Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між ним та відповідачкою 20.09.2008 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 181, покликаючись на те, що між ними почали виникати непорозуміння та сварки через те, що в них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки. З березня 2016 року вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить його інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачкою в них є син [PERSON], [INFO]. Також позивач просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і настоює на розірванні шлюбу, про що подав письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак подавла заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що згідна на розірвання шлюбу з позивачем. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 20.09.2008 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 181, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 044301 від 20.09.2008 року. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння через те, що в них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що призвели до розладу сімейних стосунків, з березня 2016 року сторони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу та не бажає миритися з відповідачкою, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачка подала заяву про те, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Визнання позову відповідачкою не суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що між сторонами втрачено почуття поваги та любові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved