Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] майнових паїв КСП «Ювілейне» в особі [PERSON], [PERSON] сільської ради Полтавського району про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Посилався на те, що 17 вересня 2015 року між ним та співвласниками майнових паїв бувшого Колективного сільськогосподарського підприємства «Ювілейне» в особі голови ліквідаційної комісії [PERSON], укладено договір №22 купівлі-продажу частини комплексу зернотоку від 17 вересня 2015 року. Предметом договору є частина комплексу зернотоку, що розміщена по вул.Леніна,16а в с.Бричківка Полтавського району Полтавської області, а саме, зерносховище №1 загальною площею 319,5 кв.м, зерносховище №2 загальною площею 81,6 кв.м, склад загальною площею 23,3 кв.м, зерноочисна будівля загальною площею 235,4 кв.м, пункт по обробці та сушці кукурудзи загальною площею 253,4 кв.м. Ідеальна частка у користуванні [PERSON] становить 3/10 процентів, а решта 7/10 часток за ТОВ «Агрофірма «Петрівське». У відповідності до договору ним здійснений розрахунок у розмірі 114000 грн. Частина комплексу зернотоку, що зазначені в договорі, є складовою майнових паїв співвласників бувшого КСП «Ювілейне» та продавалось у звязку з його ліквідацією за рішенням співвласників майнових паїв на загальних зборах. Рішенням загальних зборів членів КСП «Ювілейне» від 03 лютого 2015 року обрано голову ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» [PERSON] та членів ліквідаційної комісії, а рішенням загальних зборів членів КСП «Ювілейне» від 25 липня 2015 року голові ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» [PERSON] надано право від імені співвласників майнових паїв КСП «Ювілейне» укладати та підписувати договори купівлі-продажу майна. Він, з свого боку виконав необхідні умови договору, здійснив оплату та прийняв частину комплексу зернотоку за актом приймання-передачі майна, але співвласники майнових паїв ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Окрім того, рішенням ІІІ сесії VІІ скликання [PERSON] сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць у селі Бричківка Полтавського району Полтавської області», вулиця Леніна у с.Бричківка з номерами спору від 7 по 21 включно перейменована на вулицю Центральна. Цей факт став відомий позивачу після виготовлення, розрахунку ідеальних часток по комплексу зернотоку та інших документів. Враховуюче вказане, просив визнати договір №22 купівлі-продажу частини комплексу зернотоку від 17 вересня 2015 року, що укладений між ним, [PERSON] та співвласниками майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства в особі голови ліквідаційної комісії [PERSON] дійсним; визнати за ним право власності на 3/10 частки комплексу зернотоку за договором №22 купівлі-продажу частини комплексу зернотоку від 17 вересня 2015 року, що розташований по вул. Центральна,16-а в с. Бричківка Полтавського району Полтавської області, до якого входять: зерносховище №1 загальною площею 319,5 кв.м, зерносховище №2 загальною площею 81,6 кв.м, склад загальною площею 23,3 кв.м, зерноочисна будівля загальною площею 235,4 кв.м, пункт по обробці та сушці кукурудзи загальною площею 253,4 кв.м. До суду позивач [PERSON] направив заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] майнових паїв КСП «Ювілейне» [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району Полтавської області у письмовій заяві до суду справу просив розглянути без його участі. Представник третьої особи ТОВ «Агрофірма «Петрівське» [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року між [PERSON] та співвласниками майнових паїв бувшого Колективного сільськогосподарського підприємства «Ювілейне» в особі голови ліквідаційної комісії [PERSON], укладено договір №22 купівлі-продажу частини комплексу зернотоку від 17 вересня 2015 року. Предметом договору є частина комплексу зернотоку, що розміщений по вул.Леніна,16а в с.Бричківка Полтавського району Полтавської області, а саме, зерносховище №1 загальною площею 319,5 кв.м, зерносховище №2 загальною площею 81,6 кв.м, склад загальною площею 23,3 кв.м, зерноочисна будівля загальною площею 235,4 кв.м, пункт по обробці та сушці кукурудзи загальною площею 253,4 кв.м (а.с.8, 9) За розрахунком ідеальних часток по вказаному комплексу зернотоку, здійсненим КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», ідеальна частка у користуванні [PERSON] становить 3/10 процентів, а решта 7/10 часток за ТОВ «Агрофірма «Петрівське». У відповідності до п.п.3.1., 3.2., 5.1.1., 6.1. договору [PERSON] здійснений розрахунок у розмірі 114000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №36 від 17 вересня 2015 року та за актом приймання-передачі майна за договором купівлі-продажу частини комплексу зернотоку №22 від 15 вересня 2015 року, складеного 18 вересня 2015 року обєкти купівлі-продажу йому були передані. Частина комплексу зернотоку, що зазначені в договорі, є складовою майнових паїв співвласників бувшого Колективного сільськогосподарського підприємства «Ювілейне» та продавалось у звязку з його ліквідацією за рішенням співвласників майнових паїв на загальних зборах, що відбулися 25 липня 2015 року (протоком №13 від 25 липня 2015 року). Рішенням загальних зборів членів КСП «Ювілейне» від 03 лютого 2015 року обрано голову ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» [PERSON] та членів ліквідаційної комісії (протоком №4 загальних зборів членів КСП «Ювілейне»). Рішенням загальних зборів членів КСП «Ювілейне» від 25 липня 2015 року голові ліквідаційної комісії КСП «Ювілейне» [PERSON] надано право від імені співвласників майнових паїв КСП «Ювілейне» укладати та підписувати договори купівлі-продажу майна (Протоком №13 зборів співвласників майнових паїв КСП «Ювілейне» від 25 липня 2015 року. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, вникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним (ст.334 ЦК України). Позивач, з свого боку виконав необхідні умови договору, здійснив оплату та прийняв частину комплексу зернотоку за актом приймання-передачі майна, але співвласники майнових паїв ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Окрім того, рішенням ІІІ сесії VІІ скликання [PERSON] сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць у селі Бричківка Полтавського району полтавської області», вулиця Леніна у с. Бричківка з номерами спору від 7 по 21 включно перейменована на вулицю Центральна. Цей факт став відомий позивачу після виготовлення, розрахунку ідеальних часток по комплексу зернотоку та інших документів, та з цієї причини у позовних вимогах позивач зазначає теперішню адресу за якою розташоване спірне майно, а саме вул. Центральна,16-а в с. Бричківка Полтавського району Полтавської області. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання\~\~відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України суд може визнати дійсним лише такий договір, який сторонами було укладено. Проте спірний договір є договором купівлі-продажу нерухомого майна, а відповідно до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно із ч.ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.\~\~Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, правочин, момент укладення якого повязується з державною реєстрацією, зокрема, договір купівлі-продажу нерухомого майна, не може бути визнано дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, оскільки такий правочин є неукладеним. Така позиція повною мірою узгоджується з позиціями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України, висловлених в листі №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про судову практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» та у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у яких зазначено, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними, а отже не створюють обовязків для сторін. Окрім того, позов є безпідставним і з огляду на те, що згідно зі ст. 317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, право укладати договір купівлі-продажу з боку продавця належить лише власнику майна. У матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували право власності відповідача на спірне майно. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed