Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, згідно з якими позивач передає відповідачу грошові кошти в розмірі зазначеному в кожному договорі позики, а відповідач, відповідно до умов договору приймає грошові кошти та зобов'язується повернути таку ж суму у визначений договором строк. Як зазначено в договорі, позика надалася шляхом передачі грошових коштів до підписання договору, в підтвердження цього факту відповідач надав розписки. Оскільки відповідачем не було повернуто грошові кошти в зазначений договором строк, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість, яка становить: 114003, 32 грн. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до розписки від 25.09.2012 року відповідач підтверджує фактичне одержання суми позики в розмірі 8159,00 грн. та зобов'язується повернути зазначені грошові кошти до 27.10.2012 року (а.с.6). 27.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (а.с.7). Відповідно до п.1 договору позики, позикодавець передає у власність, а позичальник приймає грошові кошти в сумі 8200,00 грн. з зобов'язанням повернути таку ж саму суму до 27.10.2012 року включно ( а.с.7). 16.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 61167.00 грн. (а.с.8). Пунктом 1 договору, передбачено, що відповідач зобов'язується повернути грошові кошти до 31 грудня 2012 року (а.с.8). Факт отримання грошових коштів в сумі 61167,00 грн. підтверджується розпискою, яка написана власноруч відповідачем 16.10.2012 року (а.с.9). Відповідно до розписки від 28.04.2013 року відповідач підтверджує фактичне отримання суми позики в розмірі 26507,32 грн. та зобов'язується повернути зазначені грошові кошти до 30.07.2013 року (а.с.12). 15.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 10000,00 грн., відповідно до якого відповідач отримав та зобов'язувався повернути грошові кошти позивачу до 01.07.2013 року включно (а.с.10). Розпискою від 15.05.2013 року підтверджується фактичне отримання [PERSON] суми позики в розмірі 10000,00 грн. (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач у зазначені договорами та розписками строк не виконав взяте на себе зобов'язання та допустив порушення зобов'язання щодо повернення грошових коштів. В зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 114033,32 грн. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 114033,32 грн. Частиною 4 ст. 174 ЦПК, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1140,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved