Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловимприміщенням, посилаючись на те, що він має у власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Кіровоградської області, в якому зареєстровані його брат [PERSON], донька [PERSON], онук [PERSON], онук [PERSON], онук [PERSON] та онука [PERSON]. Позивач зазначає, що відповідач зареєстрований в його житловому будинку з 18.12.2007 року, проте близько восьми років не проживає у даному будинку та не веде спільного господарства. Добровільно знятись з реєстрації відповідач категорично відмовляється. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу 30 листопада 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №897, [PERSON] є власником житлового будинку за [ADDRESS] (а.с.9-11). Згідно домової книги для прописки громадян, в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року народження (а.с.16-20). Відповідно до довідки, виданої 30.06.2015 року Сухоташлицькою сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області за №274, в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS], який належить [PERSON] зареєстровані слідуючі громадяни: дочка [PERSON], онук [PERSON], [INFO] року народження, онук [PERSON], [INFO] року народження, онук [PERSON], [INFO] року народження, та онука [PERSON], [INFO] року народження (а.с.22). Згідно із довідкою Сухоташлицької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, виданої 30.06.2015 року за №275, в житловому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] та належить [PERSON], його брат [PERSON] з моменту реєстрації з 18.12.2007 року і по теперішній час не проживає (а.с.23). Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї позивача. Між сторонами відсутні будь-які договірні відносини щодо користування житловим будинком. Рішення суду позивачу необхідно для зняття відповідача з реєстрації відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком позивача, оскільки з 18.12.2007 року не проживає у вказаному будинку, іншої домовленості між сторонами не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved