Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3 797 грн. 78 коп. надмірно сплачених грошових коштів за кредитним договором №014/53-05/74007 від 31 липня 2008 року, 3% річних за користування коштами у сумі 693 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору. В подальшому позивачем було подано заяву про збільшення вимог в частині розподілу судових витрат, відповідно до якої позивач просить, також, стягнути з відповідача на його користь 5 000 грн. витрат, понесених ним в зв'язку із наданням правничої допомоги. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві [PERSON] зазначено, що 31 липня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/53-05/74007, за умовами якого було узгоджено розмір відсотків, які мають сплачуватись позичальником за користування кредитними коштами, який становить 26,9%. Однак, працівниками ПАТ «Райффайзен Банк» було припущено помилку, внаслідок якої позивачу за умовами вказаного вище кредиту нараховувались відсотки за ставкою 29,9% річних. Вказану помилку було визнано працівниками банку. 30 червня 2016 року між ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал»» на підставі договору отримало право вимоги до позивача за вказаним вище кредитним договором, в тому числі, з урахуванням зайво сплачених відсотків у розмірі 3 797 грн. 78 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені [PERSON] вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заявлені [PERSON] вимоги не визнала в повному обсязі. Згідно із наданим суду відзивом - відповідач зазначає, що ПАТ відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON], іншій юридичній особі - АТ «Комерційний Індустріальний Банк», через що вимога до ПАТ є безпідставною. Крім цього, відповідач посилається на ті обставини, що позивачу були повернути зайво сплачені останнім кошти в сумі 1016 грн., розмір яких визнавався ПАТ, а тому відповідач заперечує щодо заявлених [PERSON] вимог. Представник відповідача - ПАТ «Вектор Банк» у судове засідання не з'явився, повідомлений про час проведення судового засідання відповідно до закону. Врахувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Із змісту кредитного договору № 014/53-05/74007 від 31 липня 2008 року, наданого позивачем, вбачається, що між сторонами у справі вказаного числа було укладено договір, за умовами якого кредитор, яким є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», відкриває на ім'я позичальника - [PERSON] картковий рахунок в гривнях із встановленням кредитного ліміту у розмірі 10 000 грн. Умовами вказаного кредитного договору, а саме п.2.1 встановлено, що за користування позичальником кредитними коштами, які обліковуються за дебетом рахунку, кредитор нараховує проценти за процентною ставкою, зазначеною в додатку 1 до цього Договору. Надані позивачем докази : додаток 1 та додаток 2 до кредитного договору доводять, що процентна ставка за користування [PERSON] кредитними коштами була встановлено у розмірі 26,90% річних. Кредитний договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленності з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались саме на такі умови. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Копія листа № С 18-43 від 2 грудня 2011 року за підписом директора РОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» доводить, що в зв'язку із помилкою, припущеною відповідальним працівником товариства, нарахування відсотків за користування позивачем кредитними коштами складав 29,9%. Відповідно до додатку №1, розрахунку надлишково нарахованих відсотків - за період часу з 25 серпня 2008 року по 26 листопада 2011 року [PERSON] було нараховано надлишково 1015 грн. 92 коп. Порушені права позивача в цій частині поновлені, оскільки рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь [PERSON] були стягнуті грошові кошти у сумі 1015 грн. 92 коп., які є надлишково нарахованими відсотками за кредитним договором №014/53-05/74007 від 31 липня 2008 року. Із змісту ч.1 ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що їм було сплачено зайво нараховані відсотки за кредитним договором, укладеним із ПАТ у сумі 3 797 грн. 78 коп. На доведення обґрунтованості заявлених вимог позивачем надано обчислений ним самостійно розрахунок по сплаті кредиту за розрахунковий період з 27 листопада 2011 року по 25 травня 2016 року. Із вказаного доказу вбачається, що за розрахунками позивача нараховані відсотки становлять суму 4 535 грн. 29 коп., в той час, як сума сплачених ним фактично відсотків становить 5 354 грн.01 коп., а тому сума зайво нарахованих відсотків становить 818 грн. 72 коп. Однак, за змістом позовних вимог позивач зазначає, що йому були зайво нараховані відсотки у сумі 3 797 грн. 78 коп. Таким чином, сума позовних вимог, зазначена у позовній заяві суперечить сумі зайво нарахованих відсотків, обчисленій позивачем самостійно. Крім цього, представник позивача пояснив, що надати будь які документи на підтвердження оплати [PERSON] відсотків за кредитом у розмірі, вказаному ним в розрахунку, можливості немає, оскільки квитанції про проведені проплати позивач не зберігав. Враховуючи надані суду докази, суд вважає безпідставними вимоги [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його користь 3 797 грн. 78 коп. надмірно сплачених відсотків за кредитним договором №014/53-05/74007 від 31 липня 2008 року, оскільки сплата вказаної суми позивачем не доведена. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 693 грн., які складають 3 % річних за користування останнім коштами позивача. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] не доведено зайву сплату ним ПАТ коштів у сумі 3 797 грн. 78 коп. - підстав для застосування до даних правовідносин ст.625 ЦПК України судом не встановлено. Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача. Враховуючи ті обставини, що суд дійшов висновку про безпідставність заявленого [PERSON] позову - підстав для стягнення на його користь сплаченого у сумі 704 грн. 80 коп. судового збору та витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги у сумі 5000 грн. - немає. З огляду на надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до задоволення не підлягає повністю. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 536, 610, 611, 625, 519 ЦК України,

Outcome: dismissed