Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користування квартирою та стягнення моральної шкоди, в якому просить суд зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні належної йому частиною квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], а саме: кімнатою, загальною площею 10,0 кв.м., а також приміщеннями загального користування: санвузлом, коридором, кухнею, приладами, вбудованою шафою, а також стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому, [PERSON] та відповідачам: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS].Частину квартири, що належить позивачу складає кімната, загальною площею 10,0 кв. м., також в квартирі є приміщення загального користування: кухня, санвузол, коридор, вбудована шафа, якими позивач не має можливості користуватися, оскільки весь час між сторонами виникають суперечки. З часу набуття позивачем права власності частини квартири, відповідачі перешкоджають в користуванні належним позивачу на праві власності майном, не надають можливості користуватися загальними приміщеннями та приладами, що в них знаходяться, а саме: вбудованою шафою та газовою плитою.Належні позивачу речі він не має можливості зберігати в вбудованій шафі, яка є місцем загального користування, оскільки доступ до неї обмежили відповідачі. Неможливість користування газовою плитою унеможливлює підтримувати раціон харчування позивача на належному рівні, що спричинило погіршення його стану здоровя, а саме, у позивача зявились ознаки панкреатиту і гіпертрофічний гастрит тіла шлунка, на яке потрібне дороге лікування, яке позивач, як пенсіонер, не може собі дозволити в зв'язку з невеликою пенсією, яку він отримує. Крім того, частина цієї пенсії йде на оплату комунальних послуг квартири на вул. Варненській, де позивач на даний час мешкає, та послуг частини квартири на [ADDRESS], зокрема і тих, доступ до яких позивачу обмежений відповідачами, а саме позивач сплачує послуги газопостачання. У звязку з неодноразовими проявами агресивної поведінки з боку відповідачів, позивач неодноразово звертався до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Також, у звязку з неправомірними діями відповідачів позивачу заподіяно моральну шкоду. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду з наведеним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі заперечувала проти задоволення позову та просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користування квартирою та стягнення моральної шкоди. Заперечуючи проти позову вказували, що в даній частині квартири вони проживають сімєю, підтримують квартиру в нормальному стані та за власні кошти придбали газову плиту, електричний водонагрівач, холодильник та пральну машину, якими користуються та не забороняють користуватися позивачу. Однак, позивач в своїй кімнаті не проживає та постійно її здає в оренду різним людям, які на думку відповідачів є неблагополучними та користуються їх особистими речами, тим паче, що в сімї відповідачів є маленька дитина. Відповідачі звернули увагу суду, що дійсно між ними та позивачем виникали конфлікти щодо користування місцями загального користуванні у той час коли до квартири [PERSON] заселяв квартирантів, які пиячили, залишали відчиненими двері у загальний коридор квартири, що і спричинило звернення до правоохоронних органів як з боку позивача та і з боку відповідачів. Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідачів, дослідивши всі матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується що сторони по справі проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 188/1000 частин квартири, на підставі договору дарування, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН». Зазначена квартира в цілому складається з чотирьох жилих кімнат, жилою площею 51,1 кв.м., загальною площею 79,6 кв.м. Частину квартири, що належить позивачу складає кімната, загальною площею 10,0 кв.м. Приміщення загального користування: кухня, санвузол, коридор, вбудована шафа. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За положеннями\~статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Застосовуючи положення\~статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, що такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки (пункт 33 постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявами щодо неправомірних дій гр. [PERSON] та її сімї, які проживають за адресою: [INFO], котра перешкоджає користуванню кімнатою, яка належить йому на законній основі. З висновків про відсутність кримінального провадження, за результатами розгляду заяви гр. [PERSON] від 22.08.2016 року, від 25.08.2016 року, від 17.01.2017 року, від 31.07.2017 року вбачається, що матеріали за заявою [PERSON] списані до справи Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області та рекомендовано сторонам конфлікту з цього приводу звертатись до суду, для вирішення спірних питань, та захисту своїх майнових та цивільних прав, або вирішувати всі питання відносно кімнати мирним шляхом. При зверненні до суду позивач посилається на те, що відповідачі перешкоджають йому у користуванні газовою плитою, у звязку із чим в нього зявились ознаки панкреатиту і гіпертрофічний гастрит тіла шлунка, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18.05.2017 року. При цьому, суд враховує, що позивач не проживає у даній квартирі спільного заселення, згідно пояснень самого позивача він мешкає за адресою: [ADDRESS], і дійсно має намір здавати свою кімнату у оренду, а тому хоче мати рішення суду про зобовязання відповідачів не чинити йому перешкод у користування газовою плитою, яку придбали за власні кошти відповідачі. Позивач не заперечував, що газова плита, пральна машина та інші прилади, що знаходяться у приміщеннях загального користування квартири, дійсно куплені відповідачами за їхні гроші, він ніякої суми не сплачував, проте переконаний що має право користуватися всіма приладами та здавати у оренду свою кімнату з подальшим користуванням сторонніми особами приладами, що знаходяться на кухні, у санвузлі, коридорі без згоди інших співвласників квартири. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 3\~статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини 1\~статті 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З частини 1\~статті 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав суду достатніх та належних доказів про порушення його права чи охоронюваного законом інтересу з боку відповідачів, судом не встановлено, що відповідачі чинять будь-які перешкоди [PERSON] у користуванні його власністю, що вказує про відсутність спору про право. Твердження позивача не знайшли свого належного підтвердження за розглядом справи. Отже, відсутність порушення права позивача тягне за собою відмову у його захисті судом і відповідно має своїм наслідком відмову у позові. Інших правових підстав для задоволення позову судом не встановлено. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог[PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користування квартирою та стягнення моральної шкоди. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка завдала цієї шкоди за наявності її вини. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, з урахуванням розумності, справедливості та адекватності. Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (не майнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю, то суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користування квартирою та стягнення моральної шкоди, відмовляє і в задоволенні позову, заявленого до відповідачів в частині стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed