Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на своє право на спадщину як спадкоємця за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що мала місце [INFO], та відмову нотаріуса видати йому свідоцтва про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 9,91 га, розташованої в межах території Олесандрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, набуту у власність матір'ю спадкодавця [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №007885, виданого 04.03.2004 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги і пояснив, що [PERSON], яка є матір'ю його сестри [PERSON], відповідно до Державного акту серії МК №007885 від 04.03.2004 року набула право власності на земельну ділянку, площею 9,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олександрівської сільської ради Казанківського району. Після смерті матері, що мала місце [INFO], земельну ділянку успадкувала його сестра [PERSON] і 13.04.2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак за життя, внаслідок хвороби, не встигла зареєструвати своє право власності на згадане нерухоме майно і померла [INFO]. У встановлений законом строк він, як спадкоємець за законом, 29.11.2011 року звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак після спливу шестимісячного строку з дня смерті сестри, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину з посиланням на те, що право власності на успадковану земельну ділянку у померлої [PERSON] не виникло. На сьогоднішній день зареєструвати право сестри на земельну ділянку є неможливим у зв'язку з її смертю, тому просив задовольнити позов. Відповідач Олександрівська сільська рада Казанківського району явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, сьома Криворізька державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно дог вимог ч.2 і ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу ст.1299 ЦК України якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно п. «а» ст.80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно приписів ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В силу приписів ч.1, п. «б» ч.2, ч.6 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни їх цільового призначення посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування в особи може виникнути за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: 1) ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; 2) виготовлення технічної документації на земельні ділянки; 3) визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; 4) одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; 5) реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №007 від 09 березня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №307 в Казанківському районному відділі земельних ресурсів, громадянка [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, площею 9,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, з кадастровими номерами 48236800300:04:000:0011, 48236800300:04:000:002. За життя спадкодавець [PERSON] не залишила особистого розпорядження на випадок своєї смерті і померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2011року). На день відкриття спадщини, дочка спадкодавця - [PERSON] одержала право на спадкування належної спадкодавцю на праві власності земельної ділянки. 13.04.2011 року державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Гуц Ю.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1-538, згідно до якого посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є її дочка [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 9,91 га, з кадастровими номерами 48236800300:04:000:0011, 48236800300:04:000:002, розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК №007885, виданого 09.03.2004 року Казанківською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження №598-р від 06.11.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №307, (вартість 62555 грн. 70 коп.), яка має обмеження. При посвідченні вказаного Свідоцтва державним нотаріусом Гуц Ю.В. на Державному акті на право власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця [PERSON] було зроблено відмітку про перехід права власності до [PERSON] Виходячи з того, що до складу прийнятої [PERSON] спадщини ввійшло нерухоме майно, остання була зобов'язана згідно до вимог ч.2 ст.1299 ЦК України, зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але остання після отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом і до дня своєї смерті, що мала місце [INFO], цей обов'язок не виконала. Оскільки спадкодавцем [PERSON] не було дотримано вимог щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, передбачених ч.2 ст.1299 ЦК України, ст.125, ч.6 ст.126 ЗК України, це право власності на вказану земельну ділянку у неї не виникло і відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємця [PERSON], який є позивачем у справі, тому його вимоги про визнання за ним в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, зареєстровану за [PERSON], не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed