Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції про визнання договору купівлі продажу автомобіля дійсним, визнання права власності та звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 21 серпня 1997 року він [PERSON], як покупець та відповідач [PERSON], як продавець, в с. Терпіння Мелітопольського району уклали письмову угоду купівлі-продажу автомобіля «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску, попередньо оглянувши автомобіль. При цьому він сплатив згідно умов вказаного договору грошові кошти в сумі 10000,00 грн., про що [PERSON] склав розписку. Після чого відповідач передав йому автомобіль, ключі, та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Згідно п.7 договору продавець сумісно з Покупцем у термін 30 діб зі дня підписання даного договору зобов'язані здійснити нотаріальну реєстрацію та перереєстрацію переходу права власності від продавця на покупця у Мелітопольському ВРЕР УМВС в Запорізькій області. Не дивлячись на його неодноразові звертання до [PERSON], в зв'язку з відсутністю у нього необхідної кількості грошових коштів, це приблизно 2- 2500 грн., перереєстрація так і не була проведена. В липні 2001 р. в зв'язку з втратою свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЄО м. Мелітополя 13.01.1995 р., йому на вказаний автомобіль був виданий технічний паспорт [NUMBER], виданий Мелітопольським МРЕВ ДАЇ від 04.07.2001 р. З метою використання автомобіля, [PERSON] надавав йому нотаріально посвідчену довіреність АЕВ №356224 від 17.07.2001 р., та Доручення, посвідчене Терпіннівською сільською радою від 21.08.2004 р. на розпорядження даним автомобілем. На початку січня 2014 року він звернувшись до юридичної консультації з'ясував, що його права власності порушені, тобто є необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але [PERSON] знаходився у відряджені. 11.02.2014 р. від працівників ДПС УМВС в Запорізькій області йому стало відомо що його автомобіль «Ford Mondeo» знаходиться під арештом, в зв'язку з накладенням його виконавчою службою Мелітопольського міськрайоного управління юстиції. А 19.02.2014 року, після огляду йому передали автомобіль на відповідальне зберігання. З вказаними діями держвиконавця він не згоден, оскільки майно вилучене ним, боржнику не належить, а належить йому. Вирішити це питання позасудовим порядком неможливо, тому позивач просить суд визнати договір купівлі продажу автомобіля «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску, укладений 21 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним. Визнати право власності на автомобіль «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску за [PERSON]. Звільнити з під арештів автомобіль ««Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску, накладених Державними виконавцями Відділу Державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції, в рамках виконавчих проваджень за № ВП 37266198 від 07.06.2013 р. та № ВП 35695750 від 21.02.2014 р.. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідача у судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції - в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1,3 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Як встановлено у судовому засіданні, 21 серпня 1997 року позивач [PERSON], як покупець та відповідач [PERSON], як продавець, в с. Терпіння Мелітопольського району уклали письмову угоду купівлі-продажу автомобіля «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску; шасі № [NUMBER], тип ТЗ легковий седан, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЄО м. Мелітополя 13.01.1995 р. (а.с.8). Згідно ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до умов вищевказаного договору позивач сплатив грошові кошти в сумі 10000,00 грн., про що відповідач [PERSON] склав розписку, а відповідач передав позивачу автомобіль, ключі, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та нотаріально посвідчену довіреність АЕВ №356224 від 17.07.2001 р., та Доручення, посвідчене Терпіннівською сільською радою від 21.08.2004 р. на розпорядження даним автомобілем (а.с.9-11). Згідно п.7 вищевказаного договору купівлі-продажу, продавець сумісно з Покупцем у термін 30 діб зі дня підписання даного договору зобов'язані здійснити нотаріальну реєстрацію та перереєстрацію переходу права власності від продавця на покупця у Мелітопольському ВРЕР УМВС в Запорізькій області. Згідно ст. 47 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак не дивлячись на неодноразові звертання позивача до відповідача [PERSON], в зв'язку з відсутністю у нього необхідної кількості грошових коштів, на той час нотаріальне посвідчення договору та перереєстрація транспортного засобу так і не була проведена. В липні 2001 р. в зв'язку з втратою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЄО м. Мелітополя 13.01.1995 р., позивачу на вказаний автомобіль був виданий новий технічний паспорт [NUMBER], виданий Мелітопольським МРЕВ ДАЇ від 04.07.2001 року. На початку січня 2014 року позивач звернувшись до юридичної консультації з'ясував, що в зв'язку з тим, що договір до теперішнього часу нотаріально не посвідчено, його право власності порушено, а тому необхідно провести нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, однак відповідач [PERSON] на той час ухилявся від виконання вищевказаних дій знаходячись у відряджені. 11.02.2014 р. позивачу від працівників ДПС УМВС в Запорізькій області стало відомо, що його автомобіль «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску, знаходиться під арештом, в зв'язку з накладенням його виконавчою службою Мелітопольського міськрайоного управління юстиції. 19.02.2014 року, після огляду державним виконавцем йому передали даний автомобіль на відповідальне зберігання. Згідно Довідки №3821 від 18.03.2014 р. Відділу виконавчої служби Мелітопольського міськрайоного управління юстиції, на вказаний транспортний засіб у рамках виконавчих проваджень: - № ВП 37266198, 7.06.2013 р. Державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON], а саме на автомобіль «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску. В зв'язку з стягненням заборгованості на користь ВАТ «Запоріжобленерго» (накази від 4.03.2013 р.), та вимога УПФУ м. Мелітополі від 07.02.2013 р.); - № ВП 35695750, 21.02.2014 р. Державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON], а саме на автомобіль «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER]; 1993 року випуску, в зв'язку з заборгованістю по аліментам, на підставі розрахунку від 1.02.2014 р. (а.с.12-18). Згідно ч.1,2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вищевикладене, те, що при укладанні договору позивач з відповідачем домовилися щодо усіх істотних умов договору та вчинили взаємні дії передбачені договором купівлі-продажу, причини з яких не було проведено нотаріальне посвідчення договору, той факт, що позивач з 1997 року, вже майже 17 років, володіє та користуюсь вказаним автомобілем власноруч, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, в матеріалах справи знаходять необхідні документи, що підтверджують право власності, тому суд вважає можливим визнати право власності на автомобіль за позивачем. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved