Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, [INFO] помер брат позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Тривалий час зі спадкодавцем позивач не мав змоги спілкуватися та зустрітися, оскільки з 2009 року [PERSON] працював експедитором, постійно був у відрядженнях. Про смерть [PERSON] позивач дізнався у січні 2014 року. Маючи намір прийняти спадщину, 11 лютого 2014 року позивач звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте у прийнятті заяви йому було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. На думку позивача, близькі люди померлого навмисно приховали від позивача факт смерті брата, маючи намір залишити собі спадкове майно. З моменту відкриття спадщини були подані заяви про прийняття спадщини моменту відкриття спадщини були подані заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а саме заява позивача та його дружини [PERSON] Таким чином позивач був змушений подати позов до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили суду, що дійсно позивач є братом померлого [PERSON]. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження (а.с. 9) позивач [PERSON], [INFO], є рідним братом [PERSON], [INFO]. Факт родинного зв'язку між померлим [PERSON]. та позивачем підтверджується їх паспортними даними, копією свідоцтва про народження. [INFO] помер брат позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Тривалий час зі спадкодавцем позивач не мав змоги спілкуватися та зустрітися, оскільки з 2009 року [PERSON] працював експедитором, постійно був у відрядженнях. Про смерть [PERSON] позивач дізнався у січні 2014 року. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: « 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як зазначено вище, внаслідок того, що померлий [PERSON] тривалий час працював експедитором, перебував у відрядженнях і у позивача не було можливості спілкуватися з братом, а також того, що лише у січні 2014 року йому стало відомо про смерть брата, позивач не мав можливості своєчасно звернутись із заявою до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON]. Отже строк на прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України був пропущений з поважних причин. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. З урахуванням вказаного суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті рідного брата [PERSON], померлого [INFO], та встановлення строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини в розмірі 2 (двох) місяців, починаючи з моменту набрання законної сили рішенням суду, права та охоронювані законом інтереси інших осіб не порушуються, іншим передбаченим законом шляхом поновити порушене право позивача на спадщину немає можливості. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. При таких обставинах суд вважає можливим визнати причини пропуску терміну позивачем для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] поважними, а тому йому потрібно надати додатковий строк для подачі вказаної заяви. Таким чином позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved