Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач посилається на те, що 22 вересня 2012 року [PERSON] під розписку позичив у нього гроші у розмірі 10 000 гривень. Згідно розписки, кінцевою датою повернення боргу є 22 березня 2013 року, тобто через шість місяців після отримання позики. Позивач посилається на ст.ст. 525, 526, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, вказує на те, що до сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Позивачем були направлені відповідачу усні та письмові нагадування. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 10000 грн., судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, неодноразово викликався в судове засідання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, а також через засоби масової інформації - газета «Вільне слово» від 20.02.2014 року № 14 (14804), судом було вжито заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, тому суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує, щоб справу було розглянуто у відсутності відповідача. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 22.09.2012 року між сторонами було укладено договір позики на суму 10000 грн. строком на 6 місяців, що підтверджується дослідженому в судовому засіданні оригіналу розписки відповідача. Текст даної розписки написав відповідач, що підтвердив в судовому засіданні позивач. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до абз.2 ч. 1 ст.1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на запереченнях для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. В судовому засіданні не добуто доказів того, що договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума позики в розмірі 10000 грн. Що стосується вимоги позивача про відшкодування судових витрат, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved