Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 серпня 1998 року він з відповідачем по справі зареєстрували шлюб. [PERSON] 05 жовтня 2000 року народила дитину сина [PERSON], а 08 листопада 2000 року зареєструвала його, про що Тавільжанською сільською радою Дворічанського району Харківської області в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 17. Батьком дитини, згідно з ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України було записано позивача, однак він з цим не згодний, так як з третього травня 1999 року шлюбні стосунки з відповідачем були фактично припиненні. Він на той час проживав з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сімю. Позивач просить суд виключити відомості про нього, як батька [PERSON] з актового запису про народження, виданого Тавільжанською сільською радою Дворічанського району Харківської області від 08 листопада 2000 року за № 17. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог, викладених в позовній заяві. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ №094002 від 02 квітня 1999 року, виданого повторно Тавільжанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, сторони по справі 22 серпня 1998 року зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №135195 від 08 листопада 2000 року, виданого Тавільжанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] народився 05 жовтня 2000 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00017145698 від 27 вересня 2016 року, наданого Дворічанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився 05 жовтня 2000 року, батько - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №044271 від 22 травня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22 травня 2007 року, після розірвання шлюбу [PERSON] повернуто дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки відповідач позов визнала, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 136 Сімейного Кодексу України та викладеного,

Outcome: approved