Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Гібридний соняшник», третя особа відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності, виключення з опису та зняття арешту з майна. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання представник відповідача не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає, просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання представник третьої особи не зявився, але надав заяву згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 11.08.2014 року позов товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «ПЕРЕМОГА» до публічного акціонерного товариства «Гібридний соняшник» про стягнення заборгованості за договором підряду на вирощування насіння гібридів соняшнику від 29.04.2013 року №1 був задоволений повністю. З публічного акціонерного товариства «Гібридний соняшник» на користь товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «ПЕРЕМОГА» стягнута заборгованість в у розмірі 1353184 грн., пеню у розмірі 24787,34 грн., 3 % річних в сумі 9489,67 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 27179,22 грн.. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2014 року вищевказане рішення залишено без змін. В касаційному порядку вказане рішення не оскаржувалося. Постановою старшого державного виконавця Білгород-Дйістровського міськрайонного управління юстиції Моц В.В. від 18.12.2014 року №ВП 45869724 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення, відповідно до якої надано публічного акціонерного товариства «Гібридний соняшник» строк для самостійного виконання рішення до 24.12.2014 року. 18.12.2014 року постановою старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Моц В.В. від 18.12.2014 року №ВП 45869724 накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження в межах суми стягнення 1556534,25 грн.. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2015 року дану постанову визнано нечинною та скасовано, ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, в апеляційному порядку не оскажувалась. Постановою начальника ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Куртова В.І. від 17.02.2015 року також було постановлено скасувати постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, постанова вступила в законну силу з момен ту її випеченая. З урахуванням зазначеного, після звільнення майна з-під арешту, 17.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобілів б/н, відповідно до якого до позивача перейшло право власності на автомобілі, а саме: марка ВАЗ, модель 21130, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та марка LEXUS, модель LS460, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п.6.2. вказаного Lоговору право власності перейшло до позивача з 17.02.2015 року. Незважаючи на це, 18.03.2015 року дані автомобілі було включено до актів опису й арешту майна ВВП №45869724 та ВП №45869724 додаток як майно, що належить відповідачу. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Таким чином, шляхом опису і арешту манна, що належить позивачу, було порушено право приватної власності позивача. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п.4 Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved