Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ТОВ «Затишок» про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що в період з 2011 року по 2014 рік він в нежилих приміщеннях СТОВ «Чапаєвське» Золотоніського району Черкаської області займався вирощуванням свиней. За цей період там накопичився перегній в кількості 565 тонн вартістю 48 025 грн. Для забезпечення виробничого процесу по вирощуванню свиней ним було придбано та встановлено в нежитлових приміщеннях та території СТОВ «Чапєвське» Золотоніського району Черкаської області наступне обладнання та товаро-матеріальні цінності: -холодильний агрегат ФАТ-1,5 вартістю 2000 грн.; -холодильна камера КХЮ-6 вартістю 4000 грн.; -залізобетонні опори СВН-10,5 17 шт. вартість 1 шт. 532 грн. на суму 9044 грн.; -траверси стальні 24 шт. на загальну суму 1044 грн.; -провід АС-35 345 м загальною вартістю 2190 грн.75 коп.; -ліхтар зовнішнього освітлення 3 шт. вартість одного 250 грн. на суму 750 грн.; -насос ЕЦВ-10-63-110 вартістю 6300 грн.; -задвижка чугунна 4 шт. вартість однієї 180 грн. на суму 720 грн.; -фланець Ф,00 мм 8шт. на загльну суму 150 грн.; -пульт управління 1 шт. вартістю 350 грн.; -перегній 565 тонн вартістю 48 025 грн. Всього майна на загальну суму 74 547 грн.75 коп. В даний час власником вказаних нежитлових приміщень є відповідач [PERSON] та ТОВ «Затишок» Уманського району Черкаської області, які не допускають його на територію та не дають можливості вивезти перераховане майно. Тому прохає суд визнати за ним право власності на дане майно та витребувати його з володіння відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що право власності на вказане майно підтверджується накладними № 023 від 12 березня 2012 року, № 23 від 02.02.2006 року та актом від 10.06.2014 року. В судовому засіданні представники відповідачів [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] позову [PERSON] не визнали та суду пояснили, що відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.04.2014 року [PERSON] придбав у СТОВ «Чапаєвське» Золотоніського району нежитлові приміщення СТФ. Майно яке він придбав вказане у договорі купівлі-продажу майна від 05.04.2014 року та на яке вказує позивач відповідачі не отримували ні від позивача [PERSON] ні від СТОВ «Чапаєвське» і факт самої передачі вказаного майна не підтверджений жодним документом. Надані позивачем накладні на придбання товаро-матеріальних цінностей не можуть бути доказами перебування у їх володінні вказаного майна, оскільки невідомо де вони використовуються. Позивачем не надано доказів про встановлення даного майна на території приміщень, що вони придбали у СТОВ «Чапаєвське». З приводу визнання за [PERSON] права на перегній який знаходиться на території СТФ то в даний час цей перегній відсутній, вказане місце залите водою. Заслухавши сторони, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2014 року нерухомого майна є власником нежитлових приміщень СТФ по [ADDRESS]. Згідно п.1.2 вказаного договору об'єктами продажу були нежитлові будівлі, котельня, зерносховище, складські приміщення, кукурудзосушарка, водонапірна башта, свердловина та інше майно. Майно, на яке вказує позивач [PERSON] в даному договорі відсутнє. Позивачем не надано належних доказів про придбання та установку майна на яке він прохає визнати право власності та витребувати його у відповідачів. Установка електричних опор потребує спеціального проекту та дозволу на такі роботи, при прийнятті в експлуатацію спеціальних актів виконаних робіт. Не надав суду позивач [PERSON] технічних паспортів на холодильну камеру, холодильний агрегат, водяний насос за якими можна було б їх індетифікувати та визначити час їх покупки та установки. Надані позивачем накладні № 023 від 12 березня 2012 року, № 23 від 02.02.2006 року на придбання обладнання, суд вважає не можуть бути належним доказом про визнання на них права власності за позивачем [PERSON] Позивачем також не доведений факт установки їх в будівлях належних відповідачу [PERSON] Акт від 10.06.2014 року про фіксацію кількості перегною, що зберігається на території свиноферми, яку придбав відповідач [PERSON] не може свідчити про кількість перегною та визнання позивача [PERSON] його власником, так як на даному місці завжди зберігався перегній, як там господарювало СТОВ «Чапаєвське» та інші господарські організації. Свідок [PERSON], директор СТОВ «Чапаєвське» Золотоніського району Черкаської області, в якого придбав вказаний об'єкт [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] до 2014 року з його дозволу без договору оренди користувався нежитловими приміщеннями СТФ де займався відгодівлею свиней та охороняв вказані будівлі. Про обладнання, що встановлював [PERSON] пояснити нічого не може. До даних будівель давно була підведена електроенергія, там завжди стояли електричні опори, вода в будівлі подавалась до того, як [PERSON] почав там відгодовувати свині. Перегній [PERSON] вивозив та продавав на дачних кооперативах. Таким чином, позивач [PERSON] не надав суду належних доказів про існування та правомірності придбання вказаного ним майна, тому в суду немає правових підстав визнавати право власності на холодильний агрегат ФАТ, холодильну камеру КХЮ-6, залізобетонні опори СВН-10,5, траверси стальні, провід АС-35, пульт управління та перегній в кількості 565 тонн, а відповідно ст. 387 ЦК України, лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов [PERSON] до [PERSON] та ТОВ «Затишок» про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed