Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним йому будинком [ADDRESS] шлях виселення їх із займаного будинку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечували. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Заслухавши позивача, його представника, відповідача [PERSON], представника відповідачів, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 2000 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] став власником житлового будинку з господарчими будівлями та земельною ділянкою, площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Зареєстрованих осіб в даному житловому будинку на даний час немає. В зазначеному будинку поселилися батьки позивача: [PERSON], [PERSON] Починаючи з осені 2013 року позивач почав говорити батькам про виселення з його будинку, так як мав намір його продати та придбати для себе інше житло. Відповідачі від даної пропозиції відмовилися, це призвело до конфлікту між сторонами, і як зазначає позивач, відповідачі цим перешкоджають розпорядитися своїм майном на власний розсуд. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що будинок з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS], з якого позивач бажає її з чоловіком виселити, насправді придбавали вони, а документально оформили придбання будинку з господарчими будівлями на свого старшого сина [PERSON] щоб в майбутньому не переоформляти право власності на нього, так як все рівно вони залишили б будинок після себе позивачу. Даний житловий будинок з господарчими будівлями розташований на земельній ділянці, на якій вона з чоловіком вирощують овочі та фрукти щоб вживати їх самими та частину продавати, так як їхнього пенсійного забезпечення недостатньо для належного догляду за її чоловіком [PERSON], який переніс інфаркт і майже паралізований на праву частину тіла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється молодшим братом позивача. Він разом з [PERSON] на даний час проживають в чотирьохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], право власності на яку належить їхнім батькам [PERSON] та [PERSON], а за комунальні послуги в ній сплачують тільки він та його матір, позивач не здійснює платежів по квартирі. Будинок з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS], насправді придбали його батьки [PERSON] та [PERSON], а документально оформили на його старшого брата [PERSON], який на той час ніде не працював, а знаходився на навчанні. Зараз його батьки проживають в будинку [ADDRESS], іншого житла у них немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється донькою [PERSON], яка продала будинок батькам позивача. Стосовно продажу будинку батьки [PERSON] домовлялися з [PERSON], яка саме і давала гроші за купівлю будинку, а на кого оформляли право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], вона не знає. На час продажу будинку ні [PERSON] ні її батьки [PERSON] не знали. Статтею 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовуються його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим співжиття для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Виходячи з аналізу наведеної норми права, випливає, що відповідачі не вчиняють жодної з дій, які б були підставою для їх виселення. Разом з тим, відповідачі [PERSON] та [PERSON] самі здійснюють оплату всіх комунальних послуг та належним чином доглядають за майном, яке знаходиться в їхньому користуванні. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивач та його представник не надали суду належного обґрунтування та не вказали достатніх підстав для виселення батьків позивача з будинку, яким вони користуються. Тому, суд вважає, що за відповідачами [PERSON], [PERSON] необхідно залишити право користування домоволодінням за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення в зв'язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed