Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Ясенівське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він 30.12.2011 року був прийнятий на роботу у ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Ясенівське» згідно запису у трудовій книжці та наказу № 1-к від 30.12.2011 року. 13.03.2017 року звільнився за власним бажанням у зв'язку з досягненням пенсійного віку. При звільнені на відповідача покладено обов'язок виплатити йому вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку. Дана виплата на момент звільнення не виплачена, як і належна йому заробітна плата за період часу з 01.01.2017 року по 13.03.2017 року та компенсація за невикористану відпустку за 17 днів. На день звільнення відповідач видав трудову книжку, а виплати не провів. Сума стягнення середнього заробітку за весь час затримки на його користь повинна становити добуток помноженної суми середньоденної заробітної плати 738,92 гривень на кількість календарних днів затримки розрахунку. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Оскільки відповідач не надав інформації щодо суми компенсації за 17 днів невикористаної відпустки, ним зроблено розрахунок самостійно, тож сума відпускних за 17 календарних днів щорічної відпустки складає 12561 гривень. У зв'язку з звільненням йому повинна була виплачена вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, що складає 45443,83 гривень. Щодо обчислення суми невиплаченої при звільненні заробітної плати, сума має становити 32512,65 гривень, оскільки відповідно до довідки № 457 від 15.03.2017 року у березні 2017 року він мав 3 робочі виходи, середньоденна заробітна плата згідно довідки № 143 складає 738,92 гривень, то ж за три календарні дні йому належить до сплати 738,92 х3=2216,76 гривень, загалом 2216,76 гривень+30295,89 = 32512,65 гривень. Просить суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 32512,65 гривень, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 12561 гривень, вихідну допомогу в розмірі 45443,83 гривень та компенсацію заборгованості заробітку за час затримки розрахунку. Позивач в судові засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був неодноразово повідомлений своєчасно та належним чином, відповіді на відзив відповідача суду не надав. Заяв про відкладання розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності суду не надав (а.с. 39-40, 45, 184). Представник відповідача - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» - Горбатко В.В. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнала. Представником відповідача суду наданий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 13 березня 2017 року господарська діяльність та управління ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (будівлі, обладнання, офісна техніка, транспортні засоби, інше рухоме майно), що перебуває за адресом: Луганська область, м. Ровеньки, вул. Комуністична, 6, знаходиться у незаконному володіння та під контролем третіх осіб. Фактично, ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» втратило контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за зазначеним адресом, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів/розпоряджень, у тому числі про затвердження та введення в дію штатного розпису; особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу та про звільнення з роботи, анкети, особові картки та ін.); посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками, а також печаток та штампів. З метою притягнення третіх осіб до відповідальності, за вчинення дій, спрямованих на неправомірне втручання в діяльність ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» та привласнення його майна, що мають ознаки злочину, зокрема передбаченого статтею 206 протидія законній господарській діяльності) Кримінального кодексу України. Відповідачем 15.03.2017р. було подано до Національної поліції України заяву про порушення кримінального провадження за вказаними ознаками злочину. На підставі заяви відповідача Головним управлінням Національної поліції України у м. Києві 18.03.2017р. було відкрито кримінальне провадження №12017100000000158 з правовою кваліфікацію злочину за ч. 3 ст.206 КК України та розпочато досудове розслідування, викладених у заяві відповідача фактів, що підтверджується витягом з ЄДРДР № 12017100000000158. З огляду на викладене, в силу ст.614 та ст.617 ЦК України відповідач не може нести відповідальність за дії невідомих третіх осіб. Оскільки, підприємство ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» з 13.03.2017 року за відсутності своєї вини втратило контроль над своїми виробничими активами та адміністративно-фінансовими ресурсами з незалежних від нього причин - дії непереборної сили, саме і з цього часу відповідач був позбавлений можливості здійснювати юридично значимі дії по відношенню до [PERSON], зокрема щодо його звільнення, нарахування та виплат йому при цьому грошових коштів, оформлення трудової книжки, видачі фінансових документів та інше. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У відповідності з вимогами ст. 94 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до частини першої статті 9 Цивільного кодексу України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Оскільки трудовим законодавством не врегульовано відносини з приводу підстав звільнення від відповідальності за незаконність дій відносно працівника, на ці правовідносини поширюються положення цивільного законодавства. Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] 13.03.2017 року згідно з наказом № 445к від 15.03.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням звільнений з посади. У силу вимог ст.ст. 12,82 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт наявності невиплаченої [PERSON] заробітної плати у розмірі 32512,65 гривень, компенсації за невикористану відпустку у розмірі 12561 гривень, вихідної допомоги в розмірі 45443,83 гривень заперечується відповідачем, вказані обставини підлягають доказуванню у справі, яка розглядається. Однак суду не надано належних та допустимих доказів наявності такої заборгованості. За Витягом із кримінального провадження №12017100000000158 за ст. 206 ч. 3 КК України «Протидія законній господарській діяльності» 18 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що у період з 13 березня 2017 року невстановлені особи здійснюють протидію законній господарській діяльності ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» шляхом заборони відчуження майна, відчуження грошових коштів, встановлення обтяжень на майно, що належить товариству шляхом захоплення майнового комплексу за адресою: Луганська область, м. Ровеньки, вул. Комуністична, 6, чим заподіяно майнової шкоди у великому розмірі. Орган досудового розслідування ГУНП у м. Києві. Відповідно до Постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII та №252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Ровеньки Луганської області визнано тимчасово окупованою територією України. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна та невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно зі статтею 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р та від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, де здійснювалась антитерористична операція, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку внесені місто Луганськ та м. Ровеньки. Висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року №2371/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з фактичним захопленням з 13 березня 2017 року ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітникам як поточних виплат так і виплат у день звільнення, та будучи позбавленим можливості користування своїми коштами - здійснювати відповідні виплати. Одночасно, відповідачем втрачено доступ до трудових книжок своїх працівників, з огляду на що уповноважена особа роботодавця-відповідача з 13 березня 2017 року не має можливості здійснити записи відносно прийому чи звільнення таких працівників, а також на здійснення будь-яких інших юридично значимих правових дій, на підставі яких би могли виникати чи припиняти свою дію певні правовідношення. Таким чином, у трудових правовідносинах між відповідачем ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» та його працівниками, зокрема позивачем [PERSON] з 13 березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, які завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, які на ньому працювали, в період існування яких відповідач ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» об'єктивно, з причин від нього незалежних був позбавлений можливостей виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників взагалі, в тому числі відносно позивача. Окрім цього, ст.. 79 ЦПК передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідо до ст. 95 ЦПК письмові докази, як правило, подаються в оригіналі; якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Також, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості підприємства, в обґрунтування позовних вимог, позивач не надав суду розрахункові листи, які б містили підписи повноважних осіб підприємства, печатки підприємства, а тому не відповідають вимогам належності та легітимності вказаного документу. При цьому, первинні документи про розмір нарахованої позивачеві заробітної плати взагалі відсутні, а отже неможливо визначити кількість робочих днів, відпрацьованих позивачем на підприємстві, та встановити, який реальний розмір заробітної плати був нарахований позивачу. Відсутні належним чином оформлені письмові докази про кількість невикористаних позивачем календарних днів щорічних відпусток в період його роботи на підприємстві відповідача та про розмір заробітної плати за відповідний період для розрахунку її грошової компенсації. Застосування ж для цього даних наданих позивачем є неможливим, оскільки попри сумнівність щодо їх легітимності, та не містять необхідної інформації. Слід зазначити, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995р., проводиться виходячи з виплат за останні 12 місяців. Аналогічні зауваження, як що до законності розрахунків, так їх правових підстав, і до обґрунтування вимог про стягнення вихідної допомоги у зв'язку з порушенням законодавства про працю та стягнення компенсації за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Так, судом встановлено, що підприємство ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» з 13 березня 2017 року втратило контроль над своїми виробничими активами та адміністративно-фінансовими ресурсами з незалежних від нього причин дії непереборної сили, саме і з цього часу відповідач був позбавлений можливості здійснювати юридично значимі дії по відношенню до позивача [PERSON] зокрема щодо його звільнення, нарахування та виплати йому при цьому грошових коштів, оформлення трудової книжки, видачі фінансових документів та таке інше. З огляду на викладене, в силу ст. 614 та ст. 617 ЦК України відповідач не може нести відповідальність за дії невідомих третіх осіб, які з 13 березня 2017 року, злочинно захопивши підприємство-відповідача, продовжують порушувати вимоги діючого законодавство України. З урахуванням наведеного, відсутня можливість отримання судом необхідних письмових доказів належної форми та змісту через незаконний захват підприємства сторонніми особами, оскільки відповідач не має доступу до носіїв інформації, первинних документів та інформаційних ресурсів про заробітну плату позивача, а отримання їх позивачем чи на вимогу суду від осіб, що незаконно захватали підприємство, хоча б вони і були б виготовлених від імені відповідача та з відтисками незаконно захоплених у нього штампів та печатей, будуть мати статус недопустимих та нелегітимних доказів, отриманих з порушенням порядку, передбаченого діючим законодавством України, а отже, такими, що не відповідають вимогам ст.78 ЦПК України. Отримання та надання суду належних письмових доказів, які б могли мати статус належності та допустимості, можливе лише при відновленні законної юрисдикції належного власника підприємства ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» над майном та іншими ресурсами підприємства. Даючи оцінку допустимості у розглядуваній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якою - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин, суд не приймає як належний доказ надану позивачем копію трудової книжки, наказ та довідки. Крім цього, Розпорядженням Кабінету Міністрів від 19 липня 2017 року № 498-р «Про внесення зміни до п. 9 плану заходів, спрямованих на реалізацію деяких засад державної внутрішньої політики щодо окремих районів Донецької та Луганської областей, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження» внесено зміни до п. 9 вказаного плану заходів, де визначено, що забезпечення виплати заробітної плати на підприємствах усіх форм власності, які провадять законну господарську діяльність на неконтрольованій території, за умови дотримання ними вимог щодо протидії фінансування тероризму та недопущення дій, спрямованих на зміну кордонів або територіальної цілісності України з моменту настання умов, визначених п. 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року, а сааме до реалізації п. 1,2 Мінського «Комплексу заходів», а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України. Сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» 13 березня 2017 року, наказом від 15 березня 2017 року, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки за змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив із того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» перед позивачем, та недоведена матеріалами справи вина ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» у невиплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та належних при звільненні сум у визначені ст. 116 КЗпП України строки.

Outcome: dismissed