Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, зазначивши, що відповідач позичив у нього кошти у сумі 823400 грн. зобов'язавшись повернути їх до 16.11.2013 року, однак взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу в строк відповідач не виконав, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 823400 грн. 00 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що він коштів не отримував, розписку надавав під тиском і погрозами, в наслідок чого звертався до правоохоронних органів, просив в позові відмовити. Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до розписки, наданої 02 листопада 2013 року, [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 823400 грн. 00 коп., та зобов'язався повернути кошти до 16.11.2013 року (а.с. 4-6). Зміст заяви [PERSON] до начальника Вінницького міського відділу міліції УМВС України у Вінницькій області [PERSON] зазначає, що [PERSON], викладаючи обставини щодо написання ним розписки на ім'я [PERSON] про позику грошей, просить повідомити про результат перевірки та розслідування кримінального правопорушення за його заявою від 05.11.2013 року № вх.. П-47. Згідно відповіді начальника Вінницького МВ Куцого Ю.І. № 1/П-2006 від 26.09.2014 року, по результатам перевірки звернення (05.11.2013 року № вх.. П-47) матеріали внесенні до ЄРДР за № 12013010390004335 від 10.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Інших документів та доказів, які охоплюються предметом доказування по даній справі, сторонами суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що 02.11.2013 року відповідач написав розписку про отримання від позивача коштів у сумі 823400 грн. 00 коп., зобов'язавшись повернути отримані в позику кошти до 16.11.2013 року, при цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на обставини написання ним відповідної розписки під тиском та погрозами, оскільки дані обставини окрім пояснень позивача та зазначених ним відповідних обставин у заяві про надання результатів перевірки заяви від 05.11.2013 року № вх.. П-47 - не підтверджують належними та допустимими доказами, в тому числі рішеннями правоохоронних органів, так як зі змісту відповіді начальника Вінницького МВ Куцого Ю.І. № 1/П-2006 від 26.09.2014 року, по результатам перевірки звернення (05.11.2013 року № вх.. П-47) вбачається, що матеріали внесенні до ЄРДР за № 12013010390004335 від 10.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, що не відноситься до даних правовідносин. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи, що позикодавець, [PERSON], надав суду розписку про передачу грошей [PERSON], суд вважає, що між даними особами виникли та були реалізовані договірні зобов'язання, що породжуються внаслідок укладення договору позики, в підтвердження чого позичальником була написана відповідна розписка, зміст якої не містить зазначення про повернення суми позики, а відтак, позиція позивача щодо наявності заборгованості в зазначеному ним розмірі станом на момент розгляду даної справи судом, є такою, що відповідає дійсності та не суперечить вимогам чинного законодавства. Зміст ч.1 ст. 1049 ЦК України прописує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Норма ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи із наведеного, з огляду на норму ч.1 ст. 60 ЦПК України щодо обов'язку сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, яка утворилась внаслідок неповернення отриманих у позику коштів, обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності договірних правовідносин між сторонами щодо передання у власність, а відповідно і отримання грошових коштів у позику, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, що свідчить про порушення прав та інтересів позивача, а тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відповідають нормам чинного законодавства України, в силу чого, підлягають до задоволення повністю.

Outcome: approved