Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем та поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони у справі з 14.09.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин втрати почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на життя, сім'ю. Сім'я розпалась, проживають окремо, а тому прийшли до висновку про розірвання шлюбу. На примирення та зберігання шлюбу не згоден. Під час шлюбу ним за договором купівлі-продажу від 10.09.2003 року, було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю житла в позивача виникла потреба поділити спільне сумісне майно подружжя - квартиру, просив частки виділити порівну по ? кожному. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя. Позовні вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що з 10.09.2003 року вона з [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин втрати почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на життя, сім'ю. Сім'я розпалась, проживають окремо, а тому прийшли до висновку про розірвання шлюбу. На примирення та зберігання шлюбу не згодна. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS], однак в договорі купівлі-продажу від 10.09.2003 року, покупцем та власником квартири було зазначено чоловіка. Просить поділити спільне сумісне майно подружжя - квартиру, однак у зв'язку з тим, що на її утриманні перебуває двоє дітей, а при поділі майна мають враховуватись їх інтереси також, визнати за нею право власності на 2/3 ідеальної частки квартири. В судовому засіданні [PERSON] та його представник позовні вимоги за первісним позовом підтримали повністю з підстав зазначених у ньому, просили їх задовольнити, позові вимоги за зустрічним позовом визнали частково, заперечували проти частини вимог про визнання права власності за [PERSON] на 2/3 частини спірної квартири, про що надали суду свої письмові заперечення. [PERSON] та її представник позовні вимоги зустрічного позову підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав зазначених в ньому, вимоги первісного позову визнали частково, не погодились з запропонованими [PERSON] частинами поділу майна, посилаючись на те, що її частка квартири повинна бути більшою, оскільки на утриманні має двоє неповнолітніх дітей. Заслухавши учасників процесу, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову в частині вимог про визнання права власності за [PERSON] на 2/3 частину квартири слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу (Серія [NUMBER], актовий запис в книзі реєстрації шлюбів №331) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], актовий запис в книзі актів громадянського стану про народження № 513), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], актовий запис в книзі актів громадянського стану про народження № 251). Відповідно до договору купівлі продажу від 10.09.2003 року [PERSON] купив двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5402. Право власності зареєстроване в Херсонському державному БТІ 12.09.2003 року за № 2516461. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сімейні стосунки між сторонами припиненні у зв'язку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час сторони прийшли до твердого переконання про неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу. Підстав для надання подружжю строку для примирення суд не вбачає, тому первісний та зустрічний позови в частині вимог про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи те, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, проживаючи однією сім'єю, маючи спільний побут, сторони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS], суд вважає, що це майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і воно підлягає поділу між подружжям в рівних частинах по 1/2 кожному. Суд не погоджується з доводами позивача за зустрічним позовом відносно того, що її частка в праві власності на квартиру має складати 2/3, оскільки на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, їх інтереси мають враховуватись при поділі між подружжям житлової площі та в інтересах яких суд може відступити від принципу рівності часток. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Обов'язкова умова, щодо недостатності одержуваного розміру аліментів для вказаних потреб закріплена і у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Доказів того, що [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей суду не надано, а наявність лише того факту, що діти проживають разом з матір'ю не дає підстав для збільшення частки у праві спільної сумісної власності. З огляду на вищевказане суд не знаходить підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом, щодо визнання за [PERSON] право власності на 2/4 частини квартири [ADDRESS]. Враховуючи наведене,

Outcome: approved