Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 33/5 по вул. Спартаківській в м.Миргороді Полтавської області, з причини не проживання його в будинку з 15 серпня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 18 грудня 2015 року є власником будинку № 33/5 по вулиці Спартаківській в м.Миргороді Полтавської області, який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] зареєстрований у цьому будинку, але з 15 серпня 2013 року по даний час в будинку не проживає і не зявляється в ньому, не знявся з реєстрації, в звязку з чим позивач вимушений звертатись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином (а.с. 16, 17, 22, 23). Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, ухваливши заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом, встановлено, що будинок № 33/5 по вулиці Спартаківській в м.Миргороді Полтавської області належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2015 року (а.с. 4) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про рєєстрацію права власності (а.с.5). В даному будинку з 23.04.2005 року і на даний час зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.7, 12), який в даному будинку не проживає з 15 серпня 2013 року, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету (а.с.6) та показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] не є членом сім'ї власника будинку, а був зареєстрований у квартирі як член сім'ї попереднього власника будинку [PERSON] Згідно зі ст. 405 ЦК України, яка регламентує поняття житлового сервітуту колишніх членів сім'ї та підстави збереження житлових прав цих осіб, члени сім'ї власника житла зберігають право на користування цим житлом саме на період, коли зберігається право власності певної особи на це житло. Таким чином, зі змісту правових норм, які регулюють об'єм житлових прав члена сім'ї власника будинку, слідує, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Згідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок припинення права власності на будинок колишнього власника [PERSON] після її смерті втратив право користування цим житловим приміщенням. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 04 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 і відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. За місцем реєстрації в будинку № 33/5 по вулиці Спартаківській в м.Миргороді Полтавської області відповідач не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачує за житлово-комунальні послуги, в силу того, що власник будинку змінився, позивач, як новий власник будинку, має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, тому, відповідно до ст. 391 ЦК України, [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки позивач ні у позовній заяві ні під час судового розгляду справи не заявляв вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved