Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2009 року між ним та громадянином [PERSON] був укладений попередній договір купівлі продажу земельної ділянки (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як покупець передав продавцю 3 000 (три тисячі)доларів США, а 07.11.2012 року ще 800 доларів США. При укладенні такого договору були присутні жінка та діти продавця, які не заперечували проти відчуження земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку, яку спадкоємці не прийняли. 07.09.2013 року спадкоємці дали позивачу розписку про підтвердження факту укладання попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки і що розрахунки між сторонами договору зроблені у повному обсязі. З моменту укладання попереднього договору позивач здійснює на придбаній земельній ділянці господарську діяльність, але оскільки основний договір купівлі-продажу на земельну ділянку не укладений із-за смерті продавця, позивач не може оформити своє право власності на спірне майно, у зв'язку з чим просить визнати за ним право власності на придбану за попереднім договором купівлі-продажу земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поданої заяви просить справу розглянути у її відсутності (а.с.23,27). Відповідачі також в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають (а.с. 21, 22, 24, 25, 26). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд не приймає визнання відповідачми позову, оскільки законні підстави для задоволення позову відстуні. Так, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовдіносини. За правилами ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. При розгляді справи судом встановлено, що за змістом наданого суду тексту попереднього договору від 24.12.2009 року, укладеного у простій письмовій формі, між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) досягнуто згоди про купівлю-продаж земельної ділянки, яка є власністю продавця (без відповідної ідентифікації земельної ділянки, її розмір, місце розташування, без обумовлення часу укладання основного договору та істотних умов (а.с.7)). Договір купівлі-продажу земельної ділянки у відповідності до вимог ст. 657 ЦК України має бути укладений у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно, і попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки має бути нотаріально посвідчений. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що основний договір не був укладений у зв'язку з смертю власника земельної ділянки. Обставини, які б унеможливлювали нотаріальне посвідчення попереднього договору у заяві не містяться. Відповідно до ч. 2 с. 635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Тобто, наслідками неукладення основного договору є відшкодування збитків, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Виходячи зі змісту ст. 635 ЦК України та правової природи попереднього договору як договору про намір укласти правочин у майбутньому, з урахуванням встановлених судом обставин, відсутні правові підстави для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку. Таким чином, обставини позову та докази на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, спростовується встановленими в судовому обставини, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed