Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн. та до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди в сумі 77 109 грн., заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 серпня 2017 року [PERSON] придбав у [PERSON] за 80 000 грн. автомобіль марки «Опель Монтерей», реєстраційний номер Литовської Республіки [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 1998 року випуску, який мав намір розмитнити та експлуатувати на території України. 09 серпня 2017 року посадовими особами Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12017030170000350 внесені відомості та розпочато кримінальне провадження за ст. 286 КК України за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження. 24 серпня 2017 року слідчим Ратнівського ВП Нікончук В.М. прийнято рішення про закриття кримінального провадження з урахуванням висновку експерта від 16 серпня 2017 року, яким встановлено, що у [PERSON] виявленні тілесні ушкодження у вигляді саден верхніх і нижніх кінцівок, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, при цьому копію постанови було спрямовано начальнику Ратнівського ВП для організації додаткової перевірки щодо встановлення в діях учасників ДТП складу адміністративного правопорушення. 29 серпня 2017 року інспектор СРПП №1 лейтенант поліції Касянчук М.А. склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №991397 про те, що [PERSON] порушила вимоги п. 14.2(г) Правил дорожнього руху, згідно з яким перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу, чим 09 серпня 2019 року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Матеріали даної справи поліцейський направив до суду. 13 жовтня 2017 року набрала законної сили постанова Камінь-Каширського районного суду Волинської області у справі про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою 09 серпня 2017 року в 13 год. 45 хв. [PERSON] на автодорозі М-13 сполученням Ковель-Ратне-Доманове, керуючи власним автомобілем марки «Рено Трафік», номерний знак [NUMBER] , під час виконання маневру обгін автомобіля марки «УАЗ», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , не впоралася з керуванням та допустила зіткнення з даним транспортним засобом, внаслідок чого останній виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем марки «Опель Монтерей», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, а транспорті засоби - механічні пошкодження, чим порушила п. 14.2(г) Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Суд визнав [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Крім того, із [PERSON] в дохід держави стягнуто 320 грн. судового збору. В зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень та погіршенням стану здоров`я позивач 21 серпня 2017 року був госпіталізований у травматологічне відділення Шепетівської центральної районної лікарні, де проходив курс стаціонарного лікування до 01 вересня 2017 року, а з 22 вересня по 09 жовтня 2017 року знаходився на лікуванні у відділенні відновного лікування Шепетівської ЦРЛ, а також лікувався в Хмельницькій обласній лікарні. Позивач зазначає, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди він неодноразово звертався до винуватця цієї ДТП [PERSON] про відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків, на що жодної позитивної відповіді не отримав. Також неодноразово звертався до ПрАТ «УПСК», як гаранта відшкодування завданих збитків в результаті настання страхового випадку, але вказане товариство провело виплату лише в сумі 2786 грн. 53 коп. за шкоду заподіяну здоров`ю, що підтверджується відповідною банківською довідкою. При цьому, перше повідомлення про страхове відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням майна (транспортного засобу), позивачем було подано 13 жовтня 2017 року, що підтверджується копією відповідної заяви та оригіналом фіскального чеку ПН 215600426655. Однак, будь-якої виплати за шкоду, заподіяну майну, страхова компанія позивачу не виплатила. Вказані факти послугували підставою звернення позивача до суду за захистом своїх прав. У відповідності до Акту дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 15\\08-17 від 17 серпня 2017 року вартість ввезеного на територію України не розмитненого легкового автомобіля марки «Опель Монтерей», литовський реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 1998 року випуску, дата первинної реєстрації 20 серпня 1998 року, до його пошкодження в ДТП 9 серпня 2017 року, становить 77 109 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 84 888 грн. Отже оцінювачем встановлений факт економічної недоцільності відновлювального ремонту КТЗ відповідно до технічних вимог виробника, оскільки вартість відновлювального ремонту КТЗ більша ринкової вартості на 7779 грн., залишкова (утилізаційна) вартість автомобіля становить 7280 грн. Будь-яких претензій за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача в результаті ДТП, до відповідачів він не має, оскільки страхова компанія в даному випадку свої зобов`язання виконала. Однак, згідно з умовами полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК\\3821729 від 30 травня 2017 року, строк дії якого тривав до 30 травня 2018 року включно, ПрАТ «УПСК» взяла на себе обов`язок по відшкодуванню заподіяної майну та здоров`ю потерпілого шкоди, що може бути завдана внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля марки «Рено Трафік», номерний знак [NUMBER] , страхувальником [PERSON] з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, - 100000 грн., при цьому франшиза складає 0 грн. Також позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена й моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я від отриманих тілесних ушкоджень, перебування на лікуванні, усвідомлення протягом двох років, що транспортний засіб, кошти на придбання якого позивач збирав тривалий час, повністю знищений, можливості придбати інший у нього немає через відсутність коштів, невизначеність щодо отримання компенсації за фактично втрачене майно. Плануючи придбати за кордоном транспортний засіб, позивач розраховував на можливість пільгового розмитнення такої категорії автомобілів, однак не зміг скористатися цією державною пільгою через втрату автомобіля та відсутність коштів на придбання іншого. Ці обставини стали наслідком нервових зривів, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків з оточуючими. Перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, позивач втратив душевний спокій, що суттєво вплинуло на стан його психологічного здоров`я, яке погіршилося. Він втратив нормальний сон, дратується від різних побутових дрібниць, на які раніше не звертав уваги, по теперішній час він не може забути момент дорожньо-транспортної пригоди. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 20 000 грн. і вважає, що такий розмір відшкодування є співрозмірним, поміркованим та реальним, а також відповідає характеру та ступеню перенесених ним моральних страждань і повинен бути відшкодований відповідачкою [PERSON] у повному розмірі. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ПрАТ «УПСК» 77 109 грн. майнової шкоди, завданої в результаті повного знищення належного йому автомобіля марки «Опель Монтерей», реєстраційний номер Литовської Республіки [NUMBER] , та з відповідачки [PERSON] - 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 971 грн. 09 коп. У відзиві на позов представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» Закриничний О.В. позовні вимоги не визнав. Пояснив, що між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АК/3821729), за яким страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «Рено Трафік», реєстраційний номер [NUMBER] . У період дії вищевказаного договору, а саме 09 серпня 2017 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керувала [PERSON] , та транспортного засобу марки «Опель Монтерей», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 13 листопада 2018 року ПрАТ «УПСК» отримало від [PERSON] заяву про страхове відшкодування, а 17 грудня 2018 року - повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, на підставі яких 28 грудня 2018 року здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 2786 грн. 53 грн. в рахунок відшкодування витрат за шкоду, нанесену здоров`ю. Також зазначив, що зобов`язання щодо відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у власника джерела підвищеної небезпеки (учасника ДТП) згідно з умовами статей 1166, 1167, 1188, 1187 ЦК України виникають внаслідок заподіяння шкоди і факту заподіяння шкоди достатньо для звернення за захистом своїх порушених прав до суду. На відміну від деліктного зобов`язання, зобов`язання у страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникає у строки та в обсязі, що передбачені умовами Договору та вимогами Закону згідно з яким вимагається ще й дотримання певного порядку отримання страхового відшкодування. Так, порядок отримання страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), ст. 2 якого передбачає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Так відповідно до ст. 33 Закону встановлено чіткий порядок дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування, зокрема пунктом 33.1.4 передбачено, що причетний до такої пригоди зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. В даному випадку позивач повідомив ПрАТ «УПСК» про ДТП фактично через рік після події. Крім того, згідно з вимогами п. 