Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, треті особи: [PERSON], публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту. На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 03 квітня 2014 року він уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO SENS, 2005 року випуску, тип - легковий седан-В, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. При укладенні договору він передав відповідачу обумовленні грошові кошти (50000 грн.), а він відповідно передав йому автомобіль в комплекті та стані, що відповідав умовам договору та реєстраційні документи на автомобіль . У зв'язку з тим, що автомобіль є рухомою річчю, та право власності на нього перейшло до неї з моменту укладення договору купівлі-продажу автомобіля тобто 03.04.2016 року. На даний час, йому стало відомо, що автомобіль, як і усе інше майно відповідача, відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.06.2016 року, винесеної старшим державним виконавцем Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Мага А.В., перебуває під арештом. Внаслідок винесення постанови від 02.06.2016 року виникла об'єктивна загроза порушенню його права власності на автомобіль, а відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Таким чином, він є законним власником описаного майна і державним виконавцем неправомірно звернуто стягнення на майно яке є його власністю, а статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В попередньому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. [PERSON], залучена судом до участі в справі в якості третьої особи, в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Представник ПАТ «Альфа», залучений судом до участі в справі в якості третьої особи, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. За правилами ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України - якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Таким чином, законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби. До суду не надано доказу, що [PERSON] перед укладенням договору купівлі -продажу автомобіля з [PERSON] знімав автомобіль з обліку в підрозділах Державтоінспекції та не ставився на облік позивачем, тобто не була дотримана сторонами встановлена законодавством процедура при відчуженні транспортного засобу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги про зняття арешту з автомобіля, суд враховує, що відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки [PERSON] не є власником автомобіля так як порядок набуття права власності на транспортні засоби пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах, позивач не здійснивши такі дії не набув права власності на спірний автомобіль у визначеному законом порядку, а відтак накладення арешту на цей автомобіль не порушує прав останнього. Враховуючи вище викладені та

Outcome: dismissed