Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснивши, що 22 червня 2013 року відповідач позичив у позивача 2000 доларів США строком на один місяць до 22 липня 2013 року, але до теперішнього часу відповідач борг не повернув. Представник позивача просить стягнути суму боргу по урсу НБУ в сумі 23548грн. та 3 відсотка річних в сумі 609грн. 67коп., а всього 24157грн. 67коп., а також витрати на правову допомогу - 1000грн. та судові витрати в сумі 487грн.20коп. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, давши пояснення, що повернув позивачу 400 доларів США та 1000 грн., але письмового підтвердження цього в нього немає. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Форма договору позики, передбачена ст.1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2013 року позивач передав відповідачу в борг 2000 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача. Форма та зміст договору позики між сторонами відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Відповідно довідки від 30 травня 2014 року станом на цю дату курс НБУ долара США складає за 100 доларів США - 1177,4997грн., тому сума заборгованості в розмірі 2000доларів США складає 23549,99грн. Саме таку суму відповідач винен позивачу, але встановлюючи розмір стягнення суд не виходить за межи позовних вимог і встановлює в сумі 23548грн. Також відповідач відповідно до вимог ст.625ЦК України повинний повернути позивачу 3 відсотка річних в сумі 609грн. 67коп. згідно до наданого розрахунку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду докази про повернення боргу. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Факт повернення боргу повинен доказуватися письмовими доказами, але свої заперечення відповідач жодним належним та допустимим відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України доказом не довів. Так немає жодного доказу, окрім власних пояснень відповідача про повернення ним боргу. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України. Відповідно ст.84 ЦПК України витрати на правову допомогу в розмірі 1000грн. підлягають стягненню з відповідача, оскільки є документальнє підтвердження про сплату витрат на правову допомогу.

Outcome: approved