Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що проживав з відповідачкою однією сім'єю не перебуваючи у шлюбі з 2008 року по 05 червня 2015 року. За час спільного проживання сторони 29 січня 2015 року придбали у кредит холодильник Indesit ВІАА 18 (UA). Кредитний договір був оформлений на позивача. Станом на 05 червня 2015 року сторонами було погашено кредит у розмірі 2210,00 грн. Після припинення спільного проживання, відповідачка без дозволу позивача вивезла холодильник у свою квартиру, при цьому позивач продовжує сплачувати кредит за придбання холодильника. Позивач просив суд визнати спільною сумісною власністю його та відповідачки холодильник Indesit ВІАА 18 (UA), виділивши йому холодильник Indesit ВІАА 18 (UA), та стягнути на користь відповідачки з нього 1105,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, була проти виділення холодильника позивачу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю не перебуваючи у шлюбі з 2008 року по 05 червня 2015 року, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні. Під час спільного проживання сторони придбали у кредит холодильник Indesit ВІАА 18 (UA) вартістю 3999,90 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу №158 ФТ-1011-5882974 від 29 січня 2015 року, актом прийому-передачі товару від 29 січня 2015 року, фіскальним чеком від 29 січня 2015 року. [PERSON] та [PERSON] спільно було виплачено грошові кошти у розмірі 2210,00 грн. на погашення кредиту за придбання холодильника. Після припинення спільного проживання, відповідачка без дозволу позивача вивезла холодильник у свою квартиру, що не заперечується поясненнями відповідачки у судовому засіданні. Позивач продовжує погашення кредиту, та наданий час ним самостійно виплачені грошові кошти у розмірі 1105,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи, поясненнями сторін, свідків. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Так, статтею ст.74 СК України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 роз'яснено: під час застосування ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з'ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут; взаємні права та обов'язки (ст. ст. 3, 74 СК України). За правилами ст. ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п. п. 23, 24 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що є доведеним факт проживання позивача з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з травня 2008 року по червень 2015 року, і майно набуте ними за час спільного проживання - холодильник Indesit ВІАА 18 (UA), є їх спільною власністю. Суд вважає за необхідне розділити майно набуте сторонами за час їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, виділивши позивачу холодильник Indesit ВІАА 18 (UA), а на корись відповідачки стягнути 1105,00 грн., що були сплачені позивачем на погашення кредиту за вказаний холодильник. Виділяючи позивачу у власність холодильник Indesit ВІАА 18 (UA), суд виходить з принципу розумності та справедливості, оскільки позивач самостійно продовжує виплачувати кредит за придбаний холодильник. При таких, обставинах, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved