Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти згідно укладеного між ними договору позики та судові витрати по справі. Заявлені позовні вимоги позивач мотивував тим, що 09 листопада 2015 року позичив відповідачу 15000 доларів США. Про позику було складено розписку. Відповідач зобовязувався повернути грошові кошти до 14.11.2015 року. На даний час відповідач отримані в борг гроші не повернув, тому позивач просить стягнути їх з [PERSON], а також проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 7541,92 доларів США, 3 % річних за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 1382,12 доларів США та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов повністю підтримав та просить суд його задовольнити проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надіслав. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Окрім того, у розписці повинна бути вказана прописом дата (число, місяць і рік) складання розписки і місце (місто, селище і т.д.) її складання. Зазначені реквізити дозволять, при необхідності, чітко відновити події, при яких відбувалося складання розписки і не дозволять фальсифікувати зазначені записи (якщо вони не були внесені або дата була внесена цифрами). Необхідно чітко прописувати прізвище, ім'я та по батькові позичальника і кредитора (позикодавця), їх дати народження та паспортні дані. В кінці розписки позичальник повинен поставити свій підпис і його розшифрування, вказавши повністю своє прізвище, ім'я та по батькові. Дана вимога до складання розписки, дотримана частково, а саме в розписці зазначені лише повні прізвища, ім'я та по батькові позичальника і кредитора (позикодавця), позичальник поставив свій підпис і його розшифрував. Решта пунктів вимоги до складання розписки не вказані в ній. Таким чином суд з оглянутої в судовому засіданні оригіналу розписки встановив, що остання не відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, а саме: договір позики в цій справі підписаний лише однією стороною відповідачем по справі [PERSON] і не підписаний позивачем [PERSON], не вказана прописом (число, місяць і рік) дата складання розписки і місце (місто, селище і т.д.) її складання, не вказані паспортні дані позичальника і кредитора (позикодавця), крім того в розписці не вказана прописом (число, місяць і рік) дата повернення позики, а вказаний цифрами рік повернення позики не можливо встановити 2015 чи 2025 рік. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторонами не було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка не свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Таким чином розписка надана позивачем про отримання грошових коштів не містить ознак договору позики, крім того встановити дійсну правову природу договірного зобовязання та строку повернення боргу за цією розпискою не можливо. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, судом встановлено, що розписка про отримання грошових коштів не містить ознак договору позики, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь судового збору та судових витрат, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, також не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed