Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким уточнивши просив визнати за ним за набувальною давністю право власності на 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS], що зареєстрована за відповідачем. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS], іншим співвласником є відповідач [PERSON]. Відповідач, ще у 2001 році обіцяла, що у подальшому оформить на позивача право власності на відповідну частину будинку, але з 2002 року цього не зробила, та жодного разу до своєї частини будинку не навідувалась. За таких обставин, позивач, починаючи з 2002 року почав відкрито володіти її частиною будинку, при цьому, весь цей час він доглядав за будинком як за власним, проводив ремонтні роботи, проживав у ньому, не приховуючи відповідних обставин, про що знають всі навколишні сусіди. Враховуючи, що термін його відкритого користування відповідною частиною будинку становить більше десяти років, а відповідач не здійснює жодних дій по переоформленню на нього права власності а таке майно, тому просив визнати за ним це право за набувальною давністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення чи тог розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Про час та дату судового засідання відповідач повідомлялась відповідно до вимог ч.10 ст. 74 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи без його участі. Одночасно просив позовні вимоги задовольнити з підстав наведених у позові, та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що будиноковолодіння [ADDRESS] є одним будинком, розділеним на дві окремі частини, знаходиться на суміжних земельних ділянках, та у рівних частках належить позивачу [PERSON] і відповідачу [PERSON]. Зазначені обставини об'єктивно підтверджуються копіями технічної документації на будинок, домовою книгою та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с.6-19, 44-49, 74) Відповідач [PERSON], хоча і являється співвласником відповідного будинковолодіння, проте за вказаною адресою не зареєстрована, що підтверджується листом відділу державної реєстрації виконкому Смілянської міської ради Черкаської області (а.с. 27) та довідкою УДМС України у Черкаській області (а.с.32) Факт не проживання відповідача, за вказаною адресою підтверджується і тим, що всі направлені їй судом поштові повідомлення за вказаною адресою повернулись, за закінченням строку зберігання, тобто у зв'язку з не запитом (а.с.34, 69). Як вбачається із письмових заяв мешканців сусідніх будинків [PERSON](а.с. 51-53) [PERSON] (а.с.54-58), [PERSON] (а.с. 59-61), будиноковолодіння [ADDRESS] є одним будинком, розділеним на дві окремі частини, обидві частини будинку вже більше 10 років безперервно знаходяться у користуванні [PERSON]. Він відкрито ними володіє, здійснює догляд за всім будинком, прибирає на подвір'ї, ремонтує будинок, та вони були впевнені, що він і є його власником, оскільки попереднього власника не бачили там з 2002 року. Позивачем також доведено і той факт, що він витрачає кошти на догляд та здійснення ремонту частини будинку, що належить відповідачу, та яким він добросовісно користується більше 10 років. Дані обставини об'єктивно підтверджуються копіями товарних чеків та видаткових накладних на придбання у 2008, 2009, 2010, 2011, 2015 роках, будівельних матеріалів, які в подальшому, згідно наведених вище заяв мешканців сусідніх будинків, були використані для здійснення ремонтних робіт частини будинку, що зареєстрована за відповідачем. (а.с.62-63) Відповідно до вимог ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що у ЦК набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності та поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років. Судом достовірно встановлено, і це підтверджується наведеними вище доказами, що позивач, будучи співвласником 1/2 частини що будиноковолодіння [ADDRESS], та достеменно знаючи, що інша 1/2 частина будинку належить відповідачу, починаючи з 2002 року безперервно, відкрито користується нею, експлаутує, вживає необхідні заходи по її утриманню. При цьому буд-яких договорів із власником відповідної частки будинку позивачем укладено не було, проте початок фактичного користуванням майном зумовлений усним погодженням із попереднім власником, із обумовленням перспективи офіційного переоформлення на позивача відповідного права власності. Факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, і протягом всього часу користування таким майном підтверджується відсутністю будь-яких спорів щодо права користування відповідною частиною будинку, в умовах відкритості такого користування позивачем. Що також вказує на відсутність інших осіб, які б претендували на право власності на відповідну частину будинку. З наведеного вбачається, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог повністю доведені доказами дослідженими під час судового розгляду, а тому позов підлягає до задоволення. Позивач не просить стягувати з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, а тому їх слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved