Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи позов тим, що він передав відповідачу гроші в сумі 122 760,78 грн. як позику по розпискам від 10.12.2013 року та від 17.12.2013 року з умовою повернення грошей до 12.01.2014 року, проте відповідач свого зобов`язання не виконав. На підставі ст.ст. 526, 527,530, 610, 612, 625, 1046, 1049 ЦК України просив стягнути з відповідача борг з урахуванням 3 % річних в сумі 123 073,56 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, суду пояснили, що протягом періоду з серпня 2013 року по листопад 2013 року включно [PERSON] брав у [PERSON] товар для реалізації з відстрочкою платежу, проте не міг розрахуватись і виник борг в сумі 122 760 грн., тому 10.12.2013 року і 17.12.2013 року відповідач написав розписки про зобов`язання повернути борг до 12.01.2014 року. Позивач додав, що [PERSON] гроші не позичав, лише передавав товар (молочну продукцію) по накладним, а він обіцяв розрахуватись. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Про день та час розгляду справи повідомлявся рекомендованими листами. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні позивач і його представник визнали, що насправді договір позики між [PERSON] і [PERSON] не укладався, а розписки від 10.12.2013 року, 17.12.2013 року, акт звірки були складені в зв`язку з тим, що СПД [PERSON] передавав для реалізації [PERSON] товар, і станом на грудень 2013 року відповідач за товар не розрахувався, загальна сума, що повинна бути сплачена - 122 760,78 грн. Відповідні обставини підтверджені розписками [PERSON] від 10.12.2013 року (а.с. 6) та від 17.12.2013 року (а.с. 4). Він зазначив, що отримав від [PERSON] товар в борг на суму 122 760,78 грн. і вказану суму коштів зобов`язався повернути [PERSON] в строк до 12.01.2014 року. Відповідна сума визнана [PERSON] при підписанні акту звірки (а.с. 5, 44-51). Таким чином, з пояснень позивача і наявних в матеріалах справи розписок вбачається, що між сторонами існують боргові зобов`язання, проте вони не випливають із позики грошових коштів, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору позики, про що свідчить зміст розписок. Суд неодноразово пропонував представнику позивача визначитись щодо правовідносин між сторонами і правової підстави позову, проте представник позивача наполягав на стягненні суми відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1049 ЦК України. Оскільки ця підстава позову не доведена, позов [PERSON] не може бути задоволений. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Враховуючи принцип диспозитивності в судовому процесі, обставини, що були визнані позивачем і його представником,

Outcome: dismissed