Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що згідно з договором дарування від 15 лютого 1995 року, посвідченого нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, він отримав у власність квартиру [ADDRESS] , що складалась з трьох житлових кімнат, коридору, двох комор (кладової у договорі), ванної, вбиральні (уборної у договорі) та кухні, загальною житловою площею 38,5 кв.м, що підтверджується договором дарування квартири. Право власності на квартиру було зареєстроване у Верхньодніпровському БТІ 25 лютого 1997 року. У травні 2002 року він звернувся до виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області із заявою про надання йому дозволу на будівництво балкону у належній йому квартирі. Рішенням відповідача від 23 травня 2002 року йому було надано дозвіл на будівництво балкону до загальної кімнати розміром 1х3 метри із обов`язковою умовою - вільного доступу до газової магістралі та зобов`язанням внести зміни до технічного паспорту на квартиру без обмеження строком внесення цих змін до технічного паспорту. Контроль за виконанням рішення було покладено на головного архітектора міста. Будівництво балкону ним було розпочато у травні 2002 року та завершено в червні цього ж року. І з цього часу балкон є частиною належної йому квартири. 02 жовтня 2019 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради із заявою про реєстрацію його права власності на квартиру, якою він користувався за призначенням з моменту отримання її у власність та користується як своїм житлом по теперішній час. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 07 жовтня 2019 року розгляд його заяви про реєстрацію права власності на квартиру зупинено, а рішенням від 18 серпня 2020 року у державній реєстрації його права на квартиру було відмовлено у зв`язку з відсутністю у договорі дарування квартири балкону, який ним був прибудований у 2002 році відповідно до отриманого дозволу. При цьому реєстратор відмовляючи у здійсненні реєстрації посилався на чинні у різні періоди часу нормативні акти, які передбачали наявність акту про прийняття об`єктів будівництва в експлуатацію. Однак, рішенням виконкому, яким надавався дозвіл на будівництво балкону не передбачалось окреме його введення в експлуатацію та складання відповідного акту комісією, оскільки чинні на той час ДБН, діючі в Україні, не передбачали введення в експлуатацію окремого елементу квартири, оскільки він не може вводитись в експлуатацію окремо від квартири, оскільки є конструктивним елементом квартири, яка вводилась в експлуатацію одночасно з будинком, у якому розташована. Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. На момент прибудови до квартири балкону, в Україні діяв ЦК України в редакції 1985 року, до набрання чинності нового ЦК України з 01 січня 2004 р. При цьому, ст.105 ЦК України (1985 р.) передбачала, що самовільним будівництвом вважається якщо: громадянин, який збудував або будує житловий будинок, здійснив чи здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, наслідком чого є неможливість розпоряджатись цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найм тощо). Відповідно до положень ст.152 ЖК України (в редакції Закону від 12.02.2015 р.), виконання власником робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт, введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Вважає, що в його випадку під час будівництва балкону втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування будинку не було (вхід з квартири на балкон переобладнався з вікна кімнати, без втручання в несучі конструкції будинку), у зв`язку з чим введення балкону в експлуатацію також не потребується в силу Закону. Згідно з звітом про оцінку майна, складеного 02 листопада 2020 року, ринкова вартість квартири на дату оцінки складає 226 118 грн. Але, оскільки на сьогоднішній день він не має будь-якого акту про введення балкону в експлуатацію, чого не вимагали раніше та не передбачають зараз жодні чинні в Україні ДБН, він на цей час не може зареєструвати своє право власності на квартиру в цілому, не зважаючи на те, що ця квартира по факту вже належить йому. Крім того, якщо право власності на нерухоме майно, у відповідності до вимог ст.331 ЦК України (2004 р.) підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оскільки державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється в тому числі і органами місцевого самоврядування, які і виконують ці функції від імені держави Україна, а у певних випадках, право на майно може перейти у власність територіальної громади, він вважає, що відповідачем має бути саме Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, як орган, що виконує від імені держави функції щодо реєстрації майнових прав та надає з цього приводу інші, передбачені законом, адміністративні послуги, та має право оскаржувати право власності на майно, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене просить визнати за ним в цілому право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 63,5 кв. м, житловою площею 38,8 кв.м, яка складається (згідно даних технічного паспорту на квартиру, виготовленого КП «БТІ м.Вільногірська станом на 09 вересня 2019 року) з коридору -1; житлової кімнати - 2; вбудованої шафи - 3; ванної кімнати - 4; вбиральні - 5; кухні - 6; вбудованої шафи - 7; житлової кімнати - 8; житлової кімнати - 9; балкону -І. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, просить позов задовольнити. В подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. (а.с.84) Представник відповідача Сукач Л.О. надала письмові пояснення, згідно яких зазначила, що відповідачем визнається факт права власності позивача на квартиру. Статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом проектів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. визначено порядок прийняття в експлуатацію об`єктів. Позивачем не надано державному реєстратору жодного з документів визначених в даних нормативних актах, і з цих підстав йому було відмовлено в реєстрації речових прав. Дії державного реєстратора здійснювалися відповідно до вимог чинного законодавства та є правомірними. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі. В судовому засіданні додатково пояснила, що рішенням Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надано дозвіл на будівництво балкону, строків не встановлено. Право власності на квартиру відповідач не оспорює, але у реєстрації права на всю квартиру, зокрема на балкон, відмовляє, що є правомірним, так як позивачем на надано документ про введення в експлуатацію цього балкону. Така ситуація виникла не з вини відповідача, позивач повинен звернутись в ДАБІ для отримання необхідних документів. В подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. (а.с.85) Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 2010 року працює архітектором. Процедури узаконення самовільно збудованого балкону не існує. У 2002 р. цими питаннями займалась ДАБІ, яка най цей час ліквідована. При будівництві балкону були порушені несущі конструкції, оскільки у будь-якому випадку мається навантаження на фундамент до якого кріпиться балкон. Процедури відводу землі під будівництво балкону на даний час також не існує. В 2002 р. проект будівництва балконів розробляв архітектор, в експлуатацію вводила ДАБІ, а БТІ готувало технічну документацію. На даний час позивачу необхідно зробити проект балкону, однак з 2018 р. будівельні норми забороняють втручання в несущі конструкції, тому не кожна проектна організації береться виготовляти такі проекти. До того ж земельна ділянка біля будинку не оформлена, з 2018 року це питання не вирішується взагалі, бо неможливо відвести земельну ділянку для будівництва балкону з прибудинкової території, тому на даний час можливо будівництво лише навісного балкону, тобто на консолях. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, відповідно до копії договору дарування від 15 лютого 1995 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір зареєстрований в БТІ 25.02.1997 р. за реєстровим номером 20 (а.с.6-7) Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 198/1 від 23.05.2002 р. [PERSON] дозволено будівництво балкону до загальної кімнати розміром 1х3. При будівництві балкону обов`язкова умова забезпечення вільного доступу до газової магістралі та зобов`язано [PERSON] по закінченню будівництва внести зміни в технічний паспорт квартири в БТІ м. Вільногірськ (а.с.8) КП «Бюро технічної інвентаризації» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 09.09.2019 р. виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , в експлікації приміщень зазначеної квартири в графі «Призначення приміщень» зазначено балкон загальною площею 2.1 кв.м. (а.с.9-12). Рішеннями про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49039185 від 07 жовтня 2019 року та № 53007702 від 08 липня 2020 року, державним реєстратором Бугай Д.Р. двічі зупинявся розгляд заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, які подавав [PERSON] для проведення державної реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не в повному обсязі подані документи (а.с.13,14). Також рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 53659042 від 18 серпня 2020 р. державним реєстратором Бугай Д.Р. відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , з тих підстав, що заявником не усунуті обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме не подано документ, що посвідчує готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна у зв`язку з проведенням реконструкції, а саме добудови балкону загальною площею 2,1 кв.м. (а.с.15). Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ПП «Геотрон», вартість квартири [ADDRESS] складає 226118,00 грн. (а.с.16-17). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документу, передбаченого цією статтею вважається самочинним будівництвом. Після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними об`єктів, що класом наслідків відповідальності належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1 проводиться шляхом подачі декларації відповідно до Порядку). Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Кабінетом Міністрів України прийнята постанова про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № 461 від 13.04.2011 року. У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» зазначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Будівництвом об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об`єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об`єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної ст.ст. 1,7,8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до ст.ст. 29,31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст.ст. 27,30 зазначеного Закону. Відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом Закону України «Про місцеве самоврядування», до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено питання про прийняття до експлуатації об`єктів будівництва. При розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до ст.26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»). Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Така правова позиція визначена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 127/18746/15-ц. Таким чином, при вирішенні спору суд повинен належним чином перевірити, чи було питання введення в експлуатацію самовільно побудованого будинку предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № 461 від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами, поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до 4-5 категорії складності здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі інспекцією сертифіката. Таким чином, єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти є Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області. Як визначено ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Відповідно до п.п.2 п.4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294, Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації). В судовому засіданні встановлено, що будівництво балкону позивачем здійснено на підставі рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 198/1 від 23.05.2002 р., яким [PERSON] дозволено будівництво балкону до загальної кімнати, однак будівництво цього балкону здійснено позивачем самостійно, без будь-якої дозвільної документації, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, що дає суду підстави для висновку, що вказаний балкон збудовано позивачем самочинно, після завершення будівництва, позивач також не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, і доказів того, що цей об`єкт відповідає будівельним нормам та його експлуатація не призведе до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, а також санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, позивачем не надано, а надані докази, зокрема, технічний паспорт на квартиру (станом на 09.09.2019 року) (а.с.9-12), звіт про оцінку майна (а.с.16-17), підтверджують лише факт здійснення позивачем самочинного будівництва, тобто прибудови спірного балкону до належної позивачу квартири. Крім того, позивач до компетентних органів з питання введення в експлуатацію самочинно побудованої споруди не звертався, що свідчить про відсутність між сторонами спору про право. До того ж, суд не наділений законом повноваженнями підміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво, узгоджувати забудови й приймати в експлуатацію збудовані об`єкти нерухомості. Таким чином, позивачем не надано доказів того, що збудований ним балкон введено в експлуатацію в установленому законом порядку, тому дане майно не набуло статусу об`єкта цивільного права, а визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнято до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року у справі №6-159цс15 і підстав для відступу від неї суд не вбачає. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що підстави для визнання за позивачем права власності на збудований ним балкон відсутні, право власності на належну йому квартиру, про визнання якого також просить позивач, ним набуто у встановленому законом порядку, а відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 331, 376, 392 ЦК України та

Outcome: dismissed