Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 15000 грн., штрафних санкцій в розмірі 2546,75 грн. та судові витрати в сумі 768,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 14.09.2018 він з відповідачкою уклали усний договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідачка написала розписку та отримала кошти в сумі 15000 грн. з кінцевим терміном повернення 01.04.2019. Кошти отримані 14.09.2019 відповідачка не повертає, 08.08.2019 він звернувся з письмовою вимогою про повернення грошових коштів наданих в позику, проте дана вимога залишилася без відповіді, грошові кошти не повернуто. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Ємільчинського районного суду Житомирської області, причину неявки не повідомила, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідачки до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.09.2018 сторони уклали усний договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідачка написала розписку та отримала кошти в сумі 15000 грн. з кінцевим терміном повернення коштів 01.04.2019. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з настанням строку повернення позики, в порушення умов договору відповідачка вказану суму позики у розмірі 15000 грн. станом на 01.04.2019 не повернула позивачу, не повернуто кошти на день розгляду позову в суді. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач по справі провів розрахунок штрафних санкцій (індексу інфляції та трьох процентів річних), розмір яких визначив у розмірі 2345,75 грн. Відповідачка не спростувала вказаної суми, не направила відзив на позовну заяву, тому суд задовольняє вказану вимогу в розмірі вказаному позивачем. За таких обставин, вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, штрафних санкцій у формі індексу інфляції та трьох процентів річних підлягають до задоволення у повному обсязі зі стягненням, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved