Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить суд зняти арешт та припинити обтяження з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] та його складових частин: літня кухня Б, сарай В, сарай Г, сарай Д, погріб з сараєм Г, Пг, погріб з сараєм Д, Пг 1, уборна У, уборна У1, огорожа 1,3, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві власності, який накладений відповідно до постанови про арешт майна (коштів) боржника від 28.12.2017 року в рамках виконавчого провадження ВП № 53754467. В обґрунтування позову зазначив, що 22.08.2016 року ним було придбано Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , співвласниками якого також є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З метою проведення державної реєстрації на право власності як окремий об`єкт нерухомого майна виділеної частини внатурі позивач звернувся до державного реєстратора Станишівської ОТГ, однак отримав відмову, оскільки на будинковолодіння накладено арешт виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький). Внаслідок існування зазначеного арешту позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись належною йому часткою у вказаному вище будинковолодінні, а тому змушений звернутись до суду. Представником позивача засобами електронного зв`язку подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача; позов підтримав (а.с. 79). Представник третьої особи направив суду клопотання про проведення судового засідання без його участі; при прийнятті рішення поклався на розсуд суду (а.с. 55). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання, однак пощтові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відмітками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 51, 70-71). Відповідач АТ «Дельта банк» також належним чином був сповіщений про розгяд справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 54, 68). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 5063 (а.с. 13-14). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів вбачається, що співвласниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-9). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.12.2020 року [PERSON] віділено в натурі [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Поділено домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , по 2 варіанту судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 02 липня 2020 року №867/07.19: Виділено [PERSON] в натурі: 1) приміщення житлового будинку літ. «А»: коридор «1-1» площею 6,3 м2 вартістю 13527,68 гривень, кухню «1-2», площею 10,7 м2 вартістю 22975,58 гривень, житлову кімнату «1-3» площею 13,8 м2, вартістю 29632,05 гривень, житлову кімнату «1-4» площею 11,8 м2 вартістю 25337,55 гривень, коридор «1-5» площею 3,0 м2 вартістю 6441,75 гривень, кухню «1-6» площею 10,2 м2 вартістю 21901,95 гривень; 2) господарські будівлі і споруди: сарай літ. «Г» площею 33,1 м2 вартістю 11177,00 гривень, погріб літ. «Пг» площею 3,6 м2 вартістю 2768,00 гривень, уборну літ. «У1» площею 1,3 м2 вартістю 3772,00 гривень, огорожу №1 вартістю 2410,00 гривень, що складає 50/100 ідеальних часток. Припинено право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с 10-12). Згідно листа Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 19) на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 53754467 з виконання виконавчого листа № 296/205/14-ц виданого 17.07.2014 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 306242,92 грн на користь ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладено заборону на житловий будинок, адреса: [ADDRESS] ; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та №: ВП 537554467, виданий: 28.12.2017 року. Особа майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; розмір частки якого у зазначеному будинковолодінні становить 1/16 (а.с. 62-67). Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на нерухоме майно, порушуються права позивача [PERSON] як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved