Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивований тим, що 19.09.2014 року [PERSON] під розписку взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 3721 грн. Доказом одержання відповідачем коштів є розписка від 19.09.2014 року, яка була власноручно ним написана в присутності двох свідків, а саме [PERSON] та [PERSON], а також встановлено кінцевий термін повернення коштів до 15.01.2015 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, відповідач в порушення норм матеріального права та взятих на себе зобовязань, у строки, обумовлені розпискою, борг не повернув, чим порушив права та інтереси позивача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 19.09.2014 року [PERSON] під розписку взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 3721 грн. Доказом одержання відповідачем коштів є розписка від 19.09.2014 року, яка була власноручно ним написана в присутності двох свідків, а саме [PERSON] та [PERSON], а також встановлено кінцевий термін повернення коштів до 15.01.2015 року. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розписки від 19.09.2014 року відповідачем було взято на себе зобовязання з повернення суми позики в розмірі 3721 грн. в повному обсязі до 15.01.2015 року. Однак, відповідач у встановлений строк свого зобовязання не виконав, чим порушив договірні відносини та прострочив виконання зобовязання. Відповідно до ст. 625 ЦК України кредитор має право вимагати повернення боргу, враховуючи індекс інфляції та 3 % річних . Отже, таким чином відповідач повинен сплатити на користь позивача основну суму боргу у розмірі 3721 грн., суму збитків від інфляції у розмірі 1886 грн. та 3 % річних від суми основного боргу у розмірі 171,80 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved