Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/11259/15-ц від 30.09.2015 та ухвали Московського районного суду м. Харкова у цій же справі від 16.11.2015 позивачу належить: 21/100 частина житлових будинків літ. «А-1», літ. «Г-1» з надвірними будівлями та спорудами, що складається з приміщень житлового будинку літ. «А-1» - № 1-2, 1-3, прибудови літ. «а-1» - приміщення № 1-1, тамбуру літ. «а-5», крильця літ. «а-4», льоха літ. «Д», сараю літ. «Е», вбиральні літ. «В», хвіртки № 3 за адресою [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.11.2015 за № 12281627. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2001 та додатковим рішенням від 05.04.2001 бабусі позивача [PERSON] виділено в користування земельну ділянку площею 194 кв.м. з окремим виїздом на пр. 50-річчя СРСР. Позивач прийняв спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , тому спадщина належить йому з часу її відкриття. [PERSON] - спадкодавцю [PERSON] на його частку виділено в житловому будинку літ. «А-1» приміщення 2-3, 2-4, площею 33 кв.м., житлову прибудову літ. «А-1»/приміщення 2-5, 2-6, 2-7/, прибудову «а-1»/приміщення 2-2/, прибудову літ. «а-6»/приміщення 2-1, тамбур літ. «а»,/пом 11/, крильце літ. «а-9», сарай літ. «М», льох літ. «Б», частину вартості забору № 1, хвіртку №4. Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 189 кв.м. з окремим виїздом на провулок Істомінський . Відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2004 належить 62/100 частини будинку з надвірними будівлями. Відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] і мешкає разом з матір`ю у належній їй частині будинку. Починаючи з березня 2019 року відповідачі створюють позивачу перешкоди в користуванні належною власністю - частиною будинку, надвірними будівлями та земельною ділянкою, зокрема у березні 2019 року відповідач [PERSON] почала руйнувати належну позивачу огорожу. Знесла частину шиферної огорожі, пустила на його частину собаку, курей, натравила собаку, у квітні 2020 нанятий ними чоловік зносив кришу належного позивачу сараю літ. «Е». Позивач неодноразово звертався з цього приводу до поліції, проте відповідачі продовжують перешкоджати у здійсненні ним права користування належним йому майном. В зв`язку з цим позивач просить суд: усунути перешкоди в користуванні власністю - належною 21/100 частиною житлових будинків літ. «А-1», літ. «Г-1» з надвірними будівлями та спорудами, що складається з приміщень житлового будинку літ. «А-1» - № 1-2, 1-3, прибудови літ. «а-1» - приміщення № 1-1, тамбуру літ. «а-5», крильця літ. «а-4», льоха літ. «Д», сараю літ «Е», вбиральні літ. «В», хвіртки № 3 за адресою [ADDRESS] ; усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 194 кв.м. з окремим виїздом на [ADDRESS] ; зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди та полагодити пошкоджене належне позивачу майно: сарай літ. «Е» та огорожу; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача судові витрати в сумі 2540,80грн. (а.с. 2-3). В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та виклав другу вимогу наступним чином: усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом надання доступу до земельної ділянки площею 194 кв.м. з окремим виїздом на [ADDRESS] . В іншому позовна заява залишена без змін (а.с. 59). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, допитаний у якості свідка дав свідчення, аналогічні обставинам, викладеним у позові заяві, просив позов задовольнити. Представник позивача підтримала позицію позивача та просила позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, посилались на те, що на підставі наявних судових рішень майно, на яке позивач вказує як на своє, належить їм. В тому числі сарай та огорожа, про руйнування яких зазначає позивач. Просили у задоволенні позову відмовити. Допитані у якості свідків дружина та брат позивача, відповідно [PERSON] та [PERSON] , а також сусід [PERSON] показали, що між позивачем та відповідачами склались неприязні стосунки з приводу користування земельною ділянкою та належним позивачеві частини будинку з будівлями, що проявляється у перешкоджанні позивачеві доступу до них, пошкодженні майна позивача - сараю та огорожі. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини: рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2001 та додатковим до нього рішенням від 05.04.2001 здійснений перерозподіл ідеальних часток, а саме: [PERSON] 17/100 частин домоволодіння, [PERSON] 62/100 частин, [PERSON] 21/100 часток. [PERSON] виділено в користування земельну ділянку площею 194 кв.м. з окремим виїздом на пр. 50-річчя СРСР , а [PERSON] земельну ділянку площею 189 кв.м. з окремим виїздом на провулок Істомінський. [PERSON] його частку виділено в житловому будинку літ. «А-1» приміщення 2-3, 2-4, площею 33 кв.м., житлову прибудову літ. «А-1»/приміщення 2-5, 2-6, 2-7/, прибудову «а-1»/приміщення 2-2/, прибудову літ. «а-6»/приміщення 2-1, тамбур літ. «а»,/пом 11/, крильце літ. «а-9», сарай літ. «М», льох літ. «Б», частину вартості забору № 1, хвіртку №4. [PERSON] на її частку виділено в житловому будинку літ. «А-1» приміщення 1-2, 1-3 площею 25.8 кв.м., прибудову літ. «а-1» (приміщення 1-1), тамбур літ «а-5» (приміщення 1), ганок літ. «а-4», погреб літ. «Д», сарай літ «Е», вбиральню літ. «В», калитку № 3 (а.с. 5-10). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…, право власності на домоволодіння за адресою будинку [ADDRESS] зареєстровано: 17/100 частин за [PERSON] на підставі договору дарування від 27.05.2003; 62/100 частин за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2004 (а.с. 77, 115). Рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/11259/15-ц від 30.09.2015 та ухвалою Московського районного суду м. Харкова у цій же справі від 16.11.2015 за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на 21/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що складається з приміщень житлового будинку літ. «А-1» - № 1-2, 1-3, прибудови літ. «а-1» - приміщення № 1-1, тамбуру літ. «а-5», крильця літ. «а-4», льоха літ. «Д», сараю літ. «Е», вбиральні літ. «В», хвіртки № 3 за адресою [ADDRESS] (а.с. 11-13). Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.11.2015 за № 12281627 (а.с. 14). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що з приводу користування майном між позивачем та відповідачами є суперечки, відповідачі вважають спірне майно своїм, тому і чинять перешкоди позивачу, через що позивач звертався до правоохоронних органів (а.с. 29, 30), вказані обставини визнані сторонами та підтверджені свідками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні майном та земельною ділянкою є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вимога про зобов`язання обох відповідачів не чинити перешкод та полагодити пошкоджені сарай та огорожу не підлягає задоволенню, оскільки частково дублює попередні задоволені вимоги щодо усунення перешкод, а в іншій частині позивачем не доведено, ким саме, відповідачами чи іншою особою, спільно чи окремо пошкоджено майно, відповідно судом не встановлено особу, яка повинна нести відповідальність за свої дії у вигляді зобов`язання полагодити майно. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України: позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн (а.с.1), надані квитанції на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 31, 32) в загальному розмірі 1700 грн, розмір яких на думку суду є адекватним та незавищеним, у позовній заяві заявлено три позовні вимоги немайнового характеру. Як вбачається з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якою регулюється порядок оплати судового збору, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позов задоволений частково, а саме: задоволено дві позовні вимоги з трьох, відповідно з позивача на користь держави слід стягнути 840,80 грн недоплаченого судового збору, а з відповідачів на користь держави 840,80 грн (у рівних частках по 420,40 грн). Крім того з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 840,80 грн. сплаченого судового збору та 2/3 частки витрат на правничу допомогу у розмірі 1133,33 грн (1700х2/3=1133,33 грн), а всього 1974,13 грн, що в рівних частках з кожного відповідача становить 987,07 грн. При цьому суд зазначає, що судові витрати не підлягають солідарному стягненню, як того просить позивач, присудження понесених судових витрат здійснюється щодо кожного відповідача окремо пропорційно до задоволених чи відмовлених позовних вимог.

Outcome: partial