Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності . Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 23 березня 1991 року, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.08.2018 року шлюб між ними розірвано. На підставі рішення Чомонинської сільської ради №75 від 14 березня 2007 року [PERSON] було надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в с.Чомонин по вул..Миру, 268 Мукачівського району. У період шлюбу на зазначеній земельній ділянці сторони за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку та інші надвірні споруди. На даний час будинок повністю придатний до експлуатації, однак відповідач відмовляється здійснити державну реєстрацію цього майна, а також добровільно провести поділ зазначеного майна. У звязку з цим просить визнати обєкт незавершеного будівництва будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,15 га, призначені для обслуговування житлового будинку, які розміщені в с.Чомонин по вул..Миру,268 Мукачівського району спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по Ѕ обєкта незавершеного будівництва будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,15 га призначену для обслуговування житлового будинку, які розміщені в с.Чомонин по вул..Миру,268 Мукачівського району. 15.01.2019 року представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги в частині адреси житлового будинку та земельної ділянки, а саме 268/1 22.12.2018 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому просили позовні вимоги задоволити частково, а саме визнати права власності за кожним на Ѕ житлового будинку, в задоволенні позовних вимог стосовно земельної ділянки відмовити, з підстав що дана земельна ділянка являється приватною власністю [PERSON] (60-62). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Однак, представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначено, що уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали\~справи, судом встановлено наступне. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст..2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст..20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Встановлено, що 23 березня 1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 06 серпня 2018 року . (а.с.8,35). Рішенням №75 від 14 березня 2007 року Чомонинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про передачу земельних ділянок [PERSON] виділено у власність земельну ділянку площею 0,1500 га в с.Чомонин, вул..Миру,268 для будівництва та обслуговування жилого будинку (а.с.9) В подальшому було виготовлено будівельний паспорт від 19.03.2007 року, а також отримано дозвіл від 02.04.2007 року на виконання будівельно-монтажних робіт в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Мукачівської РДА. (а.с.9-14). Звітом про оцінку від 18.09.2018 року встановлено, що ринкова вартість (ціна) об'єкту незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), розташованого в с.Чомонин, Мукачівський район вул..Миру,268 становить 731\~041 гривень. Згідно звіту №02/10 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій обєкта від 08.10.2018 року безпечна експлуатація та введення в експлуатацію житлового будинку, літ А, господарських будівель, літ.Б, літ.В та гаражу, літ.Д, за адресою: с.Чомонин, вул..Миру, буд.268, Мукачівського району Закарпатської області можлива. Згідно технічного паспорту житлового будинку №268 вул.Миру в с.Чомонин виготовленого на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] від 04.09.2018 року житловий будинок складається з першого та мансардного поверхи, гаража, вбиральні, господарських будівель та огорожі. Довідкою Чомонинської сільської ради стверджено факт, що забудовниками житлового будинку в с.Чомонин по вул..Миру, 268 являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.23) Згідно довідки Чомонинської сільської ради Закарпатської області від 09.01.2019 року №34, житловий будинок побудований спільно [PERSON] та [PERSON] знаходиться за адресою:с.Чомонин вул..Миру,268/1 Мукачівського району. (а.с.72). За загальним правилом\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного [PERSON] України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку висновку про те, що будівництво об'єкту незавершеного будівництва (житлового будинку з господарськими будівлями), здійснено сторонами за період перебування у шлюбі, презумпція спільної сумісної власності не спростована, а тому на нього поширюється режим спільного сумісного майна. За змістом частини другої\~статті 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього. Системне тлумачення категорій «об'єкт нерухомого майна» (частина перша статті\~181, пункт 6 частини першої статті\~346, статей\~350 та\~351 ЦК України\~) та «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України) дає підстави для висновку, що об'єкт незавершеного будівництва\~є нерухомою річчю особливого роду, фізичне створення якої розпочате, але не завершене, що допускає встановлення відносно неї суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав у випадках та у порядку визначених цивільним законодавством. Не будучи до моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації та державної реєстрації права власності житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі такого будівництва (частина третя\~статті 331 ЦК України), тобто сукупності речей щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-338цс15, від 16\~грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва розташованого в с.Чомонин вул..Миру 268/1 Мукачівського району Закарпатської області , зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Відповідно до роз'яснень, наданих у\~постанові Пленуму Верховного [PERSON] України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7\~(зі змінами, внесеними згідно з\~постановою Пленуму Верховного [PERSON] України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до\~статті 120 ЗК України,\~статті 377 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою\~статті 120\~ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою\~статті 120 ЗК України\~визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. А тому, позивач як учасник спільної часткової власності на будинок набуває і право на земельну ділянку пропорційно розміру його частки у спільній власності на вказаний будинок. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3655,50 гривень та 704,80 гривень

Outcome: approved