Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою від 11 вересня 2020 року в сумі 36149 грн. та від 11 жовтня 2020 року в сумі 32987 грн., що в загальному розмірі складає 69136 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач 11 вересня 2020 року було надано в борг\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] кошти в сумі 36149 грн., з термін повернення боргу до 11 жовтня 2020 року. Окрім того він надав в борг [PERSON] 29 вересня 2020 року кошти в сумі 32987 грн., з терміном повернення боргу до 01 листопада 2020 року. Оскільки відповідач кошти не повернув то змішений звернутись до суду із даним позовом.\~ Позивач свої зобов`язання виконав, однак відповідач порушує вз`яті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів та жодної суми до часу звернення з даним позовом до суду не повернув. Позивач в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від його представника, адвоката Онученка С.П., про розгляд справи у відсутність позивача, підтримання позову та про те, що він не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не направив, в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб порталі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Суд, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому главою 11 розділом III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.128, 130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, як і заяв про відкладення розгляду справи, а чи повідомлення\~ поважності причин неявки в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи то фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювався. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, викладену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 11 вересня 2020 року позивач [PERSON] уклав договір позики з відповідачем [PERSON] \~ шляхом надання останньому грошових коштів під розписку у розмірі 36149 грн., а відповідач вз`яв на себе зобов`язання повернути позику до 11 жовтня 2020 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.7). Окрім того, позивач 29 вересня 2020 року уклав ще один договір позики з відповідачем шляхом надання останньому грошових коштів під розписку у розмірі 32987 грн., а відповідач вз`яв на себе зобов`язання повернути позику до 01 листопада 2020 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.8). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розписки від 11 вересня 2020 року (а.с.7) термін повернення боргу в ній зазначено 11 жовтня 2020 року. З розписки від 29 вересня 2020 року також вбачається термін повернення позики 01 листопада 2020 року (а.с.8). Таким чином термін повернення боргу за договорами позики як від 11 вересня так і від 01 листопада 2020 року у відповідач [PERSON] настав. Частиною 1 статті 1049 ЦК України, вказано на те, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у встановлений строк, а якщо строк не встановлений, протягом 30-ти днів з дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України вказує на те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання, що вказано в ч. 1 ст. 625 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що\~ договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, сторони в належній формі уклали договори позики від 11 вересня 2020 року та від\~ 29 вересня 2020 року, за якими відповідач вз`яв на себе зобов`язання повернути позичені у позивача кошти до 11 жовтня та 01 листопада 2020 року відповідно. Як вбачається з розписок від 11 вересня та 29 вересня 2020 року, відповідач жодного разу позивачу кошти не повертав (а.с.7,8). Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження свої позовних вимог надано до суду оригінали розписок написаних відповідачем. Відповідачем же заперечень щодо отриманої суми позики, а чи написання самих розписок під тиском, жодних доказів на підтвердження цих фактів до суду не надав. Відповідач всупереч положенням статті 77, 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем, а чи її наявність у меншому розмірі. Позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати по сплаті судвого збору. Позивач [PERSON] відповідно до квитанції № 0.0.2137688710.1 від 24 травня 2021 року сплатив судовий збір за подання позову до суду в сумі 908 грн. (а.с.1). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному обсязі, відповідно судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved