Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» з позовом про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказав, що [PERSON] 27.06.2016 року близько 16 год. 10 хв. на автодорозі Т 2312-7км, керуючи трактором МТЗ «Беларус 82.1», номерний знак [NUMBER], який належить ДП «Ярмолинецьке лісове господарство», під час виконання маневру повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Сітроен» номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який здійснював обгін в дозволеному місці. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою суду від 15.08.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. В результаті протиправних дій [PERSON] автомобіль «Сітроен» номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження правої частини (переднього крила, передніх та задніх дверей), чим позивачу завдано матеріальних збитків, які згідно звіту № 1/0308 становить 18488 грн. 16 коп., крім того, ним понесені витрати на експертні послуги в сумі 500 грн. Також позивач у позові вказує, що йому заподіяно і моральну шкоду, яка пов'язана з тим, що протягом тривалого часу довелося шукати кошти для ремонту автомобіля, що на тривалий час після ДТП йому та його сім'ї довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності в пересуванні, вказує, що не міг належним чином здійснювати свою трудову діяльність, оскільки є підприємцем і основним видом діяльності є неспеціалізована торгівля, яка прямо пов'язана з переїздами. Моральну шкоду позивач оцінив в 5 тис. грн. Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 2 тис. грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, вказаних у позові та просили їх задовольнити. Представник відповідача ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» позов визнав частково, а саме визнав майнову шкоду, заподіяну позивачу, моральну шкоду не визнав, вказавши, що позивач не довів в судовому засіданні її наявності, у судових дебатах також заперечив проти стягнення на користь позивач витрат на правову допомогу в сумі 2 тис. грн., оскільки доказів, що підтверджують ці витрати позивачем не надано. Третя особа [PERSON] проти позову заперечив, вказавши, що немає коштів на відшкодування шкоди позивачу. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що В обґрунтування позову вказав, що [PERSON] 27.06.2016 року близько 16 год. 10 хв. на автодорозі Т 2312-7км, керуючи трактором МТЗ «Беларус 82.1», номерний знак [NUMBER], який належить ДП «Ярмолинецьке лісове господарство», під час виконання маневру повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Сітроен» номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який здійснював обгін в дозволеному місці. Внаслідок зіткнення автомобіль «Сітроен» номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Дані обставини підтверджуються постановою Чемеровецького районного суду від 15.08.2016 р. і представником відповідача визнані. Щодо вирішення позову в частині стягнення майнової шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Представником відповідача в судовому засіданні визнано, що [PERSON] являється працівником ДП «Ярмолинецьке лісове господарство», а також визнано позов в частині майнової шкоди, у зв'язку з чим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 18488 грн. 16 коп. (матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Сітроен» номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження, що підтверджується звітом № 1/0308 «Про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля CITROEN Berlingo реєстраційний номер [NUMBER]») та витрати на послуги оцінювача в розмірі 500 грн., що підтверджується квитанцією № 1856/зЗ від 03.08.2016 року. Щодо вирішення позову в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я,…у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану… При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.8 вказаної Постанови Пленуму ВСУ за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Суд вважає, що дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 27 червня 2016 року, позивачу заподіяно моральну шкоду і при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що, зокрема, те, що внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль позивача, який використовувався у його трудовій діяльності як підприємця, основний вид діяльності якого оптова торгівля, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.04.2016 року та Витягом з реєстру платників єдиного податку від 15.04.2016 року. Суд також враховує пояснення позивача про те, що він до цього часу не відремонтував автомобіль за браком коштів і що в ньому зсередини не відкриваються передні праві дверки, а з вулиці не відкриваються бокові дверки, що створює незручності для членів сім'ї, крім того, коли іде дощ, то неможливо перевозити в машині дітей, так як в ній мокро. Враховуючи викладене, та виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 4000 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивач та його представник просили суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 тис. грн. витрат на правову допомогу, однак, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки згідно договору про надання юридичних послуг між [PERSON] (замовник) та [PERSON] (виконавець), розрахунки за виконану роботу здійснюються замовником протягом 3-х днів з моменту підписання акту виконаних робіт, однак, вказаного акту суду не надано, підтверджуючих документів про сплату позивачем 2-х тисяч гривень за надання правової допомоги також не надано, крім того, представник позивача пояснив, що вказані кошти мають бути сплачені йому позивачем після вступу рішення в законну силу, позивач також підтвердив, що на даний час ще не оплачував правову допомогу. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 18 988 грн. 16 коп.(18488 грн. 16 коп.+ 500 грн.) та моральна шкода в розмірі 4000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір, пропорційно розміру задоволених вимог - в сумі 487 грн. 54 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial