overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], де третя особа [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 12 по вул. Залізничній, в с. Зелений Барвінок Олександрійського району Кіровоградської області. Зазначає, що відповідач з 2014 року не приїздить та не проживає в зазначеному будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи та задоволеня позову не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником будинку № 12 по вул. Залізничній, в с. Зелений Барвінок Олександрійського району Кіровоградської області. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.1994 року (а.с. 8). В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в будинку не проживає понад 15 років, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Добронадіївської сільської ради № 846 від 30.08.2018 р., та актом підтвердження № 847 від 30.08.2018 р. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта підтвердження складеного комісією в складі секретаря сільської ради [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], та спеціаліста сільської ради [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з жовтня 2002 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області, про визнання права власності на нежитлову будівлю (торговий павільйон) № 8 по пр. Комуністичному в м. Южноукраїнську. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на торговий павільйон по пр. Комуністичному в місті Южноукраїнську. Зазначає, що свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 06.04.2011 року за підписом міського голови підтверджується право власності його батька, на вказану будівлю. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня державна реєстрація на вказану будівлю. Просить про задоволення позову. В судове засідання сторони не зявилися, направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказує, що підтримує позовні вимоги, відповідач визнає позовні вимоги. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [PERSON] помер 31 серпня 2014 року у віці 46 років, про що складено відповідний актовий запис за № 262, 02 вересня 2014 року (а.с. 6). У відповідності до ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина на майно, яке належало померлому. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради за [PERSON] було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, торговий павільйон по проспекту Комуністичному, будинок 8-А. в м. Южноукраїнську Миколаївської області (а.с. 7). Згідно зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є його син [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV ФП № 285537 виданим 10 жовтня 1990 року [PERSON] відділом ЗАГС (а.с. 16).. Позивач [PERSON] у відповідності з вимогами ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину (а.с.14). Дана обставина є підставою для визнання за ним права власності на спірну нежитлову будівлю, в порядку спадкування за законом. Згідно статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином суд вважає, зо позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив , що йому належить будинок за адресою: м. Артемівськ Донецької області вул. Ватутіна б. 8. З 04.01.2008 року у будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який за вказаною адресою не проживає з 2013 року, членом сімї позивача не являється. В той же час позивач змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком 8 по вул. Ватутіна в м. Артемівську. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. \~\~\~\~\~\~\~ \~Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку\~ст. 74 ЦПК України. Про причину неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що [PERSON] є власником будинку 8 по вул. Ватутіна в м. Артемівську. \~\~\~\~ \~Згідно довідки голови квартального комітету №1 від 28.10.2015 р. за адресою: м.Артемівськ, вул. Ватутіна,8 зареєстрований [PERSON], однак в будинку він не проживає з 2013 року, місцезнаходження його не відоме. \~\~\~ \~\~\~ Згідно до відмітки на судових повістках [PERSON] не проживає в [INFO]. \~\~\~\~ \~\~\~Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що [PERSON] не знята з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику квартири, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням його права власності. \~\~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~Таким чином, є всі підстави для усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Артемівськ вул. Ватутіна, буд.8.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач з травня 2014 року в належному позивачу будинку не проживає, участі в його утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає. Позивач в судове засідання не з'явився подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 10.05.1989 року (а.с. 5). В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в будинку не проживає понад 4 роки, що підтверджується довідкою Приютівської селищної ради № 38 від 09.01.2019 року, та актом обстеження місця проживання від 09.01.2019 року. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта обстеження місця проживання складеного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON]. не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] з 2014 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останього таким, що втратив право користування житловим будинком № 24 по вул. Миру, в с. Березівка Олександрійського району Кіровоградської області. Зазначає, що відповідач з 2005 року не приїздить та не проживає в зазначеному будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, на позові наполягають в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником будинку № 24 по вул. Миру, в с. Березівка Олександрійського району Кіровоградської області. Будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.1995 року (а.с. 4-5). В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в будинку не проживає понад 10 років, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Приютівської селищної ради № 2163 від 17.09.2018 р., та актом обстеження № 2166 від 17.09.2018 р. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї складеного в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] та в. о. старости [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з січня 2005 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останього таким, що втратив право користування житловим будинком № 58 по вул. Хасанській, в м. Олександрія Кіровоградської області. Зазначає, що 15.01.2016 року він придбав житловий будинок у [PERSON] та відповідач з 2016 року не проживає в зазначеному будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником будинку № 58 по вул. Хасанській, в м. Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2016 року (а.с. 4). В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в будинку не проживає з 2016 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету Олександрійської міської ради № 289 від 03.09.2018 р., та актом обстеження від 03.09.2018 р. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта обстеження складеного за участі сусідів [PERSON], [PERSON], та голови квартального комітету [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з січня 2016 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.12.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено договір № 6950105-02-10-01 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого у позивача застраховано належний [PERSON] автомобіль «BMW» д.н.з. [NUMBER] . 26.03.2020 року у м. Києві по вул. Ахматової мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.05.2020 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до рахунку №BBL00000329 від 27.03.2020, складеного ТОВ «АВТ Баварія Київ» вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 19 414 грн. 78 коп. Позивач, після звернення [PERSON] із відповідною заявою, вжив всіх заходів для виплати останньому відшкодування в розмірі 18 357 грн. 26 коп. Оскільки відповідач суму відшкодування не повернув, позивач звернувся до суду з даним позов в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 18 357 грн. 26 коп. та судовий збір. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.10.2021 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення її та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] права користування жилим приміщенням, в обґрунтування позову зазначив, що йому на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS]. В належному йому будинку зареєстрований відповідач - онучка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], однак в будинку вони не проживають з 2008 року, речі їх в будинку відсутні, на даний час проживають в Росії, де зареєстровані у встановленому законом порядку. Просить суд позов задовольнити і визнати [PERSON], [INFO] та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечує проти того, щоб вона та її неповнолітні діти були визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням в [ADDRESS], так як в теперішній час зареєстровані та мешкають в належному її матері будинку за адресою: [ADDRESS], про що надала суду відповідну заяву. Третя особа - представник органу опіки та піклування Артемівської міської ради не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа - [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідача та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] являється власником будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Згідно акту суспільного квартального комітету №27 м.Артемівська від 07.09.2015р. за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., однак в будинку не проживають з 2008року, фактично мешкають в теперішній час в м.Ростов-на-Дону. Відповідно до довідки ВРГ м.Ростов-на-Дону [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають в будинку [ADDRESS]. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Звернення до суду із вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - одна із форм захисту власником своїх прав. Та обставина, що відповідач не знятий з реєстраційного обліку із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику будинку, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності,суд прийшов до висновку,що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства,є доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved