Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Просить: - визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 12.09.2006 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю. за реєстровим № 2276; - скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію вищевказаного договору. В обґрунтування позову зазначено, що згідно ордера № 1058 від 25.03.1983 року [PERSON] та членам її сім'ї, дітям - [PERSON] та [PERSON] було надано у користування квартиру [ADDRESS], якій рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 58 від 21.01.1985 року присвоєно нову адресу - [ADDRESS]. Розпорядженням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 41505 від 21.08.2006 року зазначена квартира безоплатно передана у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON], на ім'я яких було видано свідоцтво про право власності від 21.08.2006 року. 12.09.2006 року між [PERSON], який діяв від свого імені та за довіреністю від імені [PERSON], і [PERSON] укладеного договір купівлі-продажу спірної квартири, за яким [PERSON] набула її у власність. Проте, рішенням суду вищевказане розпорядження міської ради та свідоцтво про право власності на квартиру визнано недійсним. Таким чином, оскільки на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] виступали продавцями предмету договору на підставі свідоцтва про право власності від 21.08.2006 року № 41505, яке скасовано, відтак, як наслідок, продавці не мали достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення оспорюваного правочину, оскільки не були власниками квартири, що свідчить про недійсність договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог ПАТ «Альфа Банк», Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Лідія Юріївна про визнання відповідним законодавству договір купівлі-продажу квартири та об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог [PERSON], Кіровоградська міська рада, Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири до спільного розгляду (т. 1 а.с. 103-104). [PERSON] у зустрічному позові просить визнати відповідний законодавству договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу, укладений між [PERSON], який діяв від свого імені та на підставі довіреності від імені [PERSON], та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 12.09.2006 року за реєстровим № 2276 з 12.09.2006 року (т. 1 а.с. 97-100). Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Проти задоволення зустрічного позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі в зв'язку з необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В попередніх судових засіданнях проти задоволення первісного позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні з врахуванням обставин викладених в зустрічній позовній заяві. Зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. В попередніх судових засіданнях представник вказаної третьої особи первісний позов підтримав, проте в задоволенні зустрічного просив відмовити. Представник Кіровоградської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його часті. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки продавці за оспорюваним договором були цілком дієздатними, адже могли усвідомлювати свої дії та керувати ними у повному обсязі. Крім того, [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, на час вчинення договору купівлі-продажу квартири жодних підстав вважати, що продавці квартири не мали права відчужувати майно у неї не було, адже було чинним розпорядження Кіровоградської міської ради від 21.08.2006 року № 41505 про передачу квартири у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] Також, представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» просив розгляд справи провести без його участі. Представник Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Лідія Юріївна в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника, представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], сім'я якої складається з чотирьох чоловік, на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної Ради народних депутатів № 880 від 29.12.1982 року видано ордер № 1058 від 25.01.1983 року на право зайняття квартири № 165 по вул. Пацаєва. 63. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів № 58 від 21.01.1985 року вищевказаній квартирі присвоєно нову адресу, а саме: [ADDRESS]. На підставі розпорядження виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 41505 від 21.08.2006 року, вищевказана квартира безоплатно передана у спільну власність [PERSON] та [PERSON], на їх ім'я Кіровоградською міською радою 21.08.2006 року за реєстраційним № 41505 видано свідоцтво про право власності на житло, що встановлено рішенням апеляційного суд Кіровоградської області від 22.03.2013 року. Вищевказані обставини встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказуванню. Разом з тим, 12.09.2006 року між [PERSON], який діяв від свого імені та на підставі довіреності від імені [PERSON] (надалі - Продавці) та [PERSON] (надалі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2276 (т. 1 а.с. 37-38). За умовами п. 1 вищевказаного договору продавці продали, а покупець купила квартиру під [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22.03.2013 року визнано недійсним та скасовано розпорядження Кіровоградської міської ради від 21.08.2006 року № 41505 про передачу квартири у спільну часткову власність та свідоцтво про право власності, видане Кіровоградською міською радою 21.08.2006 року (т. 1 а.с. 7-9). Вищевказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] протиправно позбавлений права користування спірним житлом, в зв'язку з чим останнім також було оспорено дійсність вищевказаного договору з підстав недійсності документів, які підтверджували право власності продавців на спірну квартиру в момент укладення договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу від 12.09.2006 року. Проте, тим же рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22.03.2013 року у визнанні недійсним вказаного договору відмовлено, оскільки [PERSON] не є стороною оспорюваного договору, а тому його порушене право не може бути захищено в обраний ним спосіб шляхом пред'явлення позову до добросовісного набувача про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартира. Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, однозначно встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Разом з тим, [PERSON], звертаючись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, як на єдину підставу свого позову посилається на відсутність в момент укладення вказаного договору достатнього обсягу цивільної дієздатності у продавців для вчинення такого правочину, оскільки [PERSON] та його матір, в інтересах якої він діяв на підставі довіреності, враховуючи недійсність та скасування розпорядження Кіровоградської міської ради від 21.08.2006 року № 41505, а також свідоцтва про право власності від 21.08.2006 року, не були власниками спірної квартири. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 1 ст. 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Як випливає із змісту абзацу другого ч. 1 ст. 30 ЦК до змісту цивільної дієздатності входять наступні елементи: а) здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав; б) здатність самостійно здійснювати набуті цивільні права; в) здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки; г) здатність самостійно виконувати цивільні обов'язки; д) здатність нести відповідальність у разі невиконання цивільних обов'язків. Цивільна дієздатність передбачає свідому і правильну оцінку людиною дій, що нею здійснюються і мають юридичне значення. Єдиного для всіх фізичних осіб обсягу цивільної дієздатності не існує. При визначенні обсягу і змісту цивільної дієздатності фізичних осіб ЦК виходить з певної класифікації в залежності від віку і стану психіки людини. Зміст ст. ст. 31 - 42 дає підстави виділити наступні види дієздатності за критерієм зменшення її обсягу: 1) повна; 2) неповна; 3) часткова; 4) обмежена; 5) визнання фізичної особи недієздатною. Цивільна дієздатність є невіддільною характеристикою фізичної особи. Цей нерозривний зв'язок дієздатності з особою, невідчужуваність останньої і відрізняє її від суб'єктивного права, яким суб'єкт завжди може розпорядитися. Обсяг цивільної дієздатності може бути обмежений лише на підставі і в порядку, встановлених законом (наприклад, на підставі ч. 5 ст. 32 ЦК). Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що договір підписано сторонами у присутності приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю. Особу громадян, які підписали договір встановлено, їх дієздатність, належність [PERSON] та [PERSON] відчужуваної квартири перевірено відповідно до ст.ст. 182, 210 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладене, [PERSON] не надано доказів того, що в момент укладення оспорюваного договору в силу вимог ЦК України продавці не мали достатнього обсягу цивільної дієздатності. Посилання [PERSON] на скасування розпорядження міської ради та свідоцтва про право власності на квартиру не свідчить, що станом на 26.09.2006 року позивач не мав право власності на відчужуване майно. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 03.09.2014 року при розгляді справи № 6-84цс14. Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи позивачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами те, що його права були порушені при укладенні договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу, а тому підлягають захисту. Отже, судом не встановлені умови, передбачені ч. 2 ст. 203, ст. 215 ЦК України, за яких оспорюваний позивачем договір, може бути визнаний недійсним, а тому підстави для задоволення вказаної позовної вимоги відсутні та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації вищевказаного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги по первісному позову є необґрунтованими, безпідставними, а відтак не підлягають задоволенню. Щодо вимог по зустрічному позову, то слід зазначити наступне. Стаття 204 ЦК України регламентує принцип презумпції правомірності правочину, за змістом якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу від 26.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2276 судом недійсним не визнавався, а відтак зустрічні позовні вимоги також є безпідставні та не підлягають задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed