Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позов мотивований тим, що він з 22 травня 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 10. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя між ними не склалось, сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, відсутнє взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. На думку позивача, примирення не дасть бажаних наслідків, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати. Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та просила справу розглядати без її участі. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя не підтримує стосунків, відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя, тобто шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу немає. З поданої відповідачем заяви встановлено, що вона позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечила. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачем прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved