Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права власності на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 49,9 кв.м, в тому числі житлової площі 26,7 кв.м, і господарських будівель та споруд: літньої кухні - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, гаражу - літ. Г1, сараю - літ. Д, погреба - літ. г, вбиральні - літ. Е, воріт огорожі №1, колодязя питного - №2, огорожі №3, огорожі №4, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та про визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5322280401:01:001:0605, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті матері, спадкоємцями за заповітом спадкового майна є він та його брат [PERSON] . Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В., яка відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки земельна ділянка, на якій розташований будинок, не охоплена заповітом, та як наслідок спадкування такої земельної ділянки підлягає за законом двома спадкоємцями. На даний час позивач не має можливості прийняти спадщину. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 53, 54, 58, 59). Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 44). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без його участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 46). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 16.08.2019 року Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 12). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та земельної ділянки площею 0,25 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок належало [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Виконавчим комітетом Більської сільської ради від 10.01.2011 року, зареєстроване 07.02.2011 року за реєстраційний номер №32585659 (а.с. 25, 26). Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №687187, виданого Більською сільською радою Полтавської області 30.11.2012 року, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №532220001001019 (а.с. 16). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 28.01.2021 року за №33, [PERSON] була зареєстрована одна на момент смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 45). Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні відносини [PERSON] із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим ЗАГС с. Більськ Опішнянського району Полтавської області 02.11.1959 року (а.с. 13). Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] , заведена 16.10.2019 року за №62/2019 на підставі заяв про прийняття спадщини від імені синів спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . За даними Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від імені [PERSON] виявлено заповіти за №№ 497 , 499 від 06.04.2015 року (а.с. 42). За даними Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) в провадженні Котелевської державної нотаріальної контори знаходиться справа №62/2019 на майно [PERSON] (а.с. 43). Позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючою обов`язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, у зв`язку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, не охоплена заповітом, та як наслідок спадкування такої земельної ділянки підлягає за законом двома спадкоємцями (а.с. 14). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області Браславець Т.І. 06.04.2015 року за реєстраційним №499, [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , на випадок смерті зробила розпорядження: житловий будинок з господарчими спорудами за номером [ADDRESS] , та належить їй на праві особистої власності згідно свідоцтва про права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 10.01.2011 року, заповіла сину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно з заповітом, посвідченого секретарем виконавчого комітету Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області Браславець Т.І. 06.04.2015 року за реєстраційним №497, [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , на випадок смерті зробила розпорядження: земельну ділянку площею 3,33 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належить на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №792066 від 01.02.2010 року, заповіла сину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 56). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Статтею 381 ЦК України передбачено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара (пункт «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved