Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунова В.А., яким просить: - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свергуновою В.А. в частині: спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що зазначений як літ. «А-1», загальною площею - 114,40 кв.м., житловою площею - 58,30 кв.м., який належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. 14 квітня 1998 року за реєстровим № 1-820; - зобов`язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Свергунову В.А. внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року (спадкова справа № 13/2015, зареєстроване в реєстрі за № 2154), а саме: вказати, що спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що зазначений як літ. «А-1», загальною площею - 76,10 кв.м., житловою площею - 27,5 кв.м., який належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. 14 квітня 1998 року за реєстровим № 1-820. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1966 року на праві приватної власності належало 48/100 частин житлового будинку дерев`яного, на дві кімнати, дві кухні, загальною жилою площею 27,5 кв.м, з надвірними будівлям за адресою: [ADDRESS] ) [PERSON] на підставі договору дарування від 14 квітня 1998 року на праві приватної власності належало 52/100 частини житлового будинку літ. «А-1» дерев`яного, обкладеного цеглою, житловою площею 27,5 кв.м., з надвірними будівлями: 2 літні кухні літ. «Б», «Г», гараж літ. «В», 2 вбиральні літ. «У», «З», душ літ. «Д», колонка літ «К», огорожа 1,3 за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір дарування містив примітку, згідно якої в вартість будинку не включені прибудови літ. «А1-1», літ. «А2-1», які дозволені рішенням виконкому Мереф`янської міськради від 24березня 1981 року громадянину [PERSON] . Позивач зазначає, що прибудови літ. «А1-1», літ. «А2-1» прийняті до експлуатації, проте співвласники житлового будинку [PERSON] та [PERSON] за своє життя у зв`язку з зазначеними прибудовами частки у праві спільної часткової власності не перерозподіляли. Відповідно до інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 01 листопада 2018 року № 432, на момент реєстрації права власності на житловий будинок літ. «А-1» за адресою: [ADDRESS] , будинок мав житлову площу -27,5 кв.м., загальну площу - 76,1 кв.м. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи станом на 18 жовтня 2018 року об`єкт складається з: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», «а1», «а3» загальною площею 114,40 кв.м., житловою площею 58,3 кв.м.; літніх кухонь літ. «Г», літ. «Б», літ. «Б1»; сараїв літ. «Н», «М», гаража літ. «В»; вбиралень літ. «Ж», «У», навісу літ. «Т», погребу літ. «Нп», літнього душу літ. «Л»,вигрібних ям літ. «Я», «Я1», колонок літ. «К», «К2», огорожі 1-8. В площу будинку входить площа прибудов літ. «А1-1», літ. «А2-1», веранди літ. «а3», загальною площею 45,50 кв.м., житловою площею - 17,30 кв.м., які прийняті до експлуатації на [PERSON] по акту, затвердженого рішенням виконкому Мереф`янської міськради Харківської області від 14 квітня 1987 року пр.№ 4. Житлова площа будинку збільшилася на 30,80 кв.м., в тому числі на 17,30 кв.м. внаслідок вище зазначеної прибудови літ. «А1-1» та на 13,50 кв.м. внаслідок переобладнання колишньої кухні в житлову кімнату (1-1). [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] - [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Свергунової В.А. з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року, згідно якого спадщина на яку видано свідоцтво після померлого [PERSON] складається з 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що зазначений, як літ. «А-1», загальною площею 114,40 кв.м, житловою площею 58,30 кв.м, який належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 14 квітня 1998 року. Позивач зазначає, що частки у праві спільної часткової власності колишніх співвласників не перерозподілялись, а тому [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] без урахування збільшеної частки [PERSON] за рахунок побудованих останнім прибудов. Відтак, загальна площа будинку - 114,40 кв.м. та житлова площа будинку - 58,30 кв.м., зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року, не вірно. Позивач неодноразово пропонував відповідачу [PERSON] провести перерозподіл ідеальних часток, але до вирішення питання мирним шляхом вони не прийшли, а тому позивач вважає, що відповідач навмисно збільшила свою частку в житловому будинку. Позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04грудня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунова В.А. про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, зобов`язання внести зміни до свідоцтва про право на спадщину залишено без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 21 січня 2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунової В.А., згідно яких нотаріус зазначила, що відповідно до оспорюваного свідоцтва до [PERSON] перейшло 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач вважає, що приватним нотаріусом, було протиправно видано зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом, і просить суд визнати це свідоцтво частково недійсним. Нотаріус з такою позицією позивача не погоджується, вважає її необґрунтованою, безпідставною та недоречною, а позовні вимоги позивача вважає такими, що не підлягають задоволенню. Для видачі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусу було подано правовстановлюючий документ, виданий на ім`я померлого [PERSON] - договір дарування 52/100 часток жилого будинку [ADDRESS] , що був посвідчений 14 квітня 1998 року державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М., за реєстровим №1-820. Право власності зареєстроване 20 квітня 1998 року Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації та записане у реєстрову книгу №43 за реєстровим №6221. У вказаному документі були відсутні відомості щодо загальної площі зазначеного жилого будинку. Згідно з п. З ч. З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Тому нотаріусом було направлено запит до відповідного бюро технічної інвентаризації за вих.№35/02-14 від 21 березня 2016 року, з проханням підтвердити те, що власником 52/100 (п`ятдесяти двох сотих) часток жилого будинку на підставі зазначеного вище Договору дарування є [PERSON] , а також з проханням зазначити інших співвласників вказаного жилого будинку. Додатково просила повідомити характеристику всього жилого будинку з надвірними будівлями на момент проведення інвентаризації, а також вказати інвентаризаційну вартість вказаного об`єкту нерухомості на момент смерті [PERSON] . Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих.№166 від 13 квітня 2016 року було надано відповідь на запит із зазначенням власників жилого будинку, його повну технічну характеристику, включаючи загальну та житлову площі. Відповідно до наданої відповіді за архівними матеріалами бюро (станом на 31 грудня 2012 року) право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано по праву приватної власності:в 52/100 частинах за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою держнотконторою Харківського району Харківської області 14 квітня 1992 року р. №1-820; в 48/100 частинах за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою держнотконторою Харківського району Харківської області 28 грудня 1966 року р. №4007.Також у цій довідці зазначається, що площа зазначеного житлового будинку була збільшена, і таким чином загальна площа складає 114,40 кв.м., житлова площа - 58,30 кв.м., а також те, що частки (долі) співвласників у зв`язку з прибудовою не змінювались. Право власності на прибудову літ. «А 1-1», яку було прийнято до експлуатації на ім`я співвласника [PERSON] , зареєстроване не було, та входить до складу загальної та житлової площі жилого будинку літ. «А-1».При цьому КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» окремо зазначило, що будь-яке самочинне будівництво чи переобладнання відсутні. Відповідно до зазначеної довідки та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація на жилий будинок за [PERSON] , як на окремо визначений об`єкт нерухомого майна, не зареєстроване. Отже, відповідно до законодавства, підставою видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, окрім договору дарування на ім`я [PERSON] , була ще й довідка, надана КП «Харківське районне БТІ», яка містила у собі всю необхідну інформацію для вчинення нею такої нотаріальної дії. Окрім цього, нотаріус звертає увагу суду на те, що в 2016 році позивачем було подано скаргу до Головного територіального управління юстиції в Харківській області, що стосується цього питання. У зв`язку з цим управлінням було здійснено повну перевірку та вивчено всі матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] ,внаслідок чого жодних порушень знайдено не було,що може бути підтверджено письмовими результатами перевірки Головного територіального управління юстиції в Харківській області, які зберігаються в архіві управління. У зв`язку з наведеним вимоги позивача щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом є некоректними та недоречними, оскільки дії нотаріуса були законними і жодним чином не порушили законодавство. Таким чином, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунова В.А. вважає, що підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нею за реєстровим №2154 відсутні. 04 лютого 2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважає їх позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не базуються на нормах чинного законодавства з наступних підстав. Фактично порядок користування житловим будинком між співвласниками визначений. Даний житловий будинок розділений між співвласниками на дві окремі квартири, між приміщеннями, які належать їй та приміщеннями, які належать позивачу поставлені перегородки, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку. Відповідач неодноразово намагалась домовитись з позивачем щодо поділу житлового будинку і земельної ділянки, проте дійти згоди їм не вдалось. Доводи позивача про те, що вона хоче більшу частину земельної ділянки та будинку не відповідають дійсності, оскільки єдиним її бажанням є виділ своєї частки майна, що є у спільній частковій власності і зведення до мінімуму спілкування із позивачем. Відповідач зазначила, що була змушена звернутися до суду за захистом свого права шляхом виділу у натурі майна, що є у спільній частковій власності. На даний час, в провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за її позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності. В межах зазначеної справи експертом Харківського науково-дослідницького у судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Кириленко С.А. було проведено судову будівельно-технічну експертизу, з висновків якої вбачається, що кожному із співвласників буде виділено саме його приміщення в житловому будинку та надвірні будівлі, які йому належать та якими він користується. І відповідно здійснено перерозподіл ідеальних часток співвласників, проте позивач всіляко затягує розгляд вказаної справи. Щодо тверджень позивача, що він не може оформити спадщину після смерті батька [PERSON] , то відповідач зазначає, що згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №564/02-31 від 15 лютого 2019року підставою для відмови нотаріуса позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину стала відсутність у останнього документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на спадкове майно, а відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 січня 2020 року №197929551 25 червня 2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 48/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 114,40 кв.м, житловою площею 53.30 кв.м, а тому відповідач має можливість повторно звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину будинку, оскільки підстава відмови вже усунена. Крім того зазначила, що вона є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки позовна вимога про зобов`язання саме нотаріуса вчинити дані дії є процесуально вірною, оскільки нотаріусом посвідчено оспорюване свідоцтво. Щодо позовних вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року було посвідчено нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергуновою В.А. з дотриманням вимог чинного законодавства України, оскільки в оспорюватиму свідоцтві про право на спадщину за законом і в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме про державну реєстрацію права власності за [PERSON] зазначена однакова загальна та житлова площа будинку і виключення її з даних площ її приміщень буде грубим порушенням її прав. Крім того, відповідач зазначила, що заперечує проти стягнення з неї будь-яких судових витрат, оскільки позовні вимоги [PERSON] є незаконними та необґрунтованими, до того ж вона є неналежним відповідачем. 13 лютого 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] .. 28 лютого 2020 року надійшли заперечення на відповідь на відзив представника відповідача адвоката Дем`яненко О.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2020 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунової В.А. належним чином завірену копію спадкової справи № 13/2015, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - Дем`яненко О.М. про заміну неналежного відповідача відмовлено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свергуновою В.А. в частині: спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що зазначений як літ. «А-1», загальною площею - 114,40 кв.м., житловою площею - 58,30 кв.м., який належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. 14 квітня 1998 року за реєстровим № 1-820; зобов`язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Свергунову В.А. внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року (спадкова справа № 13/2015, зареєстроване в реєстрі за № 2154), а саме: вказати, що спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що зазначений як літ. «А-1», загальною площею - 76,10 кв.м., житловою площею - 27,5 кв.м., який належав спадкодавцю на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. 14 квітня 1998 року за реєстровим № 1-820. Представник позивача зазначила, що загальна та житлова площі будинку збільшились за рахунок прибудов літ. «А1-1», «А2-1», здійснених [PERSON] , при цьому частки колишніх співвласників у праві спільної часткої власності не перерозподілялись. На думку представника позивача зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом від 10 червня 2016 року житлова площа -114,40 кв.м., та житлова площа будинку - 58,30 кв.м., не відповідає дійсності, [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] без урахування збільшення частки [PERSON] у праві спільної часткової власності за рахунок прибудов літ. «А1-1», «А2-1». Нотаріус мав би зазначити в свідоцтві про право на спадщину площу, вказану в договорі дарування від 14 квітня 1998 року, а саме: житлову площу - 27,5 кв.м., загальну площу 76,10 кв.м. Представник відповідача Дем`яненко О.М. проти задоволення позову заперечувала, з підстав, зазначених у відзиві на позов. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергунова В.А. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідно до інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 01 листопада 2018 року № 432, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) зареєстровано на праві приватної власності: -в 48/100 часинах за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 28 грудня 1966 року, р. № 4007; -в 52/100 частинах за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 14 квітня 1998 року за р.№1-820. На момент реєстрації права власності на житловий будинок літ. «А-1» за адресою: [ADDRESS] , будинок мав житлову площу -27,5 кв.м., загальну площу - 76,1 кв.м. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи станом на 18 жовтня 2018 року об`єкт складається з: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», «а1», «а3» загальною площею 114,40 кв.м., житловою площею 58,3 кв.м.; літніх кухонь літ. «Г», літ. «Б», літ. «Б1»; сараїв літ. «Н», «М», гаража літ. «В»; вбиралень літ. «Ж», «У», навісу літ. «Т», погребу літ. «Нп», літнього душу літ. «Л»,вигрібних ям літ. «Я», «Я1», колонок літ. «К», «К2», огорожі 1-8. В площу будинку входить площа прибудов літ. «А1-1», літ. «А2-1», веранди літ. «а3», загальною площею 45,50 кв.м., житловою площею - 17,30 кв.м., які прийняті до експлуатації на ім`я [PERSON] по акту, затвердженому рішенням виконкому Мереф`янської міськради Харківської області № 14 від 13 грудня 1983 року, а також веранда (колишній тамбур) літ. «а1», який оформлено на ім`я [PERSON] рішенням виконкому Мереф`янської міськради від 14 квітня 1987 року, пр.№4, але долі співвласників у зв`язку з прибудовами не змінювались, право власності не переоформлювалось. Житлова площа будинку збільшилася на 30,80 кв.м., в тому числі на 17,30 кв.м. внаслідок вище зазначеної прибудови літ. «А1-1» та на 13,50 кв.м. внаслідок переобладнання колишньої кухні в житлову кімнату (1-1), що не відноситься до категорії самочинного згідно Постанови КМУ № 406 від 07 червня 2017 року № 406. Як вбачається із договору дарування від 14 квітня 1998 року, [PERSON] було подаровано 52/100 частини житлового будинку літ. «А-1» дерев`яного, обкладеного цеглою, житловою площею 27,5 кв.м., з надвірними будівлями: 2 літні кухні літ. «Б», «Г», гараж літ. «В», 2 вбиральні літ. «У», «З», душ літ. «Д», колонка літ «К», огорожа 1,3 за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір дарування містив примітку, згідно якої в вартість будинку не включені прибудови літ. «А1-1», літ. «А2-1», які дозволені рішенням виконкому Мереф`янської міськради від 24березня 1981 року громадянину [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно свідоцтва про право на спадщину законом від 10 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свергуновою В.А., спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його донька [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з 52/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що зазначений як літ. «А-1», загальною площею - 114,40 кв.м., житловою площею - 58,30 кв.м., який належав спадкодавцю на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. 14 квітня 1998 року за реєстровим № 1-820. Право власності зареєстроване 20 квітня 1998 року Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації та записане у реєстрову книгу №43 за реєстровим №6221. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 липня 2018 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області. Постановою державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори від 15 лютого 2019 року [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 48/100 часток в праві спільної власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 76,10 кв.м., житловою площею -27,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а також прибудови літ. «А1-1», «А2-1», веранди літ. «а3», загальною площею -45,5 кв.м., житловою площею - 17,30 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та на невизначену ними в дійсній час частку в праві спільної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і необхідність відмови в їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Аналогічний за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів спадкоємців судом. Одним із таких способів захисту є визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Закон не містить вичерпного переліку підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7). У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним може лише суд. При цьому, аналізуючи норми статті 1301 ЦК України, слід дійти висновку, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано судом недійсним лише в цілому. Разом з тим, у книзі 6 ЦК України «Спадкове право» визначений ще один спосіб захисту спадкових прав - це внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частини 2 статті 1300 ЦК на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Зміни до свідоцтва про право на спадщину вносяться без визнання попереднього свідоцтва про право на спадщину недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією. При цьому слід враховувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 13 листопада 2019 року (судова справа № 758/5329/15, провадження № 61-18376св18), згідно якої, передбачений статтею 1300 ЦК порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним. Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце у разі, коли відсутня згода спадкоємців на внесення змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку. При цьому слід зазначити, що при такому способі захисту як внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, відповідач у спірних правовідносинах не позбавляється права на спадкування. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки на думку останнього в свідоцтві невірно зазначена площа успадкованого житлового будинку та просив зобов`язати приватного нотаріуса внести в цій частині зміни до свідоцтва про право на спадщину,посилаючись на положення статті 1301 ЦК України. Слід зазначити, що визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним не відповідає положенням статті 1301 ЦК України, згідно якого свідоцтво про право на спадщину може визнаватися недійсним лише в цілому. Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину регулюється статтею 1300 ЦК України та є самостійним способом захисту. Що стосується вимог позивача про зобов`язання нотаріуса внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, то суд не може покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, будь-яких обов`язків, або установлювати чи захищати їх права, тобто ухвалювати рішення про права чи обов`язки цих третіх осіб. За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог, обраний позивачем спосіб захисту, норми цивільного права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, зобов`язання внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. При цьому, суд не приймає доводи представника відповідача Дем`яненко О.М. в частині відмови в позові з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, оскільки нотаріуси в розумінні ст.ст. 40, 52, 53 ЦПК України не є особами, прав і обов`язків, яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення. Відтак, нотаріус не є відповідачем у справі щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed