Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності на частку у спільному майні. Позов мотивований тим, що [PERSON] на підставі договору дарування частки квартири від 13.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] належить ? частина двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Право власності на цю частку квартири зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 634701205101, номер запису про право власності 9641122. Іншими співвласниками квартири є відповідач [PERSON] (1/4 частина квартири) та третя особа [PERSON] (1/4 частина), що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 30.01.1999 року. Згідно з положеннями ст. 356 ЦК України це майно знаходиться на праві спільної часткової власності сторін. Незважаючи на те, що відповідач зареєстрована у спільній квартирі, за цією адресою вона не проживає вже 19 років, з 1996 року, про що свідчить акт №605 від 04.06.2015 року, оскільки з цього часу вона на законних підставах проживає за кордоном, де має постійне місце проживання. Таким чином, крім того, що позивач не може нормальним чином обладнати та здійснити ремонт квартири (оскільки її частка не виділена в натурі і не встановлений порядок користування квартирою), відповідач не сплачує необхідні платежі зі сплати заборгованості за утримання квартири. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини,викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] заперечила проти позову, про що подала суду письмове заперечення. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. [PERSON] на підставі договору дарування частки квартири від 13.05.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], є власником ? частини двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Його право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна - 634701205101, номер запису про право власності - 9641122. Іншими співвласниками квартири є відповідач [PERSON] (1/4 частина квартири) та третя особа [PERSON] (1/4 частина квартири), що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 30.01.1999 рокую. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України ця квартира знаходиться на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач зареєстрована у квартирі, але за цією адресою вона не мешкає з 1996 року у зв»язку з перебуванням на роботі за кордоном, нині вона знаходиться у Нідерландах. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №ОС-332 від 05.02.2016 р. виділ в натурі ? частки квартири з метою обладнання окремої ізольованої квартири виконати неможливо. Позивач в позовній заяві зазначає про те, що у квартирі не встановлений порядок користування. З висновку експертизи встановлено, що в двокімнатній квартирі кімнати несуміжні, щодо встановлення порядку користування квартирою відповідно до належної йому частки ? позивач до суду не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Виходячи з правових позицій Верховного Суду України в цій категорії справ для задоволення позову необхідна наявність хоча б однієї з перших трьох підстав за обов»язкової умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд погоджується з тим, що частка відповідача (1/4) у праві власності на квартиру є незначною та не може бути виділена в натурі. Проте належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що припинення права на частку не завдасть істотної шкоди відповідачу [PERSON] суду не подано. Так, [PERSON] з 1996 р. мешкає за кордоном у зв»язку з працевлаштуванням. Разом з тим, відповідно до паспорта вона є громадянином України. Відомостей про те, що вона має інше житло в Україні чи за її межами позивач суду не подав. А твердження представника позивача про те, що вона у зв»язку з тривалим перебуванням за кордоном забезпечена там житлом є лише припущенням. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тягар доказування лежить на позивачеві. Така підстава позову як неможливість подальшого повноцінного користування квартирою спільно з відповідачем теж не доведена суду, тому що позивач у квартирі не мешкає, тому і спору щодо порядку користування квартирою з [PERSON]. яка перебуває за кордоном, не виникає. Нині у квартирі зарестрована та мешкає [PERSON] дочка відповідача [PERSON], разом з чоловіком, яка відповідно до оборотної відомості за період з вересня 2014 р. по квітень 2016р. сплачує за житлово-комунальні послуги. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. У зв»язку зі зменшенням ціни позову, виходяи з вартості частки квартири, визначеної у висновку експертизи, надміру сплачений судовий збір у розмірі 1929 грн. підлягає поверненню позивачу [PERSON]. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed