Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд винести рішення, яким визнати, що термін «Земельна ділянка згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0121622», як зазначено в складеному від імені [PERSON] , який помер [INFO] , заповіті від 28 березня 2019 року № 15-16 та термін «земельна ділянка», як зазначено у Витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 169360231, 169358583, 169361878 від 05 червня 2019 року, які посвідчують право власності померлого [PERSON] на земельні ділянки, є тотожними за своїм значенням. Позов мотивує тим, що за життя [PERSON] , працював у сільському господарстві і відповідно до Указу Президента України на підставі рішення 23 сесії 7 скликання Куликівської селищної ради від 29 березня 2019 року № 608 отримав у власність земельні ділянки загальною площею 6,0799 га, з них: рілля площею 1,7942 га., кадастровий номер: 7422785000:02:001:1058, сіножаті площею 3,0228, кадастровий номер 7422785000:02:001:1059 та пасовища площею 1,2629 га, кадастровий номер: 7422785000:03:001:0956, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Куликівської селищної ради за межами с. Кладьківка. 28\~березня 2019\~року [PERSON] \~склав заповіт,\~в якому\~належне йому\~право на\~земельну ділянку\~згідно Сертифікату\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серії ЧН\~№ 0121622 заповів двоюрідному брату [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчений [PERSON] , в.о. старости села Хибалівка Куликівського району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі 28 березня 2019 року за реєстровим № 15-16. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на земельні ділянки, які розташовані на території Куликівської селищної ради за межами с. Кладьківка Куликівського району Чернігівської області. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заява про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О. Під час перевірки документів було виявлено, що померлий [PERSON] мав право власності на земельні ділянки, яке виникло в нього на підставі рішення 23 сесії 7 скликання Куликівської селищної ради від 29 березня 2019 року № 608, прийнятого після складання заповіту. В складеному заповіті земельна ділянка значиться, як земельна ділянка згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0121622, хоча за своїм походженням дії спадкодавця були направлені на одне і те ж майно, що і спонукало звернення до суду за тлумаченням заповіту. Позовна заява надійшла до суду 10 червня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 12 липня 2021 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначене на 20 вересня 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 04 жовтня 2021 року та двічі відкладався на 21 жовтня 2021 року та на 04 листопада 2021 року. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови Постернак Ю. О., відповідно до якого визнала в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] та не має заперечень проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. За змістом положень ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Тобто, доведенню у суді підлягає факт порушення, невизнання або оспорювання конкретним відповідачем, зазначеним у позові, прав, свобод чи інтересів позивача, а також, суть порушеного права, крім того, чи саме цим відповідачем порушені права позивача, якщо факт таких порушень судом буде встановлено. Приписами ч.3 ст.12, ч.1, 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] в селі Хибалівка Куликівського району Чернігівської області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.6). Згідно з копією довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 03-22/287 від 23.07.2019 року [PERSON] на день своєї смерті, [INFO] , був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с.40). Згідно з інформаційною довідкою № Б-36/0-0.29-37/138-21 від 02.06.2021 року, виданою Відділом у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] дійсно значиться за номером 185 у списках громадян Кладьківської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай), у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серія І-ЧН № 000010 виданого КСП «Десна» відповідно до рішення Куликівської районної ради від 24.02.1995 року за № 8, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 532 від 02.11.1995 року. На ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0121622, зареєстрований за № 171 від 26.02.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Кладьківській сільській раді, розмір земельної частки паю в умовних кадастрових гектарах становить 6,25 га. Виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] Чернігівська область, Куликівський район, Куликівська селищна рада, за межами населеного пункту с. Кладьківка, загальною площею 6,0799 га (пай № [NUMBER] , рілля, кадастровий номер 7422785000:02:001:1058, площею 1,7942 га; пай № [NUMBER] пасовище, кадастровий номер 7422785000:03:001:0956, площею 1,2629 га; пай № [NUMBER] , сіножаті, кадастровий номер 742275000:02:001:001059, площею 3,0228 га) (а.с.10). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] мав на праві власності три земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером 7422785000:03:001:0956, площею 1,2629 га; земельна ділянка з кадастровим номером 7422785000:02:001:1058 площею 1,7942 га; земельна ділянка з кадастровим номером 742275000:02:001:001059, площею 3,0228 га (а.с.7-9). З копії матеріалів спадкової справи наданої приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Тимощуком В. О. № 103/2019 вбачається, що за життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Заповіт складений 15 січня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощуком В. О., зареєстрований у реєстрі за № 43 (а.с. 39). 28 березня 2019 року [PERSON] залишив заповіт, яким земельну ділянку згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0121622 залишив двоюрідному брату [PERSON] . Заповіт складений 28 березня 2019 року, посвідчений в. о. старости села Хибалівка, Куликівського району Чернігівської області [PERSON] , зареєстрований у реєстрі за № 15-16 (а.с. 38). У повідомленні приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. № 136/01-16 від 30.06.2021, яке адресовано [PERSON] зазначено, що нотаріус законодавчо позбавлений права приймати для вчинення нотаріальної дії заповіт, якщо його зміст не відповідає чинному законодавству Україну, а саме, заповітом заповідається земельна ділянка, право власності на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с.19). Положеннями ст.ст. 1217,1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.4 ст.1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини, яким згідно зі ст.1220 ЦК України є день смерті особи. Згідно з ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. За змістом положень ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями; у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Отже, системний аналіз зазначених вимог закону вказує на те, що тлумачення заповіту здійснюється судом лише за наявності таких правових умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору\~між спадкоємцями\~щодо тлумачення\~заповіту. Таким чином, звернення позивача до суду з позовом про тлумачення змісту заповіту можливе лише у разі наявності спору між позивачем та іншим (іншими) спадкоємцем щодо змісту заповіту. В такому разі відповідачем у справі має бути спадкоємець, у якого є спір з позивачем щодо змісту заповіту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18 (провадження № 61-697св20) зроблено висновок, що відповідач - це особа, яка на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього відсутність обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача - належного відповідача. З матеріалів спадкової справи було встановлено, що іншим спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , якому спадкодавець [PERSON] заповів все своє спадкове майно, в той час, як пізніше [PERSON] залишив інший заповіт, яким земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0121622 заповів позивачу. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, Куликівська селищна об`єднана територіальна громада в особі Куликівської селищної ради є неналежним відповідачем у справі, оскільки вона не оспорює зміст заповіту та не претендує на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] . Належним відповідачем у даній справі повинен бути [PERSON] , обсяг спадкових прав якого залежатиме від рішення суду стосовно тлумачення заповіту. Визнання позову Куликівською селищною радою суд у відповідності до ст. 206 ЦПК України не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить положенням законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу вищевикладеної норми права слідує те, що суд позбавлений за власною ініціативою замінювати первісного відповідача належним відповідачем, такі процесуальні дії можливо вчинити лише за клопотанням позивача. [PERSON] не заявляв клопотання про замінну первісного відповідача - Куликівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради належним відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 707/2-1006/2011 (провадження № 61-5425св20) зроблено висновок, що суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Таким чином, враховуючи викладені обставини, той факт, що позивачем пред`явлений позов до неналежного відповідача, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed