Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи заявлені позовні вимоги тим, що він з 01.09.2012 р. перебував у трудових відносинах з ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» (відповідачем по справі). 26.02.2014 року позивач звільнився за власним бажанням. Але, в порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні не проведено виплату всіх належних позивачу сум. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явився, від позивача на адресу суду надійшла заява, у якій просила розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги уточнила та просила задовольнити їх лише у частині стягнення суми не виплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за увесь час затримки розрахунку при звільненні, а частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовився, в разі неявки в судове засідання відповідача дав згоду на прийняття заочного рішення по справі. Представник відповідача до судового засідання не з'явивився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд вважає, що зібраних по справі доказів достатньо для розгляду справи по суті, тому розглядає справу в заочному порядку у відсутності відповідача, за згоди позивача. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та враховуючи встановлені фактичні обставини суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: по справі судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» з 26.02.2014. 08.10.2013 року позивача звільнено. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У порушення припису вказаної норми матеріального закону при звільненні не проведено виплату всіх належних позивачу сум. При звільненні позивача розрахунок проведено не було. Згідно з вимогами ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток з весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких обставин, заявлені вимоги про стягнення на користь позивача у сумі 18062 (вісімнадцять тисяч шістдесят дві) гривні 40 копійок середнього заробітку за час затримки, розрахунку при звільненні - є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір стягнення розраховано відповідно до вимог затвердженого Постановою від 08 лютого 2012 року № 100 КМ України Порядку обчислення середньої заробітної плати (шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком). При цьому судом враховано, що виходячи з того, що розмір середньомісячної заробітної плати становить- 2500,00 гривень, розмір заробітку позивача за один робочий день складає 113 гривень 63 копійок. Оскільки кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 159, стягненню в користь позивача підлягає 18062 гривні 40 копійок (113,63 х 159 =18062,12). Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на загальну суму 35562 гривні 40 копійок. За таких доказів, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом винесення судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved