Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 18.03.2013 р. між ним та Миколаївським РВ АТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір № 013000000039402 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, відповідно до якої банк видав таку картку зі строком дії 2 роки та відкрив спеціальний картковий рахунок № [NUMBER] в гривні та здійснював його обслуговування. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 013000000039402 позивачу надано банком грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом 16 700,00 грн. строком з 18.03.2013 р. по 17.03.2015 р. В грудні 2019 р. позивач дізнався про звернення стягнення на заробітну плату у зв`язку із вчиненням приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 08.11.2019 р. виконавчого напису № 5516, яким з [PERSON] звернуто стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», як правонаступника АТ «Брокбізнесбанк» у зв`язку з укладенням договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 013000000039402 від 18.03.2013 р. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 р. по 09.10.2013 р., заборгованість становить 42 718,39 грн. і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 16 888,69 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 25 829,70 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, оскільки ніколи не перебував у фінансових відносинах із відповідачем і не надавав згоду про передачу свого боргу третім особам. Також вчинення виконавчого напису відбулось без перевірки безспірності боргу і відбулось поза встановленими строками. За таких обставин, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5516, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 08 листопада 2019 року щодо звернення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 42 718,39 коп., стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 2 200,00 грн. Провадження у справі було відкрито 13.03.2020 р., відповідно до приписів ст. ст. 19 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав. Про день та час розгляду справи представник ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна в судове засідання також не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Пояснення по суті спору від третіх осіб не надходили. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень [PERSON] та прохання розглядати справу без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши н6адані докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 08.11.2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5516 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 013000000039402 від 18.03.2013 р., укладеним з Акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 283 від 01.08.2018 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 013000000039402 від 18.03.2013 р. Як вбачається з виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 р. по 09.10.2019 р. Заборгованість складає 42 718,39 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 16 888,69 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 25 829,70 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. Так, відповідно до умов договору № 013000000039402 від 18.03.2013 р. про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, укладеним між Акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та [PERSON] позивачу було видано таку картку строком дії 2 роки та відповідно до додаткової угоди № 1 до зазначеного договору, укладеної між сторонами 18.03.2013 р. позивачу надано банком грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 16 700,00 грн. на строк з 18.03.2013 по 17.03.2015 за сплатою процентів за користування Кредитною лінією. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.4. Глави 16Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 3.2. Глави 16Розділу ІІ Порядку передбачено вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В свою чергу п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно ж до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (Постанова № 1172), для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови №1172 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та нечинною з дня її прийняття (Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року). Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 листопада 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчого напису відбулось з недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 15.04.2020 по справі № 158/2157/17. Так, позивач зазначає, що з дня виникнення права вимоги за укладеним з банком кредитним договором минуло більш ніж три роки. Як вбачається з додаткової угоди № 1 від 18.03.2013 р. до договору № 013000000039402, копія якого долучено до матеріалів справи, позивачу надано банком грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом 16 700,00 грн. строком з 18.03.2013 р. по 17.03.2015 р. зі сплатою процентів за користування Кредитною лінією на споживчі цілі. 02 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи № 916/3006/17 зробила наступний висновок - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Стаття 88 Закону «Про нотаріат» містить різні строки для звернення до нотаріуса (три роки - у відносинах за участю громадян, і один рік - для відносин за участю за участю підприємств, установ і організацій), оскільки на момент ухвалення Верховною Радою України цього закону діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), яким позовна давність визначалася залежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, тобто три роки у відносинах за участю громадян і один рік у спорах за участю підприємств, установ і організацій. Після внесення змін до ЦК УРСР у 1995 році, а також після вступу у дію нового Цивільного кодексу України у 2004 році строки, встановлені у статті 88 Закону України «Про нотаріат», не були приведені у відповідність до позовної давності, яка вже стала визначатися залежно від сутності позовних вимог, а не за суб`єктною ознакою. Згідно із частиною першою статті 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Частина друга статті 318 ЦК України визначає, що всі суб`єкти права власності є рівними перед законом. За таких обставин, Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме безпосередньо виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. При цьому, укладені правочин (договір) про відступлення права вимоги, за якими право вимоги за зобов`язаннями позивача по кредитному договору № 013000000039402 від 18.03.2013 р. перейшло до нового кредитора (ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»), не змінювали виду, суті, підстав виникнення та обсягів зобов`язань боржника, оскільки такий вид правочину передбачають виключно заміну кредитора (передачу права вимоги за зобов`язаннями боржника) у зобов`язанні, а не зміну умов основного зобов`язання, зокрема періоду виникнення заборгованості за таким зобов`язанням. Зважаючи на викладене, беручи до уваги термін дії картки міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, строк на який надавався кредит у розмірі 16 700,00 грн. наявні підстави вважати, що виконавчий напис вчинено поза межами встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строку. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача, щодо наявності порушення вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису у зв`язку із відсутністю згоди [PERSON] на передачу боргу третім особам, зважаючи на таке. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, як це визначено ч. 1 ст. 516 ЦК України. Так, умови укладеного між позивачем та АТ «Брокбізнесбанк» не містить заборон щодо відступлення права вимоги, такі заборони відсутні і на законодавчому рівні щодо заміни кредитора у кредитних зобов`язаннях. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача належним чином доведено обставини, з якими чинне законодавство України передбачає можливість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги заявлені [PERSON] підлягають задоволенню. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу. Судовий збір, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2 200,00 грн. Матеріали справи містять докази сплати зазначеної в позовній заяві суми фахівцю в галузі права. Представником відповідача не заявлялось про не співмірність таких витрат з урахуванням, зокрема, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За таких обставин, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1261 грн.20 коп., витрати на правову допомогу у сумі 2200 грн. 00 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved