Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2018 за ним визнано право власності на земельну частку (пай) орієнтовною площею 5,67 га із земель колишнього сільськогосподарського підприємства «Колос» на території Синицівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою виділення вказаної земельної частки (паю) в натурі на місцевості 07.02.2019 звернувся з заявою до Синицівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області. Листом № 51 від 15.02.2019 за підписом сільського голови Синицівська сільська рада Благовіщенського району його повідомила, що вільних земельних ділянок із земель запасу та резерву на території сільської ради немає, а землями сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу, резерву) за межами населеного пункту володіє Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, тому, для виділення земельної ділянки, необхідно звернутися туди. Звернувся з заявою про виділення земельної частки (паю) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Листом № П-1278/0-1154/0/17-19 від 18.03.2019 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило, що у Управління Держгеокадастру немає відповідних правових підстав для задоволення заяви. Вважає зазначену відмову незаконною та такою що не узгоджується з приписами законодавства. Посилається на те, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-УІ внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01.01.2013. Цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України. Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. З огляду на викладене належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. Відповідно до ч. 11 ст. 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Оскільки право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права, вирішити дане питання та поновити свої права та інтереси у будь-який інший позасудовий спосіб не уявляється можливим, просить суд зобов`язати відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області виділити йому із земель резервного фонду державної власності на території Синицівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку орієнтовною площею 5,67 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку набуто позивачем на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2018 та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подав відзив в якому позов не визнав, мотивуючи наступним. Право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, тощо, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Жоден нормативно-правовий акт, а також положення «Про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області», не передбачають повноважень управління стосовно розпорядження земельними частками (паями). Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності в загальному порядку. Просили у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2018 за [PERSON] визнано право власності на земельну частку (пай) орієнтовною площею 5,67 га із земель колишнього сільськогосподарського підприємства «Колос» на території Синицівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, 07.02.2019, звернувся до Синицівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області з заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості. Листом № 51 від 15.02.2019 за підписом сільського голови Синицівська сільська рада Благовіщенського району надала відповідь, що вільних земельних ділянок із земель запасу та резерву на території сільської ради немає, а землями сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу, резерву) за межами населеного пункту володіє Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, тому, для виділення земельної ділянки, необхідно звернутися туди. Позивач звернувся з заявою про виділення земельної частки (паю) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Листом № П-1278/0-1154/0/17-19 від 18.03.2019 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило, що у Управління Держгеокадастру немає відповідних правових підстав для задоволення заяви. Позивач вважає зазначену відмову незаконною та такою, що не узгоджується з приписами законодавства. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Встановлено, що на території Синицівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області відсутні вільні земельні ділянки із земель запасу та резерву. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, зазначеною правовою нормою встановлено відсутність будь-яких строків для звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Оскільки усі землі КСП «Колос» вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу). В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01.01.2013, цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України. Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. З огляду на викладене належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-ІУ рішення суду є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), а тому вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права. Звернення позивача до органів влади та органів місцевого самоврядування щодо виділення йому земельної ділянки на підставі рішення суду залишені без задоволення. Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Право позивача на земельну частку (пай) встановлено рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2018, яке в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиціальне значення, а повноваження щодо реалізації права позивача на земельну ділянку частку (пай) в силу вимог частини четвертої ст. 122 ЗК України із земель резервного фонду покладені саме на ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Зазначена правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2018 по справі №323/323/17, та в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України не передбачає можливості відступу від правових висновків Верховного Суду. Вони є імперативними, обов`язковими для застосування. На підставі ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 122 ЗК України,

Outcome: approved