Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 18 липня 1998 року він перебуває у шлюбі з відповідачем і проживав разом до 27.09.2015 року. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться з 27.09.2015 року. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, відповідно до наданої заяви позов підтримав, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі, просила задовольнити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 липня 1998 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Токмака Запорізької області, актовий запис № 106, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 024600 від 18 липня 1998 року. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 042008 від 13 липня 1999 року, актовий запис № 130. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, сторони наполягають на розлученні про що надано до суду відповідні заяви. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище відповідачу залишити теперішнє «Дмитришина». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved