Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір, за умовами якого він надав [PERSON] у борг 67750 грн., що станом на день укладення договору становило 2500 доларів США, строком до червня 2017 року. Позивач стверджує, що до 4 червня 2017 року [PERSON] повернув йому лише 27775 грн., решту коштів повертати відмовляється. В зв`язку з цим, просив стягнути з відповідача 39975 грн. неповернутих коштів в примусовому порядку. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, в направлених на адресу суду заявах просили розгляд справи провести у їх відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно з наданою суду розпискою від 28 лютого 2017 року [PERSON] позичив у [PERSON] 2500 доларів США, які зобов`язався повернути до червня 2017 року. У відповідності із зробленими у цій розписці відмітками відповідач повернув [PERSON] 01 березня 2017 року 400 доларів США, 31 березня 2017 року - 600 доларів США. Факт повернення коштів у загальному розмірі 1000 доларів США визнається [PERSON] у позовній заяві. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України вказує на те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 192 ЦК України). Як встановлено статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим, тлумачення абзацу 1 частини першої статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики і в іноземній валюті. Суд зазначає, що грошовою одиницею за договором позики сторони визначили долар США. Однак, позивач, звертаючись до суд з наведеним позовом, просить стягнути борг саме в національній валюті. А тому, суд вважає за можливе задоволити позов в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 39975 грн., що еквівалентно 1500 доларам США. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 768 грн. 40 коп. понесених витрат на сплату судового збору. Доказів на підтвердження понесення будь-яких інших витрат, в т.ч. на правничу допомогу, матеріали справи не містять. На підставі наведеного,

Outcome: approved