Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 27 грудня 2007 року, між ним та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за №865. У шлюбі у них народилась дитина: син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони живуть як чужі люди. Кожен із нас має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, однак, 24 вересня 2020 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в справі матеріалами, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка у\~судове засідання\~ не\~з`явилася також, 24 вересня 2020 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд прийшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.2007 року то 27 грудня 2007 року, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за №865 від 27.12.2007 року. У шлюбі у сторін народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Чеської Республіки від 01.03.2010 року, про що зроблено відповідний запис у книзі запису актів про народження РАЦСу міського району Пльзень 3, Пльзень- місто, у томі 31, рік 2010, сторінка 224, під пор. № 513. Як убачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через розходження поглядів на шлюб та сім`ю, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знаходить. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 49 ЦПК України\~відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб\~\~розірвати. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved