Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 3 760 грн., яка складається з вартості велосипеда «Либідь» - 1 500 грн. та вартості проїзду на міських автобусах від с.Хвилівка до м.Ніжина і назад в сумі 2 260 грн. 03 грудня 2014 року Ніжинським міськрайонним судом було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року ухвала судді Ніжинського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року про відмову у відкритті провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, в частині стягнення вартості проїзду на міських автобусах від с.Хвилівка до міста Ніжин протягом року в сумі 2 260 грн. скасовано і направлено справу в цій частині для продовження розгляду, оскільки питання щодо відшкодування шкоди - вартості велосипеда - вже розглядалося й в задоволенні позову в цій частині було відмовлено. У судовому засіданні позивач поданий позов підтримав та просив стягнути на його користь вартість проїзду на міських автобусах від с.Хвилівка до міста Ніжин, та від м.Ніжина в с.Хвилівка за період з 10 грудня 2013 року по 12 березня 2015 року в сумі 2 260 грн.. Даючи пояснення позивач вказував, що в зв*зку з відсутністю у нього велосипеда по вині відповідача він користується міськими автобусами, а також чотири рази користувався автомобілями таксі і платив по 50 грн.. Ураховуючи, що в автобусах відсутнє обілечування, як і в «таксі», тому надати докази таких витрат не може. Відповідач в суді заперечував проти позовних вимог і пояснив, що питання проїзду було предметом розгляду суду 16 червня 2014 року, де сума стояла 300 грн.. В даний час ця сума уже становить 2260 грн. без всяких на то доказів. Що стосується білетів на проїзд в автобусі, то на вимогу пасажира такі білети видаються, як і квитанції по сплаті за користування «таксі». Крім того позивач є пенсіонером і може мати талони на безоплатний проїзд в автобусах. Просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2013 року на автодорозі Чернігів-Прилуки-Пірятин відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю сторін по справі де автомобіль і велосипед отримали механічні пошкодження. 28.01.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності Ніжинським міськрайсудом по ст..124 КУпАП у виді штрафу. Судом також встановлено, що в провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ «СК «Провідна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 16 червня 2014 року судом винесено рішення по даній справі де з « СК «Провідна» стягнуто на користь [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди та 127 грн. 60 коп. матеріальної шкоди. В своїх поясненнях [PERSON] вказував, що він купив новий велосипед «Либідь» за 900 грн.. 25 липня 2014 року рішенням апеляційного суду Чернігівської області апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] 120 000 грн. у відшкодування моральної шкоди скасоване. Позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та 121 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. В іншій частині рішення Ніжинського міськрайонного суду від 16 червня 2014 року залишено без змін. В підтвердження своїх вимог позивач вказував, що в зв*язку з пошкодженням його велосипеда він використовував міський транспорт та таксі для проїзду з с.Хвилівка до міста Ніжин та назад протягом періоду з 10 грудня 2013 року по 12 березня 2015 року і потратив на це 2 260 грн., однак при цьому не надав суду докази на підтвердження витрат пов*язаних з проїздом. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків відносяться втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1187 ч.2 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до приписів ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування та подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому вимога позивача, що він потратив на проїзд 2260 грн. ніяким чином в судовому засіданні недоведена і непідтверджена, що є підставою у відмові в задоволенні позову.

Outcome: dismissed