Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що [INFO] в с.Дмитрівка Буринського району Сумської області померла його рідна сестра - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на земельну частку (пай), розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого 18.03.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 147. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив спадкових прав і помер [INFO]. Після його смерті також відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з вище згаданої земельної частки (паю), яка належала [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем. Нещодавно позивач звернувся до нотаріуса з питанням оформлення спадщини на вищевказане майно - земельну частку (пай), але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно - земельну частку (пай) був виданий після смерті [PERSON]. Також нотаріусом було звернуто увагу на те, що не підтверджуються родинні відносини між позивачем та [PERSON], позивачем та [PERSON], а також те, що вищевказаний сертифікат виданий на ім'я «[PERSON]», тоді як згідно повторного свідоцтва про смерть [NUMBER] 08.10.1996 року по батькові померла значиться як «[PERSON]». Тому позивач просить встановити факти: - що він являється рідним дядьком [PERSON], який помер [INFO] у м.Буринь Сумської області; - що він являється рідним братом [PERSON], яка померла [INFO] у с.Дмитрівка Буринського району Сумської області; - що сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий 18 березня 1997 року на підставі рішення Буринської районної державної адміністрації від 11.02.1997 року за №48 на ім'я «[PERSON]» належить [PERSON], яка померла [INFO] в с.Дмитрівка Буринського району Сумської області; Також позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Червоногвардієць» та розташована на території Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого 18.03.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 147, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позов підтримали з вищевикладених підстав, просять позовін вимоги задоволльнити. Представник відповідача - Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 36). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Дмитрівка Буринського району Сумської області померла [PERSON] (а.с.7). 18 березня 1997 року Буринською районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Червоногвардієць», розташованої на території Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом [NUMBER], зареєстрованим 18.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 147 ( а.с. 8). З довідки Суховерхівської сільської ради Буринського району від 10.01.2017 року №03/02-29 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала у с.Дмитрівка Буринського району Сумської області, спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON], 1973 року народження, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, заповіт від імені померлої не посвідчувався ( а.с 9). У свідоцтві про народження позивача [PERSON], [NUMBER] в російському варіанті у графі мати вказано - «[PERSON]», в графі батько - «[PERSON]» ( а.с.12). У посвідці про народження сестри позивача [PERSON] [NUMBER] в українському варіанті в графі мати - вказано «[PERSON]», в графі батько - «[PERSON]» (а.с.13). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00018903363 від 24.10.2017 року 30.10.1973 року у с.Дмитрівка Буринського району Сумської області народився [PERSON] і в графі мати зазначено «[PERSON]» (а.с.14). [INFO] у м.Буринь Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 11.05.2010 року виконкомом Суховерхівської сільської ради Буринського району (а.с.10). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]., які тривалий час мешкають у с.Дмитрівка Буринського району, кожен окремо підтвердили, що позивач [PERSON] та [PERSON] - рідні брат та сестра. У сестри позивача [PERSON] був син - [PERSON], який помер у 2010 році. З 2009 року позивач [PERSON] проживав разом із племінником [PERSON] у [ADDRESS], доглядав його, сім'ї у останнього не було. [PERSON] померла у 1996 році. З урахуванням викладеного у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим вищезазначеним у справі письмовим доказам. Суд вважає, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів та їх належна оцінка, підтверджують той факт, що позивач [PERSON] являється рідним дядьком [PERSON], який помер [INFO], та рідним братом [PERSON], яка померла [INFO] у с.Дмитрівка Буринського району Сумської області, а також те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий 18 березня 1997 року на підставі рішення Буринської районної державної адміністрації від 11.02.1997 року за №48 на ім'я «[PERSON]» належить [PERSON], яка померла [INFO] у с.Дмитрівка Буринського району Сумської області. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки і суд не вправі відмовляти в розгляді заяви про встановлення такого факту з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З Додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю Серії СМ №000019, виданого асоціації пайовиків «Червоногвардієць» 20.07.1995 року, вбачається, що [PERSON], яка проживала в с.Дмитрівка, внесена під № 470 до списку громадян - членів сільськогосподарського товариства «Червоногвардієць» ( а.с. 17-19, 63-64). Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Судом встановлено, що [PERSON] не отримала за життя сертифікат на право на земельну часку (пай), такий сертифікат було видано після її смерті. Отже, [PERSON], будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства - САПТЗТ «Червоногвардієць», була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю [NUMBER], виданого 20.07.1995 року ( а.с. 17-19), на підставі чого на її ім'я 18 березня 1997 року був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Червоногвардієць». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. З довідки Суховерхівської сільської ради від 10.01.2017 року № 03/02-29 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала у с.Дмитрівка Буринського району Сумської області, спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, заповіт від імені померлої не посвідчувався ( а.с 9). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - [PERSON] згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, являючись спадкоємцем першої черги за законом згідно ст.529 ЦК Української РСР. Відповідно до ст.548 ЦК Української PCP (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняв позивач, відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки з січня 2009 року постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( а.с. 44) і являючись спадкоємцем третьої черги за законом згідно ст.1263 ЦК України, не відмовився від її прийняття у строки передбачені законом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] не має, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину), довідками Суховерхівської сільської ради Буринського району( а.с. 9, 37-40, 44 ). З листа приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Анохіна О.В. від 27.10.2017 року № 816/01-16 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну часку (пай), оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий 18.03.1997 року після смерті [PERSON] ( а.с. 16). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права на земельну частку ( пай) в судовому порядку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved