Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований Катеринівським сільським ЗАГС Великобурлуцького району Харківської області 22 травня 1976 року, актовий запис № 4. На обґрунтування позову [PERSON] вказав, що від шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини та ведення сумісного господарства припинили в 1997 році. Сторони проживають в різних населених пунктах та за час окремого проживання створили нові сім`ї. Наміру відновлювати шлюбно - сімейні стосунки наміру не мають. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу, який фактично розірваний більш ніж двадцяти років тому неможливе та суперечить його інтересам. Розірвати шлюб через органи РАЦС неможливо, оскільки відповідач не бажає з`являтися до вказаної установи. У зв`язку з викладеними обставинами [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб із відповідачем. Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Таким чином, справа розглянута в порядку загального позовного провадження, з обов`язковим проведенням підготовчого провадження, відповідно до ст.ст. 189, 196 ЦПК України. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] про розгляд даної справи був повідомлений належним чином, судову повістку отримав особисто 11.07.2019 (а.с.32). Надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.04). Відповідач [PERSON] про розгляд даної справи була повідомлена належним чином, судову повістку отримала особисто 16.07.2019 р., на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.36). Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 22 травня 1976 року уклали шлюб, який зареєстровано Катеринівським сільським ЗАГС Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 4 (а.с.6). Син [PERSON] , [INFO] , який народжений в шлюбі, на даний час є повнолітньою особою. Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб існує лише формально, сторони створили нові сім`ї. Позивач та відповідач в своїх заявах підтримали позовні вимоги та просили шлюб розірвати. В зв`язку з цим суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін і впливати на їх психоемоційний стан, а тому шлюб слід розірвати. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач в наданій до суду заяві визнала позовні вимоги позивача та просила шлюб розірвати (а.с.36). За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї стали неможливими, оскільки це суперечить інтересам обох, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому, згідно із ч.1 ст.110, ст.112 СК України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище чоловіка - « [PERSON] ».

Outcome: approved