Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу а саме, Ѕ частини нежитлового приміщення, корівника верхнього за адресою: [ADDRESS] та нежитлового приміщення - штучного запліднення за адресою: [ADDRESS] , який було укладено 06 грудня 2017 року між ним та відповідачем, і визнання за ним права вланості на вказані об`єкти нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 грудня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі продажу, згідно умов якого він придбав у [PERSON] за ціною 161 000 гривень Ѕ частину приміщення корівника верхнього в [ADDRESS] та нежитлове приміщення - штучного запліднення в [ADDRESS] . Умови договору вони виконали в повному обсязі, він по даний час користується та утримує спірне майно. Однак, відповідачка ухиляється та не з`являється до нотаріуса щодо посвідчення нотаріально спірного договору купівлі-продажу, чим порушує його права. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участь у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійний вимог на предмет спору була залучена Білецька сільська рада, яка представляє інтереси Великоглибочецької територіальної громади у зв`язку із приєднанням в результаті реорганізації Великоглибочецької сільської ради та Білецької сільської ради. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце його повідомлявся належним чином. Попередньо останній подав через канцелярію суду 28.02.2019 року заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Попередньо її представник -адвокат Магдич О.О. подала заява про слухання справи за їх відсутності, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення. Адвокат Магдич О.О. була присутня у підготовчому судовому засіданні, позов визнала. Зазначила, що дійсно між сторонами спору було укладено договір купівлі-продажу вищезазначених приміщень, умови якого були виконанні сторонами. Позивач фактично набув право власності на спірні об`єкти нерухомості, користується та утримує їх. Однак, через відсутність відповідачки на території України та її об`єктивну неможливість прибути до нотаріуса, вказаний договір не може бути нотаріально посвідчений на даний час. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Представник Білецької сільської ради у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про слухання справи за їх відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Адвокат Варода П.Б., який представляє інтереси сільської ради, був присутній у підготовчому судовому засіданні, не заперечив щодо задоволення позову. Неявка учасників судового розгляду справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частини нежитлового приміщення, корівника верхнього, за адресою - [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу укладеного із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 27.06.2007 року, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Будз Н.Є. за реєстром № 3458, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 10.07.2007 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за №15172351. Крім того, [PERSON] є власником нежитлового приміщення штучного запліднення за адресою- [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу приміщення укладеного із [PERSON] 26.10.2007 року, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І. за реєстром № 3770, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 10.12.2007 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за №16973741. 06 грудня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , у простій письмовій формі, був укладений договір купівлі-продажу Ѕ частини нежитлового приміщення корівника верхнього за адресою: [ADDRESS] та нежитлового приміщення пункту штучного запліднення за адресою: [ADDRESS] . В момент укладення даного договору позивач оплатив відповідачу повністю ціну приміщень, яка була встановлена у підпунктах 1.5 та 3.1 спірного договору у розмірі 161 000 гривень. У відповідності до пункту 2.1 договору купівлі-продажу сторони обумовили, що одночасно із підписанням даного договору, тобто з 06.12.2017 року Продавець (відповідач [PERSON] ) передає, а Покупець (позивач [PERSON] ) отримує усю правовстановлюючу та технічну документацію на приміщення, а також наявні ключі, які надають фактичний доступ до них. Підписи сторін на даному договорі свідчать про те, що фактична передача приміщень відбулась. У п. 1.1 договору сторони також погодили, що вказані об`єкти нерухомого майна, які є предметом договору купівлі-продажу від 06 грудня 2017 року розташовані на земельній ділянці на території Великоглибочецької сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] . Встановлено та не заперечується відповідачем, що даний договір купівлі-продажу нерухомого майна підписаний сторонами та фактично виконаний ними. Вказаний договорів не був нотаріально посвідчений. Відповідно до довідки виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. від 10 травня 2019 року встановлено, що до неї впродовж 2018 року звертався [PERSON] з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень в селі с . Великий Глибочок Тернопільського р-ну. Продаж даних приміщень повинна була здійснити [PERSON] . Усі представлені [PERSON] правовстановлюючі документи дозволяли оформити та посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу. Однак, [PERSON] на неодноразові запрошення з`явитись до нотаріальної контори не реагувала. Зі слів родичів [PERSON] , зокрема сина, вона на даний час перебуває за межами України та повертатись не має наміру. З довідки Білецької сільської ради за № 211 від 27 березня 2019 року вбачається, що земельні ділянки, на яких розміщенні приміщення корівника та штучного запліднення по [ADDRESS] та [ADDRESS] на даний час нікому у власність чи користування не передані. Крім того, власником іншої Ѕ частини нежилого приміщення, приміщення корівника верхнього за адресою: [ADDRESS] є позивач [PERSON] , що підтверджується відміткою приватного нотаріуса Федірко Г.М. на витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу вимог ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Положеннями ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону, тобто після 01 січня 2013 року. Між тим, до вказаної дати договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України (Постанови ВСУ від 30.01.2013 року № 6-162цс12 та від 19.06.2013 р. у справі № 6-49ц13 ). Тобто, до моменту внесення змін, судова практика виходила з того, що до моменту державної реєстрації договір купівлі-продажу нерухомості юридично не є укладеним. За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України та роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним (Рішення колегії суддів Верховного Суду України від 30 березня 2011 р.). Окремо Верховний суд вказує, що однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Отже для того, щоб визнати дійсним не посвідчений нотаріально договір суду необхідно встановити три обставини : -сторони договору досягли згоди зі всіх його істотних умов і це підтверджено письмовими доказами; -відбулось повне або часткове виконання договору; -одна із сторін ухиляться від його нотаріального посвідчення. Встановлено та сторонами визнано, що між сторонами відбулось фактичне повне виконання договору купівлі-продажу від 06 грудня 2017 року щодо сплати коштів та передачі предмету договору. Сторони досягли згоди зі всіх його істотних умов і це підтверджено змістом договору підписаним сторонами та визнається сторонами спору. Покупець приміщень [PERSON] виконав усі залежні від нього вимоги, які були необхідні для нотаріального посвідчення договору, а саме надав правовстановлюючі документи на наступне нерухоме майно: 1) Ѕ частину нежитлового приміщення, а саме приміщення корівника верхнього, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; 2) нежитлове приміщення- приміщення штучного запліднення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] З причин відсутності продавця нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень в селі с.Великий Глибочок Тернопільського р-ну між [PERSON] та [PERSON] не відбулось. Зі слів родичів продавця [PERSON] остання на даний час виїхала проживати за межі України, термін її повернення на територію України невідомий. Таким чином, судом встановлено, що сторони вчинили всі дії на виконання спірного правочину, досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, відбулась фактична передача предмету договору та сплата коштів від покупця продавцю. Однак, відповідачка [PERSON] ухилилась від нотаріального посвідчення даного правочину, на даний час факт її ухилення від нотаріального посвідчення договору є безповоротнім і у позивача відсутня будь-яка інша можливість вжити заходи для нотаріального посвідчення даного договору, а тому порушені права позивача підлягають поновленню судом. Механізмом поновлення прав покупця, який виконав усі дії на виконання умов договору купівлі-продажу, що не був нотаріально посвідчений у зв`язку із ухиленням сторони продавця від нотаріального посвідчення договору є передбачена ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу України можливість визнання договору дійсним в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, вважаю, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06 грудня 2017 року укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , згідно умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив належні їй Ѕ частину нежитлового приміщення- корівника верхнього що по [ADDRESS] та нежитлове приміщення-штучного запліднення, що по [ADDRESS] . Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на дані об`єкти нерухомості не підлягають до задоволення як передчасні, оскільки судом не встановлено на даний час порушення таких прав позивача, а діючим законодавством не встановлено такого способу захисту прав покупця у разі безповоротного ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 704 грн.80коп. щодо вимог про визнання договору дійсним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial