Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Спецбудтехніка-В», [PERSON], третя особа без самостійних вимог ТОВ «Український Лізинг» та просить суд визнати за ним право власності на вантажний автокран > 20 Т Liebherr LTM 1095-5.1, що був у використанні, 2007 року випуску, номер шасі W095759007ЕL05221, д.н. [NUMBER] та встановити порядок виконання рішення суду, зазначивши, що дане рішення є підставою для зняття з обліку вантажного автокрану > 20 Т Liebherr LTM 1095-5.1, що був у використанні, 2007 року випуску, номер шасі W095759007ЕL05221, д.н. [NUMBER] із наступною реєстрацією права власності (постановкою на облік) на імя [PERSON]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. Між ТОВ «Спецбудтехніка-В» та ТОВ «Український лізинг» 12.12.2013 року був укладений Генеральний договір фінансового лізингу № 179 та [PERSON] фінансового лізингу № ФЛ-179-1, за умовами яких Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецбудтехніка-В» переданий предмет лізингу: вантажний автокран > 20 Т Liebherr LTM 1095-5.1, що був у використанні, 2007 року випуску, номер шасі W095759007ЕL05221. У свою чергу, ТОВ «Спецбудтехніка-В» зобовязалося сплачувати лізингові платежі згідно з встановленим Графіком. На виконання умов Договору лізингу ТОВ «Спецбудтехніка-В» у повному обсязі сплатило загальну суму лізингових платежів та 24.01.2017 року здійснило остаточний розрахунок за предмет лізингу на суму 170\~980,37 грн. Відповідно до умов п. 5.6. Договору, у звязку із закінченням строку лізингу та належного і повного виконання своїх зобовязань за Договором, в т.ч. з оплати всіх лізингових та інших платежів, предмет лізингу переходить у власність до ТОВ «Спецбудтехніка-В». Після остаточного розрахунку за Договором лізингу, ТОВ «Спецбудтехніка» 06.02.2017 року уклало з [PERSON] договір про відступлення права вимоги, за умовами якого вказане товариство відступило на його користь права вимоги, які ТОВ «Спецбудтехніка-В» належали як лізингоодержувачу за Договором лізингу. За вказаних обставин, [PERSON] вважає, що на підставі зазначеного договору про відступлення права вимоги від 06.02.2017 року він набув усі майнові права на предмет лізингу - вантажний автокран > 20 Т Liebherr LTM 1095-5.1, що був у використанні, 2007 року випуску, номер шасі W095759007ЕL05221. Згідно п. 8 договору про відступлення права вимоги від 06.02.2017 року ТОВ «Спецбудтехніка-В» зобовязалося сприяти [PERSON] в реалізації набутих майнових прав, що відступлені та в перереєстрації права власності на предмет лізингу, здійснювати всі необхідні для цього дії. Окрім того, в забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Спецбудтехніка-В» за договором про відступлення права вимоги від 06.02.2017 року, в цей же день - тобто 06.02.2017 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким останній зобовязався неси відповідальність за належне виконання обовязків ТОВ «Спецбудтехніка-В». У відповідності до п. 2.1. договору поруки від 06.02.2017 року поручитель - [PERSON] зобовязався нести солідарний обовязок разом з боржником ТОВ «Спецбудтехніка-В», за належне виконання ним обовязків по договору відступлення права вимоги від 06.02.2017 року. Зокрема, пунктом 2.2. договору поруки від 06.02.2017 року зазначені наступні підстави для відповідальності поручителя: - не підготовка, або не передача всього пакету документів, необхідного для реалізації Кредитором права вимоги та перереєстрації на себе права власності на автокран > 20 Т Liebherr LTM 1095-5.1, що був у використанні, 2007 року випуску, номер шасі W095759007ЕL05221; - після реалізації Кредитором свого права вимоги, виникли обставини, внаслідок яких неможливо чи значно ускладнено здійснення перереєстрації на Кредитора автокрану; - не виконання боржником ТОВ «Спецбудтехніка-В» зобовязань по сприянню Кредитору в реалізації останнім свого права вимоги, у тому числі в перереєстрації права власності на предмет лізингу. Всупереч укладених правочинів станом на квітень 2017 року право власності на автокран, всі майнові права на який набуто [PERSON] від лізингоодержувача - ТОВ «Спецбудтехніка-В», за договором про відступлення права вимоги від 06.02.2017 року, не зареєстровано за [PERSON], відповідні документи на його імя не оформлені з вини відповідачів, які не вчинили для цього жодних дій. На даний час [PERSON] позбавлений можливості самостійно отримати реєстраційні документи на зазначений транспортний засіб та захистити своє майнове право в інший спосіб, аніж шляхом звернення до суду із даним позовом про визнання права власності на автокран > 20 Т Liebherr LTM 1095-5.1, що був у використанні, 2007 року випуску, номер шасі W095759007ЕL05221. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник ТОВ «Спецбудтехніка-В» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності до отриманого судом листа від ТОВ «Спецбудтехніка-В», товариство визнає позовні вимоги [PERSON], додатково зазначає, що товариством повністю виконані зобовязання за Договором Лізингу після чого неодноразово звертались до ТОВ «Український Лізинг» з вимогами підписати Акт про повне виконання сторонами зазначеного договору своїх зобовязань та зняти предмет лізингу з державного обліку. Проте, всі звернення повертаються без вручення Лізингодавцю, фактичне розташування товариства не відомо, засоби звязку відсутні. [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, заперечень проти позову не надавав. ТОВ «Український Лізинг» про час та місце слухання справи судом сповіщався. До суду повернулося повідомлення про відсутність отримувача за адресою його реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази та проаналізувавши характер правовідносин, що виникли між ними, враховуючи доводи учасників процесу, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2013 року між ТОВ «Спецбудтехніка-В» (далі Товариство-1) та ТОВ «Український лізинг» (далі Товариство-2) укладено Генеральний договір фінансового лізингу № 179 та [PERSON] фінансового лізингу № ФЛ-179-1 (далі разом [PERSON] лізингу), за умовами якого Товариству -1 передано предмет лізингу: вантажний автокран > 20 Т Liebherr LTM 1095-5.1, що був у використанні, 2007 року випуску, номер шасі W095759007ЕL05221. У свою чергу, Товариство-1 зобовязалося сплачувати лізингові платежі згідно з Графіком лізингових платежів. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона ( лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні ( лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату ( лізингові платежі). Пункт 5.6 Договору лізингу: за письмовою вимогою Лізингоодержувача після закінчення Строку лізингу та у разі належного, повного та безумовного виконання Лізингоодержувачем всіх умов Договору лізингу, відсутності заборгованості по сплаті лізингових та інших платежів, що виникають з Договору лізингу, в тому числі неустойки (штрафу, пені), Предмет лізингу переходить у власність Лізингоодержувача. Всі умови та зобовязання Договору лізингу Товариством-1 повністю виконані, останній платіж за Графіком на суму 170\~980,37 грн. був здійснений 24.01.2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями які містяться в матеріалах справи. Проте, після закінчення дії Договору лізингу та повної сплати Лізингодавцем всіх платежів, Товариство-2 ігнорує звернення та вимоги Товариства-1 щодо підписання та погодження Акту про повне виконання сторонами своїх зобовязань, що грубо порушує права останнього на отримання належного права на предмет лізингу. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). З моменту виконання Товариством-1 всіх своїх зобовязань за Договором лізингу, Товариство-1 автоматично набуло статус «Кредитора» за даним договором, оскільки набуло право вимоги від Товариства-2 виконання ним своїх зобовязань за договором від 12.12.2013 року, а саме, вчинення дій для передачі прав власності на предмет лізингу Лізингоодержувачу. 06.02.2017 року Товариство-1 уклало з позивачем [PERSON] про відступлення права вимоги як лізингоодержувача за Договором лізингу. Вимоги статті 513 ЦК України були дотримані, [PERSON] відступлення був укладеній в такій ж саме формі що і основний правочин ([PERSON] лізингу) за яким передалось право вимоги. Вартість права вимоги становить 1\~618\~000 гривень (п.7 Договору про відступлення права вимоги). Одночасно Товариство-1 зобовязалось перед позивачем сприяти йому в усіх питаннях щодо належного оформлення права на предмет лізингу. В той же день, 06.02.2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений [PERSON] поруки за яким останній поручився за виконання Товариством-1 зобовязань по Договору про відступлення права вимоги. Статтею 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Предмет лізингу підлягає реєстрації у випадках і в порядку, передбачених законом (ст. 12). Згідно зі ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Згідно зі ст. 55 Конституції України, ст. 15 ЦК України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України). Згідно з ч. 2\~ст. 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 Кодексу). Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності особи є її право на майно, яке вона здійснює відповідно до закону. Як вбачається зі ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України унормовано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги обставини справи та наведені нормативно-правові положення законодавства, суд вважає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги [PERSON], які спрямовані на захист правомірно набутого права, що зазнає посягань, а саме не визнається, Товариством-2. У відповідності до\~ст. 217 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Зазначене сприятиме попередженню несвоєчасного виконання рішення суду, а, отже, дозволить виконати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved