Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1070 гривень щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття, [INFO] року. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку зі зміною обставин, а саме: позивач вказує, що він не має постійного місця роботи, а також офіційного заробітку, має мінливий та нерегулярний дохід, також на його утриманні перебувають: батько, [PERSON], котрому 60 років; мати, [PERSON], котрій 59 років, тому на даний час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1070 грн., також зазначив, що на сьогоднішній день дуже підвищились платежі за житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, встановивши їх розмір в 535 гривень щомісячно, проте не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, підтримали подані раніше пояснення до позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 2 - п.4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. На момент розгляду справи цивільна справа про розірвання шлюбу між сторони перебуває в провадженні апеляційного суду Одеської області. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2012 року з [PERSON] стягується на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1070 гривень щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 17 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття - [INFO] року. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказав що в змозі платити аліменти у розмірі 1070 гривень, також вказав, що після отриманої травми, потребує постійного лікування, на що змушений витрачати значний кошт. Позивач в своїх позовних вимогах просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], з 1070 гривень щомісячно, до 535 грн. на дитину, проте не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з тим, що він не отримує стабільних та регулярних доходів, має невелику заробітну плату, суттєвим погіршенням здоров'я. Позивач вказав, що у нього було дві операції в 2010 та 2011 році. Судом не приймаються до уваги обґрунтування позову щодо погіршення його здоров'я, оскільки вказані обставини (операції в 2010 та 2011 році) були ще до винесення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.09.2012 року по цивільній справі №1527/11157/12. В судовому засіданні від 03 серпня 2016 р. представником позивача надано довідки про те, що позивач є інвалідом третьої групи з 31.05.2016р. по 31.05.2017 р. та в п 12 : «Висновок про умови та характер праці - труд в кабинете без длительного пребывания на ногах.». В представлених суду 03.08.2016р. довідках не вказано , що позивач не може працювати взагалі, а лише зазначена тільки одна умова праці. Суд вважає, що позивачем не представлено суду переконливих доказів того, що позивач не може виконувати свої батьківські обов,язки по утриманню свого сина в розмірі встановленому судом - 1070 грн. Окрім того, позивач не надав суду доказів того, що він утримує своїх батьків. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ст. 192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, з урахуванням прав та взаємовідносин сторін, майнового сану позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed