Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] , Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що йому на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . В 2021 році, реалізовуючи своє право на відчуження майна, позивач випадково дізнався, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно , Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про обтяження: 1.Арешт 1/3 частин квартири [ADDRESS] ; реєстраційний номер обтяження №8191685, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший відділ ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; 2.Арешт 1/3 частин квартири [ADDRESS] ; реєстраційний номер обтяження №8191871, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший відділ ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; 3.Арешт на все майно; реєстраційний номер обтяження №8191692, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; 4.Арешт на все майно; реєстраційний номер обтяження №8191879, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; При цьому позивач зазначає, що Рішенням Місцевого Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2002 року у цивільній справі №2-1481/02, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, позов було задоволено,стягнуто з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 6\~264 грн. 30 коп. та моральну шкоду у розмірі 1\~700 грн. На виконання рішення суду, [PERSON] виплатив на користь [PERSON] суму грошових коштів, у зв`язку з чим останній звернувся до Першого відділу ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі з заявою про закінчення виконавчого провадження. Перший Приморський відділ ДВС у м. Одесі листом за вих. № 13874 від 17.03.2021 повідомив позивача, що зняття арешту в позасудовому порядку та повідомлення причин накладення арешту неможливо з огляду на знищення матеріалів виконавчого провадження внаслідок перебігу терміну зберігання. Посилаючись на порушення прав власника встановлених ст.\~ 391 ЦК України, позивач просить суд зняти арешт, накладений у 2004 році, з належного йому нерухомого майна. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 01 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі №522/16371/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)\~про зняття арешту з нерухомого майна. В судове засідання 26 жовтня 2021 року учасники справи не з`явились, про дату і час судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача було отримано заяву про проведення судового засідання без його участі. В судовому розгляді було оголошено перерву до 02.12.2021 року. У судовому засіданні 02 грудня 2021 року представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надав, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов або додаткових доказів до суду від відповідача не надходило. Відповідач представник Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов або додаткових доказів до суду не надходило. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Так, статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку загального позовного провадження, відповідачами, ні у в установлені судом строки, ні в підготовчому судовому засіданні, не надано відзивів на позов або зустрічних позовів, або будь-яких доказів на спростування обґрунтувань та вимог даного позову. Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності відповідної заяви представника позивача, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути за відсутності належно повідомленого відповідача за наявних у справі доказів. Суд розглянувши справу за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як в їх сукупності, так і кожен доказ окремо, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Позивач є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] . В 2021 році, реалізовуючи своє право на відчуження майна, позивач випадково дізнався, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про обтяження: 1.Арешт 1/3 частин квартири [ADDRESS] ; реєстраційний номер обтяження №8191685, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший відділ ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; 2.Арешт 1/3 частин квартири [ADDRESS] ; реєстраційний номер обтяження №8191871, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший відділ ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; 3.Арешт на все майно; реєстраційний номер обтяження №8191692, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; 4.Арешт на все майно; реєстраційний номер обтяження №8191879, підстава обтяження: постанова б/н від 22.03.2004 року, Перший ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі; Рішенням Місцевого Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2002 року у цивільній справі №2-1481/02, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, позов було задоволено,стягнуто з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 6\~264 грн. 30 коп. та моральну шкоду у розмірі 1\~700 грн. На виконання рішення суду, [PERSON] виплатив на користь [PERSON] суму грошових коштів, у зв`язку з чим останній звернувся до Першого відділу ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі з заявою про закінчення виконавчого провадження. Постановою державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м.Одесі Храмцова Ю.Ю. від 15.07.2004 року було закінчено виконавче провадження №В-9/232 про примусове виконання виконавчого листа №2-1481/02, виданого Місцевим Приморським районним судом м.Одеси 05.02.2003 року про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 7\~964 грн. 30 коп. Підставою закінчення виконавчого провадження зазначено заява стягувача про виплату боргу у повному обсязі. Таким чином, на час подання позовної заяви по даній справі позивач не є стороною (боржником) виконавчого провадження за яким накладався арешт на належну йому 1/3 частки квартири [ADDRESS] та інше майно у 2004 році. Згідно положень\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно п. 4.10.1., п. 4.10.2. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 № 74/5\~та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що не зняття державними виконавцями арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, відсутністю виконавчого провадження та відсутністю відомостей в Автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі якого винесено записи про арешт майна, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження належним її майном. Положенням\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Першого відділу ДВС Приморського РУЮ у м.Одесі б/н від 22.03.2004 року було накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження №8191685. Однак, з матеріалів справи вбачається, що Позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Відповідачами не доведено та матеріалами справи не підтверджено, що вказані квартири є ідентичними а тому суд вважає накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження №8191685 протиправним та необґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що арешт майна позивача , який був накладений на підставі постанови державного виконавця, перешкоджає позивачу реалізувати свої права власника, при цьому, не зняття державними виконавцями арешту з майна боржника у виконавчому провадженні дані про яке відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження, порушує право позивача на належне йому майно, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про зняття арешту з нерухомого майна підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved