Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок, що розташований за адресою: пров. Авіахімічний, 4/6, м. Харків, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що він є власником будинку, що розташований за адресою: пров. Авіахімічний, 4/6, м. Харків, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області від 01 серпня 2017 року, що зареєстрований за №1684. Відповідач зареєстрований у зазначеному будинку попереднім власником. Зараз відповідач фактично проживає у спірному будинку і займаний ним будинок добровільно не звільняє. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача у будинку за адресою: пров. Авіахімічний, 4/6, м. Харків, та здійснення ним користування цим будинком значно звужує його правомочності, чим створює перешкоди у здійсненні ним права власності. Тому для захисту його права власності необхідним є виселення відповідача із займаного ним житлового будинку. Позивач та його представник в судове засідання не зявились. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились. Представник відповідача подав заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутності. Також представником відповідача до суду були подані заперечення на позовну заяву та заява про зупинення провадження у справі. У запереченнях на позовну заяву представник відповідача посилався на те, що відповідно до інформаційної довідки №102173813 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, станом на 31.10.2017 власником 89/100 часток домоволодіння за адресою: м. Харків, пров. Авіахімічний, 4/6, значиться [PERSON], а не позивач [PERSON], таким чином вимоги позивача про виселення [PERSON] є необґрунтованими. Крім того, посилався на те, що відповідач є людиною похилого віку, пенсіонером по інвалідності довічно, проживає у спірному будинку з 2003 року, з зареєстрованим місцем проживання у ньому з 2010 р., не має іншого житла, а відтак його виселення з будинку порушить конституційне право відповідача на житло. Позивачем не надано суду жодних належних доказів про наявність підстав для виселення відповідача, передбачених ст.ст.71, 116 ЖК України. У заяві про зупинення провадження по справі, представник відповідача просив зупинити провадження у цій справі до вирішення справи №638/16280/16-ц та справи 638/13880/17, які знаходяться на розгляді у Дзержинському районному суді м. Харкова. В обґрунтування заяви посилався на те, що в провадженні суду знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування 89/100 часток домоволодіння №4/6 по пров. Авіахімічному в м. Харкові, укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним. А також справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про переведення на нього права власності на 89/100 часток домоволодіння. Таким чином, на даний час розглядаються справи щодо вирішення права власності на частину спірного домоволодіння, що унеможливлює розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до договору дарування частки домоволодіння з надвірними будівлями від 01.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1683, укладеного між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдаровуваний), Дарувальник безоплатно передав у власність 89/100 часток домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель №4/6 по пров. Авіахімічному в м. Харкові. Відповідач був зареєстрований у спірному будинку [PERSON], попереднім власником цього житлового будинку. На підставі договору дарування від 01.08.2017, цей будинок нею було відчужено. Тому, з припиненням права власності у попереднього власника, втрачається й право користування жилим приміщенням особи, яка ним була зареєстрована у відповідному будинку. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2017 та 28.11.2017 вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: провулок Авіахімічний, 4/6, м. Харків, належить на праві власності позивачу на підставі договору дарування від 01.08.2017 року. Також це підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.08.2017, номер запису про право власності: 21729059. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вiдповiдно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вiдповiдно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може біти підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Що стосується клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі, то воно не може бути задоволено, оскільки представником не надано доказів того, що розгляд справ за позовами [PERSON], перешкоджає розгляду данної справи. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинку №4/6 по пров. Авіахімічному в м. Харкові на підставі договору дарування частки домоволодіння з надвірними будівлями від 01.08.2017 р.. [PERSON] на сьогоднішній день зареєстрований у спірному будинку, що обмежує право власника на володіння, користування і розпорядження майном. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та усунення [PERSON] перешкод в користуваннi будинком i визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Харків, пров. Авіахімічний, 4/6. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано до суду квитанцію №76 від 27.10.2017 про сплату [PERSON] судового збору в сумі 640 грн. Отже, зазначена суму підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved