Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06 жовтня 2012 року зареєстрував шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №567. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Причиною розірвання шлюбу є відсутність між сторонами взаєморозуміння та взаємоповаги, постійні сварки. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2018 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Харківського районного суду Харківської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2018 року, справу було передано судді Панас Н.Л. 05 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 листопада 2018 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з'явився, 09 січня 2019 року особисто надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив розглянути справу в заочному порядку та віднести судові витрати з судового збору за його рахунок. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06 жовтня 2012 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №567, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] /а.с. 5/. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» /а.с.5/. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] /а.с.7/. Відповідно до статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] стверджує, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а спільне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Судовим розглядом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами у справі припинені, їх сім'я існує формально, оскільки подружжя спільно не проживає, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить його інтересам, волевиявлення якого спрямоване на розірвання шлюбу. За змістом ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. З огляду на наведене, та ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved