Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, з тих підстав, що між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту), та після спливу строку вкладу, належні йому грошові кошти не були повернуті, тому позивач просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь 4613 доларів США, що еквівалентно 123859 гривень 05 копійок, які знаходяться на поточному рахунку № 26200704380826, відкритого на імя [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявивсь, хоч про розгляд справи був повідомлений належним чином, в надісланому письмовому запереченні просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 25.02.2015 р. між позивачем і відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 011-18000-250215, відповідно до якого позивач передав банку 4613 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення № 46458236 від 25.02.2015 р., строком до 24.08.2015 року під 5,5 % річних (а.с. 9-11). Після закінчення строку дії вказаного договору на звернення позивача з вимогою повернути кошти вкладу відповідач у своєму листі від 22.09.2015р. № 05-3088888 відмовив йому у цьому, посилаючись на запровадження у Банку тимчасової адміністрації та припинення здійснення будь-яких операцій (а.с. 12). Отже, на даний час заборгованість відповідача перед позивачем складає 4613 доларів США. Так, постановою правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно до рішення № 51 від 02.03.2015 року Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, дію якої продовжено до 02.09.2015 року. Також на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківській ліцензії та ліквідації ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення №181 «Про початок проведення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банка, згідно якого розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначена уповноважена особа Фонду провідного спеціаліста з питань регулювання неплатоспроможності банків відділу введення процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту регулювання неплатоспроможності банків, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015р. по 04 жовтня 2017 р. Частинами 1, 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 36 вищезазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Разом з цим предметом спору не є кошти та майно банку, а грошові кошти, що належать виключно кредитору банку позивачу [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 34 даного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Разом з цим, відповідно до пункту 5 ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами при застосуванні норм права. Статтею 1060 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частина 2 цієї статті передбачає, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на спірні правовідносини не поширюються. Так, положення ст. 58 Конституції України визначають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність сторін. Враховуючи викладене, необхідно стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] 4613 доларів США, що еквівалентно 123859 гривень 05 копійок, які знаходяться на поточному рахунку № 26200704380826, відкритого на імя [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк». Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved