Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення, яким встановити йому дні зустрічі та особистого спілкування з донькою [PERSON], [INFO], а саме: один тиждень на місяць; святкові дні, визначені Кабінетом Міністрів України у години по домовленості з матірю дитини [PERSON]; один зимовий місяць на рік; один літній місяць на рік. Свої вимоги мотивував тим, що шлюб з [PERSON] зареєстрував 25 січня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві. У шлюбі з ним відповідач [INFO] народила доньку [PERSON]. Через непорозуміння з відповідачкою з приводу поняття про критерії сімї, виховання дитини і сімейний бюджет, сімя розпалась і поновити її вони не змогли. Це стало підставою для розлучення у судовому порядку 17.03.2016 року. Вже тривалий час малолітня [PERSON] проживає з відповідачкою, яка не дозволяє батьку спілкуватися з донькою. На сьогоднішній день їх доньці вже більше 4-х років, вона потребує у зміні способів участі у вихованні малолітньої доньки та батьковому з нею спілкуванні. Але у нього з колишньою дружиною - [PERSON] виникають суперечки щодо визначення часу спілкування з дитиною. Практично кожен візит до доньки закінчується сваркою з дружиною. Відповідач відмовляє в особистому спілкуванні з дитиною, у забезпеченні відпочинку та її оздоровленні, ще й губить здоровя дитини і його через некоректне спілкування з ним у присутності дитини. Як батько, він схвильований тим, що його дитині доводиться попадати під хибний психологічний вплив з боку матері, що може призвести і до інших фізичних захворювань. Вважає за необхідне просити у суду визначити час та способи зустрічей з дитиною, які б не порушувати інтереси дитини, не заважали її духовному та культурному розвитку, сприяли б та покращували стан здоровя. Щодо умов для можливого проживання дитини, то у нього є квартира, в якій є умови для гармонійного розвитку доньки. Зазначає, що Рішенням за № 915 від 26.09.2016 року Кременчуцької міської ради Полтавської області, визначено спосіб спілкування позивача з його малолітньою донько. Однак відповідачка ухиляється від виконання такого рішення і не дає можливості йому бачитися з донькою та брати участь у її вихованні. Вирішити мирним шляхом питання спілкування й зустрічей дитини з батьком, вони з відповідачкою не можуть і тому на підставі ст. 16 ЦК України він змушений був звернутись за захистом інтересів дитини до суду. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], яка народилась [INFO] про що у відділі РАЦС Дарницького РУЮ м. Києва 22 січня 2013 року складено відповідний актовий запис №263. Зустрічний позов обґрунтувала тим, що 25 січня 2013 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від спільного життя вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER], виданого 22 січня 2013 року відділом РАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві. Їх шлюб був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.03.2016 року. Зазначеним рішенням суду було визначене місце проживання неповнолітньої дитини - донька залишилася проживати разом з нею у м. Кременчуці за вказаною вище адресою та, з того часу знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується актом про місце проживання [PERSON] від 04.03.2016 року, батьківською угодою з ДНЗ (ясла - садок) № 59 м. Кременчука, довідками з «Кременчуцького міського будинку дитячої та юнацької творчості» про занятість дитини, починаючи з 2016 року по теперішній час, довідкою на імя [PERSON] з місця роботи. Батько дитини, залишився проживати та проживає окремо від дитини в м. Києві, починаючи з липня 2015 року жодного, з покладених законом на батьків обов'язку, не виконує, не приймає педагогічної, матеріальної (грошової) або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.08.2016 року, відповідач повинен сплачувати аліменти, але у порушення покладених на нього зобов'язань, [PERSON] аліменти не сплачує. Заборгованість по аліментам за період з 19.07.2016 року по 01.12.2017 року складає 46 114,00 гривень. Отже, відповідач є злісним неплатником аліментів. На майно та кошти боржника постановами державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва накладені арешти. Звертає увагу суду, що при укладенні шлюбу [PERSON] взяв її дівоче прізвище. Його прізвище до шлюбу [PERSON]. Відповідно до інформації про стан розгляду справ з сайту Судової влади України, [PERSON] притягується до цивільної відповідальності в якості відповідача (боржника) Дарницьким та Дніпровським судом м. Києва. Також, [PERSON] значиться у Єдиному реєстрі боржників станом на лютий 2018 року у категорії стягнення штрафів про адміністративні правопорушення та стягнення аліментів. Постановою від 15.02.2018 року головним державним виконавцем Дарницького РДВС ГТУЮ у м. Києві встановлене тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] протягом тривалого часу здійснює стосовно неї, її доньки, її рідних - матері [PERSON], брата [PERSON], його дружини [PERSON] неправомірні дії, а саме: вчинив бійку з братом, пошкодив дверну ручку в їх квартирі, переслідує її за місцем проживання та на території дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 59, вчиняє сварки та погрожує їй фізичною розправою в присутності її доньки [PERSON], її матері [PERSON], інших людей, в звязку з чим вони неодноразово зверталися до Кременчуцького ВП № 1. Свідком таких дій [PERSON] стала її сусідка [PERSON], яка, також, зверталася до поліції з заявою. Під час зустрічі з їх донькою [PERSON], відповідач намагався викрасти доньку та погрожував їй розправою, в звязку з чим вона зверталася з заявою до поліції. Такі дії з боку відповідача негативно вплинули на психологічний стан доньки, вона була дуже налякана, перенесла психологічний стрес, в звязку з чим вона була вимушена консультувати її та лікувати у дитячого невропатолога, тривалий час постійно знаходиться під спостереженням практичного психолога ДНЗ (ясла-садок) № 59. Вищевикладене підтверджує те, що відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, а навпаки - створює такі умови, які шкодять фізичному здоровю та інтересам дитини. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку доньки вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Поведінку [PERSON] відносно дитини вважає злочинною. Той факт, що позивач звернувся до органу опіки та піклування, а потім - до суду з позовом про визначення часу спілкування дитини з батьком, не свідчить про його наміри піклуватись долею доньки. Цим самим [PERSON] переслідує свої особисті амбітні цілі. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не зявився з невідомих суду причин. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в ньому, а в задоволенні зустрічного позову просила відмовити в звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в зустрічному позові, а в задоволенні первісного позову просила відмовити в звязку з його необґрунтованістю, суду пояснила, що позов [PERSON] не визнає, оскільки перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною не здійснює. Дитина боїться батька, сама не хоче до нього йти. Коли вони зустрічались з [PERSON], то це закінчувалось сваркою. Дитина не бачила [PERSON] з 12.10.2016 року. [PERSON] коли хотів бачити дитину тоді і приходив. Приходив до дитячого садочку побачити дитину, проте до садочку його не впустили з ініціативи завідувача. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надає. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] підтримав у повному обсязі з підстав, що зазначені в ньому, а в задоволенні первісного позову просив відмовити в звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судовому засіданні просила ухвалити рішення з урахуванням висновків органу опіки та піклування про встановлення способів участі [PERSON] у вихованні дитини та рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, які є обґрунтованими та підстав для зміни яких не вбачається. В останнє судове засідання представник не зявився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої підтримує надані в судовому засіданні пояснення та просить справу розглянути без її участі. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та її представника, пояснення представника третьої особи та свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане повторно 05 липня 2016 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2013 року та вказаний шлюб був розірваний рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 березня 2016 року, яке набрало законної сили 28 березня 2016 року. Як встановлено Актом про проживання, який складено 04 березня 2016 року працівниками ТОВ «Добробит», [PERSON], 2013 року народження проживає разом з матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] з липня 2013 року. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ст.157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення способів участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] №915 від 26 вересня 2016 року, визначено [PERSON] способи участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а саме: побачення щовівторка та щосереди з 16.00 год. до 19.00 год. в присутності матері та побачення щонеділі з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері. Згідно ч.2 ст..158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст..159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як вбачається із повідомлення відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 21.10.2016 року за вих..№14055/115/108/0216, [PERSON] звертався до ВП №1 КВП ГУНП України в Полтавській області із заявою з приводу того, що колишня дружина [PERSON] перешкоджає в зустрічах та спілкуванні з донькою [PERSON], 2013 року народження. 26.12.2016 року [PERSON] звертався до Дошкільного навчального закладу (ясла сад) №59 Кременчуцької міської ради із заявою щодо участі у вихованні дочки [PERSON], [INFO], а саме щодо його спілкування із дочкою на території ДНЗ №59 в присутності психолога, вихователя та завідуючої. Будь яких доказів про те, що [PERSON] звертався до суду із позовом про усунення йому перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема і з підстав ухилення [PERSON] від виконання вказаного рішення органу опіки та піклування, останнім суду не надано. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частинах 1, 3 статті 9 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст..11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст..155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов»язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов»язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вищезазначеної Постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками. Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов»язку завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. При вирішенні спорів цієї категорії суд має керуватися пріоритетом інтересів дитини, тобто належними і допустимими доказами у справі має бути доведено, що позбавлення одного чи обох батьків батьківських прав об»єктивно сприятиме нормальному вихованню та розвитку дитини, її соціальній адаптації у суспільстві. Як встановлено судом, сторони проживають окремо та малолітня дитина сторін проживає із матір»ю [PERSON] Згідно батьківської угоди укладеної між завідувачем дошкільного навчального закладу (ясла садок) №59 та [PERSON], малолітня [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла садок) №59 м.Кременчука Полтавської області. Відповідно до довідки наданої КПНЗ «Кременчуцький міський будинок дитячої та юнацької творчості» 29.09.2016 року за вих..№02-16/117, [PERSON] є вихованкою творчого обєднання «Студія раннього розвитку дитини «Капітошка» Кременчуцького міського Будинку дитячої та юнацької творчості. Згідно довідки наданої КПНЗ «Кременчуцький міський будинок дитячої та юнацької творчості» 10.03.2016 року за вих..№02-16/30, [PERSON] є вихованкою творчого обєднання «Зразковий художній колектив «Ансамбль танцю «Козачата» Кременчуцького міського Будинку дитячої та юнацької творчості. Відповідно до довідки наданої КПНЗ «Кременчуцький міський будинок дитячої та юнацької творчості» 29.01.2018 року за вих..№02-16/15, [PERSON] є вихованкою Зразкового художнього колективу творчого обєднання «Ансамбль танцю «Козачата» та творчого обєднання «Карусель» Кременчуцького міського Будинку дитячої та юнацької творчості. Відповідно до положень частин 4, 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення способів участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] №915 від 26 вересня 2016 року, визначено [PERSON] способи участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а саме: побачення щовівторка та щосереди з 16.00 год. до 19.00 год. в присутності матері та побачення щонеділі з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері. Як вбачається із повідомлення відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 21.10.2016 року за вих..№14055/115/108/0216, [PERSON] звертався до ВП №1 КВП ГУНП України в Полтавській області із заявою з приводу того, що колишня дружина [PERSON] перешкоджає в зустрічах та спілкуванні з донькою [PERSON], 2013 року народження. 26.12.2016 року [PERSON] звертався до Дошкільного навчального закладу (ясла сад) №59 Кременчуцької міської ради із заявою щодо участі у вихованні дочки [PERSON], [INFO], а саме щодо його спілкування із дочкою на території ДНЗ №59 в присутності психолога, вихователя та завідуючої. Як вбачається з висновку висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, згідно якого орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 31 січня 2018 року, де останньому було рекомендовано погасити заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої доньки та надати відповідні підтверджуючі документи при повторному розгляді питання. 20.02.2018 року на адресу служби у справах дітей надійшла заява від [PERSON] про відкладення розгляду заяви [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, в звязку з тим, що в Крюківському районному суді м. Кременчука розглядається позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення часу спілкування з дитиною. Заявник вважає, що судом будуть зясовуватися всі обставини, які нададуть можливість прийняти правильне і обґрунтоване рішення на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Також [PERSON] зазначив, що звернувся з відповідною заявою до ДВС Дарницького району м. Києва з метою перерахунку аліментів за рішенням суду. Однак підтверджуючих документів не надав. Докази сплати аліментів також відсутні. В своїй заяві [PERSON] зазначив, що 25.02.2018 він перерахує кошти на утримання доньки в сумі 2500 грн. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не зявиться в звязку з тим, що він працює та проживає в м. Києві. 21.02.2018 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини зявилася [PERSON], яка повідомила, що з моменту попереднього засідання комісії [PERSON] не погасив заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] на засідання не з»явився, своєї думки щодо вирішення питання про доцільність чи не доцільність позбавлення його батьківських прав не висловив. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №309 від 23.03.2018 року «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON].», затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона познайомилась у 2010 році. У них були нормальні відносини. На даний час дівчинку виховує мати [PERSON] та бабуся. [PERSON] в м.Кременчук приїжджає дуже рідко. Останній раз його бачила в березні 2016 року. Вони з [PERSON] йшли додому та зустріли [PERSON], який почав їх провокувати, «розпускати руки». Коли вони заходили до неї в квартиру [PERSON] почав їх витягувати за руки з квартири. Вони злякались та зачинились в квартирі, проте [PERSON] почав виламувати двері. Вони викликали працівників поліції. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 11 жовтня 2016 року близько обіду вона вийшла на вулицю та присіла на лавочку біля підїзду, і там був [PERSON]. З підїзду вийшла [PERSON] з дочкою [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] почали розмовляти на підвищених тонах, після чого [PERSON] схопив дитину і побіг. [PERSON] його наздогнала та почала забирати дитину. Потім вийшли люди з підїзду, які допомогли [PERSON] забрати дитину. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює практичним психологом дошкільного навчального закладу (ясла садок) №59. В листопаді 2016 року до неї звернулась [PERSON] з проханням поспостерігати за психічним станом дочки [PERSON]. Зі слів матері, батько намагався викрасти дитину, після чого у дитини став пригнічений стан. Вона обстежила дитину, провела тест на тривожність і страхи. Стан тривожності у дитини був високий. В ході спостереження за дитиною та розмови з нею, було видно, що дитина пригнічена. Сама дитина казала, що мати з батьком сварились і батько її забрав. Поступово стан дитини почав поліпшуватися. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює у дошкільному навчальному закладі (ясла садок) №59 музичним керівником. [PERSON] ходить до неї на заняття близько двох років. 26 жовтня 2016 року вона взяла групу де була [PERSON], з дітьми було все нормально. Однак під час репетиції [PERSON] чомусь присіла на стілець та відмовилась репетирувати. Коли вона поцікавилась, що сталося з дитиною, то вихователь їй сказала, що був конфлікт з батьком, і може це на неї вплинуло. На святі Новий рік [PERSON] танцювала, а потім чомусь стала посеред танцю. З [PERSON] вона особисто не знайома. Бачила його лише один раз, коли викликали в дитячий садок поліцію. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у 2013 році дочка [PERSON] зі своєю дитиною переїхали жити до неї. У дочки відносини з чоловіком вже були розлажені. До розлучення [PERSON] їздила з дочкою до м.Києва робити дитині щеплення, однак в той же день поверталась додому. [PERSON] після того, як [PERSON] переїхала з дитиною до неї, перший раз приїхав до них через півроку. Потім також приїжджав, проте його приїзди завжди супроводжувались сварками з [PERSON]. У 2016 році, після розлучення, приїздив провідати дочку та хотів її вкрасти. Після цього дитина боялась виходити на вулицю. [PERSON]. постійно чекав їх у підїзді будинку та був у нетверезому стані. В даний час [PERSON] не приїжджає вже два роки і не виділяє будь яких коштів. 11.10.2016 року [PERSON] зверталась до відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області із заявою, відповідно до якої просила провести перевірку по факту того, що [PERSON] під час зустрічі із нею намагався викрасти [PERSON] Згідно пояснень [PERSON], які надані 11 жовтня 2016 року інспектору 2 роти батальйону УПП в м.Кременчук ДПП, остання вказала, що 11.10.2016 року стала свідком того, як [PERSON] схопив дочку [PERSON] та намагався з нею втекти, проте [PERSON] за допомогою сусідів його зупинила. Відповідно до пояснень [PERSON], які надані 11 жовтня 2016 року інспектору 2 роти батальйону УПП в м. Кременчук ДПП остання вказала, що стала свідком того, як 11.10.2016 року невідомий чоловік грубо руками розвертав до себе її сусідку [PERSON] та щось вимагав від неї. В подальшому він вихопив маленьку дівчинку від матері та намагався втекти, що було схоже на спробу викрадення дитини. Відповідно до повідомлення Крюківського ВП Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 09.02.2016 року за вих..880/115/108/02 2016, [PERSON] звертався до відділення поліції з приводу того, що між ним та [PERSON] 02.02.2016 року виникла конфліктна ситуація. Згідно листа відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 04.04.2016 року за вих..№3055/115/108/02-16, [PERSON] 17.03.2016 року зверталася до відділу поліції з приводу того, що 17.03.2016 року чоловік доньки, а саме [PERSON], вчинив протиправні та хуліганські дії відносно неї та її доньки [PERSON]. Відповідно до листа відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 08.07.2016 року за вих..№8315/115/108/0216, [PERSON] 04.07.2016 року зверталася до відділу поліції з приводу того, що 30.06.2016 року [PERSON] вчинив протиправні та хуліганські дії відносно неї. Згідно листа відділення поліції № 1 КВП ГУ НП в Полтавській області Національної поліції України № 427/45/108/01-17 від 12.01.2017 року, 26.12.2016 року [PERSON] зверталась до відділення поліції із заявою з приводу того, що 26.12.2016 близько 08 год. 00 хв. на території дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №59 Кременчуцької міської ради, який розташований за адресою: м. Кременчук, вул. О.Білаша, 26, у неї виникла конфліктна ситуація з колишнім чоловіком [PERSON], в ході якої останній висловлював погрози в її бік. Як вбачається з листа Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 25 березня 2016 року за вих..№4832/115/10/04-2016, [PERSON] зверталась до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області з приводу пошкодження ручки дверей її квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно відповіді ДНЗ (ясла садок) №59 Кременчуцької міської ради від 26.01.2018 р. №02-50/27, яка надана на запит про психологічний стан дитини [PERSON], [INFO], в листопаді 2016 року до практичного психолога ДНЗ (ясла садок) №59 Кременчуцької міської ради звернулась [PERSON], мати [PERSON], для консультації щодо психологічного стану дитини. Під час бесіди практичного психолога у [PERSON] спостерігався пригнічений стан, було виявлено тривожність та страх, у звяку з подіями, що сталися в жовтні 2016 року, коли дівчинка, за її словами , стала свідком сварки батьків, грубого відношення тата [PERSON] до матері [PERSON] та намагання викрадення татом дитини. Практичним психологом було рекомендовано завернутися [PERSON] до дитячого невропатолога щодо стану здоровя [PERSON]. Згідно медичної картки [PERSON], [INFO], 21.10.2016 року [PERSON] зверталася до дитячого невролога щодо стану здоровя [PERSON]. Дитина була оглянута лікарем та останній встановлено наступний діагноз: невроз дитячого віку, фобічний розлад. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 серпня 216 року, яке набрало законної сили 15 серпня 2016 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки розрахунку №52139474/23 виданої Дарницьким РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, згідно виконавчого листа №537/3604/16-ц від 23.08.2016 року виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] за період з 19.07.2016 року по 01.12.2017 року складає 46 114 грн. Згідно довідки розрахунку, виданої Дарницьким РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, згідно виконавчого листа №537/3604/16-ц від 23.08.2016 року виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] за період з 19.07.2016 року по 30.04.2018 року складає 62 103,11 грн. Із вказаних розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] за час виконання рішення суду не сплачував взагалі. Також на обґрунтування зустрічного позову [PERSON] надано постанови головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 02.03.2017 року, від 20.12.2017 року, від 15.02.2018 року, які винесені в ході примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, інформацію із сайту Судової влади України, згідно якої [PERSON] є відповідачем у справах про стягнення заборгованості за договорами та інформацію з Єдиного реєстру божників, відповідно до якої [PERSON] є боржником у виконавчих провадженнях з приводу стягнення штрафів за адміністративні правопорушення. Між тим, вказані докази не містять інформацію щодо предмета доказування у даній цивільній справі, тобто є неналежними, а тому суд їх при ухваленні рішення до уваги не приймає. Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] звертаючись до суду із позовом про визначення часу його спілкування з дитиною обґрунтовує позов тим, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, яким визначено способи його участі у вихованні дитини і на підтвердження вказаних тверджень останнім фактично надано лише лист із відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 21.10.2016 року за вих..№14055/115/108/0216, із якого вбачається, що [PERSON] звертався до ВП №1 КВП ГУНП України в Полтавській області із заявою з приводу того, що колишня дружина [PERSON] перешкоджає в зустрічах та спілкуванні з донькою [PERSON] Між тим, таке звернення до органів поліції, саме по собі, без надання інших належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що [PERSON] вчиняє [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною та ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, яким визначено способи участі [PERSON] у спілкуванні з дитиною, а такі докази [PERSON] суду не надані. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, аналізуючи в сукупності пояснення сторін, показання свідків, надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом [PERSON] не доведено, що [PERSON] перешкоджає йому брати участь у вихованні їх малолітньої дитини та ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, яким визначено способи участі [PERSON] у спілкуванні з дитиною. В свою чергу вказані докази містять достатні фактичні дані, які свідчать про те, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON], за відсутності об»єктивних обставин та перешкод, докази про зворотне суду не надані, протягом майже двох років з дочкою [PERSON] не спілкується, не займається її вихованням, матеріально взагалі не забезпечує та не проявляє до неї батьківської уваги і турботи, що в сукупності суд розцінює як ухилення [PERSON] від виконання його обов»язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON]. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення часу спілкування з дитиною, з урахуванням положень ст..168 СК України, необхідно відмовити. Разом з тим суд роз»яснює [PERSON] передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України право на поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно квитанції №05/1 від 05.02.2018 року, [PERSON] було сплачено витрати на правничу допомогу, яка була надана їй адвокатом [PERSON] в розмірі 2500 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені останньою судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору та правничою допомогою адвоката у розмірі 3204 грн. 80 коп.

Outcome: approved