Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ковалиської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що 12 листопада 1997 року померла його бабушка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,67 га. на території Ковалиської сільської ради Смілянського району. В нотаріальному оформленні права на спадщину позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від його представника, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 листопада 1997 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 СР № 060790 від 12 листопада 1997 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,67 га. на території Ковалиської сільської ради Смілянського району, що вбачається з копії державного акту. Судом встановлено і це обєктивно підтверджується документами доданими до справи, що [PERSON] є онуком померлої [PERSON], отже відповідно до ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем пятої черги. Як вбачається з довідки Ковалиської сільської ради від 8 липня 2017 року за №205 позивач постійно до дня смерті матері [PERSON] проживав разом з нею без реєстрації по вул.Пархоменка 13 в с.Ковалиха Смілянського району. Згідно ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Щодо правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. На підставі ст.1266 ЦК країни внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як з відповіді нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті [PERSON], 12 листопада 1997 року із заявою про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори ніхто звертався спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на земельну ділянку площею 2,67 га., яка розташована на території Ковалиської сільської ради Смілянського району, згідно державного акту серії ІІ-ЧР №006209 від 27 лютого 2002 року. На підставі ст.ст. 392, 1265, 1268 ЦК України,

Outcome: approved