Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Позов мотивовано тим, що 02.12.2009 року між ним та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно якому відповідач отримала від нього грошову суму 118240,16 грн., що є еквівалентом 14800 доларів США, строком до 03.12.2010 року. 15.02.2010 року між ним та відповідачем укладено ще один нотаріально посвідчений договір позики, згідно якому відповідач отримала від нього грошову суму 43533,60 грн., що є еквівалентом 5400 доларів США, строком до 16.11.2010 року. Позивач повністю виконав умови договорів - передав у власність відповідачу вищезазначені грошові суми. Відповідач не в повному обсязі виконала умови договорів - частково погасила заборгованість, а саме: 12.02.2010 року повернула йому суму у гривнях, еквівалентну 400 доларам США, 25.03.2010 року - 160 доларам США, 20.04.2010 року - 560 доларам США, 06.09.2010 року - 600 доларам США, 08.11.2010 року - 600 доларам США. Уточнивши позовні вимоги, позивач крім зазначених сум, вказав на повернення йому відповідачем ще 02.12.2009 року 400 доларів США, 15.02.2010 року - 160 доларів США, 13.06.2010 року - 560 доларів США, 16.07.2010 року 560 доларів США. Всього заборгованість відповідача по двох договорах позики станом на 03.12.2010 року становить 15960 доларів США, яка до теперішнього часу не погашена. Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, що у гривневому еквіваленті складає 127520,40 грн., пеню, яка передбачена п.6 договорів у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, у сумі 1406475,75 грн., суму втрат від інфляції - 7778,74 грн., 3% річних - 11780,72 грн., і судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували суми заборгованості відповідача за договорами позики, стосовно визначеного позивачем розміру пені заперечували, вважали, що у відповідності з вимогами ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений договором, не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином вважають необґрунтовано нарахований позивачем розмір пені у розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Крім того, у відповідності з положеннями ст.258 ЦК України пеня підлягає стягненню в межах одного року, отже з урахуванням строку позовної давності та у розмірі подвійної облікової ставки НБУ пеня буде становити 16628,50 грн., інфляційні збитки за їх розрахунком повинні становити 5681,94 грн., 3% річних - 11517,45 грн. Таким чином, усього відповідач повинна сплатити позивачу заборгованість у розмірі 161799,65 грн. Вислухав представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 02.12.2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно якому остання отримала від позивача грошову суму 118240,16 грн., що є еквівалентом 14800 доларів США, строком до 03.12.2010 року (а.с.9-10). 15.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено другий нотаріально посвідчений договір позики, згідно якому остання отримала грошову суму 43533,60 грн., що є еквівалентом 5400 доларів США, строком до 16.11.2010 року (а.с.7-8). Пунктом 6 зазначених договорів передбачено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен день прострочення, а також 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідачем згідно наданих розписок повернено позивачу наступні грошові суми: За договором від 02.12.2009 року: 3192 грн. (а.с.39), 3200 грн. (а.с.48), 3200 грн. (а.с.40), 4450 грн. (а.с.50), 560 дол. США (а.с.41), що станом на дату повернення 13.06.2010 року за офіційним курсом НБУ становить 4433,46 грн., 560 дол. США (а.с.42), що станом на дату повернення 16.07.2010 року за офіційним курсом НБУ становить 4424,45 грн., 4780 грн. (а.с.51), 4800 грн. (а.с.52), а всього - 32479,91 грн.; За договором від 15.02.2010 року: 1280 грн. (а.с.49), на інші суми розписок не представлено, але позивачем повернення наступних сум визнається: 160 дол. США, що станом на дату повернення 20.04.2010 року за офіційним курсом НБУ становить 1268,14 грн., 160 дол. США, що станом на дату повернення 13.06.2010 року за офіційним курсом НБУ становить 1266,70 грн., 160 дол. США, що станом на дату повернення 16.07.2010 року за офіційним курсом НБУ становить 1264,13 грн., 160 дол. США, що станом на дату повернення 06.09.2010 року за офіційним курсом НБУ становить 1265,31 грн., 160 доларів США, що станом на дату повернення 08.11.2010 року за офіційним курсом НБУ становить 1266,14 грн., а всього - 7610,64 грн. Всього розмір заборгованості по двох договорах становить таким чином 121683,21 грн. (118240,16 + 43533,60 - 32479,91 - 7610,64). Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Нарахування 3% річних та індексу інфляції по договору від 02.12.2009 року здійснюється з 04.12.2010 року - з дня, наступного за днем, на який припадало виконання зобов'язання, оскільки у договорі встановлений строк його виконання до 03.12.2010 року; по договору від 15.02.2010 року - з 17.11.2010 року відповідно. Нарахування проводиться станом на 16 січня 2014 року, в межах позовних вимог. Заборгованість по договору від 02.12.2009 року складає 85760,25 грн. У 2010 році період прострочення - 27 днів, 3% річних буде становити 190,32 грн. (85760,25/100 х 3/365х27); у 2011 році - 365 днів, 3% річних буде становити 2572,80 грн., у 2012 році - 2572,80 грн.; у 2013 році - 2572,80 грн., у 2014 році - 16 днів - 112,78 грн., а всього - 8021,52 грн. Заборгованість по договору від 15.02.2010 року складає 35922,96 грн. У 2010 році період прострочення - 44 дні, 3% річних буде становити 129,91 грн. (35922,96/100 х 3/365х44); у 2011 році - 365 днів, 3% річних буде становити 1077,68 грн., у 2012 році - 1077,68 грн.; у 2013 році - 1077,68 грн., у 2014 році - 16 днів - 47,24 грн., а всього - 3410,22 грн. Всього 3% річних по двом договорам буде становити 11431,74 грн. (8021,52 + 3410,22). Інфляція по договору від 02.12.2009 року буде становити 4932,98 грн. (85760,25х100,8х 104,6х99,8х100,5 - 85760,25). Інфляція по договору від 15.02.2010 року буде становити 2180,27 грн. (35922,96х100,3х100,8х104,6х99,8х100,5 - 35922,96). Всього інфляція по двом договорам буде становити 7113,25 грн. (4932,98 + 2180,27). За правилами стаття 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 2 статті 258 ЦК України, встановлює спеціальну позовну давність для окремих видів вимог, так до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За таких обставин строк позовної давності щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки п.6 договорів позики, укладених між сторонами встановлено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, у розумінні ст.549 ЦК України цей вид неустойки вважається пенею, отже на неї розповсюджується строк позовної давності в один рік. Зважаючи на те, що відповідач просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, її нарахування можливо лише за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду з даним позовом, до дати постановлення рішення. Позивач звернувся з даним позовом 15.11.2013 року, отже нарахування пені здійснюється з 15.11.2012 року по 16 січня 2014 року - в межах заявлених позовних вимог (всього 427 днів). Від суми заборгованості у розмірі 121683,21 грн. пеня у розмірі 1% за кожен день прострочення у межах строку позовної давності буде складати 519587,31 грн. (121683,21/100 х 427). Положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» щодо розміру пені, яка не повинна перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, до даних правовідносин не поширюються, оскільки відповідно до преамбули даного Закону він регулює договірні правовідносини, суб'єктами яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. За таких обставин доводи відповідача та його представника про необхідність застосування положень даного Закону до даних правовідносин суд до уваги не приймає. Відповідачем та її представником в судовому засіданні було заявлено клопотання про зменшення розміру пені з тих підстав, що вона значно перевищує розмір суми заборгованості. Правилами частини 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень, які містять в пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини 3 статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З огляду на те, що розмір пені - 519587,31 грн. майже в чотири рази перевищує розмір заборгованості - 121683,21 грн., та відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, оскільки про такі наслідки суду зазначено не було, суд вважає за можливе зменшити розмір наявної заборгованості у частині неустойки до її співмірності із заборгованістю за договорами позики до суми в 121683,21 грн. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial