Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О.Шалімова» про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., посилаючись на тривалу (понад шістнадцять місяців) невиплату всіх належних йому сум в день звільнення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представники відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до вимог ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ст. 237-1 ч. 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст. 82 ч. ч. 4 - 5 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як з'ясовано судом, постановою апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2018 року вирішено стягнути з державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О.Шалімова» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 68348 грн. 01 коп. за період з 17 липня 2015 року по 12 грудня 2016 року (сума середнього заробітку визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). Таким чином, невиплата позивачу всіх належних йому сум в день звільнення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А тому, на думку суду, розмір моральної шкоди з цього приводу необхідно визначити в сумі 2000 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: partial