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви про страхове відшкодування додаються відповідні документи, перелік яких передбачений п. 35.2 ст. 35 Закону. Тому для прийняття рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування страхова компанія має бути належним чином повідомлена про настання дорожньо-транспортної пригоди, а потерпіла особа зобов`язана подати заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. В той же час, підпунктом 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, серед іншого, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Представник відповідача звертає увагу на те, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 09 серпня 2017 року, а заява про страхове відшкодування була подана 17 серпня 2018 року, тобто із прострочення подання заяви понад 1 рік. Враховуючи, що позивачем не виконано всіх передбачених Законом вимог для отримання страхового відшкодування, ПрАТ «УПСК» не має жодних підстав для здійснення відповідного відшкодування, яке стосується пошкодження майна [PERSON] . Також представник страхової компанії відмічає, що копія фіскального чеку ПН 215600426655, який наданий на підтвердження своєчасного звернення позивача до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, є недостовірним доказом у розумінні ст. 79 ЦПК України, оскільки вказаний на чекові трек-номер на офіційному сайті «Укрпошти» зазначений як незареєстрований в системі. Копії поданих до суду заяв про страхове відшкодування також є недостовірними доказами, оскільки єдина заява була отримана ПрАТ «УПСК» 13 листопада 2018 року, зареєстрована в журналі реєстрації за №719 та підписана уповноваженим представником ПрАТ «УПСК». Крім того, Акт дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 15/08-17 від 17 серпня 2017 року також викликає сумнів, оскільки оцінювач [PERSON] розраховував збитки власника автомобіля марки «Опель Монтерей» без особистого огляду вказаного транспортного засобу, що є порушенням п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів. У відзиві на позов відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Погодилася, що з її вини 09 серпня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода на автодорозі М-13 сполученням Ковель- Ратне - Доманове з участю автомобіля «Опель Монтерей», яким керував [PERSON] . Результатів досудового розслідування, проведеного слідчою Ратнівського ВП ГУНП України у Волинській області Нікончук В.М. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017030170000350 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідачка також не оскаржувала. В той же час, [PERSON] не визнає в повній мірі позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з неї 20 000 грн. моральної шкоди, завданої в результаті заподіяння тілесних ушкоджень та пошкодження майна. Такий розмір відшкодування вважає необґрунтовано завищеним, враховуючи те, що під час ДТП позивач отримав легкі тілесні ушкодження, які не спричинили ані короткочасного розладу здоров`я, ані хоча б незначної стійкої втрати працездатності. В результаті автопригоди дійсно був пошкоджений автомобіль «Опель Монтерей», яким керував [PERSON] , однак вимога про стягнення на його користь моральної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, є безпідставною, оскільки позивач не надав доказів, що саме він є власником пошкодженого автомобіля і що саме йому заподіяна моральна шкода. Виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи фактичне обґрунтування позовних вимог, відповідачка вважає, що розмір моральної шкоди, яка буде присуджена до стягнення, має складати не більше 4 000 грн., які у відповідності до вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають стягуватися зі страховика. Також [PERSON] просить врахувати те, що на її утриманні знаходиться п`ятеро дітей, з них син [PERSON] і дочка [PERSON] є інвалідами з дитинства, остання - прикута до ліжка. У відповіді на відзив відповідача ПрАТ «УПСК» позивач зазначив, що вважає свої вимоги обґрунтованими та підтвердженими поданими до суду доказами. Стверджує, що у визначений законом 3-х денний строк повідомив страхову компанію про ДТП. В подальшому, 13 жовтня 2017 року, подав заяву про страхове відшкодування витрат. Про безпідставність наведених у відзиві доводів свідчить наведений самим відповідачем факт добровільної виплати позивачу страхового відшкодування за заподіяну його здоров`ю шкоду протягом лише 11 днів із моменту отримання - 13 листопада 2018 року страховиком відповідної заяви, не маючи при цьому всього необхідного пакету документів. Також вважає, що Акт спеціаліста-товарознавця складений у відповідності до вимог законів України та без будь-яких порушень. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Пояснили, що заяву про виплату страхового відшкодування з додатками [PERSON] подав до ПрАТ «УПСК» 13 жовтня 2017 року, однак коли кошти не надходили він знову звернувся до представника страховика, який йому повідомив, що попередня заява загубилася, а тому необхідно подати іншу. 17 серпня 2018 року позивач повторно подав заяву про виплату страхового відшкодування, а також підтверджуючі розмір збитків документи. Оскільки перша заява про виплату страхового відшкодування була подана в належний строк, однак втрачена з вини працівників ПрАТ «УПСК», тому підстав для відмови у виплаті коштів за договором страхування у відповідача немає. Крім того, пояснили, що автотоварознавче дослідження щодо визначення розміру збитків проводилося оцінювачем по протоколу огляду транспортного засобу та фототаблицях, що містилися в матеріалах кримінального провадження, без безпосереднього огляду транспортного засобу. Просять позов задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Погодилася, що з її вини позивачу була заподіяна майнова та моральна шкода, однак відшкодувати збитки повинна страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу на випадок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, просить врахувати її майновий стан, наявність на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, двоє з яких мають інвалідність, та зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача. Представник відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» Закриничний О.В. в судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З постанови судді Камінь-Каширського районного суду Волинській області від 02 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що 09 серпня 2017 року в 13 год. 45 хв. на автодорозі М-13 сполученням Ковель - Ратне - Доманове відповідачка [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», реєстраційний номер [NUMBER] , під час виконання маневру обгін автомобіля марки «УАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , не впоралася з керуванням та допустила зіткнення з даним транспортним засобом, внаслідок чого останній виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем марки «Опель Монтерей», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження. Судом встановлено порушення водієм [PERSON] вимог пункту 14.2 «г» Правил дорожнього руху та визнано її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З дослідженого судом полісу № АК/3821729 від 30 травня 2017 року вбачається, що власник автомобіля марки «Рено Трафік», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка могла статися з участю вказаного вище транспортного засобу, у страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Згідно з даним договором страхування розмір страхової суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 200 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн. Розмір франшизи - нуль. Згідно з актом дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 15/08/-17 від 17 серпня 2017 року вартість ввезеного на територію України нерозмитненого легкового автомобіля «Опель Монтерей», литовський реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, до його пошкодження в ДТП 09 серпня 2017 року становить 77 109 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу - 84 888 грн. Спеціаліст-автотоварознавець встановив факт економічної недоцільності відновлювального ремонту відповідно до технічних вимог виробника та визначив суму матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «Опель Монтерей», яка становить 77 109 грн. Таким чином, судом встановлено, що 09 серпня 2017 року в період дії вказаного вище договору страхування внаслідок винних дій [PERSON] настав страховий випадок, а саме дорожньо-транспортна пригода, що сталася з участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Рено Трафік», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого у страховика ПрАТ «УПСК» виник обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та майну потерпілого [PERSON] . Відповідно до пункту 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються документи, зазначені в пункті 35.2. цієї статті. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи (а.с. 102-104) позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування 13 листопада 2018 року, а 17 грудня 2018 року надіслав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в яких вказав про обставини автопригоди, зокрема дату її скоєння - 09 серпня 2017 року, та вид заподіяної йому шкоди. Проте, страхова компанія відшкодувала позивачу лише шкоду, заподіяну здоров`ю, компенсувавши йому витрати на лікування в сумі 2786 грн. 53 коп., що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 18 січня 2019 року (а.с. 11), та відмовила у виплаті страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням майна потерпілого, а саме автомобіля «Опель Монтерей», мотивуючи це тим, що позивач пропустив визначений законом річний строк для звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 37.1.4. ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає. Такий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16-ц (№14-310цс18). Отже в даному випадку відмова ПрАТ «УПСК» у виплаті [PERSON] страхового відшкодування є правомірною, оскільки відповідає нормам ст. 37 Закону, який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що він не пропустив річний строк, визначений законом для подання заяви про страхове відшкодування, які обґрунтовує тим, що вперше таку заяву подав страховику 13 жовтня 2017 року, а повторно - 17 серпня 2018 року, коли довідався від представника страхової компанії, що попередня заява була втрачена. Так, у матеріалах справи містяться дві заяви [PERSON] про страхове відшкодування, адресовані ПрАТ «УПСК», від 13 жовтня 2017 року (а.с. 12) та від 17 серпня 2018 року (а.с. 104). На підтвердження подання заяви від 13 жовтня 2017 року позивач надав суду квитанцію про оплату послуг поштового зв`язку на суму 30 грн. 60 коп., видану Центром поштового зв`язку №3 АТ «Укрпошта» м. Шепетівка Хмельницької області 13 жовтня 2017 року (а.с. 13), з якої вбачається, що поштове відправлення № 3040508970768 було надіслано цього ж дня до м. Тернополя адресату ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Проте з даної квитанції неможливо встановити хто є відправником цього поштового відправлення. Крім того, згідно з інформацією, отриманою із загальнодоступної сторінки «Трекінг», розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта», дані про поштове відправлення № 3040508970768 відсутні, оскільки не зареєстровані в системі. В той же час заява [PERSON] про страхове відшкодування від 17 серпня 2018 року, що була надана суду відповідачем ПрАТ «УПСК», містить, окрім підпису заявника, відмітки про дату її отримання страховиком - 13 листопада 2018 року та вхідний номер реєстрації - №719. Таким чином, суд не знаходить підстав вважати, що ПрАТ «УПСК» отримало від [PERSON] заяву про страхове відшкодування від 13 жовтня 2017 року, оскільки позивач не надав суду переконливих доказів направлення цієї заяви та отримання її страховиком протягом року із дня настання страхового випадку. З наведеного вище слідує, що відповідач ПрАТ «УПСК» правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням належного останньому автомобіля марки «Опель Монтерей», оскільки [PERSON] не дотримався вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо своєчасного подання заяви про страхове відшкодування, а отже вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «УПСК» майнової шкоди в сумі 77 109 грн. є безпідставними та до задоволення не підлягають. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] моральної шкоди підлягають до задоволення частково, виходячи з такого. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, що внаслідок скоєної відповідачкою [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, що змусило його пройти курс лікування, та матеріальні збитки в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу, тому суд вважає доведеним, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях внаслідок перенесених ним травм, душевних стражданнях, пов`язаних із негативними змінами в його житті, а саме втратою частини майна, що негативно вплинуло на емоційний стан як самого позивача, так і членів його сім`ї. Зазначене, на переконання суду, не могло не відобразитися на звичному способі та ритмі життя позивача, що є достатньою підставою для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. Враховуючи глибину та тривалість фізичних і душевних страждань позивача, тяжкість отриманих ним тілесних ушкоджень, що відносяться до легких, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, беручи до уваги ступінь вини відповідачки [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, її майновий стан, наявність на утриманні двох дітей-інвалідів, одна з яких прикута до ліжка, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що достатньою сумою коштів, яка підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, є 5000 грн. У відповідності до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Виходячи з положень наведеної вище норми закону суд вважає, що оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з участю забезпеченого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність власника якого перед третіми особами застрахована ПрАТ «УПСК», тому зі страхової компанії підлягає стягненню частина моральної шкоди, що обраховується в зазначеному вище відсотковому відношенні до суми вже проведеної позивачу страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, та становить 139 грн. 35 коп. (2786 грн. 53 коп. х 5%). Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 4860 грн. 65 коп. у відшкодування моральної шкоди, які становлять різницю між присудженою сумою стягнення та сумою моральної шкоди, яку зобов`язаний відшкодувати страховик. Розподіл судових витрат між сторонами суд здійснює у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судові витрати в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з квитанцією № 0.0.1477149924.1 від 28 вересня 2019 року [PERSON] при поданні даного позову сплатив 971 грн. 09 коп. судового збору, з яких 771 грн. 09 коп. сума судового збору за вимогу майнового характеру про стягнення майнової шкоди в сумі 77 109 грн. та 200 грн. за вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн. При цьому слід враховувати, що мінімальний розмір судового збору за вимогу майнового характеру станом на час звернення до суду з даним позовом становив 768 грн. 40 коп. Отже з позивача в дохід держави підлягає стягненню недоплачена ним сума судового збору в розмірі 568 грн. 40 коп. Разом із тим, задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог та сум, які стягуються з кожного з відповідачів. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 192 грн. 10 коп. судового збору (768 грн. 40 коп. х 25%), з яких: 182 грн. 50 коп. - з відповідачки [PERSON] та 9 грн. 60 коп. - з відповідача ПрАТ «УПСК».

Outcome: partial