Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Михайлівської сільської ради №17 від 16 травня 2007р. йому був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Вольноандріївка, вул. Садова, розміром 0,065га. На підставі зазначеного рішення позивачем був замовлений проект землеустрою, який був виконаний [PERSON] Сендецький. На зазначеній земельній ділянці позивачем був построєний гараж розміром 6,30м. х 12м. Таким чином, він являється землекористувачем земельної ділянки загальною площею 0,65га, що розташована за адресою: с. Вольноандріївка, вул. Садова, та реалізував надане йому, як землекористувачу, право на забудівлю цієї ділянки, і, згідно вказаних норм ЦК України, має право на визнання права власності на збудоване нерухоме майно, що знаходиться на цій земельній ділянці. На сьогоднішній день відповідач не визнає його право власності на построєний гараж та для продовження видачі йому документів на землю ставить умовою наявність документів про право власності на гараж, в звязку з чим позивач і звернувся до суду, та просить визнати за ним, [PERSON], право власності на гараж розміром 6,30м. х 12м. розташований на земельній ділянці розміром 0,065га. за адресою с. Вольноандріївка, вул. Садова. У відкритому судовому засіданні, позивач по справі [PERSON]. змінив свої позовні вимоги, та просить суд присвоїти гаражу літера А, розміром 11,18м. х 6,17 м. розташованого на земельній ділянці розміром 1648 кв.м. у с.Вольноандріївка, по вул. Садова адресу: Запорізька область, с.Вольноандріївка, вул.Садова.1, та визнати за ним, [PERSON], право власності на гараж розміром 6,30м. х 12м. розташований на земельній ділянці розміром 0,065га. за адресою с. Вольноандріївка, вул. Садова, 1. Представник відповідач по справі в судове засідання не зявився, але надав суду належно оформлену заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], та просить розглянути справу по суті без їх участі. На підставі вищевикладеного, суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, знаходить позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Михайлівської сільської ради №17 від 16 травня 2007р. позивачу був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Вольноандріївка, вул. Садова, розміром 0,065га. На підставі зазначеного рішення ним був замовлений проект землеустрою, який був виконаний [PERSON] Сендецький. На зазначеній земельній ділянці [PERSON] був построєний гараж розміром 6,30м. х 12м. А згідно до Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства (ОСГ). Згідно ч. 3 ст. 33 ЗК України: «Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону». Закон України «Про особисте селянське господарство» дає таке визначення ОСГ - господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг із використанням майна особистого селянського господарства, у т. ч. й у сфері сільського зеленого туризму. Діяльність, повязана з веденням особистого селянського господарства, не належить до підприємницької діяльності, хоча її результатом є отримання прибутку. Ведеться така діяльність виключно фізичними особами. До майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать житлові будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птахи, бджолосімї, багаторічні рослини, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку. Члени особистого селянського господарства також мають право: реалізовувати надлишки виробленої продукції на ринках, а також заготівельним, переробним підприємствам та організаціям, іншим юридичним і фізичним особам; надавати послуги з використанням майна особистого селянського господарства. Фактично це означає, що члени ОСГ мають право утримувати склад для надлишків виготовленої продукції і надавати послуги з використанням майна особистого селянського господарства. Отже, законним можна вважати і надання складських послуг на комерційній основі. Крім того, члени ОСГ можуть самостійно здійснювати матеріально-технічне забезпечення власного виробництва: створювати майстерні для ремонту сільськогосподарської техніки та інші приміщення для обслуговування. Отже, створення майстерні для ремонту техніки, якою можуть бути також автомобілі, гаражів не забороняється законом. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України: «На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.» Згідно ст. 95 ЗК України: «Землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.» Ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п. 10 «Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна» - додаток № 1 до «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», передбачено, що рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом і підставою для видачі свідоцтва про право власності та реєстрації органом виконавчої влади права власності. За таких обставин звернення позивача до суду із позовом про визнання права власності є передбаченим законом способом захисту цивільного права відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України. Отже, враховуючи, що відповідач у справі позов визнав, не заперечує проти його задоволення, відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved