Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. З урахуванням уточнень до позову [PERSON] просив зобов'язати відповідача вибачитись на загальних зборах членів кооперативу СВТ «Зорька» з приводу звинувачення позивача у підробці підпису та печатки на документах СВТ «Зорька», направити лист до Управління земельних ресурсів Миколаївського міськвиконкому про спростування інформації про підробку підпису та печатки на документах СВТ «Зорька», одночасно позивач просив стягнути з відповідача 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначається, що в серпні 2009 року позивач вимагав від голови СВТ «Зорька» [PERSON] зробити перерахунок внесків по садівництву на підставі підписаної їм заяви на приватизацію земельної ділянки [NUMBER] від [INFO]. У відповідь на це [PERSON] написав до Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради заяву та службову записку про те, що позивач підробив підпис та печатку на заяві від [INFO]. На підставі заяви та службової записки відповідача було призупинено приватизацію земельних ділянок згідно рішень №47/51 від 25.06.2010р. та №50/36 від 13.10.2010р.. Також на щорічному зібрані садоводів у 2010р. відповідач, без всяких на то причин та доказів, на думку позивача, заявив: «Що він піймав [PERSON] на цьому, що він як власник ділянок [NUMBER] підробив печатку та його підпис». Позивач звернувся до органів внутрішніх справ із заявою про підтвердження або спростування факту підробки документа. 23 червня 2011 року постановою слідчого відмовлено у відкритті кримінальної справи за фактом підробки документа. Таким чином, позивач вважає, що факт фальсифікації підпису голови СВТ «ЗОРЬКА» [PERSON] у заяві [PERSON] від [INFO]. про передачу у власність земельної ділянки [NUMBER] площею 1446 кв.м., уповноваженими органами не підтверджено. За таких даних, відповідач поширив про позивача недостовірну інформацію, яка порочить його честь та гідність. Такими діями відповідача [PERSON] завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 50000 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, при цьому додатково показав, що у зв'язку з поширенням відповідачем недостовірної інформації про фальсифікацію заяви, позивачу прийшлось відновлювати свої права шляхом звернення до суду в порядку адміністративного судочинства із позовною заявою про визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради від 13 жовтня 2010 року № 50/36, яким внесено зміни до п. 17.1 розділу ІІІ рішення ради від 25 червня 2010 року № 47/51 «Про надання [PERSON] у власність земельної ділянки [NUMBER] площею 1200 кв.м. для ведення садівництва у складі СВТ «Зорька». В судовому порядку права позивача було поновлено, однак відновлення такого права потребувало від позивача додаткових зусиль та часу, оскільки право власності на земельну ділянку позивачем оформлено лише у 2013 році, тобто через чотири після звернення із заявою про приватизацію земельної ділянки. Крім того, позивач зазначив, що недостовірна інформація, яку розповсюдив відповідач завдала йому моральних страждань, оскільки від нього відвернулись знайомі та члени СВТ «Зорька», позивач вимушений був виправдовуватись щодо заяв відповідача про вчинення ним фактично злочину, пов'язаного з підробкою документа. Відповідач в останнє судове засіданні не з'явився, однак в попередніх судових засіданнях під час з'ясування обставин справи зазначав, що із позовною завою [PERSON] не згодний, проти задоволення позову заперечував та додаткового пояснював, що на зборі садоводів СВТ «Зорька» він дійсно зазначав про підробку [PERSON] заяви про приватизацію земельної ділянки та повідомляв про це Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради. Факт підробки [PERSON] заяви та інших документів підтверджується тим, що позивач нікому не надає оригінал такої заяви, і, крім того [PERSON] не є членом СВТ «Зорька», що підтверджується відповідними рішеннями судів. Відповідач вважає, що факт фальсифікації позивачем заяви є доведеним та додатково його встановлювати не потрібно. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON], як голова правління СВТ «Зорька», у 2010 році на щорічному зборі членів СВТ «Зорька» повідомив, що [PERSON] підробив його підпис та печатку товариства на заяві від [INFO], згідно якої [PERSON] просить Миколаївську міську раду передати йому у власність земельну ділянку [NUMBER], яка знаходиться в садово-виноградарському товаристві «Зорька» та видати Державний акт на право власності на землю. 23 вересня 2010 року голова СВТ «Зорька» [PERSON] звернувся до Управління земельних ресурсів виконкому Миколаївської міської ради із заявою та службовою запискою про фальсифікацію його підпису на заяві про погодження меж землекористування ділянок [NUMBER] громадянину [PERSON]. Предметом доказування в спірних правовідносинах між позивачем та відповідачем є достовірність або недостовірність певної інформації, а саме підробка [PERSON] підпису та печатки [PERSON] на заяві позивача від [INFO]. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Згідно ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON], як голова правління СВТ «Зорька», у 2010 році на щорічному зборі членів СВТ «Зорька» повідомив, що [PERSON] підробив його підпис та печатку товариства на заяві від [INFO], згідно якої [PERSON] просить Миколаївську міську раду передати йому у власність земельну ділянку [NUMBER], яка знаходиться в садово-виноградарському товаристві «Зорька» та видати Державний акт на право власності на землю. 23 вересня 2010 року голова СВТ «Зорька» [PERSON] звернувся до Управління земельних ресурсів виконкому Миколаївської міської ради із заявою та службовою запискою про фальсифікацію його підпису стосовно погодження меж землекористування ділянок [NUMBER] громадянину [PERSON]. В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 23 червня 2011 року зазначено, що під час проведення перевірки заяви [PERSON] про встановлення факту перешкоджання [PERSON] у приватизації земельної ділянки [NUMBER], не представляється можливим проведення почеркознавчої експертизи заяви від [INFO], оскільки органам слідства не надано оригінал заяви та якісний відбиток печатки СВТ «Зорька». Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року (набрало законної сили) визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської міської ради № 50/36 від 13 жовтня 2010 року, в частині внесення змін до п. 17.1 розділу ІІІ рішення міської ради від 25 червня 2010 року № 47/51 про надання [PERSON] у власність земельної ділянки [NUMBER] площею 1200 кв.м. для ведення садівництва у складі СВТ «Зорька». Названим рішенням апеляційного суду встановлено, що однією із причин внесення Миколаївською міською радою змін до п. 17.1 розділу ІІІ рішення міської ради від 25 червня 2010 року № 47/51 про надання [PERSON] у власність земельної ділянки [NUMBER] площею 1200 кв.м. для ведення садівництва у складі СВТ «Зорька» є звернення голови СВТ «Зорька» [PERSON] до Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради із заявою та службовою запискою про підроблення [PERSON] документу на приватизацію земельної ділянки. Проте, за результатом розгляду справи адміністративним судом встановлено, що факт фальсифікації підпису голови СВТ «Зорька» [PERSON] у заяві [PERSON] від [INFO] про передачу у власність земельної ділянки [NUMBER] уповноваженими органами не підтверджено. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, судом також враховано, що факт не підтвердження повноважними органами фальсифікації документу станом на жовтень 2015 року сторонами не оспорюється. Також слід зазначити, що відповідальність за підроблення документів передбачена ст. 358 КК України. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За таких даних, відповідачем не доведено достовірність інформації щодо підробки позивачем підпису та печатки на заяві від [INFO]. Судом не приймається до уваги посилання відповідача на відсутність у позивача або у органів приватизації оригіналу заяви від [INFO], як на обставину, що доводить факт підробки підпису та печатки на заяві від [INFO], оскільки наявність або відсутність оригіналу такої заяви не стосується предмету спору. Не є і предметом спору членство [PERSON] у СВТ «Зорька», а тому судом в цій частині пояснення відповідача також не беруться до уваги. Судом при вирішенні справи, серед іншого, прийнято до уваги, те що [PERSON] на підставі документів наданих до приватизаційних органів та на підставі рішення суду оформлено право власності на земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 1200 кв.м., розташовану в СВТ «Зорька», що підтверджується відповідним витягом від 25 квітня 2013 року. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] щодо направлення листа до Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради про спростування недостовірної інформації не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як зазначено вище, звернення голови правління [PERSON] із заявою до Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради про підробку документу [PERSON] стало підставою для призупинення процедури оформлення права власності на земельну ділянку. Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року право [PERSON] на приватизацію земельної ділянки було поновлено, а тому на цей час не існують обставини, які порушували права позивача в частині оформлення права власності на земельну ділянку. Крім того, в заяві та службовій записці направлених 23 вересня 2010 року до Управління земельних ресурсів виконкома Миколаївської міської ради [PERSON] виступав, як голова правління СВТ «Зорька», тобто як посадова особа певного товариства. Відповідно до ст. 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. За таких даних, [PERSON] не є належним відповідачем в питанні відкликання документу, оформленого від імені СВТ «Зорька». Згідно ч. 1 ст. 11 та ч. 2 ст. 27 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Статтею 33 ЦПК України встановлено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Під час розгляду справи, сторонами питання заміни неналежного відповідача не ставилось, а тому судом не вирішувалось. За таких даних, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині спростування [PERSON] недостовірної інформації поданої до Управління земельних ресурсів виконкому Миколаївської міської ради. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4). Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує, що недостовірна інформація, яка була оголошена [PERSON] на загальних зборах членів СВТ «Зорька» вплинула на його взаємовідносини з садоводами товариства, негативне ставлення знайомих з цього приводу змінило стан його життя, призвило до погіршення самопочуття, повернення до звичайного ритму життя потребувало від нього додаткових психологічних зусиль. Разом з тим, суму яку просить стягнути позивач з відповідача є завищеною, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що цивільний позов [PERSON] про стягнення на його користь з [PERSON] моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням на його користь 3000 грн..

Outcome: partial