Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального Округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису вчиненого 21.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем і зареєстрованого в реєстрі за №53057, про стягнення заборгованості за кредитним договором Z62.00507.003666655 від 13.02.2018 року, в тому числі: 8191,62 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2984,34 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 4668,94 грн. - заборгованості за комісією, таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначив, що 21.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором від Z62.00507.003666655 від 13.02.2018 року, в тому числі: 8191,62 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2984,34 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 4668,94 грн. - заборгованості за комісією та 50,00 грн. - плати за вчинення виконавчого напису. Вказаний виконавчий напис відповідачем по справі пред`явлений до виконання Приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Амальченко В.П. Зазначив, що заборгованість, яка вказана у виконавчому написі, не є безспірною, крім того, жодних письмових, зокрема нотаріально посвідчених кредитних договорів з ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», за яким міг бути вчинений виконавчий напис, він не укладав, жодних документів не підписував, в тому числі з використанням електронно-цифрового підпису, також вимоги про погашення заборгованості йому не направлялась, нотаріус не повідомила його про наявність заяви відповідача про вчинення виконавчого напису, а тому останній є незаконним. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у позовній заяві просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального Округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір Z62.00507.003666655. Ця обставина не заперечується позивачем. 21.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором Z62.00507.003666655 від 13 лютого 2018 року на суму 15 894,90 грн. Вказаний виконавчий напис відповідачем по справі пред`явлений до виконання Приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Амальченко В.П. 01.07.2021р. приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 02.07.2021р. винесено постанову про арешт коштів боржника. Ця обставина підтверджуються копіями постанов приватного виконавця. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначена правова позиція сформульована в Постанові Верховного Суду України № 6-887цс 17 від 5 липня 2017 року. Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. В позовній заяві позивач заперечує проти стягнення з нього заборгованості, вказавши, що жодних договорів з відповідачем не укладав, вимоги про погашення заборгованості йому не направлялись, нотаріус не повідомив його про наявність заяви відповідача про вчинення виконавчого напису та не переконався у безспірності розміру заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку, що має місце неповідомлення боржника (позивача) про заміну кредитора у зобов`язанні, не направлення вимоги про погашення заборгованості позивачу. Крім того, нарахування відповідачем заборгованості за Кредитним Договором та стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, яка перевищує суму боргу за кредитом свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. З урахуванням наведеного, а також того, що відповідачем не надано суду доказів повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні та направлення вимоги про погашення заборгованості, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. за подачу позовної заяви та в сумі 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у вказаних розмірах. На підставі викладеного,

Outcome: approved