Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про загальні зобов`язання. Зазначає, що він та [PERSON] являються співвласниками квартири і будинку по [ADDRESS] . [PERSON] свою частку земельної ділянки передала по Договору дарування від 29.08.2017 р. [PERSON] і [PERSON] в приватну власність в статусі відповідно землекористувача і землевласника. Але із земель загального користування пл. 560 кв.м. (проїзд, тротуар, площадка та інш.) [PERSON] не передала своїм правонаступникам 93 кв.м. (560:6) або одному все, чи іншим чином, так як кожному по 93 кв.м. зайвої землі немає і це обмежує права всіх співвласників. Просить зобов`язати [PERSON] розподілити належну їй земельну ділянку пл. 93 кв.м. загального користування між [PERSON] і [PERSON] на договірних умовах з усіма мешканцями будинку; зобов`язати [PERSON] і [PERSON] в встановлених межах забезпечити їх використання за правилами власників середовища; стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, 09.09.2020 р. на адресу суду надійшла Заява про вжиття заходів в якій зазначають, що позовна заява [PERSON] є надуманою, необґрунтованою та безпідставною, яка підлягає відмові у задоволенні позовних вимогах. Із змісту позовних вимог вбачається, що позовна заява немістить підстав позову, ні предмета позову, а позовна вимога протирічить способу захисту, оскільки [PERSON] не має ніякого відношення до їхніх прав та власності, тому позивач не має встановленого законом права вимоги до них про загальні зобов`язання, так як такі вимоги не передбачені законом чи договором та суперечить чинному законодавству. Отже, відсутність у позовній заяві підстав позову (фактичні підстави та норми права (юридична підстава), які в сукупності підтверджують відсутність права [PERSON] звернутися до суду з зазначеними у позові вимогами до них. Вказують, що [PERSON] і [PERSON] - не є співвласниками якоїсь квартири. Є внесення до позову завідомо неправдивих вказаних вище відомості, а саме: « [PERSON] свою частку земельної ділянки передала по Договору дарування від 29.08.2017 р. [PERSON] і [PERSON] в приватну власність в статусі відповідно землекористувача і землевласника», оскільки такі відомості не відповідають фактичним обставинам. Ці вказані завідомо неправдиві відомості позивачем внесені до позову з метою введення суд в оману, з ціллю завдати їм шкоди. Крім того, [PERSON] на день подання зазначеного позову не є ні власником, ні співвласником будь-якого майна з [PERSON] по [ADDRESS] . За таких фактичних обставин, є всі встановлені законом підстави визнати позовну заяву [PERSON] про загальні зобов`язання зловживанням процесуальними правами, дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27 травня 1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] 1/3 частину житлового будинку в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м., що підтверджується договором дарування від 27.05.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Очеретяною В.В. У якості підстави своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив набуття права власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] з підстав заборонених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] при розпорядженні (як зазначає позивач) своєю часткою земельної ділянки. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed