Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що 26 серпня 2019 року він надав відповідачці [PERSON] в позику грошові кошти в розмірі 84\~000 грн. Про отримання вказаних коштів [PERSON] власноручно написала 26.08.2019 року розписку, в якій зобов?язалася повернути позичені кошти в строк до 03.09.2019 року. Проте, у вказаний строк, відповідачка взяті на себе зобов?язання не виконала, позичені кошти не повернула. В судовому засіданні, [PERSON] підтримав свою заяву від 18.12.2019 року про зменшення позовних вимог, суду пояснив та заяві зазначив, що з моменту його звернення до суду, відповідачка частину коштів повернула, а саме, 50000 грн., а тому він підтримує свої зменшені позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки борг у сумі 34\~000 грн. та сплачений ним судовий збір. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала та не заперечує щодо їх задоволення. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що зменшені позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовоми ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимогами ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимогст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Як було встановлено в судовому засіданні та видно із матеріалів справи, відповідачка [PERSON] , 26.08.2019 року отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 84000 грн., які зобов?язалася повернути до 03.09.2019 року, про що [PERSON] було власноручно написано розписку (а.с.42-43). Як передбачено ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ч.1 ст.526 та ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача позичені нею кошти в розмірі 34000 грн. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути і оплачений позивачем судовий збір у розмірі 1152,60 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 530, 625, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved