Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на ј частину квартири [ADDRESS] .Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору міни квартир, укладеного 13 вересня 1994р. між [PERSON] та [PERSON] з одного боку, та [PERSON] , його матір`ю [PERSON] з іншого, ним, тобто позивачем , була набута у власність 1/2 частина квартири [ADDRESS] , ще 1/2 частина цього житла перейшла у власність [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторне). Після її смерті спадкоємцями першої черги за законом, що прийняли спадщину, є він , тобто позивач [PERSON] , а також його звідна сестра [PERSON] .Прийняття спадщини позивачем відбулось за рахунок постійного спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідачкою протягом піврічного строку з моменту відкриття спадщини була подана заява про прийняття спадщини до Олександрійської міської державно нотаріальної контори № 1. 28 липня 2020р. ним, тобто позивачем, було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-169 на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (половина від частки, що належала його покійній матері). А 1/4 частини квартири залишається неоформленою відповідачкою [PERSON] .Після смерті матері та після подачі заяви про прийняття спадщини відповідачка жодних дій, спрямованих на її оформлення, більше не вчиняла.Протягом дев`ятнадцяти років жодного разу в квартирі не з`являлась, фактичне місце проживання та перебування не відоме, зв`язків між собою вони не підтримують. В той же час, він, позивач, навпаки, з моменту смерті матері фактично став єдиними власником квартири, мешкає в ній один, несе всі витрати по її утриманню, самостійно здійснює поточні ремонти цього житла. Зазначені обставини підтверджуються , зокрема, довідкою ОСББ «Соборний 107» від 05.08.2020р. № 132. Представнком позивача 12.05.2021 р. подано додаткові пояснення до позову, які він просить врахувати при вирішенні даної справи стосовно добросовісності позивача поведінки при набутті 1/4 частини квартири [ADDRESS] .Просить врахувати постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 р. по справі № 910/17274/17 , де зазначено, що, аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном) тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь - який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Виходячи із наведених роз`яснень суду касаційної інстанції, а також враховуючи фактичні обставини заволодіння [PERSON] 1/4 частиною квартири [ADDRESS] , вважає, що на момент вчинення позивачем відповідних дій він діяв виключно добросовісно та правомірно. Прийняття спадщини було вчинено позивачем , у відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 549 діючого на той момент ЦК УРСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Тобто, починаючи з червня 2001р., він перебрав на себе весь обсяг правомочностей єдиного власника квартири [ADDRESS] та з цього часу користується всіма правами та виконує в повному обсязі обов`язки, пов`язані з володінням цим об`єктом нерухомості.При цьому, на момент заволодіння відповідним майном він не знав та не міг знати про будь-які претензії на нього з боку будь-яких осіб, включаючи відповідачку по справі № 398/2581/20 [PERSON] .Та, обставина, що [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері, йому донедавна абсолютно не була відомо, оскільки після похорону матері він жодного разу не бачився та не спілкувався з відповідачкою, у квартирі [ADDRESS] вона жодного разу з того часу не з`являлася, не кажучи вже про пред`явлення нею яких-небудь претензій стосовно належності їй частини в цьому помешканні.Відсутність у нього уявлення про те, що на квартиру, в якій він проживає та яку вважає своєю власністю, можуть претендувати іще якісь особи зумовило не оформлення ним документів на спадкову частину житла протягом майже дев`ятнадцяти років після смерті матері.Так, за отриманням свідоцтва про право на спадщину на спадковий об`єкт нерухомості він звернувся тільки влітку 2020р. та саме тоді в нотаріальній конторі довідався, що окрім нього спадщина також прийнята [PERSON] .Відсутність у нього обізнаності про відповідні обставини (прийняття спадщини відповідачкою) на момент фактичного заволодіння спадковою частиною квартири [ADDRESS] свідчить про цілковиту добросовісність поведінки.В комплексі з іншими обов`язковими умовами, як то тривалість (більше дев`ятнадцяти років поспіль), безперервність та відкритість володіння, дана добросовісність при набутті майна створює всі підстави для застосування положень ст. 344 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на 1 / 4 частину квартири, яка належала покійній матері. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 21 вересня 2020 р. прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання . Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 06 листопада 2020 р. витребувано у державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Глазкова Ю.В. копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 01 квітня 2021 р. закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлена належним чином. Поштові відправлення про виклик відповідачки в судові засідання повернулися з відміткою про невручення. 01.04.2021 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача на 10 год. 00хв. 13.05.2021 року на розгляд зазначеної цивільної справи. Враховуючи викладене, відповідачка вважається такою, що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася, відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача,покази свідка суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Встановлено, що на підставі договору міни квартир, укладеного 13 вересня 1994р. між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] згідно якого здійснили обмін належних їм на праві власності квартир. В результаті договору міни у власність [PERSON] та [PERSON] переходить квартира [ADDRESS] , а у власність [PERSON] та [PERSON] квартира [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (видане повторно). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , позивач по справі та донька [PERSON] , відповідач по справі. Згідно копії спадкової справи № 625-2001 до майна померлої [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася [INFO] [PERSON] , дочка померлої. В матеріалах спадкової справи міститься довідка ОСББ «Соборний» від 12.05.2020 р. № 118 про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] до своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] .На момент смерті за даною адресою постійно проживав та був зареєстрований її син [PERSON] . Відповідно, [PERSON] теж прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] 28.07.2020 р. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору звернувся [PERSON] , який представляв інтереси [PERSON] за дорученням. 28.07.2020 р. Державним нотаріусом Глазковим Ю.В. Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частки квартири [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 2003 р. проживає по сусідству з позивачем [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] проживав у квартирі сам, сім`ї у нього не було, виїжджав у іншу область на заробітки, перераховував їй кошти на картку , щоб вона сплачувала за комунальні послуги його квартири. За час проживання вона не бачила нікого з рідних позивача . Про його рідну сестру нічого не знала. Вона, [PERSON] , намагалася знайти її у м.Світловодську, коли позивач збирався продати квартиру, однак так і не знайшла. Зі слів позивача після смерті матері він з сестрою ніколи не спілкувався. Батько позивача помер, позивач був прописаний з матір`ю у квартирі. Згідно довідки ОСББ «Соборний» від 05.08.2020 р. № 132 [PERSON] постійно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 02.07.1996 р. Починаючи з 14.06.2001 р. проживає один та самостійно несе витрати на утримання житла. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Так, по даній справі встановлено, що відповідачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері на ту частку, яка є предметом спору, але не отримала свідоцтво про право на спадщину.Відповідно, суду не надані докази, що відповідачка в подальшому не буде претендувати на спадкове майно. Відповідно, позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Позивач не є добросовісним набувачем ј квартири [ADDRESS] , оскільки відкритість і безперервність користування цим майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України. Позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. На викладеного,

Outcome: dismissed