2018 року за курсом НБУ; - 3 % річних від простроченої суми, запозиченої 03.05.2017 року за період з 04.06.2017 р. по 04.08.2018 р. у розмірі - 105 доларів США, що еквівалентно 2953,95 грн. станом на 05.11.2018 року за курсом НБУ, а всього на загальну суму 323 668,13 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 704,80 до 8810 грн). Згідно квитанцій від 27.08.2018 року та від 05.11.2018 року позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 3236, 69 грн. (а.с.1, 31). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено на загальну суму 323668,13 грн, то 1% від цієї суми складає 3236,68 грн, у зв'язку з цим, розмір судового збору, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складає 3236,68 грн.

Outcome: approved