Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Тернівський відділ Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання договору купівлі - продажу таким, що відбувся, визнання права власності, зняття майна з-під арешту, посилаючись на те, що ним вересні 2012 року було придбано легковий втомобіль KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], шо належить на праві власності [PERSON], на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМ України в Дніпропетровській області 02.09.2008 року. У зв'язку з браком часу та коштів, позивачем не було здійснено оформлення договору купівлі-продажу автомобіля KIA MAGENTIS , 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], та належним чином його завіреного. Окрім того, однією з поважних причин не оформлення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення, стала відмова відповідача [PERSON] проводити будь-які дії щодо належного оформлення договору купівлі- продажу. На підтвердження того, що Договір купівлі-продажу від 04.09.2012 року легкового автомобіля KIA MAGENTIS , 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] дійсно відбувся, позивач вказує на Розписку від 04.09.2013 року, яка укладена у простій письмовій формі, відповідно до якої, [PERSON] отримав від позивача 5 000 (п'ять тисяч) доларів США, що на момент укладення угоди було еквівалентно 40 000 (сорок тисяч) гривень, за продаж легкового автомобіля KIA MAGENTIS , 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Також, при вчиненні купівлі-продажу між позивачем та [PERSON] досягнуто всіх істотних умов договору (відповідно ст. ст. 655. 656 ЦК України), а саме: предмету купівлі-продажу, ціни предмету купівлі-продажу, умов передачі предмету купівлі- продажу, а тому позивач вважає що договір купівлі - продажу від 04.09.2013 року легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] є дійсним та таким, що відбувся, оскільки сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору, відповідно до ст. 203 ЦК України. Після укладення договору купівлі - продажу було встановлено, що на даний автомобіль накладено арешт державним виконавцем Тернівського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а так як юридично позивач не є власником даного транспортного засобу, тому фактично не має права звернутись до виконавчої служби для зняття арешту з майна. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник третьої особи Тернівського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.22). У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці, на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМ України в Дніпропетровській області 02.09.2008 року (а.с.8). Розпискою від 04.09.2013 року, яка укладена у простій письмовій формі, підтверджується той факт, що [PERSON] отримав від позивача 5 000 (п'ять тисяч) доларів США, що на момент укладення угоди було еквівалентно 40 000 (сорок тисяч) гривень, за продаж легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] (а.с.9,10). 04.09.2018 року [PERSON] видано довіреність [PERSON] на право розпорядження вказаним транспортним засобом (а.с.7). Також, при вчиненні купівлі-продажу між позивачем та [PERSON] досягнуто всіх істотних умов договору (відповідно ст. ст. 655. 656 ЦК України), а саме: предмету купівлі-продажу, ціни предмету купівлі-продажу, умов передачі предмету купівлі- продажу, а тому позивач вважає що договір купівлі - продажу від 04.09.2013 року легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] є дійсним та таким, що відбувся, оскільки сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору, відповідно до ст. 203 ЦК України. Після укладення договору купівлі - продажу було встановленно, що на даний автомобіль накладено арешт державним виконавцем Тернівського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (виконавче провадження №52324279 від 26.09.2016), а так як юридично позивач не є власником даного транспортного засобу, тому фактично не має права звернутись до виконавчої служби для зняття майна з-під арешту. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 655 ЦК України, передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ст.16 ЦК України, передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст.7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 704,80грн., що складає 352,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial