Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: вул. Горького, буд. 13, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31 травня 2013 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького районного управління юстиції, актовий запис про шлюб № 13 та проживав з останньою однією сімєю до липня 2016 року. Спільне життя між сторонами не склалось. З липня 2016 року шлюбносімейні відносини припинено. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 листопада 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З липня 2016 року по теперішній час [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. В судове засіданні позивач не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Судову повістку отримала особисто 15 липня 2017 року (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала,\~та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Статтею 47 Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі\~Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п. 1 ст. 8 Конвенції). Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по вул. Горького, буд. 13, смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, згідно договору дарування від 17 грудня 2012 року за № 282639 (а.с.28-29), що також вбачається з домової книги для прописки громадян, проживаючих [INFO](а.с.06-08) та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок № 13 по вул. Горького смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області (а.с.24-27). Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 листопада 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 22 листопада 2016 року (а.с.10). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 06 липня 2017 року за вих. №1948, в зазначеному будинку зареєстровані: позивач, бувша дружина - [PERSON] та мати позивача [PERSON] Суд приходить до висновку, що відповідача було зареєстровано в будинку позивача як члена сімї, оскільки вона була дружиною [PERSON] За відомостями адресно довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківські області від 25 липня 2017 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.23). Відповідно до актів обстеження від 28.09.2016р., 29.11.2016 р., 19.04.2017 р., 03.07.2017 р. при обстеженні будинку, розташованого за адресою: вул. Горького, буд. 13, смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але фактично не проживає з липня 2016 року (а.с.11-14). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приходить до висновку, що позивач довів свій позов, а тому вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Горького, буд. 13, смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Отже, рішення суду про визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку житлового будинку, розташованого по вул. Горького, буд. 13, смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (а.с.02), який підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved