Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 207 680 гривень. Позов мотивований тим, що 13.11.2019 року між сторонами було укладено Договір найму (оренди) нерухомого майна, а саме 3-кімнатної квартири, загальною площею 159,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , строком з 13.11.2019 року по 13.11.2020 року. За домовленістю сторін щомісячна (орендна) плата за користування квартирою становить 27 000 гривень. Сума орендної плати за весь строк оренди становить 324 000 грн. Розрахунок по орендній платі здійснюється не пізніше 20 числа кожного місяця проживання, що підлягає оплаті (п. 3.2 Договору). Відповідач користувалася орендованою квартирою з 13.11.2019 року по 13.11.2020 року, однак свої зобов`язання по Договору виконала частково та оплатила лише 116 320 грн, заборгованість відповідача з орендної плати становить 207 860 грн. З метою погашення заборгованості після закінчення строку дії Договору між сторонами велися телефонні розмови, під час яких [PERSON] обіцяла погасити заборгованість, однак жодної оплати нею зроблено не було. 12.07.2021 року на адресу [PERSON] було направлено вимогу щодо сплати боргу, яка залишена нею без відповіді. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 11.10.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю. Свою позицію мотивувала тим, що нею здійснено повний розрахунок за оренду квартири, що має бути відображено в додатку №3 до договору оренди, який позивач суду не надав. На думку відповідача, відсутність вказаного доказу (додатку №3) унеможливлює задоволення позову. До відзиву відповідач додала копію розписки від 11.11.2019 року, згідно якої вона передала позивачу 5000 грн в якості завдатку в рахунок оренди квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач вказала, що позивач не скористався можливістю дострокового розірвання договору оренди через невиконання нею умов договору, що викликає сумніви в підставності позову. 21.10.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягав на порушенні відповідачем умов договору оренди від 13.11.2019 року, неповну сплату орендної плати за оренду квартири. Вказав, що при розрахунку заборгованості відповідача позивачем допущено помилку, а саме не враховано 5 000 грн, сплачені відповідачем згідно розписки від 11.11.2019 року, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 202 680 гривень. З приводу того, що він не ініціював дострокове розірвання договору оренди пояснив, що вказана можливість є правом, а не обов`язком орендодавця і не може свідчити про відсутність підстав для задоволення позову. Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. У відповідності до положень ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частина 1 статті 762 ЦК України визначає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (ч.2 ст.762 ЦК України). Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України). Судом встановлено, що 13.11.2019 року між [PERSON] (надалі - Наймодавець) та [PERSON] (надалі - Наймач) був укладений Договір найму (оренди) нерухомого майна (а.с.5-6). Згідно п.1.1 Договору Наймодавець передає Наймачеві об`єкт нерухомості, а саме 3 кім. кватиру, загальною площею 159,30 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для проживання у ньому на певний строк за плату. За домовленістю сторін щомісячна плата за користування квартирою - орендна плата вноситься Наймачем у грошовій формі і складає 27 000 гривень (п.3.1 Договору). Розрахунок по орендній платі здійснюється між Наймодавцем та Наймачем не пізніше 20 числа кожного місяця проживання, що підлягає оплаті (п. 3.2 Договору). Термін дії Договору встановлений з 13.11.2019 року по 13.11.2020 року (п.4.1 Договору). Наймодавець зобов`язався передати Наймачу квартиру протягом 1 дня з моменту підписання Договору по Акту прийому-передачі житлового приміщення (п.п. 2.1.1). Згідно копії акту прийому-передачі об`єкта нерухомості від 13.11.2019 року позивач передав, а відповідач прийняла у тимчасове користування квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно доводів позовної заяви, що не заперечується відповідачем, [PERSON] проживала в орендованій квартирі впродовж всього строку, передбаченого Договором, тобто з 13.11.2019 року по 13.11.2020 року. За вказаний період загальний розмір орендної плати, який мав би бути сплачений відповідачем, становив 324 000 гривень (27 000 гривень*12 місяців). Відповідно до п.2.1.5 Договору оренди Наймодавець (Позивач у справі) зобов`язався фіксувати в Додатку №3 до Договору внесення Наймачем (Відповідачем у справі) орендної плати й інших платежів, передбачених Договором. З наданої позивачем копії Додатку №3 до Договору найму від 13.11.2019 року вбачається, що 13 листопада Наймачем сплачено орендну плату в розмірі «27 000 - перший місяць, 27 000 - залоговий місяць», про що позивачем внесено відповідні відомості до наведеного Додатку № 3. Згідно доводів позовної заяви та матеріалів доданих до неї, на виконання умов Договору оренди Відповідач здійснювала наступні перекази на платіжну карту позивача: 19.12.2019 року - 21 050 гривень, 29.01.2020 року - 35 070 гривень, 27.02.2020 року - 32 000 гривень, 22.04.2020 року - 28 200 гривень (а.с.8-11) в загальному розмірі 116 320 грн. Зазначені платежі в Додатку №3 не відображено, хоча позивачем визнається обставина внесення відповідачем вказаної суми коштів за оренду квартири. Крім того, як вбачається з копії розписки [PERSON] від 11.11.2019, останній 11.11.2019 року до укладення договору оренди отримав від відповідача 5 000 грн в якості завдатку в рахунок оренди квартири. Вказаний платіж до Додатку №3 Позивачем теж не внесено. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач заперечує внесення відповідачем готівкових коштів, зазначених в Додатку №3 (в загальному розмірі 54 000 грн), у зв`язку з тим, що в графі «Підпис Наймодавця/Орендодавця, який підтверджує факт отримання відповідних платежів від Орендаря/Наймодавця» відсутній його підпис. Суд критично ставиться до такого твердження позивача, оскільки внесення інформації до Додатку №3 про платежі та проставлення підпису повністю залежало від волі Наймодавця. Наймач, відповідно до положень укладеного Договору, не мала змоги та важелів контролю на позивача з проставлення останнім наведених підписів. Крім того, інформація, що міститься в цьому Додатку, не в повній мірі відображає сплату Наймачем платежів за Договором (відсутні платежі від 19.12.2019 року, 29.01.2020 року, 27.02.2020 року, 22.04.2020 року). Отримання коштів за перший та останній місяць оренди (при здаванні нерухомого майна у найм) є нормальною (звичайною) діловою практикою в Україні, а тому доводи позивача щодо неотримання ним 13.11.2019 готівкових коштів в сумі 54000 грн. при внесенні вказаної суми коштів в Додаток №3 Договору, та враховуючи підписання в цей день акту прийому - передачі об`єкта нерухомості від 13.11.2019 - не заслуговують на увагу. Суд приходить до висновку, що сплата відповідачем 54 000 грн згідно Додатку №3 мала місце, тому вказана сума підлягає зарахуванню до загальної суми сплаченої відповідачем орендної плати. Суд не бере до уваги твердження Відповідача про те, що нею було сплачено Позивачу повну суму за оренду квартири за 12 місяців, оскільки зазначене не підтверджується жодними доказами. Так само не заслуговує на увагу посилання Відповідача на те, що Позивач мав би розірвати Договір оренди в разі невиконання нею як Наймачем квартири умов Договору, оскільки зазначене не має правового значення для вирішення даного спору. На підставі викладеного суд констатує, що Відповідач не в повній мірі виконала умови Договору найму (оренди) нерухомого майна від 13.11.2019 року в частині сплати орендних платежів. Позивачу Відповідачем було сплачено 175 320 грн (5 000 грн (завдаток) + 27 000 грн (за перший місяць) + 21 050 грн + 35 070 грн + 32 000 грн + 28 200 грн + 27 000 грн залоговий місяць) орендної плати з 324 000 грн згідно Договору (27 000*12 міс). Доказів внесення решти орендних платежів матеріали справи не містять. 12.07.2021 року на адресу [PERSON] було направлено вимогу щодо сплати боргу, яка залишена нею без відповіді (а.с.12). Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: partial