Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг про зобовязання нарахувати одноразову премію за період роботи по ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження ЧАЕС в сумі 400 крб. відображенням суми премії в особовому рахунку та видати довідку про розмір заробітної плати за період часу з 14.06.1986 року по 20.06.1986 року у сумі 893, 86 крб. На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом II групи за захворюванням, повязаним із виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково 1 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому, розрахунок проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року. Перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем з 14 по 20 червня 1986 року, він брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За час роботи йому було виплачено заробітну плату в розмірі 493,26 крб. Даний факт підтверджується довідкою за №22 від 07.09.2000 року, довідкою про періоди перебування на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС та населені пункти, де він перебував, довідкою форми №122, довідкою за №21 від 29.02.2000 року та іншими документами. 22.02.2017 року він направив відповідачу заяву про видачу довідки про заробітну плату за вказаний вище період із врахуванням одноразової премії, що мала б бути йому нарахована та виплачена в той період. Відповіддю від 21.04.2017 року у задоволенні заяви йому було відмовлено. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 25.03.2014 року №112, був затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.54, ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу у зоні відчуження у 1986-1987 роках. Обчислення пенсії відповідно до ст. 15 цього закону здійснюються на підставі довідок про заробітну плату, які видаються установами, організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, відомостей та інших документів про нараховану і сплачену заробітну плату), а також фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами. Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року №09-3751, вирішення грошових вимог осіб, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і в зоні відчуження, і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України. Якщо підприємством не була нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії. Відповідно до п. п. 3 п. 1 Постанови РМ УРСР І Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24.06.1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен перевищувати 400 крб. на місяць. Фактично відмовляючи у наданні довідки про заробітну плату із врахуванням одноразової премії в розмірі 400 крб. відповідач порушив його трудові та соціальні права. У письмових запереченнях проти позову представник відповідача вказав, що видача довідок про заробітну плату проводиться підприємствами відповідно до первинних документів про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за нормативними документами того часу. Відповідно до підпункту 3 п.1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24.06.1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб. на місяць. Згідно довідки Державного комунального підприємства «Госпрозрахункова дільниця по санітарній очистці міста» від 07.09.2000 року [PERSON] було виплачено заробітну плату за роботу в зоні відчуження, з якої визначається пенсія, в розмірі 389,75 крб. та 40,75 крб. премії за діючими на той час системами преміювання за роботу в зоні відчуження, що не суперечить вказаному нормативному акту. Отже, позивачу було виплачено передбачену на той час чинним законодавством премію за роботу в зоні відчуження. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що позивач [PERSON] направлявся Хмельницьким ОДРСУ в 30-ти кілометрову зону відчуження ЧАЕС для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 13.06.1986 року по 21.06.1986 року (наказ №49 від 13.06.1986 року), про що свідчить довідка №9 від 23.01.2017 року, видана комунальним підприємством по будівництву, ремонту та експлуатації доріг. Згідно з довідкою Державного комунального підприємства «Госпрозрахункова дільниця по санітарній очистці міста» №22 від 07.09.2000 року [PERSON] було виплачено заробітну плату за роботу в зоні відчуження в розмірі 389,75 крб. та 40,75 крб. премії за діючими на той час системами преміювання за роботу в зоні відчуження. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року №207-7 вирішено виділити в розпорядження Міністерства енергетики та електрифікації СРСР для заохочення працівників підприємств, організацій та установ (незалежно від їх відомчої підлеглості), які безпосередньо брали участь у роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, кошти в розмірі 1 млн. карбованців до повного завершення цих робіт. Розмір премії, що виплачується одному працівнику за рахунок вказаних коштів не повинен перевищувати 400 карбованців в місяць (понад встановлені максимальні розміри премій). Таким чином, у вказаному нормативному акті встановлено максимальний розмір премії, і нарахування [PERSON] одноразової премії в сумі 40,75 крб. не суперечить йому, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed