Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.07.2007 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Також відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2012 року із позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , дочки [PERSON] , [PERSON] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо щомісячно. Окрім того, на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2013 року із позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі 150.0 грн., до досягнення дитиною повноліття. Позивач наполягає, що внаслідок стягнення із нього зазначених аліментів, сума відрахувань із нього складає 77% всього його доходу, що є недостатнім для належного забезпечення та матеріального утримання самого позивача. Більше того, він отримав травму в наслідок якої тривалий час лікувався та був змушений звільнитися із роботи, оскільки вже не може виконувати той обсяг роботи, який від нього вимагався. Таким чином матеріальний стан позивача суттєво погіршився після прийняття вказаних вище судових рішень, а тому позивач був змушений звернувся до суду із вказаним позовом про зменшення розміру стягуваних із нього аліментів. Розгляд вказаної справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали суду від 27.05.2019 року. Ухвалою суду, яка була направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачі відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотаннями про розгляд справи за участю сторін до суду не направили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Як вбачається із виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 10.07.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача, але не менше ніж 30 % встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Відповідно до дублікату виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 06.12.2012 року, із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітної плати але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця. Згідно з даними виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 150.0 грн., починаючи з 01.11.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, на підставі норм ст. 82 ЦПК України, суд вважає доведеним обов`язок позивача по утриманні своїх дітей. У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями\~ст. 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23\~Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками розмір аліментів, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, позивач здійснює сплату аліментів у визначеному судом розмірі. Так, згідно довідки виданої ТОВ «Еконія» сукупний дохід позивача по справі за період з 01.04.2018 року по 05.09.2018 року склав 21721,19 грн., із яких 16736,23 грн. було утримано на сплату аліментів. Разом з\~тим,\~із норм\~ч.\~2\~ст.\~70\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~вбачається,\~що із\~заробітної плати\~боржника може\~бути утримано\~за виконавчими\~документами до\~погашення у\~повному обсязі\~заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Із матеріалів справи також вбачається, що позивач отримав травму, що стверджується відповідним протоколом обстеження КТ кісток тазу від 13.02.2017 року, та у зв`язку із чим був звільнений із роботи, оскільки більше не міг виконувати покладені на нього обов`язки. Вказані обставини безумовно впливають на матеріальне становище позивача, та обмежують матеріальні можливості останнього, оскільки розмір стягуваних аліментів разом перевищує 50 відсотків отримуваного ним доходу, який, як вбачається із довідки виданої ПФУ від 12.02.2019 року, за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року склав 11543 грн. 23 коп.. Окрім того позивач зазначає, що він не має постійного місця роботи, надає послуги на умовах цивільно-правового договору, винагорода за які складає 500 грн., що стверджується відповідним договором, який міститься в матеріалах справи. Згідно представлених позивачем документів, за час, що минув з дня проголошення судових рішень змінилися обставини, що слугували для суду для визначення розміру аліментів, які впливають на матеріальне становище позивача, відсутній постійний заробіток, а тому суд вважає, що обставини на які посилається позивач для зменшення розміру аліментів знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Окрім того, розглядаючи справи даної категорії суд має виходити з мотивів якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , 2012 р.н. отримує аліменти на своє утримання у розмірі 150 грн., в той час як інші діти позивача отримують аліменти в розмірі визначеному законодавством чинним на час ухвалення вказаних рішень, хоча сам [PERSON] має право на отримання аліментів на своє утримання від батька на рівні його братів та сестер. Тому очевидним є той факт, що виконання обов`язку по сплаті аліментів у тому стані, який перебуває на час розгляду матеріалів справи в суді, є неможливим та порушує відповідні норми чинного законодавства та права як позивача по справі так і отримувачів аліментів. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Таким чином, із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, суд при вирішенні вказаної справи, має врахувати інтереси усіх дітей, які мають рівне право на утримання від свого батька. За таких обставин, та виходячи з системного аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, що не буде порушенням вимог чинного законодавства, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Таким чином, суд,

Outcome: approved