Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 134 000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.03.2013 року [PERSON] позичив у позивача гроші в сумі 13400 доларів США, що станом на день подання позову складає 134 000 грн. за курсом НБУ - 1000 грн. за 100 доларів США. Про отримання вказаної суми грошей в борг та зобов'язання повернути 11400 доларів США 17.03.2013 року та залишок суми до 31.03.2013 року відповідач дав розписку. У зв'язку з тим, що [PERSON] в добровільному порядку не повернув суму боргу, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві, та просили стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 134000 грн. за курсом НБУ на день подання позову - 1000 грн. за 100 доларів США, а також сплачений [PERSON] судовий збір. Відповідач у судове засідання не з'явився , хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідача поверталися до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне, зі згоди позивача розглянути справу без участі відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2013 року [PERSON] позичив у позивача гроші в сумі еквівалентній 13400 доларів США та вказану суму у повному обсязі зобов'язався повернути до 31.03.2013 року, що підтверджується розпискою, оригінал якої було досліджено у судовому засіданні та копія вказаної розписки міститься в матеріалах цивільної справи ( а.с.4). Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі еквівалентній 13400 доларів США. В порушення умов боргової розписки відповідач зобов'язання належним чином не виконав та до теперішнього часу борг не повернув. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Так , відповідно за курсом НБУ за 100 доларів США станом на 28.03.2014 року ( день подання позову )становить 1085, 02 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з розрахунку за курсом НБУ ( на день подання позову) за 100 доларів США - 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. На підтвердження укладеного договору позики та його умов позикодавцем [PERSON] надано для огляду у судовому засіданні оригінал розписки позичальника [PERSON], світлокопія якої залучена до матеріалів справи ( а.с. 4). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог про стягнення на користь позивача з відповідача боргу у сумі 134000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] сплачений ним за подання позову судовий збір у сумі 1340 грн. ( а.с. 1, 15).

Outcome: approved