Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, вказуючи на те, що згідно судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-н/733/14/18 від 22 березня 2018 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Крім того, на підставі судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-н/733/18/18 від 11 квітня 2018 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. На теперішній час його матеріальне становище змінилося, так як він на даний час не працює, а кошти на утримання доньок становлять більше 1/2 частини усього його доходу. Тому, після сплати аліментів у встановлених судовими наказами розмірі, він позбавлений засобів існування, не має за що жити. Йому також потрібні гроші на повсякденне життя. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні згідно судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-н/733/14/18 від 22 березня 2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на дочку [PERSON], [INFO] (а.с.10), в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця (а.с.9). Також на підставі судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-н/733/18/18 від 11 квітня 2018 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця (а.с.12). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового стану платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Судом встановлено, що на даний час позивач ніде не працює, в звязку з чим регулярний матеріальний дохід відсутній а тому він позбавлений фінансової можливості сплачувати аліменти на дітей у визначеному судом в позові розмірі, а також забезпечити себе необхідними речами повсякденного вжитку. Таким чином, зважаючи на вище викладене та враховуючи зміни в матеріальному становищі позивача, як платника аліментів, а також відсутність заперечень з боку відповідачів, так як в матеріалах справи відсутні відзиви на позовну заяву, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved