Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до суду про визнання права власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, площею 3,48 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 092031, виданого 28 серпня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 21 травня 2003 року за № 239, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів, що належала [PERSON], яка померла 18 лютого 2016 року. Як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, але не може її належним чином оформити, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, які б підтверджували право власності померлої на дане спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на вищевказане майно в порядку спадкування. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 18 лютого 2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6) та копією свідоцтва про народження (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, площею 3,48 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 092031, виданого 28 серпня 2003 року Ічнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 21 травня 2003 року за № 239, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів, що належала [PERSON] (а.с.8-9). Спадкоємцем за заповітом (а.с.17) після смерті [PERSON] являється позивач по справі [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1 та 2\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Згідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до\~ст.16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. За положенням ст.\~11, ст.\~60, ч. 3 ст.61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1\~ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до\~ст.1222 ч.1 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст.\~1220-1221,\~1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Ст.ст. 1268-1270 ЦК України\~вказують, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавиці [PERSON] шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 18 серпня 2016 року, а заява від позивача про прийняття спадщини надійшла до Ічнянської районної державної нотаріальної контори 18 вересня 2017 року, тобто після спливу передбаченого законодавством строку звернення до нотаріальної контори (а.с.17). Норма ч. 1 ст. 1272 ЦК передбачає, що спадкоємець, який не подав протягом установленого строку заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її. Судом також встановлено, що на день смерті спадкодавиці [PERSON] разом із нею проживав та був зареєстрований за однією адресою позивач [PERSON], що підтверджується копією довідки Хаєнкіської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 02 лютого 2017 року № 13 (а.с.10). Постановою Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON], так як позивачем не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с.11). У випадку неприйняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом відповідно до ч.\~2 ст. 1223 ЦК до спадкування закликаються спадкоємці за законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що передбачених законодавством підстав для визнання за позивачем права власності\~\~на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті\~\~[PERSON], з наявних матеріалів справи не вбачається, так як [PERSON] не надано суду документально підтверджених доказів вступу в спадщину за заповітом. До того ж відсутні докази втрати правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну ділянку, яка належала спадкодавиці. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, так як останній звернувся не з тих підстав, а саме: визнання права власності на майно в порядку спадкування не за законом, а за заповітом, пропустивши строк звернення до нотаріальної контори для вступу в спадщину за заповітом.

Outcome: dismissed