Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, на те, що є власником кімнати [ADDRESS] . У вказаній кімнаті зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають у кімнаті, проте самостійно знятися з обліку за вказаною адресою не бажають. У зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, у наданій на адресу суду заяві позов підтримав та просив суд розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Представник відповідача Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області Літвінова Я.М. в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву в якій позовні вимоги визнала, просила суд провести розгляд справи без участі їх представника. На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 26.03.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 10 вересня 2020 року [PERSON] придбав у власність кімнату за адресою: [ADDRESS] , договір посвідчено приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Пульнім С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1441 (а.с. 6-7). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, час формування 10.09.2020, індексний номер витягу 223457658, кімната за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8). Згідно копії довідки виконавчого комітета Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області, від 11.12.2020 №608, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживають. Згідно інформації наданої УДМС України в Луганській області, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, суд зазначає наступне. За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 33, 34, 36 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст. ст. 4, 13, 19, 78, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. theUnitedKingdom), заява № 66746/01, п. 82). Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, також беручи до уваги відсутність відповідача в спірній квартирі, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову. Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення з відповідачів процесуальних витрат у вигляді судового збору, сплаченого позивачем, при подачі позову, оскільки це питання у позові не порушено.

Outcome: approved