Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належить позивачеві на праві власності. В даній квартирі зареєстровані позивач та відповідач. Остання з 2000 року в даній квартирі не проживає. В утриманні квартири [PERSON] участі не приймає, квартирою не цікавиться. На підставі цього, позивач був змушений звернутися з позовом до суду. В позовній заяві позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Також [PERSON] пояснив, що спірна квартира придбана була позивачем до шлюбу за власні кошти, крім того, на даний момент шлюб між сторонами розірвано, відповідачка даною квартирою не цікавиться з 2000 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Представник третьої особи - Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-1» в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала та підтвердила, що відповідачка не проживає в спірній квартирі з 2000 року. Від третьої особи - Деснянського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 23.01.1990 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення (квартира) [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до довідки ЖБК «Річковик-1» від 20.10.2015 року виданій [PERSON], сума пайового внеску за квартиру, в розмірі 7722,75 крб. сплачена 19.10.1992 року в повному обсязі (а.с.5). Частиною 3 ст. 384 ЦК України передбачено, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. У спірній квартирі зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (колишня дружина), що підтверджується довідкою ЖБК «Річковик-1» №132 від 20.10.2015 року (а.с.7). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6,8). В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка проживає в Італії, починаючи з 2000 року, до даної квартири не з'являються та не несе витрат по її утриманні. Факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується складеними актами від 03.03.2015 року, 07.09.2015 року, 30.12.2015 року, 01.02.2016 року (а.с.9,10,32-33). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, а саме більше одного року, дає підстави для визнання [PERSON] такою, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved