Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] додаткові витрати за період з 10.06.2019р. по 05.04.2020року на придбання ліків, медичних виробів та медичні послуги у твердій грошовій сумі в розмірі 13447,88грн. В обґрунтування позову зазначає, що він є інвалідом 2-ї групи з 10.06.2008 року, непрацездатний, не працює, його щомісячний дохід складає 4113,00 грн. (2000,00 грн. пенсії з інвалідності та аліменти 2113 грн. від старшого сина). Відповідачі, які є його синами, матеріально забезпечені та мають можливість виплачувати грошові кошти на додаткові витрати у зв`язку з лікуванням позивача. У зв`язку з цим, на підставі ст.203 СК України просив стягнути додаткові витрати на його утримання, витрачені ним за період з 10.06.2019р. по 05.04.2020року в сумі 13447,88грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.05.2020р. позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін. 19.05.2020 р. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідачі просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що рецепти та призначення ліків не є належними доказами, оскільки не засвідчені особистою печаткою лікаря та не оформлені на бланку ордеру № 1(ф-1). Доказів неможливості отримання ліків на пільгових умовах [PERSON] не надав. Зазначають, що на утриманні [PERSON] перебувають троє дітей від різних шлюбів, малозабезпечена матір та непрацюючий брат.Доказів наявності виключних обставин, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатного батька позивачем суду не надано. 27.05.2020 р. позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому посилався на те, що в переліку безкоштовних і пільгових ліків, ліки які він повинен придбавати немає. Крім того, [PERSON] стверджує, що у нього на утриманні знаходить малозабезпечена мати і непрацюючий брат, однак доказів не надав. Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою від 13.07.2017 року позивач є інвалідом 2 групи з 01.07.2017 року за загальним захворюванням, безстроково /а.с.17/. Відповідно до вимог ст. 203 Сімейного кодексу України (надалі СК України) дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Таким чином, право на утримання має той з батьків, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги. Статтею 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Положеннями ч. 2 ст. 205 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Таким чином, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них та врахувати можливість отримання батьками матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків, наявність у дитини достатнього доходу. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 605 грн щомісяця, починаючи з 10.03.2009 (а.с. 22). Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016, крім іншого, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] в розмірі 1700,00грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2015р. і до покращення стану здоров`я [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] в розмірі 300,00грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2015р. і до покращення стану здоров`я [PERSON] . Як вбачається з наданої позивачем медичної документації, [PERSON] є інвалідом 2 ої групи з 2017 року, має діагноз: ІБС. Стабільна стенокардія напруги ІІІ функціональний клас. Постінфарктний (2006 р) кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії 2 ступеню дуже високого ризику. Цукровий діабет ІІ тип, бронхіальна астма ІІ ступеня, емфізема легень, пневмосклероз, псоріаз та інше /а.с.26-70/. На підтвердження факту придбання ліків у період з 10.06.2019р. по 05.04.2020р. позивачем надані фіскальні чеки /а.с.127-135/. Згідно позовної заяви [PERSON] , він отримує пенсію в розмірі 2000 грн. та аліменти від сина [PERSON] у розмірі 2113, 000 грн., а всього його щомісячний дохід складає 4113, 00грн. Тлумачення статті 203 СК України свідчить, що суд може задовольнити вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатних батьків лише у виняткових обставинах тяжка хвороба, інвалідність або немічність позивача. Виняткові обставини обумовлюються фізичним станом матері або батька. Таким чином, повнолітні діти зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних обставинами виключно негативного характеру. Відповідно до ч. 3ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів наявності виключних обставин, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатного батька, [PERSON] суду не надано. Крім того, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом. Відповідно до ст. 1 Закону України № 966-XIV від 15.07.1999 «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження (ч.3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Таким чином, позивач забезпечений прожитковим мінімумом у 2019-2020 роках. Посилання [PERSON] на наявність у відповідачів можливості надавати йому додаткову матеріальну допомогу, не є безумовною підставою для стягнення такої допомоги. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку що вимоги позивача про стягнення з відпвідачів додаткових витрат на утримання батька суперечить вимогам закону та фактичним обставинам справи, а тому не підлягають задоволенню. Судовий збір віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed