Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його мати [PERSON] з 1951 по 1957 рік працювала й була членом колишнього колгоспу «Комунар», реорганізованого в КСП «Омбиське» с. Омбиш Борзнянського району Чернігівської області, а тому мала право на земельну частку (пай) як пенсіонер сільгоспвиробництва. Однак, мати померла 05 січня 1997 року, не отримавши за життя сертифіката на земельну частку (пай), який був виписаний на її імя з помилкою у написанні анкетних даних вже після смерті. Він є спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняв спадщину, але позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай) через нотаріальну контору в звязку з відсутністю у покійної спадкодавиці відповідного правовстановлюючого документа. Позивач, як і його представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що його мати як з правильними, так і з помилковими анкетними даними в списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Омбиське» не значилась, можливо вона була включена в якісь додаткові списки, але їх немає; яким чином на матір було виписано земельний сертифікат (з помилками) він не знає, але мати його за життя не отримувала. СТОВ «Остер-Агро» було інвестором у селі, але правонаступником КСП «Омбиське» не являлось. Посилається на передбачену ст.61 ЦПК України преюдицію судового рішення від 14.09.2017р., яким встановлено належність земельного сертифікату його матері. Омбиська сільська рада та Борзнянська РДА в судове засідання представників не направили, надавши заяви, в яких просять розглядати справу в їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, мати позивача [PERSON], [INFO], мешканка с. Омбиш Борзнянського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 26, померла 05 січня 1997 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном (ст.ст.548, 549 ЦК УРСР) син [PERSON] позивач по справі, інші спадкоємці відсутні, в звязку з чим, він має право на спадкове майно, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до положень ст.529 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних правовідносин, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, смерть, довідками Омбиської сільської ради №229 від 08.08.2016р., №239 від 13.09.2017р., №279 від 18.10.2017р., Борзнянської районної державної нотаріальної контори №2461 від 13.10.2017р. 29 листопада 1995 року на підставі рішення Омбиської сільської ради №2 від 08 серпня 1995 року КСП «Омбиське» с. Омбиш Борзнянського району Чернігівської області було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЧН №000050. Однак, мати позивача (як з правильними, так і помилковими анкетними даними щодо імені та по батькові) не була включена до списку громадян-членів КСП «Омбиське», що мають право на земельну частку (пай), який додається до вказаного Державного акта. Зазначені обставини не оспорюються в судовому засіданні позивачем та підтверджуються копією Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Омбиське», довідками відділу Держгеокадастру у Борзнянському районі від 26.09.2016р., відділу у Борзнянському району Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 23.10.2017р. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р. (зі змінами та доповненнями), член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позивачем та його представником всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України не було надано суду належних та допустимих доказів щодо віднесення його матері [PERSON] до членів вищевказаного колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонерів, які раніше працювали в ньому і залишилися членами цього підприємства (зокрема, рішення загальних зборів про прийняття в члени колгоспу, КСП), оскільки робота (перебування в трудових відносинах) та членство в колгоспі (КСП) не є тотожними поняттями. При цьому, їм було розяснено положення ч.4 ст.10 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій, але своїм правом на подання додаткових доказів вони не скористалися. Водночас, з доданих до позовної заяви копій пенсійного посвідчення та особового рахунку слідує, що [PERSON] лише працювала в колгоспі «Комунар», а не була його членом, та й то незначний період (близько семи років з 1951 по 1957 роки) з нарахуванням невеликої кількості трудоднів за рік. Таким чином, враховуючи викладені обставини, мати позивача [PERSON] не відноситься до категорії осіб, які з огляду на положення Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995р. набули право на земельну частку (пай) із земель КСП «Омбиське», в звязку з чим, таке право не входить до складу спадщини померлої [PERSON] й, відповідно, не може бути успадковане її сином [PERSON] Довідку Омбиської сільської ради №71 від 15.02.2017р., в якій зазначено, що [PERSON] була включена під порядковим номером 139 в список осіб, що мають право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧН №0181816, а також розподіл земель СТОВ «Остер-Агро», де під номером 139 значиться [PERSON], суд не вважає належними та допустимими доказами по справі, оскільки вказаний список є додатком до протоколу загальних зборів реформованого КСП «Омбиське» від 29.05.2005р. і стосується розподілу земель СТОВ «Остер-Агро», яке не є правонаступником КСП «Омбиське»; при цьому, на вказану дату [PERSON] вже померла. Посилання представника позивача на приписи ст.61 ЦПК України та преюдиційне значення рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року про встановлення факту, що має юридичне значення, не заслуговують на увагу, оскільки цим судовим рішенням констатовано лише факт допущення помилки в написанні імені та по батькові матері позивача при оформленні на її імя сертифіката на право на земельну частку (пай). Однак, сам земельний сертифікат матері позивача не видавався й він як правоустановлюючий документ не існує, що не заперечується самим позивачем та підтверджується витягом з книги реєстрації сертифікатів по Омбиській сільській раді; відсутній оригінал сертифіката чи його копія й у матеріалах цивільної справи №730/459/17 за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed