Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому прохав: Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,76 га, розташованої на території Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області, кадастровий номер якої 7124686500:05:003:0022 укладений між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» м. Миронівка Київської області зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Стягнути з Відповідача на його користь понесені судові витрати з розгляду даної справи. Позов мотивований тим, що: -« Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №531151 зареєстрованого 05.04.2006 Христинівським районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010679500004, я являюсь власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,76 га (кадастровий номер 7124686500:05:003:0022) розташованої на території Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області. Земельна ділянка про яку іде мова, мною успадкована після смерті рідного брата [PERSON] померлого [INFO] року. Дана земельна ділянка після того, як я її успадкував перебувала в тимчасовому користуванні ТОВ «Зернопродукт», а після відповідних перетворень цього підприємства, у тимчасовому користуванні приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», тобто Відповідача по справі. При цьому слід одразу відмітити, що будь-якого договору оренди землі, який би давав право нею користуватись на правах оренди між мною та Відповідачем укладено не було. Орендну плату за користування цією земельною ділянкою, я отримував на рівні інших орендодавців власників земельних ділянок (паїв) розташованих в адмінмежах Сичівської сільської ради Христинівського району. З 2014 року, мною прийнято рішення про самостійний обробіток належної мені земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №531151 зареєстрованого 05.04.2006 Христинівським районним відділом земельних ресурсів за №010679500004. Для цього, я замовив у приватного підприємства «Земекспертцентр» відповідну технічну документацію по встановленню межових знаків вищезазначеної земельної ділянки. Однак, при встановленні межових знаків цієї земельної ділянки на місцевості, до мене та спеціалістів ПП «Земекспертцентр», підійшли представники Відповідача і сказали, що дана земельна ділянка перебуває в оренді ПрАТ «Зернопродукт МХП», тобто у Відповідача по справі. Проте, таке твердження представників Відповідача не відповідає дійсності, ніякого договору оренди землі на цю земельну ділянку із Відповідачем, я не укладав. Ще перед тим, як замовити технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки про яку іде мова, я отримав від відділу Держземагенства у Христинівському районі Черкаської області довідку від 05.12.2013 за №01-06/5968, згідно якої, договорів оренди земельних ділянок (паїв) укладених між мною та Відповідачем у відділі Держкомзему у Христинівському районі не обліковується. Однак, після виниклого конфлікту у мене з Відповідачем, для з'ясування дійсних обставин справи користування Відповідачем належною мені земельною ділянкою, я повторно звернувся до відділу Держземагенства у Христинівському районі. Після цього, 24.03.2014 відділом Держземагенства у Христинівському районі мені надано письмову відповідь за №01-06/1009, згідно якої уже повідомляється, що на належну мені земельну ділянку за кадастровим №7124686500:05:003:002 є укладений між мною та Відповідачем договір оренди землі. Як уже мною зазначалося вище на право користування даною земельною ділянкою з Відповідачем, будь-яких письмових договорів оренди, я не підписував та не укладав. Довіреності для державної реєстрації оспорюваного за цією заявою договору оренди землі, я також нікому не надавав. Примірника цього сфальсифікованого договору оренди землі у відділі Держземагенства у Христинівському районі, мені не надали та порекомендували за захистом своїх порушених прав звертатися до суду, що я і роблю за цією позовною заявою. Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, отже укладання договору оренди землі є правочином. Сфальсифікований договір оренди землі нібито між мною та Відповідачем не відповідає моїй внутрішній волі, волевиявлення на його укладання я не мав, пропозиції зі сторони Відповідача його укласти та відповідно з моєї сторони прийняття цієї пропозиції не було, а отже даний договір оренди землі має бути визнаним не дійсним. Ні договору оренди землі, ні акту прийому-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, я не підписував та відповідно не передавав Відповідачу в користування. Будь-яких повноважень на укладання замість мене договору оренди землі та підписання акту приймання-передачі земельної ділянки, з Відповідачем, я будь-кому не надавав. Я не став звертатися до правоохоронних органів із заявою про притягнення до встановленої відповідальності осіб, які без мого відома, підписали замість мене договір оренди землі із ПрАТ «Зернопродукт МХП», але разом з тим, наявні у нас з Відповідачем відносини з приводу користування ним належною мені земельною ділянкою, слід припинити за рішенням суду. Для доведення відсутності мого особистого підпису у договорі оренди землі укладеного із ПрАТ «Зернопродукт МХП» зареєстрованого Христинівським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», необхідно призначити почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання чи виконано підпис у вказаному вище договорі саме мною, чи іншою особою. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав повністю, просили позов задовольнити. Представник відповідача позову не визнав і прохав в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачу протягом 4 років виплачувалась орендна плата. Прохав застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю на підставі слідуючого. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №531151 зареєстрованого 05.04.2006 Христинівським районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, є власником земельних ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,76 га. розташованої на території Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області по якій і оскаржує даний договір. Окрім того, позивачу належить земельні ділянка на підставі Державного акту серії ЯГ №093583 від 26.11.2004 року площею 2,86 га. по якому позивач дійсно уклав договір №434/2005-С-Х-Ч від 1.06.2005 року і згідно якого позивач вважає отримував орендну плату. Однак земельну ділянка за Державним актом серії ЯГ №531151 площею 2,76 га позивач успадкував після смерті рідного брата [PERSON] померлого [INFO] року, але договору про оренду земельної ділянки за Державним актом серії ЯГ №531151 не підписував. Позивач вважав, що орендну плату за користування земельною ділянкою він отримував у відповідача за договором №434/2005-С-Х-Ч від 1.06.2005 року. З 2014 року, позивачем прийнято рішення про самостійний обробіток належної йому земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №531151 зареєстрованого 05.04.2006 Христинівським районним відділом земельних ресурсів за №010679500004. Для цього, він замовив у приватного підприємства «Земекспертцентр» відповідну технічну документацію по встановленню межових знаків вищезазначеної земельної ділянки. Однак, при встановленні межових знаків цієї земельної ділянки на місцевості, до нього та спеціалістів ПП «Земекспертцентр», підійшли представники Відповідача і сказали, що дана земельна ділянка перебуває в оренді ПрАТ «Зернопродукт МХП», тобто у Відповідача по справі, однак позивач стверджує, що договір оренди на земельну ділянку №010679500004 він не укладав і дане твердження підтверджується висновком почеркознавчої експертизи від 01.12.2014 року №1314/14-23 згідно якої підписи від імені [PERSON]Д.(позивача) у договорі оренди №634 від 20.09.2010 року виконані не самим [PERSON] а іншою особою. Замовивши технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки про яку іде мова, позивач отримав від відділу Держземагенства у Христинівському районі Черкаської області довідку від 05.12.2013 за №01-06/5968, згідно якої, договорів оренди земельних ділянок (паїв) укладених між мною та Відповідачем у відділі Держкомзему у Христинівському районі не обліковується. Однак, 24.03.2014 відділом Держземагенства у Христинівському районі позивачу надано письмову відповідь за №01-06/1009, згідно якої уже повідомляється, що на належну мені земельну ділянку за кадастровим №7124686500:05:003:002 є укладений між позивачем та відповідачем договір оренди землі. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема згідно ч. 3 цієї статті для чинності правочину волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України моментом укладення договору є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді другої сторони про прийняття цієї пропозиції. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідно також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. В ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, відповідно до якого орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відсутність мого особистого підпису, або підпису уповноваженої мною особи на вчинення таких дій у вищезазначеному договорі оренди землі, суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а отже даний договір оренди землі має бути визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. А тому Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, отже укладання договору оренди землі є правочином. Судом встановлено та підтверджено висновком почеркознавчої експертизи від 01.12.2014 року №1314/14-23 згідно якої підписи від імені [PERSON]Д.(позивача) у договорі оренди №634 від 20.09.2010 року виконані не самим [PERSON] а іншою особою, що в свою чергу не відповідає внутрішній волі та волевиявленню на його укладання позивача. Окрім того, в судовому засіданні представник відповідача заявив про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Як встановлено вище по рішенню, позивач дізнався про порушення свого права 24.03.2012 року і саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності і поклакання передставника позивача про застосування строку позовної давності не заслуговують на увагу, а тому позов підлягає до задоволення. У зв'язка із задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved