Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.09.2007 року між ним та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» укладено кредитний договір № 2503/0907/88-021 про надання кредиту в сумі 20\~000 доларів США та іпотечний договір № 2503/0907/88-021-Z, предметом якого є житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в м. Кіцмань, вул. Горького, 12-А. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» (АКБ «ТАС-Комерцбанк») відступив право вимоги за кредитним договором згідно договору факторингу № 15 та відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс». Рішенням загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року (протокол № 54) ПАТ «Сведбанк» змінив найменування на ПАТ «Омега Банк». Вважає кредитний договір недійсним, оскільки при його укладенні він не був попереджений про валютні ризики, не був ознайомлений з методикою використання банком валютного курсу, строків і комісій з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання; він не був повідомлений належним чином про особу кредитодавця, зокрема про субєктну дієздатність банку; його було введено в оману та порушено його право на отримання інформації, визначеної ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». З підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, 1055 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», просив визнати кредитний договір недійсним. Оскільки наявні підстави для визнання недійсним кредитного договору іпотечний договір також має бути визнаний недійсним, а відповідно мають бути визнані недійсними договір про відступлення права вимоги та договір факторингу. Позивач підтримав заявлені вимоги з наведених підстав. Представник відповідача ТОВ «ФК «Вектор плюс» позову не визнав, заперечуючи тим, що всі істотні умови кредитного договору погоджені позивачем, про що зазначено у п. 10.1 та п.10.12 кредитного договору, позивачем не осрпорюється факт отримання грошових коштів за кредитним договором, крім того між Банком та позивачем 08.09.2011 року було укладено Додаткову угоду, згідно п.11 якої позивач ознайомлений зі всіма умовами кредитування. Представник відповідача - ПАТ «Омега Банк» повторно в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наспаних підстав. Встановлено, що 06.09.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2503/0907/88-021 про надання кредиту в сумі 20\~000 доларів США на умовах сплати 12,5% річних строком по 05.02.2016 року. В забезпечення виконання зобовязання між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] 06.09.2007 року укладено іпотечний договір № 2503/0907/88-021-Z, предметом якого є житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в м. Кіцмань, вул. Горького, 12-А. 31.08.2011 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та [PERSON] укладено Договір № 1 про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 2503/0907/88-021 від 06.09.2007 року. 08.09.2011 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та [PERSON] укладено Договір № 2 про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 2503/0907/88-021 від 06.09.2007 року. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» (АКБ «ТАС-Комерцбанк») відступив право вимоги за кредитним договором згідно договору факторингу № 15 та відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс». Рішенням загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року (протокол № 54) ПАТ «Сведбанк» змінив найменування на ПАТ «Омега Банк». Відповідно до\~ч.1 ст.202 ЦК України \~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1, 3\~ст. 1054 ЦК України \~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із положеннями ч. 5 ст.\~11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» \~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~ Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~\~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 встановлено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема\~ЦК \~(статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів» . Із змісту кредитного договору № 2503/0907/88-021 від 06.09.2007 року, зокрема п.10.1, п.10.12, вбачається, що відповідачем було надано позивачу повну інформацію про всі істотні умови кредитного договору та іпотечного договору № 2503/0907/88-021-Z (предмет договору, строк дії договору, ціну договору, порядок погашення заборгованості, види забезпечення виконання зобов'язань за договором) і при цьому, позивач погодився на дані умови, підписавши їх. Відповідно до п.11.1 Договору № 2 від 08.09.2011 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 2503/0907/88-021 від 06.09.2007 року позичальник підтверджує, що умови договору є справедливими, позичальник ознайомлений з усіма умовами кредитування та загальною сукупною вартістю всіх витрат, повязаних з отриманням кредиту, позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погроз, зловмисної угоди або збігу важких обставин. Позивачем не доведено, що спірний договір кредиту містить умови, які є несправедливими та такими, що містять істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін і не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», не надано доказів, що оспорювані кредитний та іпотечний договори не відповідають вимогам\~ ст. 203 ЦК України \~і підлягають визнанню недійсними з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, оскільки умови договорів на момент їх укладення були погоджені сторонами при їх вчиненні. Відповідно до ст. 512 ЦК України, статей\~ 24 і 42 Закону «Про іпотеку» кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Договір про відступлення права вимоги та договір факторингу не є похідними від кредитного та іпотечного договорів і позивачем не наведене обґрунтованих підстав для визнання таких договорів недійсними. Враховуючи наведене, ст. ст. 202, 203, 215, 512, 627, 628, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed