Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про захист гідності, честі та ділової репутації.. В заяві зазначає, що він працює в Шевченківському територіальному відділенні з управління житловим фондом МКП «Основаніє» з 2005 року. 30 вересня 2015 року він був викликаний до начальника територіального відділення, де йому було повідомлено, що на нього скаржаться його сусіди по будинку та надано до огляду заяви відповідачок по справі [PERSON] та [PERSON], які звернулись з листами до міського голови м. Запоріжжя. Відповідачка [PERSON] у своєму листі вказує, що «…в процесі проживання [PERSON] порушує правила добросусідства, ображає, принижує, знищує майно, створює нестерпні умови для спільного проживання…». Відповідачка [PERSON] у своєму листі вказує, що він «тероризує та погрожує їм [PERSON] та [PERSON]І.» Вказану відповідачами інформацію позивач вважає недостовірною. При цьому зазначає, що відповідачі з моменту його постійного проживання за адресою: [INFO] мають до нього неприязнені стосунки. Він в жодному випадку не конфліктує із сусідами, хоче спокійного життя в своїй квартирі разом зі своєю сімєю. На його думку, такими діями відповідачі тиснуть на нього, оскільки вони є ініціаторами судових процесів, де він виступає відповідачем. На цей час відсутні будь-які судові рішення чи рішення компетентних органів стосовно того що він порушує правила добросусідства, ображає, принижує, знищує майно, погрожує та тероризує відповідачів. Позивач вважає, що вищевикладена інформація, яка була поширена відповідачами відносно нього абсолютно не відповідає дійсності, негативна, недостовірна та порушує його особисті немайнові права, зокрема ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоду його діловій репутації. Враховуючи, що негативна інформація про нього висловлена відповідачами має характер наклепу, то така інформація не є оціночним судженням, а отже підлягає спростуванню. Крім того, позивач вважає, що подібними діями відповідачі охарактеризували його фактично як злочинця, як особу, що з легкістю порушує закон, правила спільного проживання, як особу, яка не має моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує його честь та гідність. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати недостовірною інформацію відносно нього поширену відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] у своїх листах від 17.09.2015 року на імя міського голови м. Запоріжжя [PERSON] та зобовязати відповідачів не пізніше 5 робочих днів від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати вищевказану інформацію про нього шляхом направлення листа на імя особи, яка буде міським головою м. Запоріжжя та за місцем його роботи, а також стягнути з відповідачів на свою користь понесені ним судові витрати по справі. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в ньому та наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачі [PERSON] л,в. та [PERSON] позов не визнали, заперечували проти нього посилаючись на те, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки вони не поширювали інформацію, що не відповідає дійсності, а змушені були скаржитись на позивача у звязку з його протиправною поведінкою відносно сусідів. При цьому зазначили, що викладені в листі факти та обставини відповідають дійсності. Допитані в судовому засідання з боку відповідачів, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили обставини викладені відповідачками у листах до міського голови від 17.09.2015 р. та пояснили, що дійсно позивач веде себе непристойно, порушує правила добросусідства, ображає та принижує сусідів, погрожує їм вчиненням дій, які порушать їх права, знищує майно, створює нестерпні умови для спільного проживання. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» (в редакції від 21.05.2015 р.) інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ст. 2 вищевказаного Закону основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Ст .27 Закону України «Про інформацію» (в редакції від 21.05.2015 р.) передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідно до ст. 30 вказаного Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Як передбачено п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Позивач як на підставу позову посилається на те, що відповідачі в своїх листах до міського голови виклали недостовірну інформацію стосовно нього, яка порушує його особисті немайнові права, у звязку з чим він постійно знаходиться у стані нервового напруження та стресу. В судовому засіданні відповідачі стверджували, що інформація, яку вони виклали у своїх листах до міського голови відповідає дійсності і саме позивач своїми діями порушує їх права на повагу до гідності та честі. Свідки, допитані в судовому засіданні, підтвердили, що факти, які викладені в листах відповідачів на імя міського голови, відповідають дійсності. При цьому всі свідки охарактеризували позивача негативно, як людину, яка після вселення в будинок постійно створює конфліктні ситуації, ображає сусідів та порушує їх права, вчиняє самовільні протиправні дії відносно сусідів. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі вище наведеного та

Outcome: dismissed