Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] суму основного боргу в розмірі 418768,40 грн., та 3% річних від простроченої суми, що становить 37457,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2011 року він передав відповідачу за договором безпроцентної позики грошові кошти в розмірі 418768,40 грн., що було еквівалентно 52346,05 доларів США, зі строком повернення до 01 грудня 2011 року, про що відповідач власноруч написав розписку. По теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув, на вимоги позивача повернути грошові кошти не реагує, у зв'язку з цим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.2-6). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. . Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору безпроцентної позики від 01 жовтня 2011 року (а.с.7), [PERSON] передав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 418768,40 (чотириста вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.), що було еквівалентно 52346,05 (п'ятдесят дві тисячі триста сорок шість доларів 0,5 центів США). Згідно п.1 Договору, Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 418768,40 (чотириста вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.), що було еквівалентно 52346,05 (п'ятдесят дві тисячі триста сорок шість доларів 0,5 центів США). Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позичену грошову суму в строк до 01 грудня 2011 року. Факт отримання грошей підтверджується розпискою, написаною власноруч [PERSON] (а.с.8), відповідно до якої [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 418768,40 (чотириста вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.), що було еквівалентно 52346,05 (п'ятдесят дві тисячі триста сорок шість доларів 0,5 центів США). В зазначений строк і по теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув. Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, позивач просить стягнути 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01 грудня 2011 року по 26 грудня 2013 рік, що становить 37457,00 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання позикодавцю визначеної грошової суми. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст.526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved