Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, третя особа: державний нотаріус Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 10 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок, споруди та приміщення розташовані на земельній ділянці площею 0,0400 га та земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю. 03 березня 2006 року [PERSON] залишив заповіт, яким все належне йому майно залишив [PERSON] , який спадщину прийняв, так як був зареєстрований разом зі спадкодавцем на день його смерті, але не оформив спадкові права. 07 травня 2009 року він з дружиною та з його батьком [PERSON] уклали спадковий договір. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку. [INFO] помер його батько [PERSON] . На підставі спадкового договору після його смерті він та відповідачка зареєстрували право власності по Ѕ частини на житловий будинок [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] та його батька [PERSON] залишилась земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0,0400 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. В подальшому він звернувся до державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Однак постановою про відмову у вчинення нотаріальних дій від 05 липня 2021 року йому було відмовлено. Просить визнати за ним право власності на Ѕ частину земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0400 га, кадастровий номер 1412336900:01:014:0647, розташованої по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 4701 № 1211 від 21 вересня 1998 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала а повному обсязі. Третя особа - державний нотаріус Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09 липня 1988 року Палацом одруження м.Жданова Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 09 липня 1988 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2479. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище\~ [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 22 липня 2020 року\~ Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 1065.\~ Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 13 серпня 2011 року\~ Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 1097.\~ З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03 березня 2006 року виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 03 березня 2006 року заведена заява [PERSON] про скасування заповіту № 1-695 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно витягу про право власності на нерухоме майно, вбачається що будинок [ADDRESS] належить на підставі договору купівлі-продажу від 10 березня 2006 року [PERSON] на праві приватної власності. З копії\~заповіту від 03 березня 2006 року, реєстр № 1-969, вбачається, що на випадок смерті [PERSON] , він заповів все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, і в взагалі все те, що йому належати на день смерті і на те що він за законом буде мати право [PERSON] . Зі спадкового договору, укладеного 07 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] вбачається, що набувачі зобов`язуються виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі його смерті набувають право власності на належне відчужувачу майно в рівних частинах кожному, тобто по Ѕ частці житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 400 кв.м. З державного акту на право приватної власності на землю, виданого Маріупольською міською радою народних депутатів 11 вересня 1998 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів від 19 серпня 1998 року за № 21/3 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0400 гектарів для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , а саме земельні ділянки з кадастровим номером: 1412336900:01:014:0647. У встановлений законом строк, [PERSON] звернувся до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 05 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 05 липня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,400 га, яка розташована на території [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] немає можливості надати правовстановлюючий документ та здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку . Попри це, суд вважає доведеними доказами факт того, що єдиними спадкоємцями щодо майна померлого [PERSON] за законом є позивач, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте має об`єктивні перешкоди для оформлення своїх спадкових прав в досудовому порядку. Згідно\~ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~ст.1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч.1\~ст.1222 ЦК України\~слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно\~ст. 1216 ЦК\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. У відповідності до ч.1\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Із урахуванням всіх обставин, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача визнавши за ним право власності на Ѕ частину земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0400 га, кадастровий номер 1412336900:01:014:0647, розташованої по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 4701 № 1211 від 21 вересня 1998 року.

Outcome: approved