Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що його бабусею була [PERSON], яка померла 21 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ №449347, виданим 25.09.2014 року виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 175. Місцем смерті значиться Черкаська область, Драбівський район, с. Нехайки. Після смерті його бабусі [PERSON] залишалась спадщина у вигляді майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серія ЧЕ-II № 022608, виданого 17 квітня 2006 року Нехайківською сільською радою та земельної ділянки площею 32462 га, що розташована у межах, згідно з планом в с. Нехайки Драбівського району Черкаської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 вересня 2004 року, серія ЯБ № 156278 (кадастровий номер 7120687400:03:0010506 та кадастровий номер 7120687400:03:0030506), виданого на підставі розпорядження голови Драбівської районної державної адміністрації від 20.09.2004 року за № 346, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 459 . Він до вересня 2015 року був впевнений, що спадщину після смерті його бабусі [PERSON] прийняла його мати [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], так як вона з його точки зору є спадкоємцем за законом першої черги, проживає в [INFO]. У вересні 2015 року він поцікався, чи отримала вона паї за використання вищевказаної земельної ділянки. Його мати - [PERSON] повідомила, що вона з заявою про прийняття спадщини не зверталась, так як [PERSON] за життя склала заповіт на його імя та надала йому оригінал заповіту, про який до теперішнього часу йому нічого відомо не було. Заповіт складений 23 грудня 1993 року та посвідчений секретарем виконавчого комітету Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області за актовим записом № 28. Згідно даного заповіту його бабуся [PERSON] заповіла йому -[PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати та на що вона за законом матиме право. 04.03.2016 року у справі № 692/47/16, н.п.2/692/55/16 Драбівським районним судом Черкаської області було постановлено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 04.03.2016 року встановлено, що з довідки Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 08.09.2015 року № 2497 вбачається, що з 24.10.2013 року по день смерті [PERSON] мешкала та була зареєстрована в [INFO]/вїзд Малиновського,8/2 сама. Згідно наданого акта депутата Солоницівської селищної ради від 08.10.2015 року на день смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON], який здійснював за нею догляд. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 04.03.2016 року зазначено, що ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину,якщо протягом строку, встановленого ст..1270 даного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відтак, враховуючи наявних даних про спільне проживання позивача та спадкоємця на день її смерті, суд вважає, що позивач є таким, що прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, а відтак строк для прийняття спадщини не пропускав, а тому його права не порушені і підстав для задоволення позову не має. Він звернувся до нотаріуса з даним рішенням суду та з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак отримав відмову у звязку з тим, що необхідно рішенням суду встановити факт спільного проживання та факт прийняття спадщини. Заявник в судове засідання не зявилася, в поданій до суду заяві заяву підтримав повністю, просив заяву задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення. Розгляд справи по суті просив проводити без його участі та без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Предстаавник заінтересованої особи - Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві просив справу розглядати в його відсутність, прийняти рішення на розсуд суду, що суд вважає за можливе. Суд дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], яка померла 21 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ №449347, виданим 25.09.2014 року виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 175 була бабусею заявника у справі [PERSON] Місцем смерті [PERSON] значиться Черкаська область Драбівський район с. Нехайки. Після смерті [PERSON] залишалась спадщина у вигляді майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серія ЧЕ-II № 022608, виданого 17 квітня 2006 року Нехайківською сільською радою та земельної ділянки площею 32462 га, що розташована у межах, згідно з планом в с. Нехайки Драбівського району Черкаської області з цільовим призначенням : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 вересня 2004 року, серія ЯБ № 156278 (кадастровий номер 7120687400:03:0010506 та кадастровий номер 7120687400:03:0030506) виданого на підставі розпорядження голови Драбівської районної державної адміністрації від 20.09.2004 року за № 346, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 459 . [PERSON] за життя був складений заповіт від 23 грудня 1993 року та посвідчений секретарем виконавчого комітету Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області за актовим записом № 28. Згідно даного заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати та на що вона за законом матиме право. 04.03.2016 року у справі № 692/47/16, н.п.2/692/55/16 Драбівським районним судом Черкаської області було постановлено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 04.03.2016 року встановлено, що з довідки Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 08.09.2015 року № 2497 вбачається, що з 24.10.2013 року по день смерті [PERSON] мешкала та була зареєстрована в [INFO]/вїзд Малиновського,8/2 сама. Згідно наданого акта депутата Солоницівської селищної ради від 08.10.2015 року на день смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON], який здійснював за нею догляд. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 04.03.2016 року зазначено, що ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину,якщо протягом строку, встановленого ст..1270 даного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відтак, враховуючи наявних даних про спільне проживання позивача та спадкоємця на день її смерті, суд ввадає, що позивач є таким, що прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, а відтак строк для прийняття спадщини не пропускав, а тому його права не порушені і підстав для задоволення позову не має. Заявник [PERSON] звернувся до нотаріуса з даним рішенням суду та з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак, отримав відмову у звязку з тим, що необхідно рішенням суду встановити факт спільного проживання та факт прийняття спадщини. Згідно ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявностічивідсутностінеоспорюваних прав. Згідно ст.257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст. 61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом із спадкодавцем. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Достовірно встановити факт спільного проживання , так , щоб це приймалося всіма державними органами та офіційними особами , можливо виключно отримавши судове рішення в порядку окремого провадження. Згідно листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що : Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно до ч.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі ст.ст. 10-11, 58-60, 209-215, 234 ч.2 п.5, 256 , 257 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду від N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

Outcome: approved