Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Попільнянська державна нотаріальна контора Житомирської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, зазначивши, що [INFO] помер його дід [PERSON], який був батьком його матері [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON], а по першому шлюбу [PERSON]). Після смерті діда залишилася спадщина, що складалася з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Являючись спадкоємцем першої черги за законом (згідно ст. 529 ЦК УРСР), спадщину прийняла мати позивача [PERSON] шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, так як вона проживала в будинку, доглядала за ним, ремонтувала будинок, сплачувала комунальні платежі, обробляла присадибну ділянку, також після смерті діда відразу заволоділа всіма речами та документами померлого. 16 жовтня 2014 року мати позивача померла, не оформивши належним чином спадщину в нотаріуса. Після її смерті він зі своєю сестрою [PERSON], [INFO], та братом [PERSON], [INFO], прийняли спадщину, оскільки всі були неповнолітніми дітьми і заяву про відмову від спадщини від їх імені опікуни не подавали. Окрім того на момент смерті матері він та його сестра проживали з нею, і до теперішнього часу позивач проживає в вказаному будинку. В зв'язку зі скрутним матеріальним становищем спадщину в нотаріуса вони не оформляли тривалий час. В травні 2017 року будинок було відключено від електропостачання. Звернувшись до Брусилівського районного відділення електромереж, йому стало відомо про те, що відключення відбулося за заявою його тітки [PERSON] яка є власником даного будинку. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2017 року йому стало відомо, що [PERSON] небула права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], в частці 1/1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний номер № 1608 від 22.06.2006 року, виданого Брусилівською державною нотаріальною конторою Житомирської області. Вважає, що вказане свідоцтво являється незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачка [PERSON], що проживала на момент смерті спадкодавця в м. Києві, на протязі півроку не вчинила жодної дії, передбаченої ст. 549 ЦК УРСР, направленої на прийняття спадщини, та нотаріус не мав права видавати їй вказане свідоцтво. Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], реєстраційний номер № 1608 від 22.06.2006 року, виданий Брусилівською державною нотаріальною конторою Житомирської області [PERSON], що належав померлому [INFO] [PERSON], та стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 640 гривень. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому вона проти задоволення позову та обставин, викладених в позовній заяві, заперечувала з наступних підстав. Так, до позовної заяви [PERSON] не надано жодного доказу того, що після смерті [PERSON] у спадкоємця [PERSON] було волевиявлення, направлене на те, щоб вчинити певні дії для прийняття в установлений Законом шестимісячний термін спадщини. Твердження позивача про те, що після смерті свого батька [PERSON] заволоділа всім майном спадкодавця, не може судом сприйматися як доказ з тих підстав, що на день смерті [PERSON] позивач мав однорічний вік, а тому не може пам'ятати те, що відбувалося після смерті діда. Крім того, твердження позивача про те, що [PERSON] мала бажання приймати спадщину після смерті [PERSON], не відповідають дійсності з тих підстав, що відповідно до виписки з погосподарської книги в будинку [ADDRESS] проживали і інші особи, які являлися спадкоємцями після смерті спадкодавця. Небажання [PERSON] приймати та оформляти спадщину після смерті свого батька підтверджується тим, що за період з 3 січня 1989 року і до дня своєї смерті [INFO] вона не вчинила жодної дії для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадкове майно за законом після смерті спадкодавця. Тобто відповідач вважає, що [PERSON], не маючи наміру приймати спадщину після смерті [PERSON] та не вчиняючи дій, які б свідчили про намір прийняти спадщину, фактично відмовилася від спадщини. Крім того, відповідачка звернула увагу на те, що крім її сестри [PERSON], померлої [INFO] та брата [PERSON], спадкоємцями після смерті [PERSON] є її сестри та діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також є дітьми померлого [PERSON] та які фактично прийняли спадщину. Представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, за змістом якого вважає доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та такими, що спростовуються наступним. Так, мати позивача проживала в спірному будинку на момент смерті [PERSON], тому вона відразу після смерті [PERSON] заволоділа всіма речами та документами померлого, предметами домашньої обстановки, доглядала за будинком, ремонтувала його, сплачувала комунальні платежі, обробляла присадибну ділянку. Такий спосіб прийняття спадщини узгоджується з вимогами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на той момент, в частині фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, і мати позивача їх вчинила. Однак оформити належним чином спадщину в нотаріуса мати позивача не змогла і померла [INFO]. Вважає, що законодавством, як чинним, так і тим, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено певного терміну оформлення спадкових прав. Крім того, вважає, що твердження відповідача про те, що мати позивача не бажала приймати спадщину після смерті [PERSON] з тих підстав, що відповідно до виписки з погосподарської книги в будинку [ADDRESS], проживали і інші особи, які являлися спадкоємцями після смерті спадкодавця, не може вважатися підставою для визнання її особою, що не прийняла спадщини. Зазначив, що доводи відповідача про те, що вона, не проживаючи в житловому будинку на момент смерті спадкодавця, прийняла спадщину, а особа, яка проживала там, не прийняла спадщину, абсурдні і не можуть бути прийнятими судом до уваги. Вказав, що з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2017 року позивачу стало відомо про те, що відповідач [PERSON] набула право власності на даний житловий будинок в частці 1/1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 1608 від 22.06.2006 року, виданого Брусилівською державною нотаріальною конторою. Тобто відповідач також тривалий час не отримувала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. Окрім того зазначив, що невідомо, чи подавала [PERSON] заяву про прийняття спадщини, чому нотаріусом не було залучено орган опіки і піклування, адже в будинку проживали діти, над якими було встановлено опіку. Тому вважає, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтовані, суперечать нормам матеріального права, що регламентує прийняття спадщини, через що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Представником відповідачки адвокатом [PERSON] до суду було подано письмове заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що заперечує проти позовних вимог позивача та обставин, викладених як в позовній заяві, так і відповіді на відзив з підстав, які вже були зазначені у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позивачем не надано до суду доказів того, що мати позивача прийняла спадщину після смерті свого батька, також не надано доказів того, що [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], вчиняла будь - які дії, направлені на те, щоб оформити спадщину після смерті свого батька в період з дня його смерті [INFO] по [INFO]. Також вважає, що до суду не надано жодного доказу того, що [PERSON] відноситься до спадкоємцем відповідної черги, які мають право отримати спадщину після смерті [PERSON]. Вважає, що позивач не зазначив, які ж саме його права було порушено [PERSON], яким саме чином і в чому полягає це порушення, та не надав доказів того, що оформивши спадщину на житловий будинок після смерті свого батька, [PERSON] якимось чином порушила права [PERSON] Зазначив, що якщо враховувати те, що мати позивача, проживаючи в будинку по [ADDRESS], фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, то таким же самим чином прийняв спадщину після смерті свого батька і його син та брат [PERSON] [PERSON], який також проживав у зазначеному житловому будинку. Тому вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Третьою особою [PERSON] подано письмові пояснення на позовну заяву [PERSON], згідно яких вона просить суд відмовити в її задоволенні з тих підстав, що позивач ніякого відношення до будинку, який розташований по [ADDRESS], і за життя належав її батькам, не має. Зазначила, що те, що [PERSON] написав в позовній заяві, не відповідає дійсності, оскільки його мати та її сестра [PERSON] після смерті батьків не приймала спадщину. Вказала, що вона після смерті батьків неодноразово спілкувалася з [PERSON], і остання жодного разу не заявляла і не казала про те, що має намір прийняти або оформити будинок саме як спадкоємець. Стверджувала, що перед тим, як оформити будинок, а саме в 2006 році, її сестра, відповідач у справі [PERSON] зверталася до неї і питала, чи буде вона оформляти даний будинок, оскільки будинок вже руйнується від того, що в ньому ніхто не проживає тривалий час. Оскільки вона не збиралася оформляти спадщину, то і не заперечувала проти оформлення будинку сестрою [PERSON] Також зазначила, що після того, як [PERSON], прийнявши та оформивши спадщину, а саме житловий будинок, провела в будинку ремонт, то з'явився [PERSON] та попросився пожити у будинку, а тепер він уже пред'являє претензії на весь будинок. На її думку, [PERSON] законно та правомірно оформила спадщину після смерті батьків, а тому підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, немає. З наведених вище підстав просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог. Третьою особою [PERSON] подано письмові пояснення на позовну заяву [PERSON], згідно яких вона просить суд відмовити в її задоволенні, оскільки мати позивача [PERSON] не приймала спадщину після смерті батька та не збиралась її оформлювати. Зазначила, що право власності на вказаний будинок оформила [PERSON] з дозволу всіх інших спадкоємців, після чого відремонтувала спірний будинок. Зазначила, що на даний час [PERSON] незаконно заволодів спірним будинком, до якого не допускає [PERSON] Третьою особою [PERSON] подано письмові пояснення на позов [PERSON], згідно яких вона просила у його задоволенні відмовити через наступне. Так, її сестра [PERSON] участі у похованні батька [PERSON] не приймала, за роки проживання у спірному будинку після смерті батьків за його станом не слідкувала, земельну ділянку не обробляла, та й взагалі вела аморальний спосіб життя, через який померла [INFO]. Після смерті [PERSON] опіку над її молодшими дітьми [PERSON] та [PERSON] оформила її старша донька [PERSON], та діти переїхали до неї жити та не з'являлись до спірного будинку майже 12 років. Через те, що будинок руйнувався, її сестра [PERSON] за згоди інших її сестер та брата оформила його на себе. Вважає, що її племінник [PERSON] незаконно претендує за спливом такого часу на спірний будинок, незаконно його зайняв та не допускає [PERSON] до будинку. Вважає, що [PERSON] не вчинив жодної дії щодо прийняття спадщини, тому підстав для скасування свідоцтва про спадщину на спірний будинок, виданого [PERSON], немає. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, підтримавши свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву [PERSON], просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували, вважали, що свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок [PERSON] отримано на законних підставах за їх згоди, просили у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про судовий розгляд справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи судом була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Представник третьої особи Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутність та врахувати її письмові пояснення, просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог. Допитана судом як свідок [PERSON] пояснила, що тривалий час є сусідкою сторін, оскільки з дитинства проживала у будинку навпроти спірного домоволодіння, та добре знає цю родину. Зазначила, що померла [PERSON] завжди проживала у спірній хаті, спочатку з батьками, а після їх смерті залишилась там проживати з трьома неповнолітніми дітьми. Після смерті [PERSON] дітей забрала до себе її старша донька. Зазначила, що [PERSON] дійсно випивала, однак вона доглядала за спірним будинком, її діти росли чисті й нагодовані. Також [PERSON] доглядала й за власним батьком [PERSON], коли той хворів перед смертю. Після ж смерті батька [PERSON] користувалась всім майном, що залишилось в будинку, однак спадщину оформити не встигла, бо померла. Також вказала, що після смерті [PERSON] спірна хата пустувала, потім в неї вселився брат [PERSON] [PERSON] На даний час в хаті проживають [PERSON] та позивач [PERSON] При цьому вказала, що ремонт цього будинку робив саме позивач [PERSON], коли вселився, він же повирубував бур'яни навкруги будинку. Стверджувала, що участь в похованні батька [PERSON] брали всі його діти. Допитана судом як свідок [PERSON] пояснила, що проживає на тій же вулиці, де й знаходиться спірний будинок, добре знає родину сторін, оскільки працювала з матір'ю позивача [PERSON] [PERSON], неодноразово бувала у спірній хаті. Вказала, що [PERSON] проживала у спірній хаті разом з батьками, залишилась там проживати й після смерті батька разом з дітьми. При цьому [PERSON] користувалась всім майном, що залишилось у хаті після смерті батьків, доглядала за будівлею. Померла [PERSON], коли позивач [PERSON] ще був неповнолітнім. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьком є [PERSON] (а.с. 10). При цьому витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії [NUMBER] від 21.09.2017 року свідчить, що [PERSON], [INFO], 12.10.2010 року уклала шлюб з [PERSON], після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] 01.11.1996р. уклала шлюб з [PERSON] та після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 13). Крім того, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьком також є [PERSON] (а.с. 142). При цьому згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] 11.09.1976р. уклала шлюб з [PERSON] та після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 142 зворот). Також судом встановлено, що померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Брусилівської селищної ради Житомирської області від 21.07.1989 р. № 51, належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] (а.с. 143). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 16 Брусилівської сільської ради на 1983-1985 роки за господарством по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON],1927 р.н., голова сім'ї, помер у 1988 році; [PERSON],1920 р.н., дружина, померла 27.02.1985 року; [PERSON], [INFO], дочка; [PERSON],1964 р.н., син; [PERSON], [INFO], онука (а.с. 15). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 16/1 Брусилівської сільської ради на 1986-1990 роки за господарством по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON],1927 р.н., голова сім'ї, помер [INFO]; [PERSON], [INFO], дочка; [PERSON], 1964 р.н., син; [PERSON], [INFO], внука; [PERSON], [INFO], внук (а.с. 16). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 16/1 Брусилівської сільської ради на 1991-1995 роки за господарством по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [INFO], голова сім'ї; [PERSON], [INFO], дочка; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], дочка (а.с. 17). При цьому встановлено, що 22.06.2006 року [PERSON] звернулась до Брусилівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 148) та 22.06.2006 року отримала у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 153). У відповідності до ч. 1 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963р.), що діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 527 ЦК України ( в редакції 1963р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. При цьому в судовому засіданні з поданих письмових доказів та пояснень свідків достовірно встановлений факт того, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки проживала з ним на момент його смерті, після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - предметами обіходу батька, проживала в спадковому будинку, доглядала за ним. Через викладене суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] та її представника щодо того, що померла [PERSON] не бажала приймати спадщину після смерті батька, оскільки [PERSON] вчинила дії, які згідно діючого на той час законодавства свідчили про прийняття нею спадщини, заяви про відмову від спадщини [PERSON] до нотаріальної контори не подавала. Також судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] [INFO] померла у віці 42 років (а.с. 14). При цьому спадщину після смерті батька [PERSON] вона до смерті не оформила та свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Також судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином померлої [PERSON], що підтверджується копією його свідоцтва про народження (а.с. 8). Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, позивач у справі є спадкоємцем першої черги померлої [PERSON], якому на момент смерті матері виповнилось 17 років. При цьому згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З врахуванням таких вимог закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що отримане 22.06.2006 року відповідачем [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, що складається з жилого будинку [ADDRESS], порушує спадкові права позивача [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого батька у вигляді спірного будинку, однак своїх спадкових прав не оформила за життя. Та обставина, що [PERSON] за життя не отримала свідоцтва про спадщину на спірне спадкове майно, викладених висновків суду не спростовує, оскільки згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. При цьому в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з жилого будинку [ADDRESS], видане нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори 22.06.2004 року [PERSON], необхідно визнати недійсним, задовольнивши таким чином позовні вимоги [PERSON] Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн., що підтверджується відповідною квитанцією на зазначену суму (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved