Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення коштів. В позовній заяві вказав, що постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.04.2009 року відмову Апеляційного суду Хмельницької області та Державної судової адміністрації України у призначенні та виплаті йому щомісячного грошового утримання визнано незаконною та зобовязано відповідачів призначити та виплатити йому щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 27.11.2005 року з урахуванням проходження служби і участі в бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан з 26.04.1980 по 21.11.1981 року, зарахувавши один місяць служби за три. 22.04.2009 року він подав голові Апеляційного суду Хмельницької області заяву, в якій на підставі зазначеного рішення суду просив призначити та виплатити йому щомісячне грошове утримання, починаючи з 27.11.2005 року по 12.01.2009 року включно з урахуванням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», з урахуванням вказаних законів провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 13.01.2009 року з розрахунку 86% заробітної плати (з 13.01.2009 року щомісячне грошове утримання йому виплачувалось в розмірі 80% заробітної плати) та виплатити заборговану суму. 22.06.2009 року на підставі зазначеної постанови суду від 21.08.2006 року голова Апеляційного суду Хмельницької області видав наказ №24/04-03, яким йому встановлено 100% передбаченого Законом України «Про статус суддів» щомісячного грошового утримання, належного йому у разі виходу у відставку, зокрема: з 27.11.2005 року у розмірі 80%, з 27.11.2006 року у розмірі 82%, з 27.11.2007 року у розмірі 84%, з 27.11.2008 року у розмірі 86% заробітної плати працюючого судді; бухгалтерії доручено здійснити розрахунок щомісячного грошового утримання з 27.11.2005 року і направити потребу в ДСА України для виділення коштів на виплату йому належної суми грошового утримання, а також провести перерахунок отриманого щомісячного грошового утримання з 13.01.2009 року з розрахунку його розміру у 86% заробітної плати. 10.07.2009 року Апеляційний суд Хмельницької області направив у ДСА України лист із зазначенням потреби в коштах по КЕКВ 1341 на виплату йому щомісячного грошового утримання з 27.11.05 по 12.01.09 в сумі 259219,21 грн., розрахунок цієї суми та копію наказу голови суду №24/04-03 від 22.06.2009 року. 25.12.2009 року за видатковим касовим ордером №92 йому було виплачено 64003,84 грн., 29.12.2009 року за видатковим касовим ордером №97- ще 195215, 37 грн., а всього у ці дні йому було виплачено заборгованість з щомісячного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009 року в сумі 259219,21 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За приписами ст. 4 цього закону Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. В порушення цих норм закону, виплативши в грудні 2009 року заборгованість з щомісячного грошового утримання, у тому ж місяці йому не була виплачена компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків його виплати. 21.01.2010 року він звернувся у Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Апеляційного суду Хмельницької області та Державної судової адміністрації України, у якому просив стягнути з відповідачів на його користь 108934,12 грн. компенсації за порушення строків виплати належного йому щомісячного довічного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009. 01.03.2010 він подав доповнення до позову та просив визнати неправомірною бездіяльність відповідачів, яка виразилась у невиплаті йому 29.12.2009 року компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009 та стягнути з відповідачів на його користь 108934,05 грн. компенсації. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.03.2010 року, залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 року, його позов задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність відповідачів, яка виразилась у невиплаті йому компенсації за порушення строків виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009; зобовязано ДСА України та Апеляційний суд Хмельницької області нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009. На підставі наказу голови Апеляційного суду Хмельницької області від 01.09.2010 року бухгалтерією здійснено розрахунок компенсації втрачено частини щомісячного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009, який надіслано до ДСА України для виділення додаткових коштів в розмірі 108935 грн. У відповіді ДСА України зазначено, що додаткова потреба буде розглянута в разу внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та що на 29.11.2010 року додаткові кошти Апеляційному суду не виділені, у звязку із чим немає можливості виплатити йому вказану суму. 18.06.2012 року за його заявою було відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів щодо відповідача Апеляційного суду Хмельницької області (ВП №33077248) та щодо відповідача ДСА України (ВП №33078009). 25.09.2012 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду за заявою Апеляційного суду Хмельницької області змінено спосіб та порядок виконання судового рішення у адміністративній справі №2а-361/10/2270 шляхом проведення стягнення коштів за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів». 23.04.2014 року постановами державного виконавця виконавчі документи були йому повернуті. 14.05.2014 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду) постанови державного виконавця від 23.04.2014 року про повернення виконавчих документів стягувачеві визнано протиправними та скасовано. Постановами державних виконавців від 26.05.2014 року та від 16.06.2014 року вдруге було відкрито виконавчі провадження. 18.06.2014 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду за заявою державного виконавця було розяснено постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.03.2010 року з урахуванням ухвали про зміні способу та порядку виконання рішення від 25.09.2012 року наступним чином: «Виконання постанови повинно бути проведене шляхом стягнення на користь [PERSON] з Державної судової адміністрації України як головного розпорядника коштів, виділених їй у вигляді асигнувань Державного бюджету України за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів». Стягнення проводиться Державною казначейською службою України на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року №845». 10.07.2014 року постановами державного виконавця виконавчі листи щодо обох відповідачів знову були йому повернуті. 29.07.2014 року він направив Голові ДКС України заяву про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.03.2010 з урахуванням ухвал цього суду від 25.09.2012 року та від 18.06.2014 року, а також оригінали виконавчих документів щодо обох боржників. Листом від 31.12.2014 року №5-13/7300-29743 ДКС України повідомила його, що оскільки у вищезазначених ухвалах суду не визначено суми до стягнення, питання про виконання виконавчого листа, виданого 30.05.2012 року у справі №2а-361/10/2270 розглянеться Казначейством України після встановлення судом суми коштів до стягнення. 04.07.2017 року ДКС України на виконання виконавчого листа, виданого 30.05.2012 року Хмельницьким окружним адміністративним судом по справі №2а-361/10/2270 перерахувала на його банківський рахунок 108934,09 грн. Ці обставини свідчать про те, що не виплативши належні йому на підставі закону 108934,09 грн. компенсації в місяці виплати 259219,21 грн. заборгованості із щомісячного грошового утримання, тобто в грудні 2009 року, органи державної влади та їх посадові особи щонайменше з 1 січня 2010 року дізнались (повинні були дізнатись) про безпідставність збереження належних йому 108934,09 грн. компенсації. Крім того, зазначені обставини вказують на те, що органи державної влади свідомо безпідставно користувались належними йому коштами, адже навіть знаючи про наявність постанови суду від 18.03.2010 року, вони не виконували її понад сім років. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За приписами ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Враховуючи, що він не був пов'язаний з казначейством договірними правовідносинами, за аналогією ч. 1 ст. 1048 ЦК України (відповідно до якої, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України), розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача на його користь 99753, 04 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У письмовому відзиві вказав, що 04 липня 2017 року Державна казначейська служба України у порядку черговості виконала виконавчий лист і перерахувала кошти на рахунок стягувача. ДКС України у порядку Постанови КМУ №845 від 03.08.2011 року «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» лише виконує рішення суду про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, які відкриті в органах ДКС, а не відповідає за зобовязаннями держави чи державних органів. Відповідно до ст. 148 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, Державна судова адміністрація України є органом, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, визначених законом. Відповідно до паспорту бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» відповідальним за виконання бюджетної програми є апарат Державної судової адміністрації. Згідно виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.05.2012 року по справі №2а-361/10/2270 боржником є Державна судова адміністрація України. Жодним законодавчим актом, нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи ДКС України за дії інших юридичних осіб та держави в цілому. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовну заяву слід задоволити з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.08.2006 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.04.2009 року відмову Апеляційного суду Хмельницької області та Державної судової адміністрації України у призначенні та виплаті [PERSON] щомісячного грошового утримання визнано незаконною та зобовязано відповідачів призначити та виплатити [PERSON] щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 27.11.2005 року з урахуванням проходження служби і участі в бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан з 26.04.1980 по 21.11.1981 року, зарахувавши один місяць служби за три. 22.06.2009 року на підставі зазначеної постанови суду від 21.08.2006 року голова Апеляційного суду Хмельницької області видав наказ №24/04-03, яким [PERSON] встановлено 100% передбаченого Законом України «Про статус суддів» щомісячного грошового утримання, належного [PERSON] у разі виходу у відставку, зокрема: з 27.11.2005 року у розмірі 80%, з 27.11.2006 року у розмірі 82%, з 27.11.2007 року у розмірі 84%, з 27.11.2008 року у розмірі 86% заробітної плати працюючого судді; бухгалтерії доручено здійснити розрахунок щомісячного грошового утримання з 27.11.2005 року і направити потребу в ДСА України для виділення коштів на виплату позивачу належної суми грошового утримання, а також провести перерахунок отриманого щомісячного грошового утримання з 13.01.2009 року з розрахунку його розміру у 86% заробітної плати. 10.07.2009 року Апеляційний суд Хмельницької області направив у ДСА України лист із зазначенням потреби в коштах по КЕКВ 1341 на виплату [PERSON] щомісячного грошового утримання з 27.11.05 по 12.01.09 в сумі 259219,21 грн., розрахунок цієї суми та копію наказу голови суду №24/04-03 від 22.06.2009 року. 25.12.2009 року за видатковим касовим ордером №92 позивачу було виплачено 64003,84 грн., 29.12.2009 року за видатковим касовим ордером №97- ще 195215, 37 грн., а всього позивачу було виплачено заборгованість з щомісячного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009 року в сумі 259219,21 грн. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.03.2010 року, залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 року, позов [PERSON] задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність відповідачів, яка виразилась у невиплаті [PERSON] компенсації за порушення строків виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009; зобовязано ДСА України та Апеляційний суд Хмельницької області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009 роки. На підставі наказу голови Апеляційного суду Хмельницької області від 01.09.2010 року бухгалтерією здійснено розрахунок компенсації втрачено частини щомісячного грошового утримання за період з 27.11.2005 по 12.01.2009, який надіслано до ДСА України для виділення додаткових коштів в розмірі 108935 грн. У відповіді ДСА України зазначено, що додаткова потреба буде розглянута в разу внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та що на 29.11.2010 року додаткові кошти Апеляційному суду не виділені, у звязку із чим немає можливості виплатити вказану суму. 18.06.2012 року за заявою позивача було відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів щодо відповідача Апеляційного суду Хмельницької області (ВП №33077248) та щодо відповідача ДСА України (ВП №33078009). 25.09.2012 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду за заявою Апеляційного суду Хмельницької області змінено спосіб та порядок виконання судового рішення у адміністративній справі №2а-361/10/2270 шляхом проведення стягнення коштів за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів». 04.07.2017 року Державна казначейська служба України на виконання виконавчого листа, виданого 30.05.2012 року Хмельницьким окружним адміністративним судом по справі №2а-361/10/2270 перерахувала на банківський рахунок [PERSON] 108934 гривні 09 копійок. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовується і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. Згідно частини 2 статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього 536 цього Кодексу). У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу (такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року № 6-2491цс15). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 99753 гривні 04 копійки процентів за безпідставне збереження та користування належними позивачу коштами в розмірі 108934,09 грн., за період з 01 січня 2010 року по 04 липня 2017 року. Розрахунок процентів за безпідставне збереження та користування коштами здійсненний позивачем, відповідачем не оспорюється.

Outcome: approved