Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання від скоєння окремих дій посилаючись на такі обставини. Він в період з 04.07.2009 року по 20.07.2014 року перебував у шлюбі із відповідачем. В період шлюбу в них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач на даний час вважає, що його колишня дружина намагається без його офіційно наданого дозволу вивезти доньку за межі України. Проти таких дій його колишньої дружини Позивач заперечує, тому як це зашкодить його спілкуванню з донькою і її вихованню. І на думку Позивача, він, дідусь та бабуся назавжди втратили б можливість побачення та спілкування з донькою (онукою). Просить суд зобов'язати відповідача утриматись від намагань вивезти за межі України їх спільну дитину - [PERSON], [INFO] та не перешкоджати її спілкуванню з батьком. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить в позові відмовити в повному обсязі, також відповідач подала до суду письмові заперечення (а.с. 65-66) в яких зазначає, що позивачем надано недостовірну інформацію стосовно того, що вона хоче вивезти дитину за кордон без згоди батька, оскільки між ними були домовленості про надання нотаріального дозволу на виїзд дитини з одним із батьків, щодо вимоги про не перешкоджання відповідача у спілкуванні з дитиною зазначає, що позивач знає де проживає дитина, оскільки він постійно з нею спілкується за допомогою скапу та телефону, однак до дитини приїжджає рідко, оскільки проживає у Туреччині. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрував 4 липня 2009 року шлюб з [PERSON]., [INFO], про що є актовий запис у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за №500 (а.с. 9). Від цього шлюбу у них є спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Спільне життя Позивача з Відповідачем починаючи з 2011 року не склалося з різних поглядів на віросповідання та виховання дитини. Шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем припинилися з серпня 2012 року, спільне господарство не ведеться. На підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 9 липня 2014 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано (а.с. 11). Після розірвання шлюбу відповідач з донькою переїхала до м. Нікополь, позивач відвідувати доньку не приїздив, відповідач самостійно возила доньку в м. Київ для спілкування з бабусею та дідусем. Таким чином суд вважає, що позивач не надав суду доказів, що відповідач чинить перешкоди йому у спілкуванні з дитиною, навпаки як вбачається з матеріалів справи позивач знає де проживає дитина, з ким спілкується, який дитячий садок відвідує так як він постійно з нею спілкується по телефону і по скайпу (а.с. 44-55). Також з матеріалів справи вбачається, що сторони домовилися про надання один одному дозволів на виїзд дитини без супроводження іншого з батьків за межі України, про що позивачем було подано нотаріальну заяву про надання згоди на виїзд дитини у супроводі матері до Турецької Республіки в період з 20.07.2014 року по 30.07.2015 року (а.с. 43). Таким чином вимоги щодо усунення перешкод є безпідставними, а вимоги про зобов'язання утриматися від вивезення дитини без дозволу батька за кордон нічим об'єктивно не підтверджуються і не ґрунтуються на діючому законодавстві.

Outcome: dismissed