Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом в якій просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житлом, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування вимог [PERSON] зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 24 квітня 2015 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С., йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У даному житловому будинку зареєстровані члени його родини: дружина - [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] . Також на даній житловій площі зареєстрований - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що [PERSON] був зареєстрований у даному житловому будинку 08 листопада 2017 році за його особистим проханням, оскільки йому потрібна була тимчасова прописка для працевлаштування, проте, [PERSON] у даному будинку ніколи не проживав та не мав на меті користуватися даним житлом. З часом він обіцяв самостійно знятися з реєстрації, однак з 2020 року перестав виходити на зв`язок та його фактичне місце проживання на даний час не відоме. Вказує, що з часу реєстрації, тобто з листопада 2017 року, [PERSON] в даному будинку не проживає, витрат по його утриманню та оплаті комунальних послуг не несе, його особистих речей у будинку немає. [PERSON] стверджує, що реєстрація [PERSON] у даному будинку порушує його право власності та створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження будинком, відтак він змушений звернутися з даним позовом до суду. Крім того, зазначає, що на його адресу приходять листи з кредитних компаній на ім`я [PERSON] з вимогою погашення боргів, що психологічно впливає на [PERSON] та його родину. Стверджує, що оскільки відповідач без поважних причин не проживає та не користується житловою площею у будинку [ADDRESS] , не несе жодних витрат по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг, він вважається таким, що втратив право на користування цим житлом. В судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] - [PERSON] , позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікацією оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України». Третя особа [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 24 квітня 2015 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 1082, [PERSON] , на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 квітня 2015 року житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради від 18 січня 2021 року № 2301/66 в будинку [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] 2007 року народження, [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 1995 року народження (а.с.9). Відповідно до копії будинкової книги у даному житловому будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-13). Згідно із копією Акту депутата Бучанської міської ради Київської області Янкового Р.В. від 30 листопада 2020 року, видно, що в будинку [ADDRESS] , дійсно зареєстрований [PERSON] , 1995 року народження, але більше року не проживає за місцем своєї реєстрації (а.с.15). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з моменту придбання [PERSON] будинку, [PERSON] в ньому не проживав. Факт реєстрації відповідача в будинку порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки в будинку відповідач не проживає, житлом не користується, не бере участь в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства») Згідно із до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] , а тому він є таким, що втратив право користування зазначеним житлом, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved