Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором купівлі - продажу товарів у кредит. В обґрунтування позову вказував, що 23.02.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі - продажу товарів в кредит відповідно до умов якого відповідачу було передано товар, а саме, мобільний телефон «Meizu U10 3/32», бампер «Florence», скло захисне - вартістю 5160,00 грн. Позивач вказує, що відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався сплачувати вартість товару щомісячно до 23 числа в розмірі не менше ніж 1290,00 грн. та сплатити повну вартість товару до 23.05.2017 року із сплатою щомісячно 3% за користування кредитними коштами від суми залишку основного боргу за попередній місяць. Однак, відповідач ухилявся від повного виконання своїх зобов`язань і здійснив з моменту укладення договору одноразовий платіж в сумі 1290 гривень на що вказав в позовній заяві позивач, решту коштів за придбаний товар відповідач позивачу не повернув в зв`язку з чим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Позивач за викликом до суду не з`явився, проте відповідно до змісту позовної заяви не заперечував щодо розгляду справи у його відсутності. Відповідач за викликом до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Згідно ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи. Так, згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється з підстав передбачених ст.ст. 599, 600, 604, 609 ЦК України. Відповідно до ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України ). Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною третьою статті 692 ЦК України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього Кодексу обов`язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене статтею 625 ЦК України право кредитора вимагати від боржника сплати 3% річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом об`єктивно встановлено, що 23.02.2017 року між сторонами було укладено договір купівлі - продажу товарів в кредит відповідно до умов якого відповідачу було передано товар, а саме, телефон «Meizu U10 3/32», бампер «Florence», скло захисне - вартістю 5160,00 грн. вартість якого відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячно до 23 числа в розмірі не менше ніж 1290, 00 грн. на місяць, але не пізніше ніж до 23.05.2017 року з додатковою платою за користування кредитними коштами в розмірі 3 % в місяць від суми залишку основного боргу за попередній місяць. Однак, відповідач ухилявся від виконання свого зобов`язання та належним чином і в належні строки його не виконав, здійснив одноразовий платіж за договором в сумі 1290 грн. з моменту укладення вказаного договору, на що вказав позивач в позовній заяві. Отже, сума невиплаченого боргу за придбаний відповідачем товар становить 3870 грн. від дати укладення кредитного договору, тобто від 23.02.2017 року. Несвоєчасність та неналежність виконання відповідачем свого зобов`язання є підставою для стягнення з нього на користь позивача неустойки (штрафу) в розмірі 1% від суми основного боргу наявного на останній день строку у який відповідачем мав бути проведений черговий платіж та стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми основного боргу наявного на останній день строку у який відповідачем мав бути проведений черговий платіж (п. 4.2. Договору). Отже, відсутність реального виконання відповідачем свого зобов`язання свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин, які не позбавляють кредитора права на отримання від боржника процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання, а тому при вирішенні даного спору є підстави для застосування до відповідача положень ст. 536 та ч. 2 статті 625 ЦК України. В розумінні правових норм чинного цивільного законодавства, а зокрема ст.ст. 536, 625 ЦК України, проценти за користування чужими коштами та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому вони повинні нараховуватись на суму основного боргу. Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних викладені у Листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». З підстав викладеного обґрунтованими будуть наступні розрахунки: Розрахунок індексу інфляції на суму боргу за період з лютого 2017 року по жовтень 2019 року: Місяць року за період розрахунку Індекс інфляції, % лютий місяць 2017 101.0 березень місяць 2017101.8 квітень місяць 2017100.9 травень місяць 2017101.3 червень місяць 2017101.6 липень місяць 2017100.2 серпень місяць 201799.9 вересень місяць 2017102.0 жовтень місяць 2017101.2 листопад місяць 2017100.9 грудень місяць 2017101.0 січень місяць 2018101.5 лютий місяць 2018100.9 березень місяць 2018101.1 квітень місяць 2018100.8 травень місяць 2018100.0 червень місяць 2018100.0 липень місяць 201899.3 серпень місяць 2018100.0 вересень місяць 2018101.9 жовтень місяць 2018101.7 листопад місяць 2018101.4 грудень місяць 2018100.8 січень місяць 2019101.0 лютий місяць 2019100.5 березень місяць 2019100.9 квітень місяць 2019101.0 травень місяць 2019100.7 червень місяць 201999.5 липень місяць 201999.4 серпень місяць 201999.7 = 126,78 % (відсоток інфляції за період з 23.02.2017 року по серпень 2019 року включно добутий шляхом перемноження між собою індексів інфляції за вказаний період). 3870 грн. (сума простроченого боргу вартості товару) х 126,78% (відсоток інфляції за період з 23.02.2017 року по серпень 2019 року включно) -3870 = 1036,38 грн. (сума інфляційних втрат за період з 23.02.2017 року по серпень 2019 року включно); Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума інфляційних втрат за відповідний період є меньшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги частково в сумі 1036,38 грн. Розрахунок 3% річних: 960 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання за період з 23.02.2017 року по 11.10.2019 року). 3% х 3870 (сума простроченого боргу вартості товару) х 960 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання за період з 23.02.2017 року по 11.10.2019)/365(кількість днів уроці) =305 грн. (3% річних від суми боргу за період з 23.02.2017 року по 11.10.2019 року); Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума 3% річних за відповідний період є меньшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги частково в сумі 305 грн. Розрахунок розміру процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст. 536 ЦК України за наступною формулою: - 3870 грн. (сума простроченого боргу вартості товару) х 3,0% (розмір відстоків за місяць від суми боргу обумовлених договором) х 31 ( кількість прострочених місяців за період з 23.02.2017 року по 23.09.2019 року) = 3599,10 грн. (розмір відсотків у гривнях за користування чужими коштами за відповідний платіжний період). Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума відсотків в гривнях за користування чужими грошовими коштами за відповідний період є меньшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги частково в сумі 3599,10грн. Розрахунок пені: Період розрахунку / Ставка НБУ, % / Кількість днів у періоді / Пеня, грн. 23.02.2017 - 01.03.20171475.37 грн. 02.03.2017 - 13.04.2017144332.99 грн. 14.04.2017 - 25.05.2017134229.92 грн. 26.05.2017 - 06.07.201712.54228.77 грн. 07.07.2017 - 02.08.201712.52718.49 грн. 03.08.2017 - 26.10.201712.58558.22 грн. 27.10.2017 - 14.12.201713.54936.25 грн. 15.12.2017 - 25.01.201814.54233.37 грн. 26.01.2018 - 01.03.2018163530.68 грн. 02.03.2018 - 11.04.2018174138.19 грн. 12.04.2018 - 12.07.2018179285.70 грн. 13.07.2018 - 06.09.201817.55653.70 грн. 07.09.2018 - 24.10.2018184847.34 грн. 25.10.2018 - 12.12.2018184948.33 грн. 13.12.2018 - 31.01.2019185049.32 грн. 01.02.2019 - 14.03.2019184241.42 грн. 15.03.2019 - 25.04.2019184241.42 грн. 26.04.2019 - 06.06.201917.54240.27 грн. 07.06.2019 - 18.07.201917.54240.27 грн. 19.07.2019 - 05.09.2019174945.64 грн. 06.09.2019 - 11.10.201916.535122,46 грн. Всього пені = 3240.39 грн. (розраховано за формулою: сума боргу х % подвійної облікової ставки НБУ : 100% : 365 днів х кількість днів у періоді). Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума пені в гривнях за відповідний період є меньшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги частково в сумі 3240,39грн. Здійснивши системний аналіз правових норм, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі та здійснивши відповідні розрахунки суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved