Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що мають спільну дитину - [PERSON], [INFO].н. Відповідачка - мати дитини, більше року не спілкується з дитиною, протягом тривалого часу від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється. Просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки [PERSON], 2008р.н. 27.11.2013року [PERSON] подав заяву про доповнення позовних вимог, якою просив визнати його батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO].н., оскільки з матір'ю дитини перебували в фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, після народження дитини позивач не подав до органів реєстрації актів цивільного стану відповідної заяви про походження дитини від нього, тому запис про батька дитини проведено за прізвищем матері - [PERSON], проте по батькові зазначено за даними позивача - Олегівна. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що вказані у позові, та просили позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що твердження позивача не відповідають дійсності. Позивач не є батьком дитини, тому не має права на звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] На підставі викладеного просила відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Прокурор Бурова В.В. при розгляді справи поклалась на розсуд суду. Представник служби у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації Рець Т.Я. в судовому засіданні поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, представників, думку прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з вимогами чч. 1 і 2 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2007року [INFO]. [PERSON] народила доньку [PERSON], в свідоцтві про народження якої запис про батька у книзі реєстрації народжень проведено відповідно до ст. 135 СК України, тобто за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Ухвалою суду від 09.12.2013року судом призначено судово-медичну імунологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз Експертиза не була проведена в зв'язку з не наданням дозволу [PERSON] на відібрання біологічних зразків дитини. Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі від подання експертам необхідних матеріалів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, виходячи зі змісту цього закону на особи, які беруть участь у справі, покладаються певні обов'язки, при недотриманні яких можуть наступити несприятливі наслідки. Аналогічна думка висловлена і в п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» де зазначено: «коли ухилення сторони у справі щодо визнання батьківства від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів, тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто із сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Батьківство відповідача щодо доньки [PERSON] підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю до народження дитини та на момент її народження, письмовими доказами, зокрема характеристикою, письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], фотографіями, згідно яких позивач забирав з пологового будинку [PERSON] з новонародженою [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про встановлення батьківства доведені та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Підстави позбавлення матері, батька батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання. А це означає, що вперто та систематично, незважаючи на всі міри попередження продовжують не виконувати свій батьківський борг. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачка характеризується посередньо, періодично зловживає спиртними напоями, не відвідує батьківські збори в дитячому садочку, який відвідує донька, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Доказів щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за неналежне виконання нею батьківських обов'язків суду також не надано. В матеріалах справи відсутні докази, що сім'я перебувала на обліку в службі у справах дітей. Голопристанською районною державною адміністрацією надано висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], 2008р.н., проте в судовому засіданні представник служби у справах дітей не підтримала даний висновок та поклалась на розсуд суду. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Виходячи з того, що хоча дитина і не проживала тривалий час разом з відповідачкою, але підстав для позбавлення її батьківських прав, передбачених ст. 164 СК України суд не вбачає. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial