Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.11.2002 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця до повноліття доньки, [INFO] року, починаючи з 26.11.2002 року. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 13.04.2010 року позивач дав безумовну згоду на удочеріння громадянином [PERSON] його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.05.2010 року по справі №2-о-30/2010 за заявою [PERSON] про усиновлення дитини, було визнано [PERSON] усиновителем малолітньої [PERSON], [INFO], та внесено відповідні зміни до свідоцтва про народження [PERSON]. Батьком дитини записано [PERSON], [INFO]. Отже з моменту прийняття рішення про усиновлення змінились обставини, що були підставою для стягнення з позивача аліментів та нарахування відповідної заборгованості по аліментах. Виходячи з вище викладеного, позивач просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], які підлягали сплаті згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2002 року по справі №2-1366/2002, та звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] в сумі 39681,50 грн. нарахованої за період з 01.09.2012 року по 01.01.2017 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2002 року, яке набрало законної сили 28 грудня 2002 року, з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? заробітку, щомісяця, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян до її повноліття, [INFO] року, починаючи з 26.11.2002 року (а.с.54). На підставі вказаного рішення суду Бобринецьким районним судом Кіровоградської області 23.09.2010 року видано виконавчий лист (а.с.7). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2010 року по справі №2-0-30/2010, яке набрало законної сили 18.05.2010 року, задоволено заяву [PERSON] про усиновлення малолітньої дитини. Визнано [PERSON] усиновителем малолітньої [PERSON], [INFO]. Внесено зміни до актового запису №3 від 22 травня 2001 року про народження [PERSON], зареєстрованого Калинівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, змінивши прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]», по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]», місце народження з «село Калинівка Кіровоградської області» на «місто Бобринець Кіровоградської області», ім'я та дату народження залишено без змін. Батьком дитини записано [PERSON], [INFO] (а.с.55). За змістом ч.1 ст.217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згідно копії заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Озерним Г.М. 13.04.2010 року, останній надав безумовну згоду на удочеріння його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], громадянином [PERSON] (а.с.5). Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення (ст.225 СК України). Відповідно до ч.1 ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті немайнові та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими родичами за походженням. У відповідності до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. Якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За наведених обставин, обов'язок позивача щодо утримання доньки [PERSON] припинився з часу набрання рішенням суду про усиновлення законної сили, тобто з 18.05.2010 року. Згідно копій розрахунків встановлено, що заборгованість позивача по аліментам за період з 01.09.2012 року по 01.01.2017 рік складає 39681,50 грн. (а.с. 8-13). Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, враховуючи те, що заборгованість позивача по сплаті аліментів виникла після набрання чинності рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2010 року, а тому позовна вимога щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в сумі 39681,50 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню в межах заявлених вимог. Безпідставність нарахування держвиконавцем заборгованості по аліментах позивачу також підтверджується довідками про доходи [PERSON] (а.с.56, 59, 60) та списками поштових переказів (а.с.61-99). Згідно ч.ч.2, 3 ст.232 СК України з моменту усиновлення виникають особисті немайнові та майнові права і обов'язки між усиновлювачем та особою, яка усиновлена. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини яку він усиновив у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Таким чином, у зв'язку з набранням чинності рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2010 року про усиновлення дитини [PERSON] у позивача припинились майнові (аліментні) зобов'язання відносно дитини, а тому позовна вимога щодо припинення стягнення аліментів також підлягає задоволенню. За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідачка визнала позов в повному обсязі, на думку суду визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суду є підстави його прийняти, що є також самостійною підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з п.3 ч.2 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Позивач просив суд відшкодувати витрати, пов'язані з явкою до суду, однак на підтвердження понесення витрат не надано відповідних доказів. Квитанції про оплату позивачем бензину на суму 299,86 грн. та на суму 299,93 грн. (а.с.100) не свідчать про те, що ці витрати були здійснені саме у зв'язку із явкою до суду при розгляді вказаної цивільної справи, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1280 грн.

Outcome: approved