Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Затоківської селищної ради та уточнивши свої позовні вимоги, просить суд встановити факт належності житлового будинку № 8/5 по вул.. Лиманській в смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, що складається з: житлового будинку літ. «Н», вбиральні душової літ. «Ш», [PERSON], який помер 19.02.1999 року, та визнати за ним - [PERSON], в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 8/5 по вул.. Лиманській в смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області. При цьому, заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що він є рідним внуком [PERSON], який помер 19 лютого 1999 року. Його мати - [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми померлого. Після смерті батька [PERSON] відмовилась на користь брата [PERSON], від прийняття спадщини та 18.10.1999 року державний нотаріус [PERSON] видала йому Свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідності з яким [PERSON] успадкував 24/100 частин житлового будинку з господарчими спорудами № 8 в смт Затока по вул.. Лиманській. В той же час, на території домоволодіння № 8 по вул.. Лиманській в смт Затока за життя спадкодавець збудував також житловий будинок літ. «Н» з вбиральнею - душовою літ. «Ш». Цей будинок з спорудами спадкодавець збудував ще в 1981 році, що вбачається з характеристики будинку, наявна в Технічному паспорті виготовленому на заказ [PERSON] 26.10.2016 року. Після того як спадкодавець збудував будинок він намагався його зареєструвати, проте це йому не вдавалось, оскільки в спеціальних відомствах намагались зареєструвати будинок як сарай, на що забудовник не погоджувався. Так пройшло багато часу та після смерті [PERSON] будинок залишився не зареєстрованим належним чином, що і не дало змогу доньці - [PERSON] успадкувати його, оскільки за життя [PERSON] хотів збудований будинок залишити їй, а інший будинок сину [PERSON]. Так і вийшло фактично, [PERSON] приживає з сімєю в своєму успадкованому будинку, а позивач з матірю в новозбудованому будинку літ. «Н», хоча формально вони зареєстровані в квартирі батька позивача, оскільки після фактичного розлучення батьків, а перестали вони проживати разом в грудні 1993 року хоча оформили розлучення в 1995 році, позивач з матірю переїхали до діда в смт Затока та по сьогоднішній день проживають в спірному будинку, поряд з дядьком [PERSON] На сьогоднішній день спадкоємці першої черги [PERSON], його діти відповідачі, відмовляються на користь [PERSON] від прийняття спадщини у вигляді житлового будинку № 8/5 по вул.. Лиманській в смт Затока. Враховуючи, що спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини, позивач вважає, що має право в порядку ст..1264 ЦК успадкувати будинок в якому проживає майже все життя, без віднесення його до осіб на яких розповсюджується дія частини 1 статті 1266 ЦК України. Однак, через відсутність зареєстрованого речового права на спадкове майно позивач не може нотаріально оформити спадкові права. Позивач у судове засідання не зявився, його представник [PERSON], надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити уточнені позовні вимоги. [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви згідно з якими позовні вимоги [PERSON] повністю визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник Затоківської селищної ради у судове засідання не зявився, у відповідності до поданої заяви просить суд розглянути справу без його участі, заперечень не має. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.1999 року помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 172581 видане 19.02.1999 року Затоківською селищною радою, актовий запис про смерть № 3. За життя померлий Заповіт не складав. 18 жовтня 1999 року державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] видала відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВЕ № 246964, згідно з яким відповідач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], у вигляді 24/100 частин житлового будинку з господарчими спорудами № 8, що знаходиться в смт Затока по вул.. Лиманській та становить в житловому будинку під літ. «А»: дві житлові кімнати житловою площею 26,8 кв.м., зазначених на плані «3-3», «3-4», коридор «3-1», кухню «3-2», ванну «3-6», веранду «3-7», сараї під літ. «Д», «Г». Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Спірним є факт прийняття позивачем спадщини після смерті дідуся, оскільки на момент відкриття спадщини місце реєстрації позивача та місце реєстрації і проживання спадкодавця різняться. Разом з тим, сторонами підтверджується та не заперечується, що на момент смерті дідуся спадкодавця, позивач дійсно проживав з ним в одному будинку з 1993 року, що свідчить про прийняття позивачем спадщини після смерті діда [PERSON]. Частина 1 ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ст.. 1264 КЦ України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Стаття 1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з технічним паспортом № 2-234 на будинок № 8 по вул.. Лиманській в смт Затока, виготовлений Міським бюро БТІ в листопаді 1999 року на імя [PERSON], до складу вказаного будинку входить сарай літ. «Н», одного року побудови з будинком 1970. Проте, з доводів сторін, вказаний сарай документально завжди вважався сараєм, однак будувався спадкодавцем як будинок. Відповідно до технічного паспорту виготовленого 26.10.2016 року і складеного на імя [PERSON], житловий будинок літ. «Н», загальною площею 121,7 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., побудований в 1981 році. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відсутність реєстрації права власності на спадкове майно у спадкодавця не дає позивачу можливості по сьогоднішній день прийняти спадщину, хоча з моменту смерті спадкодавця та по сьогоднішній день позивач відкрито користується спірним будинком, не порушуючи при цьому права та інтереси інших осіб. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги вищевикладені обставини справи, аналізуючи всі представлені суду докази, встановивши характер правовідносин сторін та правовий стан спірного майна, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та тим самим захистити його спадкові права на прийняття спадкового будинку у власність, що належав його дідові.

Outcome: approved