Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з батьком [PERSON] - позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою також проживає мати позивача [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини вихованням та утриманням дитини не займається, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про стан здоров`я доньки, а також її фізичний, духовний та моральний розвиток. [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, просив розглянути справу в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином. На її адресу направлялася судова повістка, при цьому вказана кореспонденція повернулася до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від [PERSON] до суду не надходило відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Представник третіх осіб - служби у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області та органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області в одній особі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та розглянути справу в її відсутність. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судовогопроцесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , батьком є [PERSON] - позивач по справі, матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 01 червня 2018 року (а. с. 8). Заочним рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-13). Постановою Дворічанського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), та накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.с.14). Згідно акту обстеження умов проживання в буд. [ADDRESS] від 18.11.2020, умови проживання задовільні; в будинку прибрано, є всі необхідні меблі та техніка, водопостачання та газове опалення; дитина має окреме ліжко, одяг та іграшки; забезпечена продуктами харчування, створені умови для виховання та розвитку дитини. За вказаної адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стосунки в сім`ї доброзичливі (а. с. 7). Згідно висновку органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина з травня 2017 року, від спільного життя у них [INFO] народилася донька [PERSON] . З жовтня 2018 року шлюбні відносини між ними припинені та їх малолітня донька постійно проживає з батьком. Згідно із актом обстеження умов проживання дитини від 18.11.2020 за адресою: [ADDRESS] в приватному будинку разом з батьком і дитиною проживають бабуся дитини - [PERSON] , [INFO] та чоловік бабусі - [PERSON] , [INFO] . У будинку створені належні умови для життя, виховання та розвитку дитини, є куточок немовляти. Дитина забезпечена усім необхідним, стосунки в сім`ї доброзичливі. Відповідно до акту обстеження умов проживання матері дитини від 20 січня 2021 року, складеного за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] , будинок знаходиться в аварійному стані, непридатний для проживання (відсутнє опалення, електропостачання). За час перебування на території Вільшанської сільської ради Куп`янського (Дворічанського) району Харківської області, [PERSON] декілька разів змінювала адресу місця проживання. На даний час її фактичне місце проживання невідоме. На засіданні комісії [PERSON] повідомив, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги дитині, не займається її вихованням, не піклується про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Тривалий час не спілкується з донькою та не проявляє батьківської турботи. [PERSON] на засідання Комісії не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення останній поштового відправлення , яке отримане 14.03.2021 року нею особисто. Орган опіки та піклування селищної ради вважав передчасним (недоцільним) застосування такої міри як позбавлення батьківських прав до [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 60-62). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 7 ст. 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 вищевказаного Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. На підставі ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, і визначає цю частку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, присуджуючи аліменти, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінив докази в сукупності, і вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує. За таких обставин суд приходить до висновку і вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до [PERSON] такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнення з неї аліментів на її утримання. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved