Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» про зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1999 року. Вказує, що 15.09.2021 року йому стало відомо із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №274879253, що 03.03.20.2008 року реєстратором - Другою Луцькою Державною нотаріальною відповідно до рішення №6711227 накладено заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . При цьому, власником квартири вказаний [PERSON] і підставою обтяження є повідомлення б/н 21.05.1990 року Луцького відділення ощадбанку №6301. Зазначає, що у відповіді на адвокатський запит про надання копії повідомлення б/н від 21.05.1990 року та зняття обтяження з належного йому на праві власності нерухомого майна, банк зазначив, що інформація, яку запитує адвокат, є банківською таємницею. Покликаючись на викладені обставини, просить суд зняти обтяження (заборону) з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який було накладено на підставі повідомлення б/н 21.05.1990 року Луцького відділення ощадбанку №6301 відповідно до рішення №6711227 реєстратором: Другою Луцькою державною нотаріальною конторою. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року до участі у справі залучено в якості третьої особи на стороні відповідача Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. При постановленні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 26.11.1998 року №551 вбачається, що [PERSON] надана квартира [ADDRESS] . Водночас, як слідує із вказаного витягу, цим же рішенням затверджено рішення Луцької гарнізонної житлової комісії про надання звільненої 2-кімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 25,1 кв.м службовцю збройних сил [PERSON] , яка проживала в однокімнатній квартирі на [ADDRESS] (а.с. 7). Судом також з`ясовано, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.04.1999 року (а.с. 6). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №274879253, що 03.03.20.2008 року реєстратором: Другою Луцькою Державною нотаріальною відповідно до рішення №6711227 накладено заборону відчуження нерухомого майна, а саме кварти [ADDRESS] . Власником квартири є [PERSON] .. Підставою обтяження є повідомлення б/н, 21.05.1990 року Луцького відділення ощадбанку №6301 (а.с. 8). Згідно із ч. 1 ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що права позивача як власника нерухомого майна порушені та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved