Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Кредитпромбанк» третя особа ТОВ «Центр Нових Технологій», ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного іпотечного договору недійсним. Позивач мотивує свої вимоги тим, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Центр Нових Технологій» було укладено кредитний договір № 49.8.3/08/2011-КЛТ від 08 липня 2011 року, та додаткову угоду № 1 від 12.09.2011 року до Кредитного договору, додаткову угоду №2 від 20.09.2011року до Кредитного договору. Також між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 49.12/08/147/11 від 08.07.2011року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., таким чином [PERSON] вважає що іпотечний договір був укладений з численним порушенням норм чинного законодавства у зв'язку з чим позивач просить суд визнати договір іпотеки № 49.12/08/147/11 від 08.07.2011року укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою В.А., виходячи з чого [PERSON] просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 49.12.08/147/11 від 08.07.2011р., укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою В.А. В ході судового розгляду була залучено в якості третьої особи [PERSON], що звернулась з самостійними вимогами до ПАТ «Кредитпромбанк», [PERSON] треті особи ТОВ «Центр Нових Технологій», ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», [PERSON], приватний нотаріус КМНО Войнарська І.А про визнання іпотечного договору недійсним та скасування правового акту, що встановлює право власності на нерухоме майно, та мотивує свої вимоги тим, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Центр Нових Технологій» було укладено кредитний договір № 49.8.3/08/2011-КЛТ від 08 липня 2011 року, та додаткову угоду № 1 від 12.09.2011 року до Кредитного договору, додаткову угоду №2 від 20.09.2011року до Кредитного договору. Також між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 49.12/08/147/11 від 08.07.2011року, у зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі на момент укладення іпотечного договору проте [PERSON] не надавала згоду на наявність будь яких зобов'язань її чоловіка [PERSON] перед ПАТ «Кредитпромбанк», в квартирі проживали неповнолітня дитина, не було отримано дозволу Служби у Справах дітей Дніпровського району м. Києва, та не було укладено договір поруки. На даний час іпотечне майно, а саме:квартира [ADDRESS] противоправно переоформлена на [PERSON], виходячи з чого [PERSON] просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 49.12.08/147/11 від 08.07.2011р., укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою В.А.; Визнати незаконною реєстрацію права власності та скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та позов третьої особи [PERSON] та просив їх задовольнити, надавши пояснення які зазначені в позові, зазначивши, що договір іпотеки було укладено з грубим порушенням чинного законодавства у в'язку з чим є незаконним а саме: договір іпотеки було укладено без договору поруки, та порушені права неповнолітнього сина який постійно проживає в даній квартирі, також договір іпотеки було укладено без згоди Служби у справах дітей Дніпровської районної адміністрації м. Києва, та без згоди [PERSON], а також відчуження житла відбулося незаконно. Представник Відповідача в судовому засіданні позови не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні, надавши пояснення які зазначені в заперечені, та зазначивши, що посилання позивача та третьої особи є безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи «ТОВ «Центр Нових Технологій» в судовому засіданні позови не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні, надавши пояснення які зазначені в заперечені, та зазначивши, що посилання позивача та третьої особи є безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи ТОВ Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» в судовому засіданні позови не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні, надавши пояснення які зазначені в заперечені, та зазначивши, що посилання позивача та третьої особи є безпідставними та необґрунтованими. Представник третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та просив відмовити в задоволенні, надавши пояснення які зазначені в запереченні, та пояснив що посилання позивача та третьої особи яка заявляє самостійні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON] в судовому засіданні позови підтримала повністю як первинний так и своєї заявниці та просила їх задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення які були зазначені представником позивача. Суд заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами наявними у матеріалах справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити та позов третьої особи [PERSON] слід задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Диспозитивність цивільного судочинства визначена ст. 11 ЦПК України в якій зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та Банком. Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Судом встановлено, що ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Центр Нових Технологій» було укладено кредитний договір № 49.8.3/08/2011-КЛТ від 08 липня 2011 року, та додаткову угоду № 1 від 12.09.2011 року до Кредитного договору, додаткову угоду №2 від 20.09.2011року до Кредитного договору. Також між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 49.12/08/147/11 від 08.07.2011року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А. Відповідно до п. 1.2 Іпотечного договору: у забезпечення зобов'язань боржника перед Іпотекодержателем за Кредитним договором Іпотекодавець надає Іпотекодержателю іпотеку майно». Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору № 49.8.3/08/2011-КЛТ від 08 липня 2011 року зазначено, що основним забезпеченням повернення кредитів, сплати процентів, комісії та пені є майнове поручительство [PERSON] із іпотекою двокімнатної квартири згідно іпотечного договору № 49.12/08/147/11 від 08 липня 2011 року ( яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]). Як було встановлено в ході судового засідання, що дитина в спірній квартирі зареєстрована не була, ні під час укладення іпотечного договору ні після (а.с. 178). 08 липня 2011 року між ТОВ «Фінансова установа «Єропейська факторингова компанія розвитку» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №49.12/08/147/11 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 553 (а.с.83-85). 24 січня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова установа «Єропейська факторингова компанія розвитку» було підписано акт підтвердження приймання-передачі прав (а.с. 86). 08 липня 2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 49.12/08/147/11 на квартиру [ADDRESS] (а.с. 207-209). Відповідно до відповіді Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. від 09 квітня 2014 року за № 73/01-16, що будь яких підстав для відмови у посвідчені даного правочину у неї не було, та нею були дотримані всі вимоги діючого законодавства (а.с. 177). 23 січня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова установа «Єропейська факторингова компанія розвитку» був підписан договір про відступлення права вимоги № В-01/13, без згоди [PERSON] (а.с.198-203). Згідно із повідомлення від ТОВ «Фінансова установа «Єропейська факторингова компанія розвитку» до [PERSON] про відступлення права вимоги, та акту підтвердження приймання-передачі прав не зазначені дати відправлення (а.с.204-205). 08 липня 2011 року між ТОВ «Фінансова установа «Єропейська факторингова компанія розвитку» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №49.12/08/147/11 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 553 (а.с.210-212). 21.01.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанком» та ТОВ «Фінансова установа «Єропейська факторингова компанія розвитку» було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 492 а.с. (213-214). Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України, право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя: Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. 08.01.2011року [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву про згоду на укладення [PERSON] іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 49.12/08/147/11-КЛТ від 08 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А. 10.10.2012 року було винесено Рішення Господарського суду м. Києва про солідарне стягнення з ТОВ «Центр Нових Технологій», ТОВ «Аркада-Пласт» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» суму заборгованості за кредитним договором 49.8.3/08/2011-КЛТ в розмірі 700 000грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 14000 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.160-165). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Аналізуючи наявні в матеріалах докази, приймаючи до уваги пояснення та заперечення сторін, надані під час судового розгляду справи, ураховуючи вищенаведені положення норм діючого законодавства України, суд дійшов про відсутність підстав у задоволенні вимог позивача, та третьої особи яка заявляє самостійні вимоги в частині визнання недійсним іпотечного договору № 49.12/08/147/11 від 08.07.2011року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською В.А. Суд вважає, що набуття права власності [PERSON] набуто з порушенням ст. 65 СК України, яке було набуто без належного повідомлення [PERSON], чим було порушено її права у зв'язку з чим суд вбачає підстави для скасування реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 203. 215 Позивачем та третьою особою яка заявляє самостійні вимоги не надано доказів чому даний іпотечний договір є недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: partial