Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання удаваним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що з відповідачкою [PERSON] у нього склалися добропорядні відносини, вона допомагала йому, і він вирішив її віддячити - мав намір подарувати квартиру. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], той дізнавшись про наміри позивача подарувати квартиру відповідачці, наполягав на укладанні договору купівлі-продажу квартири. Позивач піддався на його уговори, був укладений договір купівлі-продажу квартири, незважаючи на те, що гроші за квартиру позивач не отримав, фактично маючи наміри подарувати квартиру відповідачці. Після того, як він дізнався що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, в суді є позов про поділ майна подружжя, позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу удаваним. ( а.с. 4,16-17) В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. В судовому засіданні відповідачка [PERSON], її представник [PERSON] визнали позовні вимоги. В судовому засіданні третя особа: [PERSON], його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, пояснили що був укладений договір купівлі-продажу квартири, [PERSON] передав у приміщенні нотаріальної контори [PERSON] гроші за куплену квартиру - 56000 грв. Договір не є удаваним. Суд, вислухав сторони, вивчив матеріали справи, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 9 липня 2010 р., посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори, та підписаного сторонами договору, [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] за 56000 грв. ( а.с.8) Як зазначено у п. 4.1. цього договору, сторони у присутності нотаріуса стверджували, що не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, договір відповідає їхнім дійсним намірам і не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину, відсутні обставини, які примусили їх вчинити цей договір на невигідних для них умовах, їм зрозумілі суть і значення договору, що укладається, цей правочин не є зловмисною угодою, здійснюється сторонами за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, фізичного чи психічного тиску, спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у договорі, ніяких претензій один до одного не мають. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 червня 2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22 травня 1982 р. - розірваний. ( а.с. 9) Як пояснили в судовому засіданні сторони, що також підтверджується наданою суду копією позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визначення майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину спільного майна подружжя, а також Ухвалами Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська про відкриття провадження за цими позовами та призначення цивільної справи до судового розгляду, між [PERSON] та [PERSON] існує спір про поділ майна, набутого в період шлюбу. ( а.с. 24,25, 26,28) Як вбачається з тексту позовної заяви [PERSON] до [PERSON], позивачка за цим позовом [PERSON] просить Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська винести рішення, яким поділити спільне майно подружжя, в перелік якого входить і квартира [ADDRESS]( а.с.27) Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що зі слів позивача [PERSON] їм відомо про те, що той хотів подарувати квартиру [PERSON], вони не були присутні в нотаріальній конторі при укладанні договору купівлі-продажу квартири. Крім того, відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до положень ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Суб»єкт, який вимагає визнання правочину недійсним, як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладено саме з такою метою - метою приховати інший правочин. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивач [PERSON] не надав суду доказів того, що укладаючи договір купівлі-продажу квартири 9 липня 2010 р., він мав мету приховати договір дарування квартири [PERSON]

Outcome: dismissed