Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. В обґрунтування позову зазначає, що з 2016 року він перебував у відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Вони разом мешкали за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON] . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.12.2020 позивача було визнано батьком [PERSON] , [INFO] , та внесено відповідні зміни в актовий запис. Навесні 2020 року їх взаємовідносини з [PERSON] різко погіршилися; сімейні відносини між ними фактично припинилися. У травні 2020 року відповідач вирішила поїхати за кордон. Станом на сьогодні йому відомо, що [PERSON] періодично повертається на територію України та виїжджає за її межі. Вони майже не спілкуються. Їх син зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Але з 11 травня 2020 року дитина фактично проживає з ним за адресою: [ADDRESS] . Він самостійно виховує та турбується про сина. Всі фінансові витрати на утримання дитини несе лише він, забезпечує його всім необхідним для підтримання належного стану здоров`я, фізичного та духовного розвитку. Відповідачка участі у виховані, піклуванні, оздоровленні дитини не приймає, не переймається його духовним та культурним розвитком, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. При цьому, він ніколи не чинив ніяких перешкод відповідачу у вихованні та утриманні дитини; не перешкоджав спілкуванню з нею. Крім того, відповідач продовжує отримувати державну допомогу при народженні дитини, розпоряджатися нею на власний розсуд. Тому він вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Він звернувся до [PERSON] з проханням про надання дозволу у формі нотаріально посвідченої заяви на виїзд їх сина за кордон, а саме до Арабської Республіки Єгипет з метою оздоровлення, відпочинку та туризму в період часу з 01 жовтня 2021 року до 31 жовтня 2021 року. На його прохання [PERSON] - відмовила. Оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства, для виїзду за кордон неповнолітньої дитини необхідна, згода обох батьків, він змушений звернутися до суду для отримання такого дозволу. Після уточнення позову позивач просить суд надати йому дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон в супроводі батька в період з 01.10.2021 до 01.11.2023, без згоди матері. Вказаний період обґрунтовує тим, що на даний час у світі оголошено про пандемію хвороби COVID-19. Керівництвом як України так і Арабської Республіки Єгипет запроваджуються численні обмежувальні заходи пов`язані із розповсюдженням вказаної хвороби, зокрема обмеження щодо перетину кордону. Оскільки ситуація у світі у зв`язку з пандемією змінюється миттєво та можуть виникнути непередбачувані перешкоди для виїзду закордон, він вимушений просити суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон на більший період. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; надати батьку - [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Арабської Республіки Єгипет малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в супроводі батька в період з 01.10.2021 до 01.11.2023, без згоди матері - [PERSON] . Відповідач надала суду відзив на позов, в якому просила справу розглядати у її відсутність, з приводу позовних вимог пояснила наступне. Вказала, що з позовом частково не згодна. На даний час вона проживає за межами України. Вона відповідально та турботливо ставиться до сина, за можливості займається його вихованням. У зв`язку із її скрутним матеріальним становищем дитина проживає разом з батьком. Вона намагалася передати сину подарунки, але позивач цьому перешкоджає. Добровільно надає дитині матеріальну допомогу, перераховує кошти для утримання сина. Позивач просив кошти на утримання дитини перераховувати на розрахунковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] , з яких причин - їй не відомо. Вказує, що дані факти підтверджуються електронною перепискою з [PERSON] . На її утриманні знаходяться ще двоє її дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України до Арабської Республіки Єгипет їх сина з метою оздоровлення, відпочинку та туризму з 01.10.2021 по 31.10.2021 вона не заперечує. Зазначає, що позивач не звертався до неї з приводу оформлення нотаріального дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Після отримання даного позову вона просила [PERSON] надати їй засвідчену копію свідоцтва про народження дитини для оформлення нотаріальної згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Але він цього не зробив. Просить суд відмовити у задоволенні цієї вимоги, оскільки позивачем не вжито всіх можливих заходів для врегулювання цієї вимоги у досудовому порядку. Дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон вона згодна надати у добровільному порядку. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у їх відсутність. Представник служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність. Представник служби у справах дітей Солоницівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Як вбачається з відзиву на утриманні відповідачки знаходяться ще двоє її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . (а.с. 40-41) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей, що не спростовано позивачем, суд вважає достатнім стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, суд доходить висновку про її часткове задоволення, з наступних підстав. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Порядок виїзду дітей за межі України урегульовано положеннями статті 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон з метою оздоровлення, відпочинку та туризму. За таких обставин суд вважає, що вказана мета відповідає найкращим інтересам дитини. Суд не приймає заперечення [PERSON] , оскільки її позиція зводиться до незгоди з обраним позивачем способом захисту; будь-яких заперечень по суті вимог нею не надано. Стосовно аргументів [PERSON] про отримання нею відмови нотаріуса про вчинення нотаріальних дій, суд їх не приймає, оскільки жодних доказів на підтвердження цього відповідач не надала. Щодо строку дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, суд вважає достатнім надати його на період з 01.10.2021 до 15.11.2021. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що за вимогу про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial