Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відібрання від відповідачки малолітньої дочки [PERSON], визначення місця проживання дочки до її повноліття біля нього, стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), звільнення його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дочки та стягнення з відповідачки на його користь матеріальної і моральної шкоди в розмірі на розсуд суду. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з відповідачкою знаходився у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області було розірвано 11.03.2010р.. У шлюбі [INFO] у них народилася дочка [PERSON], місце проживання якої було визначено вказаним рішенням суду біля позивачки. З того часу відповідачка всіма можливими заходами вчиняла перешкоди у його спілкуванні з дочкою, не надавала з нею бачитися, спілкуватися, виховувати, відвідувати, а згодом і зовсім виїхала з нею за межі Савранського району без його дозволу. Від знайомих йому стало відомо, що відповідачка з дочкою проживає в м.Умань у найманому будинку, влаштувалася на нічну роботу в готель, а дитину постійно залишає вдома саму (а.с.2-3). Під час розгляду справи у червні 2013 року дочка приїхала проживати до нього і з того часу вони проживають разом. Крім того, заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 07.11.2013р. [PERSON] було звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки. З огляду на зазначене, позивач в порядку ст.31 ЦПК України зменшив свої вимоги і просив суд визначити місце проживання дочки [PERSON] біля нього та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на її утримання у зазначеному розмірі з часу проживання дочки біля нього, тобто з червня 2013 року. В судовому засіданні позивач зменшені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.68, 77), про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Савранської РДА Герасимішина С.В. не заперечувала щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] біля її батька [PERSON], оскільки дитина з червня 2013 року дійсно проживає в сім'ї батька в смт.Саврань, умови для проживання і виховання дитини добрі, відповідачка за час проживання дитини біля позивача відвідувала її лише 1 раз і іноді спілкується з нею по телефону, а тому вважає, що в інтересах дитини слід визначити місце її проживання біля позивача. Як встановлено ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також згідно ч.1 ст.224 цього Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку представника Служби у справах дітей Савранської РДА, врахувавши думку малолітньої дитини [PERSON], дослідивши докази, що є матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що позивач і відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1998р., який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 16.02.2010р. було розірвано (а.с.23-24), про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.03.2010р. (а.с.7). У шлюбі [INFO] у них народилася дочка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції Одеської області (а.с.6), місце проживання якої після розірвання шлюбу було визначено вищевказаним рішенням суду біля матері [PERSON] до її повноліття (а.с.23-24). Крім того, рішенням Савранського районного суду Одеської області від 10.03.2010р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки (а.с.14), але заочним рішенням цього ж суду від 07.11.2013р. позивача було звільнено від їх сплати (а.с.78-79). Встановлено, що малолітня дитина [PERSON] після розірвання шлюбу батьками проживала в смт.Саврань біля своєї матері, у 2012 році вони переїхали проживати в м.Умань і з 01.09.2012р. дитина навчалася у 4 класі Уманського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-II ступенів №6» (а.с.36). Також встановлено, що з червня 2013 року дитина [PERSON] проживає біля свого батька [PERSON] в [ADDRESS], і повністю знаходиться на його утриманні (а.с.81, 82). Умови для проживання і виховання дитини добрі, дитина забезпечена всім необхідним, що також підтверджується актом обстеження умов проживання від 16.09.2013р., складеного представниками Служби у справах дітей Савранської РДА (а.с.82). Дитина навчається в 6-Б класі Савранської загальноосвітньої школи I-III ступенів Савранського району Одеської області (а.с.80). Згідно пояснень позивача та самої дитини за час проживання [PERSON] в сім'ї батька відповідачка відвідувала дитину всього один раз - на день народження [PERSON], і ще декілька раз дзвонила дочки, але дуже рідко, однак протягом останніх двох місяців відповідачка дзвонити припинила. З пояснень малолітньої [PERSON], якій виповнилося 11 років, наданих нею в судовому засіданні, також вбачаться, що вона в даний час постійно проживає разом з батьком та його дружиною, вони її люблять і дуже добре до неї ставляться, а тому вона і в подальшому бажає проживати в сім'ї батька. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що малолітня дитина [PERSON] з червня 2013 року і до теперішнього часу постійно проживає біля свого батька та знаходиться на його утриманні, а тому суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про визначення місця проживання дочки біля нього. Крім того, як встановлено ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 цього Кодексу). Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). Виходячи з наведеного, та враховуючи обставини, встановлені ч.1 ст.182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки з 01.06.2013р. аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] також підлягають задоволенню. Суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону, та приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом у 2013 році, суд стягує з відповідачки до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 229,40грн..

Outcome: approved