Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]А про визнання частково недійсним договору дарування частки квартири від 14.12.2015 року в частині дарування [PERSON] 1/3 частки квартири № 9-а у будинку № 1, що знаходиться в м. Харкові по провулку Карбишева на імя [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1991 року по 15.07.2003 року, в той же час як подружжя фактично проживали як сімя до 24.02.2015 року. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони весь час проживали у квартирі № 9-а по пров.Карбишева 1 в м.Харкові, яку отримали батьки позивача. В 2003 році сторони прийняли рішення щодо фіктивного розірвання шлюбу з метою зайняття черги на квартирний облік. У 2005 році сторони прийняли рішення за спільні кошти придбати земельну ділянку з метою подальшого будівництва житлового будинку. Договір купівлі-продажу земельної ділянки було зареєстровано на відповідача. 24.02.2015 року сторони прийняли рішення щодо припинення шлюбних відносин. Позивач зазначає, що він з відповідачем домовились укласти договір міни, відповідно до якого він з донькою [PERSON] віддає відповідачеві свої частини у приватизованій квартири № 9а , що розташована у будинку № 1 по провулку Карбишева в м. Харкові, а відповідач в свою чергу переоформляє їх ім я земельні ділянки , що оформлені на її імя 1 / 2 частині за кожним. 14 грудня 2015 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було нотаріально посвідчено договір дарування частки квартири, реєстровий №1646, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] подарували свої частки у праві спільної власності по 1/3 частини у квартирі № 9а у будинку готельного типу № 1, що знаходиться по провулку Карбишева в місті Харкові відповідачеві [PERSON] Але, в подальшому відповідач [PERSON] відмовилася переоформляти земельні ділянки на імя [PERSON] Позивач зазначає, що вони домовилися щодо договору міни - частини квартири та земельну ділянку, а юридично уклали договір дарування частки квартири. Позивач та представник в судове засіданні не зявились, про день та час розгляду повідомлялись належним чином. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що позивач подарував квартиру відповідачу, а після ремонту звернувся із зазначеним позовом. Крім того, відповідач спростовувала доводи позивача про спільне проживання після розірвання шлюбу та домовленість про передачу земельних ділянок позивачу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 15.07.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва серії I-ВЛ № 150520 (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 02.03.2005 року, що підтверджується копіює свідоцтва про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до .ч.1 ст.135 СК України № 000100010185 від 24.01.2012 року (а.с.15,16). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.02.2006 року № 9-06-214840 (а.с.13) [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності на квартиру № 9-а в будинку № 1 по пров.Карбишева у м.Харкові. За адресою: м.Харків, пров.Карбишева,1, кв.9-а проживають: [PERSON] з 09.10.1987 року, [PERSON] з 06.07.2010 року, [PERSON] з 12.02.2005 року, [PERSON] з 08.02.2008 року, що підтверджується копією довідки КП «Жилкомсервіс» № 881 від 08.04.2016 року (а.с.17). 14.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла безоплатно у дар 2/3 частини квартири № 9-а в будинку № 1 по пров.Карбишева у м.Харкові, що підтверджується копією договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1646 (а.с. 20).\~\~ Позивачем оспорюється недійсність вищевказаного договору дарування з підстав, що фактично сторони домовились про укладання іншого правочину - договору міни, однак юридично оформили його як договір дарування, при цьому позивач погоджувався на передачу своєї частки нерухомого майна у власність відповідача лише за умови міни на частку земельних ділянок, які перебувають у власності відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 235 ЦК України\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Статтею 717 ЦК України\~передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Таким чином, договір дарування не зобов'язує обдарованого вчиняти будь-які дії відносно дарувальника і не може розглядатися як договір укладений позивачем на вкрай невигідних для нього умовах. При цьому, ст.725 ЦК України встановлено, що договором дарування може бути встановлений обовязок обдарованого вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення ( передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не предявляти вимог до третьої особи про виселення тощо). Дарувальник має право вимагати від обдарованого виконання покладеного на нього обовязку на користь третьої особи. Однак відповідно до спірного договору дарування позивач не зазначав про наявність у нього якихось домовленосте з відповідачем внаслідок укладання даного договору. Відповідно п.п.9,14 договору дарування (а.с.19-20) текст зазначеного договору прочитано нотаріусом сторонам вголос та розяснені вимоги законодавства щодо змісту та правових наслідків договору, та сторони підтвердили, що цей договір не носить характеру уявного та удаваного характеру, що спростовує доводи позивачів про можливу помилку або обман щодо обставин договору. Частиною. 3\~ст. 10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3\~ст. 60 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, з урахуванням вищевказаних правових норм, суд відмовляє у задоволенні позову внаслідок його недоведенності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed