Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.07.1986 року його було нагороджено орденом «Знак Пошани» [NUMBER] на підставі чого Секретарем Президії Верховної Ради СРСР 07.07.1986 року було видано орденську книжку [NUMBER] . Він має право на призначення пенсії особі, яка має особливі заслуги перед Україною. Документом, що підтверджує особливі заслуги є орденська книжка. Проте, запис в орденській книжці виконано на російській мові і його прізвище значиться, як « [PERSON] », що не відповідає запису прізвища українською мовою у паспорті, згідно з яким він « [PERSON] ». У зв`язку з невідповідністю зазначених записів він позбавлений можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин звернувся в суд з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа-Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання також не з`явилася, проте від представника за дорученням П.Галуші на електронну пошту суду надійшла заява за вх.№Еп-182/20 про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.07.1986 року заявника було нагороджено орденом «Знак Пошани» [NUMBER] на підставі чого Секретарем Президії Верховної Ради СРСР 07.07.1986 року було видано орденську книжку [NUMBER] . Заявник має право на призначення пенсії особі, яка має особливі заслуги перед Україною. Документом, що підтверджує особливі заслуги є орденська книжка. Проте, запис в орденській книжці виконано на російській мові і його прізвище значиться, як « [PERSON] », що не відповідає запису прізвища українською мовою у паспорті серії [NUMBER] , виданого Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.07.1998 року, згідно з яким він « [PERSON] ». У зв`язку з невідповідністю зазначених записів він позбавлений можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. На підставі викладеного,

Outcome: approved