Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 29.06.2015 в м. Сімферополь АР Крим помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Котовського, 13, в с. Красне Скадовського району Херсонської області. За місцем відкриття спадщини позивач зареєстрований та проживає з 1983 року і до теперішнього часу. 14.03.2016 поштовим звязком позивач звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину на будинок йому не може бути видано через відсутність документів про право власності на спадкове майно. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями по вул. Котовського, 13, в с. Красне Скадовського району Херсонської області. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, наполягав на його задоволенні. В подальшому в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Красненської сільської ради Скадовського району в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив по визнання позовних вимог, заперечення на позов не надав. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. В подальшому в судові засідання не зявлялася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 червня 2015 року помер [PERSON] (а.с.12). [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.35). Відповідно до даних паспорта [PERSON] зареєстрований [INFO] з 07.09.1999 (а.с.6). Як вбачається з витягу з погосподарської книги по вул. Котовського, 13, в с. Красне Скадовського району станом на 01.01.1983 року проживали: [PERSON], 17.12.1955 р. н., голова сімї, [PERSON], 01.01.1950 р. н., дружина, [PERSON], 16.12.1976 р. н., донька, [PERSON], 24.07.1983 р. н., син; зазначено рік збудування житлового будинку 1935 (а.с.3-5). Згідно технічного паспорту на житловий будинок по вул. Котовського, 13, в с. Красне Скадовського району станом на 29.01.2001 власником будинку є [PERSON] (а.с.8-11). [PERSON] померла 09.07.2008 (а.с.34). Згідно заповіту від 15.11.2003 [PERSON] заповів належну йому частину житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд по вул. Іртишській, 67, в м. Сімферополі, доньці [PERSON] та сину [PERSON] в рівних частках (а.с.33). Приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу [PERSON] 12.04.2016 за №2-14/89 повідомлено [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, що неохоплена заповітом за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Красне по вул. Котовського, 13, після смерті [PERSON], оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно; запропоновано звернутися до суду для визнання права власності; станом нам 12.04.2016 інші спадкоємці не звертались; єдиний спадкоємець [PERSON] (а.с.11). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується у разі, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджено листом-повідомленням про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обовязки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на житловий будинок по вул. Котовського, 13, в с. Красне Скадовського району на імя спадкодавця [PERSON] не оформлювалися, однак ця обставина не свідчить, що померлий за життя не набув права власності на спірне майно. Згідно ст.ст.100, 128 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення у спадкодавця права власності на спірний житловий будинок в особистій власності громадянина може бути жилий будинок. Згідно Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, затвердженої Міністерством комунального господарства Української СРСР 31.01.1966 року, яка діяла станом на 13.04.1988, виникнення права власності на житлові будинки у сільській місцевості не було повязане з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією в бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3.1 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Статтею 392 ЦК України визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність у [PERSON] документу про реєстрацію права власності на житловий будинок відповідно до вимог законодавства, чинного на теперішній час, не можна визнати відсутністю в нього права власності на житловий будинок. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати щодо сплати судового збору (а.с.57) залишити за позивачем.

Outcome: approved