Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення ДТП. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач 20.11.2013 року приблизно о 13 годині 30 хвилин на 685км+700м автодороги Київ-Чоп у с. Нагірне Сколівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер ВС 4955СТ, допустив зіткнення з автомобілем Fiat Croma, реєстраційний номер ЕС 518 ВА, під керуванням позивача, внаслідок чого йому було заподіяно згідно висновку експертного товарознавчого дослідження матеріальну шкоду у розмірі 109829,16 гривень, з якої 50000 гривень було виплачено в межах ліміту страхової відповідальності відповідно до договору страхування, укладеного між відповідачем та ПАТ «Страхова компанія «Галицька». Решта завданої відповідачем шкоди у розмірі 59829 гривень залишається невідшкодованою. Зазначив, що окрім заподіяної матеріальної шкоди йому також було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює у 10000 гривень. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдану матеріальну шкоду він змушений звернутися до суду з вказаним позовом за місцем скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тобто за місцем заподіяння шкоди. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав до суду заперечення, в якому зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесених ним витрат на відновлення пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, а тому вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив з вищенаведених підстав, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач 20.11.2013 року приблизно о 13 годині 30 хвилин на 685км+700м автодороги Київ-Чоп у с. Нагірне Сколівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер ВС 4955СТ, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем Fiat Croma, реєстраційний номер ЕС 518 ВА, під керуванням позивача, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали технічні ушкодження. За вказане правопорушення [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що підтверджується копією постанови Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2013 року, яка набрала законної сили 29.12.2013 року. Згідно копії висновку № 2078 судової автотоварознавчої експертизи від 24.09.2015 року, призначеної за клопотанням відповідача, вартість матеріального збитку, завданого власнику Fiat Croma, реєстраційний номер ЕС 518 ВА, на момент ДТП 20.11.2013 року, становить 100942,60 гривень. При цьому судом встановлено, що на момент вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди і заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, була застрахованою, у зв`язку з чим позивачем від ПАТ «Страхова компанія «Галицька» було отримано відшкодування за заподіяну шкоду у розмірі 50000 гривень та вартість послуг експерта, що підтверджується копією повідомлення ПАТ «Страхова компанія «Галицька» № 329 від 04.03.2014 року та поясненнями представника [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність несе відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати. Отже, з огляду на викладене, матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню позивачу на момент звернення до суду з даним позовом становить 50942,60 гривень. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Ураховуючи наведене, розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, виходячи із глибини фізичних та душевних переживань під час ДТП, ступеню створених для нього незручностей, а саме, позбавлення його можливості користуватися автомобілем протягом тривалого часу, тривалості зусиль для відновлення свого права, відношення винуватого до протиправних дій щодо заподіяння шкоди та його пасивності у поновленні прав позивача, а також вимог розумності, виваженості та справедливості слід визначити в сумі 1500 гривень. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial