Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що за ним визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка відмовляється проти поділу вказаного будинку в натурі, що і призвело до звернення до суду з вказаним позовом. Позивач, уточнивши позовні вимоги після проведення судової будівельно-технічної експертизи, просить суд виділити йому частину спірного будинку як співвласнику ІІ згідно варіанту розподілу 1 висновку експертизи № 18-2015 від 09 квітня 2015 року, відповідачці виділити відповідно частину спірного будинку як співвласнику І згідно варіанту розподілу 1 висновку експертизи № 18-2015 від 09 квітня 2015 року, зобов'язати сторони протягом тридцяти днів виготовити технічні паспорти на частини спірного будинку, укласти договір земельного сервітуту на користування земельною ділянкою під будинком, не перешкоджати сторонами один одному при проведенні автономізації житла. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, стверджували, що земельна ділянка під спірним житловим будинком належить на праві власності відповідачці. Також [PERSON] пропонувала позивачу поділити спільне сумісне майно в натурі, проте позивач не погодився на вказану пропозицію, а звернувся з іншим позовом до суду. Таким чином, спір щодо поділу майна подружжя в натурі відсутній, оскільки позивачем не направлялися на адресу відповідачки варіанти поділу майна. Крім того, за позивачем відсутня реєстрація його права власності на спірний будинок, та у рішенні апеляційного суду наявна помилка у адресі житлового будинку по вул. Гагаріна, на який за позивачем визнано право власності на 1/2 частину. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на: квартиру [ADDRESS], земельну ділянку по [ADDRESS] та будівельні матеріали та конструкції, з яких побудовано споруду незавершеного будівництвом будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами готовністю 51%, земельну ділянку площею 0,1000 га та розташоване на вказаній земельній ділянці домоволодіння по [ADDRESS],визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину (ідеальну долю) квартири [ADDRESS], на 1/2 частину (ідеальну долю) земельної ділянки площею 900 кв.м. по [ADDRESS] з спорудою незавершеного будівництвом будинку літ «А» з господарськими будівлями та спорудами готовністю 51%, на 1/2 частину (ідеальну долю) земельної ділянки площею 0,1000 га та розташованого на вказаній земельній ділянці домоволодіння по [ADDRESS], визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину (ідеальну долю) квартири [ADDRESS], на 1/2 частину (ідеальну долю) земельної ділянки по [ADDRESS] з спорудою незавершеного будівництвом будинку літ «А» з господарськими будівлями та спорудами готовністю 51%, на 1/2 частину (ідеальну долю) земельної ділянки площею 0,1000 га та розташованого на вказаній земельній ділянці домоволодіння по [ADDRESS], визнано за [PERSON] право власності на диван розкладний вартістю 1500 грн. та штори вартістю 500 грн., спальний куточок вартістю 4500 грн., кухню вартістю 6 000 грн., штори 3 шт. по 500 грн. на загальну суму 1500 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., світильники 2 шт. по 50 грн. кожен на загальну суму 100 грн., пилосос вартістю 2000 грн., а всього на загальну суму 18600 грн., визнано за [PERSON] право власності на пральну машину-автомат вартістю 2 000 грн., спальний куточок вартістю 4500 грн., ліжко двоспальне вартістю 2 500 грн., мікрохвильову піч вартістю 500 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., штори 5 шт. по 500 грн. на загальну суму 2500 грн., холодильник вартістю 3 500 грн., світильники 12 шт. по 50 грн. кожен на загальну суму 600 грн., а всього на загальну суму 18600 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання земельних ділянок спільною сумісною власністю подружжя та поділ земельних ділянок, та справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у решті рішення залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя в частині поділу земельних ділянок отриманих на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що виданий 27 березня 2009 року на ім'я [PERSON] та Державного акту серії [NUMBER], що виданий 27 березня 2009 року на ім'я [PERSON] відмовлено. За клопотанням позивача була призначена судова будівельно-технічна експертиза для визначення вартості житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та встановлення можливих варіантів поділу вказаного житлового будинку в натурі в частках 1\\2 та 1\\2. Висновком експертизи № 18-2015 від 09 квітня 2015 року встановлено ринкову вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка складає 5799080,00 грн., та запропоновано один варіант поділу будинку в натурі, а саме: 1) у спільне користування співвласників пропонується залишити огорожу №1, хвіртку №2, ворота №3, вимощення І, 2) співвласнику І по житловому будинку «А, А1» пропонується: - столова 2-1 площею 9,7 кв. м, вартістю 28636,00 грн., - коридор 2-2 (частина 1,67 м х 1,09 м) площею 1,8 кв. м, вартістю 5314,00 грн., - кімната 2-3 площею 8,9 кв. м, вартістю 26275,00 грн., - кімната 2-8 площею 20,0 кв. м, вартістю 59044,00 грн., - кухня 2-9 площею 8,8 кв. м, вартістю 25979,00 грн., - баня літ. «Л» вартістю 104943,00 грн., - погреб під літ. «л» вартістю 39428,00 грн., - навіс літ. «в» (1/2 частина) вартістю 5520,00 грн., Всього 295139,00 грн., що складає 56/100 частин нерухомого майна по [ADDRESS] (або 34/100 по [ADDRESS] Співвласнику ІІ по житловому будинку «А, А1» пропонується: - коридор 2-2 (частина 1,91 м х 3,22 м) площею 4,0 кв. м, вартістю 11809,00 грн., - кімната 2-4 площею 16,0 кв. м, вартістю 47235,00 грн., - кімната 2-5 площею 12,4 кв. м, вартістю 36607,00 грн., - коридор 2-6 площею 2,9 кв. м, вартістю 8561,00 грн., - ванна 2-7 площею 7,7 кв. м, вартістю 22732,00 грн., - туалет 2-10 площею 1,7 кв. м, вартістю 5020,00 грн., - літня кухня літ. «В» вартістю 77571,00 грн., - навіс літ. «в» (1/2 частина) вартістю 5521,00 грн., - сарай літ. «О» вартістю 4277,00 грн., - сарай літ. «П» вартістю 14231,00 грн., Всього 233564,00 грн., що складає 44/100 частин нерухомого майна по [ADDRESS] (або 27/100 по [ADDRESS] 3) загальна вартість всіх приміщень, що виділяються співвласнику І в діючих цінах на будівельні роботи та матеріали складає на 30788,00 грн. більше його ідеальної частки, загальна вартість всіх приміщень, що виділяються співвласнику ІІ в діючих цінах на будівельні роботи та матеріали складає на 30788,00 грн. менше його ідеальної частки; 4) вартість робіт по переобладнанню житлового будинку у дві ізольовані квартири складає 35095,00 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а відповідно до змісту ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК ( 5464-10 ). Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання та перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Судом було роз'яснено сторонам необхідність витребування від компетентних органів відповідних дозволів із метою правильного вирішення судом спору на момент розгляду справи. На лист позивача до управління архітектури та земельних відносин Котовської міської ради Одеської області, ним було отримано відповідь, згідно якої вказано, що згідно ст. 152 ЖК виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Крім того, судом був направлений аналогічний запит для узгодження відповідності технічним нормам переобладнання житлового будинку, та до суду надійшла аналогічна відповідь. Будь-яких домовленостей між сторонами щодо поділу будинку в натурі не встановлено. Як одну з підстав заперечення проти позову відповідачка вказувала на відсутність спору між сторонами. Проте суд не погоджується з вказаними твердженнями відповідачки, оскільки судом було запропоновано сторонам укласти мирову угоду щодо поділу житлового будинку в натурі, на що відповідачка відмовилась. Вказана відмова та непогодження відповідачкою з висновком експертизи вказують на існування спору між сторонами щодо поділу житлового будинку в натурі. Відповідачка не була згодна з висновком проведеної експертизи № 18-2015 від 09 квітня 2015 року, вважала його необґрунтованим, оскільки був запропонований лише один можливий варіант розподілу в натурі будинку, також вважала необґрунтованою вартість будинку та господарчих споруд, та вказувала, що експерт при проведенні експертизи включила у висновок сусідній паркан, що підтверджено фотоматеріалами експертизи. Для усунення вказаних відповідачкою сумнівів за її клопотанням у судове засідання був викликаний та допитаний судовий експерт [PERSON], яка виконала вказану експертизу. Згідно пояснень експерта, нею був запропонований один можливий варіант поділу будинку, інші варіанти визначити неможливо. При здійсненні оціночної діяльності при визначенні ринкової вартості будинку керувалась вимогами чинного законодавства. На фотоматеріалах до експертизи відображений сусідній паркан, оскільки так був узятий ракурс при фотографуванні, по-іншому не можливо було сфотографувати двір спірного будинку. Крім того, експертиза проводилась у присутності усіх сторін. Проте відповідачка, не погоджуючись з висновком експертизи № 18-2015 від 09 квітня 2015 року, відмовилась проти проведення іншої експертизи, що підтверджується її заявою до суду. Також відповідачка та її представник стверджували, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], тобто на будинок, якого не існує, тому за позивачем відсутнє право власності на спірний будинок та він не має права звернутися до суду з позовом про поділ майна в натурі. Проте суд вважає, що це є технічною помилкою суду, яка не може перешкоджати позивачу розпоряджатися своєю власністю на законних підставах. Позивач просив виділити йому згідно варіанту розподілу 1 висновку експертизи № 18-2015 від 09 квітня 2015 року як співвласнику ІІ, відповідачка просила виділити їй згідно варіанту розподілу 1 висновку експертизи № 18-2015 від 09 квітня 2015 року як співвласнику І. Враховуючи висновки судової будівельно-технічної експертизи 18-2015 від 09 квітня 2015 року, а також побажання сторін, суд вважає за необхідне виділити позивачу приміщення спірного будинку як співвласнику ІІ, а відповідачці як співвласнику І. Враховуючи, що загальна вартість всіх приміщень, що виділяються співвласнику І в діючих цінах на будівельні роботи та матеріали складає на 30788,00 грн. більше його ідеальної частки, загальна вартість всіх приміщень, що виділяються співвласнику ІІ в діючих цінах на будівельні роботи та матеріали складає на 30788,00 грн. менше його ідеальної частки, тому з відповідачки, як співвласника ІІ, слід стягнути різницю між ідеальною та реальною частками поділу майна у розмірі 30788,00 грн. Оскільки питання щодо того, хто має виконувати роботи по переобладнанню житлового будинку у дві ізольовані квартири сторонами не ставилось, тому вказані роботи у вартості 35095,00 грн. суд покладає на сторони у рівних частинах. Позовні вимоги про зобов'язання сторін укласти договір земельного сервітуту на користування земельною ділянкою під будинком, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут) Згідно зі ст. 402 ЦК сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Таким чином, земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання належної його нерухомості неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. Крім того слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. За таких підстав, суд вважає, що позивачу необхідно було звернутися до відповідача з пропозицією про укладення договору про земельний сервітут, у проекті якого запропонувати чіткі умови використання земельної ділянки, а у разі відмови укласти такий правочин - звернутися до суду. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо зобов'язання сторін протягом тридцяти днів виготовити технічні паспорти на частини спірного будинку, не перешкоджати сторонами один одному при проведенні автономізації житла, оскільки такі є необґрунтованими та передчасними.

Outcome: partial