Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, які були прийняті судом, просить: 1)Визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , за його місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] ; 2)Припинити право [PERSON] на аліменти, стягнуті на підставі рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 24.11.2015 року (справа №612/708/15-ц провадження №2/612/348/15) на утримання доньки [PERSON] з липня 2019 року. 3)Стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача, але не менш як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначив, що позивач з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2009 року. В період спільного проживання, [INFO] , в нас народилась донька [PERSON] . За рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 24.11.2015 року (справа №612/708/15-ц, провадження №2/612/348/15) з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2015 року та до повноліття дитини. Проте свої батьківські обов`язки [PERSON] не виконує належним чином та самоусунулась від догляду за донькою. Останні 3 роки позивач забирав доньку до себе два рази на рік, при цьому окрім сплати аліментів, він додатково придбав донці одяг, взуття, бо дитина була погано одягнена, речі були меншого розміру та інше. З листопада 2013 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Його дружина добре відноситься до його старшої доньки, піклується про неї, слідкує за її станом здоров`я. У січні 2019 року, позивач в черговий раз забрав дитину до себе у гості, вона була одягнена у речі не за погодою, хоча на вулиці було дуже холодно. Окрім того, [PERSON] була дуже худа та бліда. Коли він звернувся до лікарів, доньці був встановлений діагноз: дистенезія жовчних шляхів, дифузне збільшення печінки. Вона прижмурювала очі, бо майже нічого не бачила. Після візиту до лікаря їй було встановлено міопатію обох очей, астигматизм. Дитині був виписаний рецепт на окуляри, які він придбав за власний кошт, як і необхідні одяг та взуття. Всі візити до лікарів, медичні огляди та обстеження підтверджуються медичними документами. Донька пробула в позивача один місяць, позивач підлікував її, та у лютому 2019 року з дружиною відвезли доньку до матері за місцем реєстрації та постійного проживання. Матері були надані всі копії епікризів, рекомендації лікарів та він повідомив відповідача, що доньку через 6 місяців треба показати лікарю, і її потрібно буде привезти до мене. У липні 2019 року, не дочекавшись, доки мати привезе дитину, позивач з дружиною поїхали до їх місця проживання, та знову забрали її до себе у гості та для відвідування лікаря. В серпні він дзвонив дружині, щоб відвезти доньку до неї, проте на зв`язок вона не виходила. 25.08.2019 подзвонила мати відповідача та повідомила, що її донька, залишила місце проживання та виїхала в невідомому напрямку. Згідно висновку органу опіки та піклування вирішено за можливе проживання доньки разом з батьком. У разі задоволення позову про визначення місця проживання доньки з батьком є підстави для припинення виплати аліментів та стягнення аліментів на утримання доньки з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти прийняття рішення на підставі наявних у справі документів. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме: відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Представники третіх осіб служби у справах дітей та органу опіки та піклування Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Рівненської сільської ради Покровського району Донецької області у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив, пояснень на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.08.2019. Відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 24.11.2015, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Довідкою Рівненської сільської ради Покровського району Донецької області від 13.07.2020 №280 підтверджується факт проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Довідкою Родинської ЗОШ І-ІІ ст. №36 Покровської міської ради Донецької області №36 від 29.07.2020 підтверджується факт, що [PERSON] навчається в 4 класі Родинської ЗОШ І-ІІ ст. №36 Покровської міської ради Донецької області. Відповідно до характеристики [PERSON] . Родинської ЗОШ І-ІІ ст. №36 Покровської міської ради Донецької області від 13.07.2020, має позитивну характеристику. Відповідно до рецепту окуліста від 05.08.2019 та від 13.01.2019, [PERSON] має захворювання пов`язані з зором. Відповідно до обстеження №38865 від 15.01.2019, [PERSON] має захворювання печінки, підшлункової залози та жовчного міхура. Висновком органу опіки та піклування Близнюківської РДА Харківської області від 01.10.2019 № 01-50/3674 вирішено, що можливе проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Актом обстеження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 13.07.2020 підтверджується, в даному будинку створені необхідні умови для виховання та утримання малолітньої [PERSON] . Довідкою та Звітом про здійсненні відрахування та виплати ДП «Вугільна компанія КРАСНОЛИМАНСЬКА» підтверджується утримання аліментів на користь [PERSON] з січня 2016 року. Записами в трудовій книжці підтверджується працевлаштування [PERSON] на ДП «Вугільна компанія КРАСНОЛИМАНСЬКА» з 02.07.2012. З довідки ДП «Вугільна компанія КРАСНОЛИМАНСЬКА» №976 від 13.07.2020 вбачається, що [PERSON] має дохід по місцю роботи за період з липня 2019 року по червень 2020 року у розмірі 23441,83 грн. З довідки ДП «Вугільна компанія КРАСНОЛИМАНСЬКА» №985 від 20.07.2020 вбачається, що підприємство перед [PERSON] має заборгованість по заробітній платі у розмірі 29817,13 грн. Виробничою характеристикою перед ДП «Вугільна компанія КРАСНОЛИМАНСЬКА» та Рівненської сільської ради Покровського району Донецької області від 13.07.2020, [PERSON] охарактеризований з позитивної сторони. З характеристики Башилівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 17.07.2020 №02-20/432 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Скарг та нарікань на негативну поведінку [PERSON] не надходило. Згідно з ч. 7, 8 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенція ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991. Згідно з Конвенцією в квітні 2001 прийнято Закон про охорону дитинства. Частинами 2,3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Крім того, відповідно до статтею 51 Конституції України, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Зоштегїеісі V . Оегтапу») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («2липе§§ег у. Оегтапу») від 03 грудня 2009 року). З огляду на викладене, суд при вирішенні спору керується принципом «найкращих інтересів дитини». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має дохід, відсутні докази зловживання ним спиртними напоями або наркотичними засобами та ведення аморального способу життя. Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що за місцем мешкання батька створені найкращі умови, в тому числі, в матеріально-побутовому плані, для виховання та розвитку дитини, що відповідає як найкращім інтересам дитини - [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині визначення місця проживання дитини з батьком, і, як наслідок, його задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає разом та знаходяться на утриманні батька [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що положеннями СК України, визначено, що аліменти стягуються у таких розмірах: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду даних про наявність на її утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї; доказів, які свідчать про її незадовільний стан здоров`я, матеріальне становище та наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовних вимог про припинення права [PERSON] на аліменти стягнуті на підставі рішення суду від 24.11.2015 з липня 2019, суд зазначає наступне. Відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 24.11.2015, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Довідкою Рівненської сільської ради Покровського району Донецької області від 13.07.2020 №280 підтверджується факт проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог про в частині визначення місця проживання дитини з батьком. Доказів того, що кошти, які стягуються зі [PERSON] на користь [PERSON] за судовим рішенням від 24.11.2015, використовуються в інтересах дитини сторін, матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи і доказів щодо участі матері в утриманні дитини. Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зважаючи на те, що дитина фактично проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні, вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів. На думку суду, звільнення батька, з яким проживає дитина, від обов`язку сплачувати аліменти на утримання цієї дитини на користь матері, відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту зверенння з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, позивач підлягає звільненню від обов`язку сплачувати аліменти з часу звернення позивачем до суду, тобто з 17.08.2020 року, а не з липня 2019 року, як просив позивач. Таким чином, суд дійшов висновку , що позовні вимоги про припинення права [PERSON] на аліменти стягнуті на підставі рішення суду від 24.11.2015 з липня 2019 підлягають частковому задоволенню шляхом Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку щодо задоволення позовних вимог в частині припинення права [PERSON] на аліменти, стягнуті на підставі рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 24.11.2015, та задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача, але неменше, як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial