Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]В, в якій просить усунути перешкоди у здійсненні ним права власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, який розташований за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області, вул. Братів Сердюк, буд. 4. Позивач посилається на те, що він є власником спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.12.2004 року. На час укладання договору купівлі-продажу у житловому будинку був зареєстрований [PERSON], відповідач по справі, який обіцяв знятися з реєстрації, але до цього часу уникає спілкування з ним, свою обіцянку виписатися із будинку не виконує. Відповідач за період з 31.12.2004 року і по теперішній час за вказаною адресою відсутній, за зазначеною адресою не зявлявся, витрати по утриманню житла не несе, реєстрація відповідача в будинку порушує його право на користування власністю, тому він змушений звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його інтереси в суді представляє за довіреністю [PERSON] Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином (оголошення в газеті), причини неявки до суду не повідомив. Тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, \~дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та \~відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 31.12.2004 року [PERSON], позивач по справі, придбав у [PERSON], відповідача по справі, спірний житловий будинок, який розташований за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області, вул. Братів Сердюк, буд. 4, що підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів від 31.12.2004 року (а.с.7,8). Із копії домової книги та довідки Панютинської селищної ради № 361 від 16.02.2017 року вбачається, що за вищевказаною адресою по теперішній час зареєстровані [PERSON], позивач по справі, [PERSON], дружина позивача, [PERSON], донька позивача, та [PERSON], відповідач по справі (а.с.10-13,14). В акті про не проживання від 23.02.2017 року зазначено, що [PERSON], відповідач по справі, з 31.12.2004 року не проживає (а.с.15). Статтями 10, 57, 60, 179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється \~на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести \~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Конституція України ( ст. 47)\~ проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), захищає право на повагу до приватного життя. Складовою права на приватне життя є недоторканість житла. В протоколі 1 до Конвенції про захист прав людина та основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно Постанови\~ Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на\~підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Згідно із ч.3 ст. 347 ЦК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2005 року вбачається, що право власності на спірний житловий будинок, який розташований за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області, вул. Братів Сердюк, буд. 4, зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.2004 року (а.с.9). Отже, не зняття з реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою порушує право власності позивача та створює перешкоди у розпорядженні його майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про визнання особи померлою. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved