Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно боргу в сумі 501783грн. 87коп., що еквівалентно 20032,69 доларам США. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення, що 30 листопада 2013 року позивач та відповідач [PERSON] уклали договір займу, за яким остання отримала в борг 10000грн., що складало за курсом 1219 доларів США, та зобов'язалася сплачувати відсотки у розмірі 10 відсотків на місяць еквівалентно 122 доларам США, строком на 1 рік до 30 листопада 2014 року. Але умови договору не виконала, сплатила лише відсотки за період з грудня 2013 року по червень 2014 року. Крім того, між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки, за яким останні зобов'язалися виконати обов'язки [PERSON] Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу у еквіваленті до долару США, яка за його підрахунком становила 20032,69 доларів США. В розрахунку вказав, що основна сума боргу складає 10000грн., відсотки 5000грн. за ставкою 10 відсотків в місяць та 15000грн. за ставкою 1 відсоток в день за період з липня по листопад 2014 року та за період з 30 листопада 2014 року по 25 травня 2016 року 107506грн. 84коп. за ставкою 240 відсотків річних, що складає загальну суму 137506грн. 84коп., яку він перерахував в долари США за курсом 8,2грн. за 1 долар США та помножив на курс 25,0482 за долар, розрахувавши суму боргу 420033грн. 87коп. Крім того також просить стягнути пеню в розмірі 1 відсоток від боргу 15000грн. за кожний день з 30 листопада 2014 року по 25 травня 2016 року, що складає 81750грн. Тому просить стягнути загальну суму боргу 501783грн. 87коп., що за його підрахунками складає 20032,69 долара США. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що у 2015 році відповідачка [PERSON] через спільного знайомого передала позивачу 25000грн., крім того, вважає, що за вимогами до поручителів сплив строк позовної давності. Щодо заперечень відповідачки [PERSON], позивач [PERSON], пояснив, що ніяких коштів від спільного знайомого в сумі 25000грн. не отримував, строк позовної давності був подовжений за умовами договору позики до 20 років, за умовами договорів поруки до 10 років. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання викликалися належним чином, але не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Враховуючи наявність пояснень та заперечень відповідача [PERSON], суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що форма договору позики, передбачена ст.1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2013 року позивач та відповідач [PERSON] уклали договір займу, за яким остання отримала в борг 10000грн., що складало за курсом 1219 доларів США, та зобов'язалася сплачувати відсотки у розмірі 10 відсотків на місяць в еквіваленті 122 доларам США строком на 1 рік до 30 листопада 2014 року. Факт отримання грошей підтверджується розпискою у договорі (а.с.2 зворотна сторона). Крім того, між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 30 листопада 2013 року були укладені договори поруки, за якими останні зобов'язалися виконати обов'язки [PERSON] (а.с.3,4,5) Форма та зміст договорів між сторонами відповідає вимогам ст.ст.1046,1047,553,554 ЦК України. Тому відповідачі відповідно до вимог ст.ст.543,1049 ЦК України повинні солідарно повернути позивачу суму боргу та відсотки за договором за 5 місяців (з липня по листопад 2014 року), які не були сплачені. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. В договорі займу сторони встановили, що сума займу складає 1219 доларів США, а відсотки - 122 долара на місяць (п.п.1.1., 4.1. договору, а.с.2). Згідно до офіційного курсу НБУ на 31 січня 2017 року курс долару США до української гривні складає 2711,9036грн. за 100 доларів США. Таким чином, сума боргу складає 33058грн. 11коп. (1219 х 27,119036). Сума заборгованості по відсоткам складає 16542грн. 61коп. (122 долара х 5 місяців = 610 х 27,119036). Саме в цих сумах підлягають стягненню основний борг та відсотки за договором займу. Щодо стягнення сум в розмірах 1 відсоток в день та 240 відсотків річних у разі несвоєчасного внесення платежів по договору займу, які передбачені п.п.9.2., 9.4., 9.5. договору займу (а.с.2 зворотна сторона), то це є видами неустойки, тобто забезпечення зобов'язання, відповідно до ст.546 ЦК України. Розмір неустойки позивач нарахував на суму більш ніж 400000грн. Що значно перевищує розмір збитків, розрахований судом згідно умов договору - 49600грн. 72коп. (33058,11 + 16542,61). Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вказану норм, суд зменшує розмір неустойки (пені) за прострочення виконання договору і встановлює його в розмірі 20 відсотків від загальної суми збитків - на суму 9920грн. 14коп. (49600,72 х 20 відсотків). Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в своїй постанові від 3 вересня 2014 року, вказавши, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином відповідачі зобов'язані солідарно повернути позивачу суму боргу в розмірі 33058грн. 11коп., 16542грн. 61коп. відсотків та 9920грн. 14коп. пенію і саме в цих розмірах суд задоволняє вимоги позивача, відмовляючи в інший частині вимог як заявлених безпідставно. Згідно до ст.ст.10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В порушення вимог ст.60 ЦПК України відповідачі не надали суду жодного належного та допустимого доказу у відповідності до вимог ст.ст.58,59 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень. Посилання на повернення боргу в сумі 25000грн. не може бути взяте до уваги судом, бо усне пояснення не є допустимим доказом повернення боргу, яким має бути письмовий документ. Щодо застосування строків позовної давності, то суд враховує, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У розглядає мій справі наявні такі договори у відповідній формі про збільшення строків позовної давності по договору займу до 20 років, по договорам поруки до 10 років. Тому позивач не пропустив строки позовної давності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України і стягує судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений ухвалою суду (а.с.13), в сумі 1600грн. з відповідачів в рівних частках по 400грн. з кожного.

Outcome: partial