Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить постановити рішення яким припинити трудовий договір від 27.06.2013 року, який укладений між ним та ФОП [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав, що 27.06.2013 року між ним та відповідачем в м. Луганську був укладений трудовий договір, за умовами якого він працював у [PERSON] водієм з 27.06.2013 року по 20.06.2015 року. Він, [PERSON], був вимушений переселитися з м. Луганськ до с. Пісочин Харківського раойну Харківської області у зв'язку із бойовими діями. В звязку з тим, що роботодавець знаходиться на тимчасово окупованій території у нього не має можливості розірвати вказаний вище трудовий договір у встановленому законом порядку, ні працевлаштуватися на законних підставах, а ні отримувати допомогу на випадок безробіття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На адресу суду повернувся конверт з рекомендованим поштовим повідомленням та довідкою з відміткою про те, що у м. Луганськ поштові відправлення тимчасово не відправляються. У зв'язку з неявкою відповідача та за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться у трудових відносинах із відповідачем ФОП [PERSON], що підтверджується копією трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 27.06.2013 року, який зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості за № 12011382101. (а.с. 3) [PERSON] було взято на облік як особу, яка переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення. На теперішній час останній мешкає у с. Пісочин, вул. Транспортна, 191 Харківського району Харківської області, що підтверджується довідкою за № [NUMBER] від 04.07.2015 року. (а.с. 4). Згідно ч.1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Статтею 232 КЗпП України передбачено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, проаналізувавши підстави звернення позивача із позовом та відсутністю з об'єктивних підстав можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON], а тому приходить до висновку про їх задоволення.

Outcome: approved