Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Державного підприємства «Південна залізниця», Відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Полтава» ДП «Південна залізниця» про стягнення грошей за час вимушеного прогулу, завданої моральної шкоди та витрат за надання правової допомоги, посилаючись на те, що у квітні 2013 року судом був поновлений на роботі і за час вимушеного прогулу стягнуті гроші. В подальшому це рішення було оскаржено та скасовано, однак 15 вересня 2014 року ухвалою апеляційного суду Полтавської області рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2013 року було залишено без змін та набрало законної сили. Наказом від 3 листопада 2014 року він поновлений на роботі та виплачені йому стягнуті гроші. В подальшому він посилається на те, що з 7 липня 2013 року по 3 листопада 2014 року знаходився у вимушеному прогулі по вині адміністрації відповідача, чим самим було порушено законодавство про оплату праці. Позивач також посилається на те, що більше одного року не з його вини вищестоящими судами розглядалися його скарги, в результаті чого рішення апеляційного суду було скасовано і він був поновлений на роботі. Просить стягнути з відповідача ДП «Південна залізниця» за вимушений прогул з врахуванням 13-ї зарплати та інфляції 75\~187 гривень. Також просить стягнути завдану моральну шкоду в сумі 50\~000 гривень та 23\~000 гривень за надання адвокатом правової допомоги на протязі 2012 2014 років у судах по попередній і цій справі та за складання процесуальних документів. В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали та просили його задоволити з підстав наведених в позові. Представник відповідачів позов не визнав та просив в позові відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2013 року позивача [PERSON] було поновлено на посаді столяра у ВП «Моторвагонне депо Полтава» ДП «Південна залізниця» та стягнуто на його користь 27\~258 грн. 03 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2 тисячі гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. Рішенням судової колегії Апеляційного суду Полтавської області від 2 липня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, зазначене рішення Ленінського районного суду м. Полтави скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, а ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказане рішення колегії суддів апеляційного суду залишено без змін. Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року заява [PERSON] та первинної профспілкової організації Вільної профспілки машиністів України ВП Моторвагонного депо Полтава Державного підприємства «Південна залізниця» задоволені частково. Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 28 травня 2014 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 2 липня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою судової колегії апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2013 року залишено без змін. Наказом №184/0с від 3 листопада 2014 року відповідач ВП «Моторвагонне депо Полтава» скасував наказ №122/ос від 7 липня 2012 року про звільнення [PERSON] з роботи і він був поновлений на посаді столяра 4 розряду і йому були виплачені кошти за час вимушеного прогулу згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2013 року. Вказане вище підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, ухвалами колегії суддів апеляційного суду Полтавської області, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановою Верховного Суду України та наказом ВП «Моторвагонне депо Полтава» від 3 листопада 2014 року та не оспорюється сторонами. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення бо з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а у ст.. 235 КЗпП України зазначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В звязку з тим, відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, так як він з 23 квітня 2013 року по 3 листопада 2014 року знаходився у вимушеному прогулі з вини відповідача і ним було порушено законодавство про оплату праці. У зазначений період вимушеного прогулу [PERSON] ніде не працював. Судом встановлено, що середній заробіток [PERSON] за період з 23 квітня 2013 року, тобто з дня винесення Ленінським районним судом м. Полтави рішення про поновлення на роботі по 03 листопада 2014 року, коли наказом він був поновлений на роботі, з урахуванням рівня інфляції і вислуги років складає 75\~187 гривень виходячи з наступного розрахунку. РікМісяцьНорма годин при 40 год. неділіСередн часова ставкаСередньомісячн. заробітокВислуга років 20%Інфляц. 24,4 %Середн. норма годин за 2012Середн. норма годин за 2013 2013З 23 квітня41,216,383674,98135,00164,702001 година2002 години 2013травень15116,3832473,83494,77603,62166,75166,83 2013червень14316,3832342,77468,55571,64 2013липень18416,3833014,47602,89735,53 2013серпень16716,3832735,96547,19667,57 2013вересень16816,3832752,34550,47671,57 2013жовтень18416,3833014,47602,89735,53 2013 листопад16816,3832752,34550,47671,57 2013грудень17516,3832867,03573,41699,55 2014січень16716,3832735,96547,19667,57 2014лютий16016,3832621,28524,26639,59 2014березень15916,3832604,90520,98635,59 2014квітень16716,3832735,96547,19667,57 2014травень15116,3832473,83494,77603,62 2014червень15116,3832473,83494,77603,62 2014липень18416,3833014,47602,89735,53 2014серпень16016,3832621,28524,26639,59 2014вересень17616,3832883,41576,68703,55 2014жовтень18416,3833014,47602,89735,53 2014по 4 листоп.22,516,383368,6273,7289,94 Разом:50\~176,2110035,2412243,00 Тринадцята зарплата 50% окладу за 2012 р. - 1365,93 грн. та тринадцята зарплата 50 % окладу за 2013 р. - 1366,62 грн. Таким чином, загальна сума з урахуванням середнього заробітку позивача, різниці індексів інфляції за період з липня 2012 р. по грудень 2014 р. згідно сайту «Урядового курєра» та сайту Міністерства Фінансів України в розмірі 24,4 % та вислуги років в розмірі 20% складає 75 187,00 грн. Суд застосовує цей розрахунок, виходячи із середньої заробітної плати [PERSON] на підставі довідки відповідача, оригінал якої знаходиться у матеріалах цивільної справи №1616/3447/2012 за результатами розгляду якої було прийнято рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2013 року яким [PERSON] було поновлено на посаді столяра у ВП «Моторвагонне депо Полтава» ДП «Південна залізниця» та стягнуто на його користь 27\~258 грн. 03 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2 тисячі гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, яке набрало законної сили, що є доказом при проведенні судом вищезазначеного розрахунку. Матеріали цивільної справи №1616/3447/2012 були судом досліджені та оглянуті при розгляді даної цивільної справи. Ст. 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки позивач з 23 квітня 2013 року по 4 листопада 2014 року знаходився у вимушеному прогулі і його звільнення з роботи було неправомірним, то суд вважає, що відповідач завдав [PERSON] моральну шкоду. Завдана моральна шкода полягає в тому, що позивач та його сімя, яка складається з непрацюючої дружини та 3-х неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами по народження та іншими документами, які знаходяться в матеріалах справи, фактично на протязі тривалого часу була позбавлена нормальних умов існування, позивач був єдиним годувальником у сімї і весь цей час не працював. Суд також приймає до уваги те, що [PERSON] не міг влаштуватися на роботу, так як у трудовій книжці був внесений запис про звільнення його з роботи за прогул, що дискредитувало його як працівника. Все це призвело до моральних страждань та переживань через неможливість нормального та повноцінного забезпечення сімї, оплати комунальних послуг, а для утримання сімї необхідно було приймати додаткові зусилля та приймати матеріальну допомогу родичів. Тому суд вважає, що завдана моральна шкода яку повинен відшкодувати відповідач позивачу складає 8000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із квитанції №4 від 22.01.2015 року за складання позовної заяви та участь у судових засіданнях Ленінського районного суду м. Полтави по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Південна залізниця» та ВП «Моторвагонне депо Полтава про стягнення грошей за час вимушеного прогулу, завданої моральної шкоди [PERSON] адвокату [PERSON] сплатив пять тисяч гривень, а тому, зважаючи на часткове задоволення позову підлягає стягненню з відповідача сума ( 75187 грн. + 8000 грн. = 83187 грн., що становить 56,14% від загальної суми позову) 2807 грн. Щодо стягнення витрат за надання правової допомоги адвокатом [PERSON] на протязі 2012 2014 років у судах та складання процесуальних документів по раніше розглянутій цивільній справі №1616/3447/2012, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, зважаючи на те, що справи різні, з різними підставами позовів, не взаємопов»язані, а тому не можуть вирішуватися в рамках даного провадження питання, які були предметом розгляду вищезазначеної справи.

Outcome: partial