Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України в особі управління Державної казначейської служби України у [PERSON] районі Хмельницької області про стягнення компенсації завданої шкоди, заподіяної протизаконними діями або бездіяльністю посадових осіб [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 18 травня 2017 року він був змушений звернутися до суду із скаргою на протиправні дії або бездіяльність посадової особи [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницької області старшого державного виконавця Семчик І.Т. В ухвалі Хмельницького міськрайонного суду від 24.01.2017 року зазначено, що старший державний виконавець Семчик І.Т. не належним чином перевірила наявність зареєстрованого за боржником нерухомого майна на час здійснення нею примусового виконання судового наказу № 2н-1555/10 від 14.04.2010 року. Також старшим державним виконавцем Семчик І.Т. лише в грудні 2013 року, тобто через 8 місяців вперше по даній справі було зроблено запити у реєструючі органи щодо наявності нерухомого та рухомого майна, зареєстрованого за боржником [PERSON] Запит про реєстрацію боржника на території Старосинявського району було зроблено ще пізніше лише у січні 2014р., а в період з квітня 2013р. по грудень 2013р. будь-які заходи примусового виконання судового рішення державним виконавцем не проводились. Запити до органів Пенсійного фонду України, Державної служби зайнятості, Державної податкової інспекції, і щодо працевлаштування боржника та отримання ним інших доходів взагалі зроблено не було. Також судом зазначено, що старшим державним виконавцем Семчик І.Т. при примусовому виконанні судового наказу Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2010р. у справі №2н-1555/10 в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та посадової інструкції старшого державного виконавця відділу ДВС [PERSON] управління юстиції не було своєчасно, у строки встановлені законом, вжито заходів щодо примусового виконання згаданого вище судового наказу, а саме: не встановлено наявність у боржника, зареєстрованого за ним нерухомого майна та іншого майна, відкритих рахунків на імя боржника у фінансових установах і наявність на них коштів на час здійснення старшим державним виконавцем Семчик І.Т. виконавчих дій, та не зясовано і не перевірено інформацію щодо працевлаштування боржника і отримання ним інших доходів, своєчасно не встановлено місце проживання та реєстрації боржника та не здійснено його повідомлення (виклику) до відділу ДВС. Таким чином, в результаті наведеного вище, суд прийшов до висновку, що старший державний виконавець Старосинявського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] своєчасно, у строки встановлені законом не здійснила усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання даного судового наказу. Це проявилося у протизаконному порушенні гарантованих законом прав на розумні строки виконання судового наказу, а також в порушенні основних вимог своєї посадової інструкції щодо вжиття належних, повних та своєчасних заходів для примусового виконання судового наказу від 14.04.2010 р. у справі №2н-1555/10. Основною умовою для стягнення заподіяної позивачеві моральної та матеріальної шкоди, якщо державний виконавець не виконав рішення суду, є доведені ухвалою суду від 24.01.2017 р. факти протиправної бездіяльності та інших порушень, вчинених старшим державним виконавцем Семчик І.Т. В якості обґрунтування шкоди, заподіяної позивачеві злочинною бездіяльністю старшого державного виконавця Старосинявського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Хмельницькій області [PERSON], що проявилася у невиконанні нею своїх посадових обовязків згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», надає розрахунок, що враховує мінімальні можливі збитки та не враховує реальних збитків, повязаних із девальвацією як національної грошової одиниці, так і доларів США. Необхідність обґрунтування завданої йому шкоди посадовою особою [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області випливає з того, що ст.. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачена обовязковість виконання судових рішень, невиконання рішень суду тягне за собою відповідальність встановлену законом. За преамбулою та ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку. У ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу» - державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За п.1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», висока Договірна Сторона зобов?язана гарантувати кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку. Невідємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захисту права на мирне володіння майном, забезпечення державою примусового виконання рішення суду в розумний строк. У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кунашко проти Росії» (Заява №36337/03) від 17.12.2009р. сказано, що у разі, коли винесено рішення проти «приватного відповідача, на державу покладається позитивний обовязок, який полягає в тому, щоб громадянам було надано юридичний арсенал, що дозволяє їм отримати присуждені судами суми від їх боржників, які наполегливо ухиляються від виплати боргів. Влада повинна забезпечувати розумно доступні заходи на допомогу кредиторам. Отже, в даному випадку в результаті злочинних дій або бездіяльності посадових осіб Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції вбачається, що прийняті національною владою заходи були не адекватними та достатніми, а держава не звільняється від відповідальності за несплату боргів по виконавчому листі «приватним» боржником. За ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконною бездіяльністю органу державної влади чи його посадової або службової особи при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів чи осіб. За ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до встановлених Хмельницьким міськрайонним судом обставин справи №2н-1555/10 неналежне виконання посадових обовязків посадовою особою [PERSON] районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ст. державним виконавцем Семчик І.Т. спричинило йому шкоду в частині боргу у розмірі 2037,00 доларів США та 111, 24 грн., що складає 56 128, 74 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у зірваних життєвих планах, стражданнях, яких він зазнав і зазнає у звязку із необхідністю тривалий час доводити правоту в суді, що тільки посилює завданий йому стрес через протизаконні злочинні дії або бездіяльність державного виконавця через вчасно не стягнені на його користь грошові кошти, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав через протиправні дії щодо нього державного органу. Спричинену моральну шкоду оцінює в 50000 грн. Позивач зазначає, що якби його права порушено не було, за звичайних обставин він міг би розмістити свої гроші у банку на депозитному рахунку під 24% річних у гривні. Всього втрачена вигода з урахуванням 6-тимісячного терміну на виконавчі дії з 10.12.2010 року по 10.04.2017 рок, тобто за 6 років 4 місяці складає 39 196, 53 грн. Представник відповідача [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області направив до суду заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити, вказавши, що на виконанні у [PERSON] районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебувало виконавче провадження №23999296 з виконання судового наказу №2-н-1555/10 від 14.04.2010 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення заборгованості з [PERSON] Володимировичана користь [PERSON] боргу у розмірі 2037, 00 дол. США та 111,24 грн. Перевіркою майнового стану боржника за виконавчим провадженням не було виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення. Враховуючи те, що відносини між позивачем та відповідачем не мають зобовязального майнового характеру, вважає, що позовна вимога щодо стягнення упущеної вигоди задоволенню не підлягає. В частині стягнення моральної шкоди, вважає, що позивачем не доведено факту та не надано підтверджуючих документів того, що йому було заподіяно моральних чи фізичних страждань діями державного виконавця. Позивач неодноразово уточняв позовні вимоги, в уточненнях до позовної заяви від 25.09.2017 року просив суд стягнути з держави в особі відповідача [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області шкоди стосовно нестягненого боргу з боржника з урахуванням судових витрат 56 128, 74 грн., моральної шкоди в сумі 60 000 грн. та втраченої вигоди в сумі 107 495 гривень 56 копійок. Заслухавши думку учасників процесу, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.01.2017 року визнано дій старшого державного виконавця Старосинявського відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON], що проявились у неналежному виконанні нею своїх посадових обов»язків, згідно ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» при примусовому виконанні судового наказу Хмельницького міськрайонного суду № 2н-1555/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, та з порушенням гарантованих законом прав на розумні строки виконання судового наказу, протизаконними. Визнано допущення порушення старшим державним виконавцем Старосинявського відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] основних вимог своєї посадової інструкції щодо вжиття належних, повних та своєчасних заходів для примусового виконання судового наказу Хмельницького міськрайонного суду № 2н-1555/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 зазначеної статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Відповідно до ст.ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. У разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст.1176 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільно-правового правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст.1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між ними. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Вирішуючи питання стосовно розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди де вказано, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд зясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру Оцінюючи вищевказані обставини та зібрані по справі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] бездіяльністю посадових осіб [PERSON] районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області заподіяна моральна шкода. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, вимоги розумності та справедливості та вважає, що моральну шкоду слід стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Також суд вважає, що позовні вимоги в частині заподіяння позивачу матеріальної шкоди стосовно нестягнутого боргу в розмірі 56128 гривень 74 копійки та втраченої вигоди в сумі 107495 гривень 56 копійок задоволенню не підлягає у звязку з її недоведеністю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed