Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.09.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2090. В шлюбі в них [INFO] народилася донька [PERSON]. Одруження виявилось невдалим через відсутність між ними взаєморозуміння, взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, ведення спільного господарства, виховання дитини, відповідач часто влаштовувала скандали, в тому числі і в присутності їхньої дитини. Також позивач в позовній заяві зазначає, що з жовтня 2014 року припинилося їх сумісне проживання та ведення між ними спільного господарства, тому подальше проживання та збереження шлюбу на думку позивача неможливе, в зв'язку з чим він звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач в своїй письмовій заяві зазначив, що позов підтримує, а відповідач в своїй письмовій заяві зазначила, що позов визнає. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 16.09.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2090, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2012 року (а.с. 7). В шлюбі в сторін [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2013 року (а.с. 6). Причинами розпаду сім'ї, згідно позовної заяви, є відсутність між сторонами взаєморозуміння, взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, ведення спільного господарства, виховання дитини. З жовтня 2014 року сторони проживають окремо та подружні стосунки не підтримують, в зв'язку з чим позивач прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі - постійні сварки та скандали між подружжям протягом подружнього життя через різні характери та погляди на сімейне життя, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на виховання та розвиток їхньої неповнолітньої доньки. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved