Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] , який на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого все майно заповів позивачу. Нещодавно він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус йому відмовив, пославшись на пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини. Він вважав, що спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, так як проживав із спадкодавцем в одному будинку. Однак виявилося, що у разі відсутності спільної реєстрації місця проживання із спадкодавцем за одною адресою він не може прийняти спадщину за ч.3 ст. 1268 ЦК України. Посилаючись на викладене, просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за померлим [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися, від адвоката Павлій В.М. надійшла заява у якій просить справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача Горінчівської сільської ради у судове засідання не з`явився, подавши заяву в якій визнає позов повністю та просить розглядати справу без участі представника Горінчівської сільської ради. У відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). На випадок своєї смерті [PERSON] залишив нотаріально посвідчений заповіт від 12.01.2019 року, згідно якого все своє майно та майнові права, що будуть належати йому на момент смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача, він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вважав, що спадщину за померлим прийняв так як проживав з ним в одному будинку. Однак оскільки реєстрація його місця проживання у паспорті була вказана інша, то він не може вважатися таким, що прийняв спадщину за ч.3 ст. 1268 ЦК України. Зазначене в повній мірі узгоджується з матеріалами справи зокрема, з копії паспорта позивача вбачається, що реєстрацією його місця проживання є [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії будинкової книги за адресою [ADDRESS] слідує, що разом з [PERSON] були зареєстровані та проживали [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.15-17). Вказане підтверджує, що позивач [PERSON] насправді не проживав за адресою реєстрації свого місця проживання, а разом зі своєю сім`єю проживав в одному будинку з спадкодавцем, добросовісно вважаючи при цьому, що спадщину за померлим він прийняв. Однак відсутність реєстрації місця проживання у паспорті громадянина України разом зі спадкодавцем створили йому перешкоди у оформленні спадкових прав, що й зумовило пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, а теж те, що відповідач Горінчівська сільська рада визнала позов повністю, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved