Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бахмацької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на росольний цех, вісову з вісами ФСС 30ц АС, які розташовані в [ADDRESS], в якому зазначив, що вказане майно ним було придбане 24 листопада 2000 року за 3200 грн. 00 коп. у СП Бахмацьке районне заготівельно-виробниче підприємство ( райкоопзаготпром ) на підставі рішення ліквідаційної комісії, при цьому договір купівлі продажу не зберігся, також в нотаріальному порядку не посвідчувався, оскільки на той час законодавство не передбачало такої вимоги, підприємство - попередній власник майна, визнане банкрутом та ліквідоване, тому на даний час підтвердити право власності можливо лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, послався на обставини викладені в позовній заяві та просить суд задовольнити позовну заяву. Представник відповідача Бахмацької міської ради - Тищенко Євгеній Васильович в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти задоволення позову, підтвердив, що Бахмацька міська рада укладала з позивачем договір оренди землі під будівлями росольного цеху та вісової з 2004 по 2009 рік, але потім виявилось, що на них не оформлено належну документацію і оренда землі була припинена. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що був головою ліквідаційної комісії під час продажу майна СП Бахмацьке районне заготівельно-виробниче підприємство ( райкоопзаготпром ), дійсно продавався россольний цех та вісова, кошти за нього надійшли на рахунок ліквідкомісії а саме майно передала покупцю [PERSON] головний бухгалтер підприємства - банкрута Палієнко Антоніна Анатоліївна. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв до 20 червня 2007 року, громадянин набуває права власності на майно , одержане внаслідок укладення угод, що не заборонені законом. Згідно ст. 128 ЦК України (1963 року) передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно ( набувальна давність ). Як встановлено в судовому засіданні, фактично ліквідаційна комісія, під час продажу майна СП Бахмацьке районне заготівельно-виробниче підприємство (райкоопзаготпром), дійсно продала россольний цех та вісову вказаного підприємства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] саме позивачу [PERSON], який сплатив кошти за нього по квитанції до прибуткового касового ордеру №38 (а.с.3) і отримав зазначене майно згідно накладної №7 (а.с.2), тобто були виконані основні умови договору купівлі-продажу майна : його оплата та передача, що також підтверджено показами свідка [PERSON] в судовому засіданні, але на даний час відсутнє навіть письмове оформлення вказаного договору купівлі - продажу, тому мова може йти лише про добросовісне заволодіння спірним нерухомим майном, а оскільки документи, що містяться в справі підтверджують факт володіння ним позивачем з 24 листопада 2000 року, тобто понад десять років, на час розгляду справи, то наявні всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на зазначене майно в порядку набувальної давності.

Outcome: approved