Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що на підставі рішення Старобільського районного суду від 11 червня 2012 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 01 червня 2012 року до повноліття дитини, але не менш розміру, встановленого діючим законодавством на дитину. Рішенням Старобільського районного суду від 29 січня 2014 року з нього стягнуто аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частині усіх видів доходів щомісяця починаючи з 21 січня 2014 року до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Він не працює, повинен сплачувати аліменти на сина [PERSON], тому просить суд зменшити розмір аліментів, які він сплачує на доньку [PERSON] до 1/6 частини його заробітку(доходу) щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, заперечувала проти їх задоволення та суду пояснила, що позивач їздить на заробітки, на цей час сплачує мінімальний розмір аліментів встановлений законом, який зменшенню не підлягає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до рішення Старобільського районного суду від 11 червня 2012 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 01 червня 2012 року до повноліття дитини, але не менш розміру, встановленого діючим законодавством на дитину. Згідно з рішенням Старобільського районного суду від 29 січня 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ?? частині усіх видів доходів щомісяця починаючи з 21 січня 2014 року до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідного до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В порядку ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Це означає, що зміна матеріального чи сімейного стану позивача чи відповідача автоматично не припиняє стягнення аліментів у встановленому рішенням суду розмірі, а лише дає право звернутися до суду з вимогою про його зміну. Позивачем не надано, а судом не добуто доказів, які б підтверджували те, що з моменту ухвалення рішень Старобільського районного суду Луганської області про стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу від 11.06.2012 року з нього на користь [PERSON], від 29.01.2014 року з нього на користь [PERSON] стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу, його матеріальне становище, у зв'язку зі змінами сімейного стану, погіршилось. Таким чином, суд вважає, що зміна сімейного стану і народження ще однієї дитини, з урахуванням відсутності доказів щодо зменшення доходів позивача, порівняно з отримуваним на час ухвалення рішень Старобільського районного суду від 11.06.2012 року та 29.01.2014 року, не може бути оцінена як така, що дає підстави для зменшення розміру на утримання доньки, яка проживає тільки з матір'ю, та на утримання сина, який мешкає разом із обома батьками, враховуючи при цьому, перш за все, інтереси дітей. Крім цього, позивачем не надано доказів та відсутні доводи, які б спростовували, що після виплати аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачів на утримання дітей, він виявляється менш забезпеченими, ніж діти, на утримання яких позивачем сплачуються аліменти. Стаття 182 Сімейного Кодексу України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд вважає, що аліменти на користь відповідачів повинні сплачуватися у тому ж розмірі, в якому вони були присуджені, згідно рішень Старобільського районного суду Луганської області від 11.06.2012 року та 29.01.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], тобто у розмірі 1/4 частки але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, враховуючи вищевикладені обставини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed