Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому уточнив, в якому зазначив, що з 1988 року до 23 жовтня 2018 року він працював слюсарем КВП та автоматики у цеху № 410 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», звідки звільнився за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов трудового договору. Починаючи з 2017 року відповідач систематично не виплачував йому заробітну плату, тому на день звільнення утворилася заборгованість в розмірі 43 091 грн.. Крім того, йому не виплачені кошти за відрядження у сумі 30 000 грн.. Просив стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 43 091 грн.00 коп., кошти за відрядження у сумі 30 000 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 30 847 грн. 74 коп.. Позивач в судове засідання не з`явився по невідомій причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 23.10.2018 р. було звільнено з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов трудового договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 9108/вк від 23.10.2018 р., що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 11). На день звільнення з роботи 23.10.2018 р. ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» розрахунок з позивачем із заробітної плати не здійснило. На підставі ст. 116 КЗпП України відповідач зобов`язаний був в день звільнення виплатити всі кошти, що належать позивачу. Проте, до теперішнього часу розрахунок не переведений. Згідно ст. 117 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки в день фактичного розрахунку. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 43 091 гривень 00 копійок (арк.с.12). Як зазначає позивач в своєму розрахунку розміру середньоденного заробітку, загальна зарплата за два останні місяці роботи 7 446: на кількість робочих днів за два місяці, їх 42 дні (20 у вересні і 22 у жовтні) = 177 грн. 29 коп.. Період затримки, станом на 01 липня 2019 року, становить 8 місяців і 6 днів (з 24.10.2018 року до 01.07.2019 року). Середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні становить 30 847 грн. 74 коп. (місяців х 37 234 грн. = 29 784 грн. + за 6 днів 1 063 грн. 74 коп. (6х177 грн. 29 коп.). Ухвалою суду від 30 травня 2019 року у відповідача було витребувано довідку про розмір заборгованості по заробітній платі на момент звільнення позивача, довідку про розмір заборгованості кошів на відрядження позивача за період його роботи на підприємстві, довідку про середню заробітну плату позивача за два останні повні місяці роботи, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] .. Вказана ухвала суду відповідачем не виконана. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку розміру його середньоденного заробітку. Враховуючи викладене, з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» необхідно стягнути на користь [PERSON] 43 091 гривень 00 копійок заборгованості по заробітній платі, 30 000 гривень коштів за відрядження та 30 847 гривень 74 копійки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved