Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, нанесену невидачею довідки про заробітну плату для проведення перерахунку пенсії, мотивуючи це тим, що наказом № 76 по установі МХ-324/П-18 від 12 серпня 1977 року [PERSON] був призначений на 0,5 ставки лікаря-рентгенолога медичної частини установи. В подальшому згідно наказу по установі МХ-324/31 № 26 від 24 червня 1980 року позивач був звільнений з займаної посади за ст. 38 Кодексу Законів про працю України. Позивач вказує, що у 2004 році особисто та у 2009 році через Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі звертався відповідно до ст. 49 Кодексу Законів про працю України до Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31), яка є правонаступником установи МХ-324/31, з вимогою надати довідку про заробітну плату за час роботи. Зазначена довідка необхідна [PERSON] для надання в Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі для проведення перерахунку пенсії. Відповідач у видачі такої довідки відмовив через відсутність розрахункових відомостей по нарахуванню заробітної плати. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2012 року Ізяславську виправну колонію Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) зобовязано надати [PERSON] довідку про заробітну плату за період його роботи. На виконання вказаного рішення відповідач надав позивачеві довідку, однак така довідка не була прийнята Управлінням Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі, оскільки її форма не відповідала додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 січня 2014 року Ізяславську виправну колонію Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) зобовязано видати [PERSON] довідку за період роботи з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи, яка по формі буде відповідати додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зазначене рішення набрало чинності 24 березня 2014 року. 05 травня 2014 року [PERSON] було видано виконавчий лист для примусового виконання вказаного рішення. Під час примусового виконання зазначеного рішення державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції постановою від 22 травня 2014 рік на Ізяславську виправну колонію Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) накладався штраф у відповідності з вимогами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», постановою державного виконавця від 06 серпня 2014 року суму штрафу було подвоєно, оскільки Ізяславська виправна колонія Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) рішення суду не виконала. 19 серпня 2014 року державний виконавець звернувся до правоохоронних органів з поданням про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, однак згідно висновку Ізяславського РВ УМВС України у Хмельницької області від 31 серпня 2014 року розгляд подання державного виконавця було припинене. Постановою державного виконавця від 18 вересня 2014 року виконавче провадження було закрите згідно п. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». Довідка, про витребування якої просив [PERSON], Ізяславською виправною колонією Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) видана не була, перерахунок пенсії позивачу не відбувся. [PERSON] вважає, що внаслідок невиконання рішення суду йому була нанесена матеріальна та моральна шкода. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача - Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) - [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Білогірського обєднаного управління Пенсійного фонду України, правонаступника Управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі [PERSON] проти позовних вимог не заперечував. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 46.\~Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Білогірського обєднаного управління Пенсійного фонду України [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] отримує пенсію. Відповідно до вимог ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 49\~Кодексу Законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Факт звернення [PERSON] до Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) за довідкою про розмір заробітної плати за період роботи з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи підтверджується рішеннями Ізяславського районного суду Хмельницької області № 2207/2209/2012 від 24 грудня 2012 року та № 675/1885/13-ц від 30 січня 2014 року, копії яких додані до матеріали справи. Отримання зазначеної довідки про розмір заробітної плати необхідно [PERSON] для надання до управління Пенсійного фонду України для проведення перерахунку пенсії, що підтверджується поясненнями позивача, змістом вищевказаних рішень. Вказані рішення набрали законної сили, а тому відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України. На момент розгляду справи наведені рішення суду не виконані, що підтверджується поясненнями позивача, представника третьої особи, проти чого не заперечує представник відповідача. Перерахунок пенсії [PERSON] не зроблено через відсутність довідки за період роботи з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи МХ-324/31, яка по формі відповідає додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується поясненнями позивача, представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Білогірського обєднаного управління Пенсійного фонду України [PERSON], його письмовими поясненнями, доданими до матеріалів справи. Згідно ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином суд приходить до висновку, що Ізяславською виправною колонією Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) були порушені права [PERSON] Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин суд вважає такими, що не підлягають доказуванню обставини, викладені у рішеннях Ізяславського районного суду Хмельницької області № 2207/2209/2012 від 24 грудня 2012 року та № 675/1885/13-ц від 30 січня 2014 року, та ухвалах Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 24 березня 2014 року та від 04 липня 2014 року, копії яких додані до матеріали справи. Тому посилання представника відповідача на неможливість надання позивачу довідки через знищення документів під час пожежі та неможливість надавання довідки з обєктивних підстав, які вже досліджувались суддями як першої, так і апеляційної інстанції, та стосовно яких вже зроблено висновки у зазначених судових рішеннях, суд до уваги не приймає. На запит суду фахівцями Білогірського обєднаного управління Пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсії [PERSON], протокол проведення такого перерахунку доданий до матеріалів справи. Згідно вказаного перерахунку сума недоотриманої пенсії становить 8726 грн. 16 коп., однак представник Білогірського обєднаного управління Пенсійного фонду України суду пояснив, що вказана сума є приблизною і не може бути взятою судом до уваги при визначенні розміру недоотриманої позивачем пенсії, оскільки при проведенні розрахунку фахівцю не була надана довідка за період роботи [PERSON] з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи МХ-324/31, яка по формі відповідала б додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при проведенні розрахунків фахівцем приймалась до уваги аналогічна довідка, видана [PERSON] Замковою виправною колонією Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 58). Сам позивач таку довідку надати не може. Ухвалою суду від 26 травня 2016 року відповідача зобовязано надати вказану довідку для подальшого встановлення розміру завданої позивачеві шкоди, однак така ухвала виконана не була, суду довідка не надана. За таких обставин, суд вважає доведеним факт завдання Ізяславською виправною колонією Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) збитків [PERSON] внаслідок ненадання довідки за період роботи з 12 серпня 1977 року по 23 червня 1980 року на посаді лікаря-рентгенолога (0,5 ставки) медичної частини установи МХ-324/31, яка по формі відповідала б додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які полягають у недоотриманні позивачем пенсії. Розмір завданої шкоди встановити не виявляється можливим з незалежних від суду обставин. Згідно ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ч. 4 ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, з огляду на те, що не зважаючи на доведеність факту завдання збитків, які полягають у недоотриманому розмірі пенсії, суд не має підстав для задоволення вимог позивача в цій частині через неможливість встановити у встановленому законом порядку розміру таких збитків. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 237-1 Кодексу Законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Позивач посилається на те, що своїми неправомірними діями Ізяславська виправна колонія Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) завдала йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з неможливістю захистити свої права, отримати довідку про розмір заробітку та, відповідно, отримати перерахунок пенсії, що призвело до необхідності зміни усталеного способу життя, вимагало додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної незаконними діями відповідача, суд бере до уваги характер та обсяг заподіяних [PERSON] моральних страждань, їх тривалість, тяжкість завданої моральної травми, її наслідки та істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вимоги розумності і справедливості, а також думку самого позивача щодо розміру завданої йому моральної шкоди. Згідно вимог ч. 1 ст. 79 Цивільного процесуального Кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 974 грн. 40 коп., що підтверджується квитанціями № 9 та № 10 від 12 січня 2016 року, доданими до матеріалів справи. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України\~якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з Ізяславської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Хмельницької області (№ 31) на користь позивача слід стягнути понесені [PERSON] судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial