Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив зобовязати [PERSON] звільнити належну йому земельну ділянку від паркану та іншого майна відповідача. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що без його згоди на належній йому земельній ділянці відповідач встановив паркан, порушуючи його право власності. Під час розгляду справи в звязку зі смертю [PERSON] позивача було замінено його правонаступником [PERSON], яка уточнила і збільшила позовні вимоги, загалом просила усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою площею 0,056 га, що знаходиться на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, шляхом зобовязання [PERSON] демонтувати паркан, побудований на лінії від А до Г відповідно до даних Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-КВ № 108653, виданого Підгірцівською сільською радою 19.07.2002 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3006. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, що експертизою встановлено факт зайняття відповідачем частини належної позивачеві земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на невірно обраний позивачем спосіб захисту, визнав факт володіння відповідачем частини належної позивачеві земельної ділянки. Вислухавши позивача, представника сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачеві на праві власності належить земельна ділянка площею 0,056 га, що знаходиться на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:031:0144, що підтверджується державним актом, кадастровими планами, довідкою, викопіровкою з генерального плану СТ «Арсеналець-6», технічною документацією, свідоцтвом про смерть колишнього власника [PERSON], свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом з державного реєстру речових прав, іншими матеріалами справи. Відповідачеві [PERSON] на праві власності належить суміжна земельна ділянка площею 0,0481 га, що знаходиться на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:031:0026, що підтверджується технічною документацією, кадастровими планами, листом СТ «Арсеналець-6», іншими матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правомірність набуття позивачем права власності на спірну земельну ділянку підтверджена належними правовстановлюючими документами, не оспорена ніким, в тому числі відповідачем. За рахунок фактично встановлення металевого паркану між земельними ділянками сторін площа земельної ділянки відповідача із кадастровим номером 3223186800:03:031:0026 збільшена на 0,0054 га, а площа земельної ділянки позивача із кадастровим номером 3223186800:03:031:0144 зменшена на 0,0054 га, внаслідок чого площа суміжних земельних ділянок сторін не відповідає даним державних актів та базі даних Державного земельного кадастру, що підтверджується висновком експерта з результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 15/10-15 від 29.05.2015 року, звітом про інженерно-геодезичні вишукування земельних ділянок. Таким чином, відповідач без належних правових підстав зайняв частину належної позивачеві земельної ділянки, без належної згоди власника встановив металевий паркан та здійснює фактичне користування чужою власністю. Згідно ч.ч.1,4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Оскільки відповідач без належних правових підстав чинить перешкоди позивачеві у користуванні земельною ділянкою, таке порушення прав позивача слід усунути в судовому порядку, зобовязавши відповідача демонтувати паркан, що знаходиться на належній позивачеві земельній ділянці. Доводи відповідача не ґрунтуються на законі, не спростовують відомостей про фактичне зайняття відповідачем частини належної позивачеві земельної ділянки, тому не можуть слугувати підставою для відмови у позові. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві та матеріалах справи і підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, заперечення відповідача не ґрунтуються на законі та наявних у справі доказах, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Витрати на правову допомогу належно не обґрунтовані та не доведені належними і допустимими доказами щодо погодинного детального розрахунку участі адвоката саме у цій справі, тому не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved