Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] з 2000 року та по день смерті спадкодавця, що мало місце [INFO]. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] У встановлений законодавством шестимісячний строк заяву на прийняття спадщини подала його мама та дружина померлого - [PERSON], яка перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON] з 14 січня 1984 року до моменту смерті, а також діти спадкодавця від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON]. Пізніше [PERSON] подав відмову від спадщини на користь [PERSON]. В процесі оформлення спадщини [PERSON] 12 грудня 2016 року отриманий витяг зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 46126139 за допомогою якого випадково був встановлений факт складання та посвідчення - [PERSON] 21 липня 1993 року заповіту, зареєстрованого за № 1-2741 (номер у реєстрі 1397620), згідно з яким померлий заповів все своє майно, зокрема квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] йому. Внаслідок встановлення зазначеного факту наступного дня, а саме 13 грудня 2016 року, він, разом зі своєю мамою [PERSON], з'явився до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, де від державного нотаріуса Мусієнко Т.О., в провадженні якої знаходилася спадкова справа, отримав підтвердження існування зазначеного заповіту, а також навіть побачив копію цього заповіту. На підставі даних обставин, 15 грудня 2016 року [PERSON] подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 20 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. винесена постанова за № 3679/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також дана постанова містить посилання на довідку ТОВ «Житлорембудсервіс» від 18 лютого 2016 року № 1054, згідно якої останнє місце прописки померлого [INFO] [PERSON] було [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та мамою дружини [PERSON]. Зазначена постанова від 20 грудня 2016 року №3679/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії була оскаржена ним до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в порядку позовного провадження. Він з 2000 року до моменту смерті [PERSON], що мало місце [INFO], постійно проживав спільно з ним за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS], тобто в квартирі, що належала спадкодавцю на праві особистої приватної власності та внаслідок цього є одним з об'єктів власності, що зазначені в заповіті. Відповідно до заповіту спадкодавець [PERSON] заповів йому все своє майно, про відмову від спадщини не заявляв, внаслідок чого відповідно до норм діючого законодавства України є спадкоємцем, що фактично прийняв спадщину. Факт постійного спільного проживання спадкодавця, [PERSON] разом з ним, за адресою: [ADDRESS], підтверджується рядом документів, зокрема: договором купівлі-продажу квартири від 17 грудня 1999 року, реєстраційний №9731; витягом з типового договору про надання послуг з газопостачання від 02 травня 2002 року між ВАТ «Кременчукгаз» та [PERSON]; витягом з типового договору про надання послуг з газопостачання від 22 грудня 2006 року між ВАТ «Кременчукгаз» та [PERSON]; витягом з абонентської книжки щодо проходження інструктажів з безпеки користування газом; договором на користування електричною енергією від 10 вересня 2008 року між [PERSON] та Кременчуцькою філією ВАТ «Полтаваобленерго», абонементами на газети «Телеграф» та «Робочий клас» від 20 червня 2011 року, абонентною книжкою на право користування газом від 16 січня 2013 року, лицевий рахунок [NUMBER], типовим договором про надання населенню послуг з газопостачання від 18 січня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Кременчукгаз», договором № 45077 від 22 жовтня 2014 року між [PERSON] та Кременчуцьким автотранспортним підприємством 1628, договором на виконання робіт з ремонту і технічному обслуговуванню домофону від 17 листопада 2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON]. Крім того, з метою встановлення зазначеного факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем 06 березня 2017 року він звернувся до ТОВ «Місто для людей Кременчук», фахівцем якого з безпосереднім виїздом на місце був складений акт про проживання. Оригінал зазначеного акту про проживання разом з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 07 березня 2017 року поданий [PERSON] до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори. У відповідь на зазначену заяву отриманий лист від 23 березня 2017 року № 750/02-14 в якому зокрема було повідомлено, що ним не підтверджено факт спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки між ним та [PERSON] існує спір як про право на спадщину, так і про фактичне місце проживання спадкодавця [PERSON], він змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що він проживав з матір'ю та батьком [PERSON] по [ADDRESS]. Мати та батько проживали по [ADDRESS] без реєстрації. Батько та мати зареєстровані [ADDRESS]. По [ADDRESS] проживає його бабуся [PERSON] По [ADDRESS] він проживав разом з батьками з 1999 року чи з початку 2000 року, а зареєстрований з 2003 року. До цього часу проживав [ADDRESS]. В заяві про призначення субсидії [ADDRESS] він вказував як проживаючого тільки себе, в зв»язку з економічною доцільністю. Батько подавав заяву про призначення субсидії по [ADDRESS], оскільки особистий рахунок був відкритий на його ім'я та у вказаній квартирі було зареєстровано три особи, а тому так було дешевше платити за комунальні послуги. Після смерті батька, він дізнався, що батько залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів йому. Заяву про прийняття спадщини після померлого батька не подав, оскільки помічник нотаріуса йому роз'яснила, що в зв'язку з тим, що він з батьком проживав разом, то він являється таким, що автоматично прийняв спадщину, а тому заяву подавати не потрібно. Відповідач [PERSON] позов визнала, суду пояснила, що квартиру по [ADDRESS] вони з померлим [PERSON] придбали в грудні 1999 року та з початку 2000 року і до смерті [PERSON] проживали в даній квартирі разом з позивачем. Вона та померлий [PERSON] були зареєстровані в [ADDRESS], де проживала і на даний час живе її мати. Чому [PERSON] не зареєстрував його місце проживання в [ADDRESS] їй не відомо. Питання з приводу призначення субсидії вона з [PERSON] ніколи не обговорювала. [PERSON] пенсію отримував у Центральному віділенні пошти. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що в останні роки життя батька вони спілкувались. В жодній з квартир батька він ніколи не був. Де батько проживав на день смерті йому точно не відомо. Знає, що батько був зареєстрований [ADDRESS] і там отримував пенсію. Він з батьком працював на одному заводі. В списках по заводу батько значиться проживаючим [ADDRESS]. Представник третьої особи - Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, його представника, пояснення відповідача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника, пояснення свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 11.06.1967 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 23.12.1974 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію усиновлення (удочеріння) №00017309963 від 10 листопада 2016 року. [PERSON] та [PERSON] з 14.01.1984 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке видане повторно 21.11.2001 року. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 17.12.1999 року, який посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №9731, [PERSON] належить на праві квартира [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 05.01.2016 року, [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до заповіту, посвідченого 21 липня 1993 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Васильченко О.Б., зареєстровано в реєстрі за №1-2741, [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження, відповідно до якого усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів [PERSON] Відповідно до ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст..ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст..1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено судом, державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори після померлого [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу №222/2016. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №222/2016, яка відкрита після померлого [INFO] [PERSON], 23 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON]. 29 червня 2016 року [PERSON] подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON]. 13.07.2016 року [PERSON] подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву, відповідно до якої він відмовляється від його частки у праві на спадщину, яка відкрилась після померлого [PERSON] на користь [PERSON] 20.12.2016 року [PERSON], як спадкоємець [PERSON] за заповітом, подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву, відповідно до якої просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. від 20.12.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просив суд ухвалити рішення, яким постанову державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. від 20 грудня 2016 року №3679/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії скасувати, зобов'язати Першу Кременчуцьку державну нотаріальну контору видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 21 липня 1993 року, зареєстрованим за номером 1-2741 (номер у спадковому реєстрі 1397620). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.04.2017 року в задоволенні позову [PERSON] до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року вказане рішення суду залишено без змін. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надано роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття. Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно довідки (витягу з особового рахунку [NUMBER]), яка видана 29.08.2017 року за вих..№212/36, місце проживання [PERSON] у встановленому законом порядку з 11.02.1987 року було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] та особовий рахунок станом на 01.01.2016 року та на теперішній час відкрито на [PERSON], а місце проживання [PERSON] у встановленому законом порядку з 11.02.1987 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] Як вбачається із паспорта громадянина України серії [NUMBER], який видано 21.02.2001 року, місце проживання [PERSON] з 15.10.2003 року у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. 01.12.2015 року [PERSON] звертався до Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою та декларацією про призначення субсидії, при цьому як вбачається із вказаної заяви та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, останнім зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та фактично проживає лише він - [PERSON] Згідно листа Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 17.08.2017 року за вих..№03/11816 [PERSON] до управління за призначенням субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг не звертався, на обліку не перебуває, ніяких допомог не отримує. За інформацією Управління праці та соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №02 - 4076 від 24.03.2017 року, [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], 16.12.2015 року було подано заяву та декларацію для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг на трьох осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Із листа Кременчуцького об'єднаного управлінням пенсійного фонду України Полтавської області від 01.09.2017 року за вих..№20643/02-03 вбачається, що [PERSON] перебував на обліку як отримувач пенсії за віком, виплата якої здійснювалась через підприємство зв'язку за адресою проживання пенсіонера [ADDRESS]. З 01.02.2016 року виплата пенсії припинена та особовий рахунок [PERSON] закрито у зв»язку із смертю. 02.05.2012 року, 22.12.2006 року та 18.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Кременчукгаз» було укладено договори про надання послуг з газопостачання, при цьому вказаними договорами передбачено надання послуг з газопостачання споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та як вбачається із абонентських книжок споживача газу, 03.07.2006 року,15.06.2009 року, 07.09.2010 року, 04.08.2011 року, 15.01.2013 року, 27.09.2013 року, 30.07.2014 року, 25.08.2015 року з [PERSON] проводились інструктажі з приводу користування газом за адресою: [ADDRESS] 10.09.2008 року між [PERSON] та КФ ПАТ «Полтаваобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією, при цьому вказаним договором передбачено надання послуг з постачання електричної енергії споживачу [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. 22.10.2014 року між [PERSON] та комунальним автотранспортним підприємством 1628 було укладено договір з приводу надання споживачу [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], послуг з вивезення твердих відходів. 17.11.2015 року між [PERSON] та ФОП «[PERSON]». було укладено договір на виконання робіт по ремонту і технічному обслуговуванню домофону за адресою: [ADDRESS]. Згідно абонемента на газету №23405 від 20.06.2011 року, [PERSON] було замовлено послугу доставки газети «Рабочий класс» на липень - грудень 2011 року за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до абонемента на газету №41757 від 20.06.2011 року, [PERSON] було замовлено послугу доставки газети «Телеграф» на липень - грудень 2011 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно Акту про проживання, складеного працівниками ТОВ «Місто для людей Кременчук» 06.03.2017 року зі слів [PERSON] та [PERSON], останні підтверджують факт проживання [PERSON] на день смерті (помер [INFO]) разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2000 року по теперішній час. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в листопаді 2016 року він працював старшим дільничним інспектором відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області та буд.№5 по вул.. Олександрійській в м. Кременчуці входив в його дільницю. В листопаді 2016 року він розглядав скаргу жителя вказаного будинку з приводу того, що у квартирі №15 цілий день гавкає собака. Коли він пішов на зазначену адресу, то двері йому відкрила відповідач [PERSON], яка до квартири його не пустила та від дачі пояснень відмовилась. Після того він зайшов до її сусіда і він в письмовій формі надав пояснення, що в цієї жінки є собаки, яких вона утримує після смерті її чоловіка і які йому належали. Раніше за вказаною адресою не виходив і хто там проживав та проживає йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що живе в квартирі [ADDRESS] з 2006 року. Коли він заселився, то [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] та [PERSON] в даному будинку вже проживали. З початку він познайомився із [PERSON] [PERSON] він бачив майже кожного дня в будинку та у дворі будинку.. Інколи він приходив до [PERSON] в гості, а інколи і він приходив до нього, однак це було рідко. Де був прописаний [PERSON] йому не відомо. У них у квартирі був ремонт. [PERSON] доводиться йому дружиною та проживає у цьому будинку 4 - 5 років. У [PERSON] було двоє собак, яких він постійно вигулював. У [PERSON] також був автомобіль «ВАЗ 2108», який він залишав у дворі будинку та який він допомагав разом з [PERSON] йому ремонтувати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він фактично проживає в квартирі [ADDRESS] з 1986 року. В квартирі №76, яка знаходиться поряд, проживала сім'я [PERSON]: чоловік, дружина та син. Вони проживали до 2000 року, а потім кудись переїхали. Зараз в тій квартирі живе бабуся - мати [PERSON]. Відповідач [PERSON] разом з [PERSON], після того як виїхали з цього будинку, приходили до бабусі, матері відповідачки, два рази на тиждень, а інколи рідше. Приїжджали і в день і ввечері, але ніколи там не ночували. Коли [PERSON] із сім»єю проживали [ADDRESS], то у них була собака, а коли вони вихали з квартири, то не стало і собаки. [PERSON] йому розповідав, що купили квартиру в Крюкові і там проживають. З якого часу в кв.[ADDRESS] проживає мати відповідачки він точно не пам'ятає. Коли [PERSON] із сім»єю проживали у цій квартирі, то він до квартири заходив, а коли ті переїхали, то він у квартирі більше не був. Свідок [PERSON] суду пояснив, він проживає в [ADDRESS] з серпня 2014 року, а до цього часу в ній проживали його батьки, а він до них приїздив у гості. В квартирі №15 проживали [PERSON]. Він з ними познайомився у 2000 році. Там проживали син, батько та мати. Відношення у нього з сусідами були нормальні, іноді вони приходили в гості до його батьків. З серпня 2014 року [PERSON] він бачив практично кожний день в дворі будинку чи вдома. Іноді допомагав [PERSON] ремонтувати машину. У [PERSON] було дві собаки і він з ними гуляв вранці та ввечері. Де він був прописаний йому не відомо, також не відомо, скільки в нього було квартир. Де він отримував пенсію йому також не відомо. Останній раз у них в квартирі він був у 2005 -2006 році. В кімнаті було видно, що вони робили ремонт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала листоношею у віддленні поштового зв»язку №21 м.Кременчук з 1979 року по 2010 рік. [PERSON] добре знає, вона двічі на тиждень приносила їм додому за адресою: [ADDRESS] газети, а саме [PERSON] «Медичну газету», а [PERSON] «Телеграф». Двері квартири їй відчиняв [PERSON] або його дружина. Вона часто бачила [PERSON] у дворі з собаками. Також їй відомо, що в нього була машина, яка стояла у дворі будинку. Позивача також бачила часто, однак пошту у неї він не отримував. В квартиру до [PERSON] вона ніколи не заходила. Газети їм приносила з 2000 року по 2010 рік, після чого також часто бачила [PERSON] у дворі будинку, де той вигулював собак. Пенсію [PERSON] за цією адресою вона не приносила. Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу її вимог та заперечень. При обґрунтуванні заперечень проти позову відповідач [PERSON] посилається на те, що місце проживання спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку було зареєстровано за адресою: [ADDRESS], за цією адресою останній отримував пенсію та звертався до відповідних органів із заявою про призначення йому житлової субсидії, як проживаючому саме за вказаною адресою, що свідчить про те, що [PERSON] постійно проживав саме за адресою [ADDRESS], а не за адресою, яку зазначив у позові позивач. Також у своїх заперечення проти позову, відповідач [PERSON] посилається на те, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.04.2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, вже встановлено факт проживання спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а тому та вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Вказані твердження суд до уваги не приймає, виходячи з наступного: Відповідно ч.3 до ст. ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» надано роз»яснення, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. Від правових висновків суду слід відрізняти судові рішення за перетворювальними позовами, які встановлюють, змінюють або припиняють права та обов'язки сторін. Як вбачається з рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.04.2017 року, судом на підставі наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, зроблено висновок про те, що вказаними доказами не підтверджується факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та відповідно до досліджених судом письмових доказів, вбачається факт проживання [PERSON] за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS], при цьому суд дійшов висновку про те, що нотаріусом правомірно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що на момент винесення постанови нотаріусом, [PERSON] не було належним чином підтверджено факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично роз»яснено [PERSON] його право звернутись до суду з позовом про встановлення факту його проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто вказані висновки суду, які зроблені на підставі встановлених при розгляді вказаної справи обставин, не можна вважати преюдиційними. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» врегульовано відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначено порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлено випадки їх обмеження, при цьому положення вказаного Закону не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь - яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визначається власником житлового приміщення. Тобто реєстрація місця проживання фізичної особи у конкретному житловому приміщенні, за відсутності інших достатніх, належних і достовірних доказів, не є безспірним доказом фактичного проживання цієї у цьому житловому приміщенні. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON], [INFO] постійно спільно проживав із спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], починаючи з 2000 року та по час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] і підстави для встановлення такого факту є, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved