Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на навчання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 25 вересня 2020 року до закінчення дитиною навчання. В судове засідання позивач не з`явився, але від представника позивача, адвоката\~\~\~\~ Геріха М.А. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позову. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява від її представника, адвоката Петренка О.В. про розгляд справи за його відсутності та часткове визнання позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце його засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену письмово, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня донька продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2001 року по 11 жовтня 2018 року. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , якій виповнилось 18 років, але яка не досягла 23 річного віку, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 березня 2002 року (а.с.9). В судовому засіданні було встановлено, що донька сторін по справі [PERSON] навчалась на денній формі навчання на контрактій основі у Київському університеті культури з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою виданою Київським університетом культури № 1813 від 10 серпня 2020 року (а.с.8). Під час розгляду справи в суді, донька сторін по справі [PERSON] , наказом № 400с від 25 серпня 2021 року перевелась на заочну форму навчання, що підтверджується відповіддю на запит адвокату № 266/1 від 07 жовтня 2021 року. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.\~ 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну\~ допомогу.\~ Право\~ на\~ утримання\~ припиняється у\~ разі\~ припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Позивач [PERSON] у позовній заяві, як на підставу для подання позову зазначає те, що їх спільна донька із відповідачкою навачається в університеті та він несе витрати на її утримання. Зокрема зазначив, що сплачує витрати на начання, харчування, проїзди, проживання в гуртожитку, витрати на придбання засобів гігєни, купівлю канцелярських виробів необхідних для навчання та інші необхідні на навчання речі. Вказує позивач і на те, що він намагався добровільно вирішити питання про оплату навчання доньки із відповідачкою, однак вона не погодилась та не надає допомоги дитині, яка навчається, а тому він був змушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідачка [PERSON] , надала до суду заяву в якій вказала, що позов визнає частково в сумі 1/8 частини всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, оскільки вважає, що саме такий розмір за умови сплати такої ж частини позивачем відповідатиме дійсній необхідіності у матеріальній допомозі доньці. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких вона зазначає, що позов підтримує у повному обсязі, оскільки дійсно навчається в університеті та потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що позивач по справі, який є її батьком несе повністю витрати на її утримання, а відповідачка\~ їй допомоги не надає, тому просила суд стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частини всих видів її заробітку (доходу) до закінчення нею навчання. Враховуючи ту обставину, що донька сторін по справі [PERSON] навчається на заочній формі навчання, факт потреби останній у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє позивачку можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на\~ власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання [PERSON] у розмірі 1/4 частин всих видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення донькою навчання, але не більш як до досягнення нею 23- х річного віку. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково у розмірі 1/8 частини всих видів її заробітку (доходу), обґрунтувала це тим, що оскільки донька на даний час навчається на заочній фомі навчання то витрати на її утримання є значно меншими, аніж вона буде отримувати за умови стягнення аліментів у тому розмірі, який просить позивач. Зокрема зазначила, що позивач також повинен нести половину витрат на утримання доньки та за умови сплати обома батьками по 1/8 частині аліментів, дитина буде повністю забезпечена для належного навчання. Окрім того, вказала на те, що позивач 28 жовтня 2021 року придбав автомобіль, який коштує в середньому 9815 доларів США, відповідно він має змогу утримувати доньку самостійно, оскільки має гідний дохід. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що повнолітня донька сторін по справі [PERSON] має вік більше 18 але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжила навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим тимчасово проживає в м. Києві та перебуває під опікою батька [PERSON] - позивача у справі. Основний тягар по утриманню доньки [PERSON] несе її батько, дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії донькою, її умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності. Так відповідно до квитанцій, наявних в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] сплачувала за навчання та гуртожиток, що підтверджує понесення витрат на навчання (а.с.23-25). Надані позивачем квитанції на а.с. 10, 11,12,13,14,15,1617,18,19,20, суд не приймає як доказ на підтвердження сплати понесених на навчання витрат, оскільки з них вбачається придбання продуктів харчування, медичних препаратів та засобів гігієни, однак із даних касових чеків не вбачається, хто саме сплачував за ці товари. Суд приходить до висновку, що дані витрати не відносяться до витрат на навчання доньки [PERSON] та ніяким чином не підтверджують розмір витрат, які просить стягувати позивач із відповідачки. Враховуючи вище викладене суд, не вбачає неможливості або обмеження відповідачки у здійсненні свого обов`язку по утриманню доньки, однак враховуючи, що позивачем не доведено саме той розмір витрат на навчання, які він просить стягнути з відповідачки на утримання доньки, яка навчається та доведення відповідачкою своїх заперечень щодо частки аліментів, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів у розмірі 1/8 частини всих видів її заробітку (доходу), починаючи з 25 вересня 2020 року і до закінчення донькою навчання, але не більш як до досягнення нею 23- х річного віку. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково та присуджує до стягнення з відповідачки аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 25 вересня 2020 року до закічення донькою [PERSON] навчання, але не більш як до 23 років. Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~\~\~\~\~\~ Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача частково доведеними, відтак такими, що підлягають до часткового задоволення. Розмір аліментів у розмірі по 1/8 частини від всіх видів доходів відповідачки, є тим мінімумом, який мати в силу свого метиринського обов`язку за законом повинна сплачувати дитині та який не призведе до порушення її прав та інтересів. Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Ч. 1 ст. 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З штампу суду вбачається, що [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом 25 вересня 2020 року, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідачка [PERSON] просила суд зменшити витрати на правову допомогу, які понесені позивачем в сумі 3000 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. П. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вказує на те, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, позивач [PERSON] надав до суду договір про надання професійної правничої допомоги від 07 квітня 2021 року (а.с.73),\~ копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 434 від 17 жовтня 2010 року (а.с.74), квитанцію на оплату професійної правничої допомоги від 01 липня 2021 року (а.с.128), розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу (а.с.129). Відповідно до наданих доказів, позивач [PERSON] сплатив адвокату за його послуги 3000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги, підлягають до стягнення пропорційно задоволенним позовних вимогам, таким чином із відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню 1500 грн. витрат понесених на правову допомогу. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, як вбачається з відповіді Смілянського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 19.13-36/8831 від 12 квітня 2021 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. завершене в зв`язку з добровільною сплатою (а.с.91). Таким чином, відповідачка вже сплатила витрати, пов`язанні з розглядом справи, тому судовий збір у даному випадку до повторного стягнення з [PERSON] не підлягає.

Outcome: approved