Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь грошові кошти в сумі 75226,64 грн. Позов мотивує тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку із господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с.Старе Село, вул.Дрогобицька, 40 (земельна ділянка під №7, квартал житлової забудови №3). Починаючи з червня 2011 року він почав проживати спільно із донькою позивачки [PERSON], з якою фактично проживали у його квартирі. У березні 2012 року, за згодою відповідачки та з наміром створити в майбутньому сімю з її дочкою, він почав фізично та матеріально безпосередньо брати участь у будівництві та благоустрою незавершеного будівництва житлового будинку в с.Старе Село Дрогобицького району, на вул.Дрогобицькій, 40. Фактично більшість будівельних робіт здійснювалось за рахунок коштів, які [PERSON] передавала з-за кордону Італії, де остання працює. Однак, частину будівельних матеріалів та інших необхідних речей було придбано за рахунок його коштів. Зокрема, ним було придбано за власні кошти профіль металевий на загальну суму 23839,20 грн. Також ним було оплачено виготовлення та монтаж кухонного гарнітуру на суму 14000,00 грн., придбання вмонтованих духовки та плити в сумі 4300,00 грн., міжкімнатних дверей на загальну суму 7100,00 грн., котла опалювального в сумі 7500,00 грн. та його монтаж 650 грн., сантехніки на загальну суму 8531,00 грн., а також обладнання електромережі, охоронної сигналізації та їх монтаж на загальну суму 9306,44 грн. Отже, всі вищевказані витрати, були здійснені ним за власні кошти, зароблені під час роботи за кордоном в Португалії, а також отримані в дарунок від батьків. Фактично з липня 2013 року він, разом з донькою відповідачки, проживав у вищезгаданому майже благоустроєному та добудованому житловому будинку. Проте, починаючи з осені 2013 року, стосунки між ними погіршились та наданий час фактично припинені. Відтак, вважає, що має право на відшкодування витрат, понесених ним при проведенні будівництва житлового будинку в Дрогобицькому районі, с.Старе Село, вул.Дрогобицька, 40. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що він працює на роботі і має заробітну блату близько 2000 грн. на місяць. У період 2000 2005 роки працював за кордоном в Португалії, а в 2011 році помер його батько, який залишив йому свої заощадження. Також, після того, як він розлучився з дружиною, відбувся розподіл спільного майна подружжя, в результаті якого йому залишилось 13000 євро. Тому у нього були кошти та можливість допомагати як фізично, так і матеріально у здійсненні будови відповідачки. Не заперечує, що донька останньої також вкладала кошти, мабуть ті, що присилала їй мати з Італії. Він мав намір одружитися з [PERSON] донькою [PERSON], а тому не шкодував власних коштів для здійснення будівництва та благоустрою згаданого будинку. При цьому, здійснюючи відповідні покупки, він зберігав чеки, щоб знати для себе в подальшому про суму понесених витрат. Крім цього, у нього був автомобіль, який він віддав майстрам в рахунок оплати за їхні послуги на будівництві. Відповідачка влітку 2012 року та восени 2013 року перебувала на території України і жодних заперечень з її сторони стосовно вкладення ним грошових коштів у будівництво не було. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та доповнив, що в підтвердження своїх позовних вимог позивачем представлено ряд фінансових документів, зокрема, накладні, акти виконаних робіт, товарні чеки тощо, щодо підтвердження придбання матеріальних цінностей та надання певних послуг при будівництві житлового будинку в с.Старе Село по вул.Дрогобицькій, 40, Дрогобицького району. Позивач, починаю з березня 2012 року та до листопада 2013 року, за власні кошти придбав ряд матеріальних цінностей та оплатив певні послуги, які використовувались в процесі будівництва житлового будинку відповідачки. Жодних заперечень з даного приводу зі сторони відповідачки не було. Більше того, нею особисто заохочувалось вчинення таких дій, оскільки на момент свого перебування на території України, вона проживала за адресою позивача, де зареєстрована по даний час. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, які підтверджуються належними доказами та не спростовуються відповідними аргументами зі сторони відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона познайомилась з [PERSON] влітку 2012 року. З 2002 року вона перебуває за кордоном, в Італії, де працює легально. [PERSON] з чоловіком придбали земельну ділянку з незавершеним будівництвом. Однак, згодом її чоловік помер, син виїхав за кордон, і вона не проводила будівництво будинку. Коли її донька познайомилась з позивачем, то розповіла, що останній знається на будівництві і може дещо допомогти чи порадити. [PERSON] погодилась, але не було мови про вкладення. Жодного договору вона з позивачем не укладала, домовленостей ніяких не було. [PERSON] пересилала з-за кордону дочці гроші, які остання витрачала на будівництво. Він здійснював покупки (що стосувались будівництва) також за рахунок коштів, які вона висилала. Їх давала йому донька. Однак, чеки він ніколи не показував. [PERSON] ніколи не просила його особисто вкладати власні кошти в будівництво, тим більше, знаючи, що він не мав належних доходів. [PERSON] особисто мала і має достатньо коштів для завершення необхідних робіт, повязаних із завершенням будівництва будинку, і не потребує будь-чиєї допомоги. Тому вважає вимоги позивача безпідставними і просить відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечила щодо їх задоволення. Пояснила, що вона практично цілими днями перебувала на роботі, тому давала [PERSON] кошти, які висилала їй мама [PERSON], і він здійснював покупки. [PERSON] не знає конкретно скільки і на що він вкладав грошей, оскільки не в змозі була усе проконтролювати. Позивач, на час їхнього спільного проживання, інколи купляв продукти і оплачував за комунальні послуги, однак, вона сама себе забезпечувала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та доповнила, що у позивача незначні доходи, а тому він не мав відповідної змоги вкладати кошти у будівництво. Відповідачка не давала ні усної, ні письмової згоди на таке вкладення коштів. Щодо наданих позивачем чеків та доказів, то вважає такі неналежними. Однак, не заперечує той факт, що позивач допомагав фізично при здійсненні будівництва, домовлявся щодо послуг з майстрами, їздив за матеріалами, але власні кошти при цьому не вкладав. Надані відповідачем довідки свідчать про те, що її щорічний заробіток в Італії складає близько 7000 євро. Відповідно, вона мала можливість надсилати кошти своїй доньці на здійснення будівництва. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, зясувавши обставини справи та оглянувши письмові докази, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Як вбачається з договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 09.11.2006 року, відповідач [PERSON] прийняла у власність незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці під №7, квартал житлової забудови №3 у селі Старе Село Дрогобицького району Львівської області, процент готовності якого складає 65%. З довідок, виданих 23.02.2011 року та 30.01.2012 року роботодавцем Подеста [PERSON], вбачається, що [PERSON] працює у вищезазначеної особи в якості доглядальниці і у 2010 році одержала зарплатню в розмірі 7394,98 євро, а у 2011 році 7812,13 євро. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] придбав сантехніку, плитку та духовку для встановлення в будинку в селі Старе Село на вул.Дрогобицькій. Останній особисто проводив розрахунок за вказаний товар та послуги. Свідок [PERSON] суду показав, що він виготовив кухонну стінку на замовлення [PERSON], його цивільної дружини [PERSON] та матері останньої. Оплату в розмірі 14000 грн. проводив з ним особисто позивач, про що надав відповідну розписку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що у с.Старе Село на вул.Дрогобицькій на замовлення [PERSON] вів електромонтажні роботи та встановлював охоронну сигналізацію. Останній придбав у нього обладнання, яке стосувалось цієї сигналізації. Позивач особисто за все з ним розраховувався. Свідок [PERSON] суду показав, що виконував монтаж котла і пусконалагоджувальні роботи в будинку №40 на вул.Дрогобицькій в с.Старе Село. Послуги виконував на замовлення [PERSON] Він приїжджав за вказаною адресою, де всі питання з даного приводу також вирішувалися з останнім. Бачив у даному будинку також відповідачку, однак, розрахунок з ним проводив лише [PERSON] Свідок [PERSON] суду показав, що влітку 2012 року [PERSON] замовив у приватного підприємця [PERSON] (його роботодавця) металевий профіль, який він з підсобниками привіз у с.Старе Село Дрогобицького району на виконання даного замовлення, де позивач з ним особисто розрахувався. Останній надав йому кошти готівкою, після чого він виписав чек, в якому зазначив, що платник «Дякун Ігор Романович». Свідок [PERSON] суду показав, що у травні 2012 року позивач придбав у нього міжкімнатні двері на суму близько 7000 гривень. [PERSON] спочатку прийшов у магазин, де визначився із замовленням та залишив завдаток. Після того, як він привіз ці двері у с.Старе Село Дрогобицького району, позивач віддав решту грошей. Відповідно, він видавав останньому два чеки: на завдаток та на решту розрахунку. Пригадує, що позивач тоді був з [PERSON], але розрахунок проводив особисто. У нього є власний магазин, однак, касовий апарат відсутній, а тому він видає чеки, скріплені печаткою. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК, ст.ст. 3, 15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у спосіб, визначений законами України. Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність. На підставі ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі наданих доказів; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ч.2 ст.212 ЦПК України). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, у судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що у будівництві житлового будинку на вул.Дрогобицькій, 40 (земельна ділянка під №7, квартал житлової забудови №3), в селі Старе Село Дрогобицького району, який належить [PERSON], участь приймали безпосередньо як позивач, так і відповідач. Однак, відповідач заперечує щодо фінансової допомоги позивача у даному, мотивуючи тим, зокрема, що кошти на будівництво надавала самостійно, а останній такої можливості не мав. У той же час, позивач не заперечив, що більшість будівельних робіт та будівельних матеріалів було оплачено за рахунок коштів відповідача [PERSON] Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що в період 2012 року позивачем особисто здійснювались витрати на матеріали та послуги для проведення будівельних робіт. Розмір таких витрат, відповідно до поданих документів (які взяті судом до уваги), становить в цілому 31589,20 (тридцять одна тисяча пятсот вісімдесят девять) грн. 40 коп. Суд бере до уваги допустимі та належні письмові докази, які підтверджують частину витрат, зазначених в позовних вимогах. Зокрема, згідно товарних чеків від 17.05.2012 року та 08.06.2012 року, виданих фізичною особою підприємцем [PERSON] та скріплених підписом і печаткою останнього, здійснено купівлю міжкімнатних дверей на загальну суму 7100 грн.; замовник [PERSON], адреса: с.Старе Село, вул.Дрогобицька, 40. Дане стверджується також показами свідка [PERSON] Як вбачається з товарного чеку від 14.06.2012 року, на якому міститься підпис продавця, скріплений штампом ФОП [PERSON], [PERSON] (платник) придбав профіль на загальну суму 23839,20 грн., що також стверджується показами свідка [PERSON] З акту виконаних робіт, складеного ПП [PERSON] в особі працівника [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник), вбачається, що [PERSON] виконав встановлення та запуск котла за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с.Старе Село, вул.Дрогобицька, 40. Вартість виконаних робіт становить 650 грн. Замовником підтверджено повне і належне надання виконавцем послуг. Підписано замовником, виконавцем та скріплено печаткою. Дане виконання послуг та проведення їх оплати [PERSON] стверджується, зокрема, показаннями свідка [PERSON] Позовні вимоги в частині стягнення вартості виготовлення та монтажу кухонної стінки в сумі 14000 грн. відповідно до наданої суду розписки, не підлягають задоволенню, оскільки придбання такого товару не може вважатись участю у здійсненні будівництва житлового будинку. Крім цього, позивач вправі звернутися до суду з позовом з приводу повернення майна з чужого незаконного володіння. Щодо позовних вимог у частині стягнення витрат, понесених згідно решти наданих товарних чеків та накладних, суд вважає, що такі не підлягають до задоволення, оскільки вказані докази не можуть бути належними та допустимими. Разом з тим, частина придбаного товару чи послуги також не стосується безпосередньо будівництва житлового будинку. Відповідно до п.4 ч.4 Постанови Пленуму Веровного Суду Украни №7 від 04.10.1991 року (зі змінами від 05.05.1998 року) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в розмірі 23839,20 грн. підлягають до задоволення як такі, що є підставними та доведеними. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved