Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] яка набута сторонами під час перебування у шлюбі, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що під час перебування у шлюбі із відповідачем - [PERSON] сторони придбали квартиру [ADDRESS] за грошові кошти в сумі 24 тисячі доларів США. Кошти на придбання цієї квартири були взяті позивачем у позику у фізичних осіб, крім цього, зі слів останнього, частину вказаної суми він отримав від продажу власного автомобіля, частина була у нього зібрана із доходів від тимчасових заробітків. Позивач вважає, що оскільки спірне приміщення було придбано сторонами під час шлюбу, він має право на визнання за ним права власності на 1/2 частину житла, яке є спільною власністю сторін. Відповідач та представник відповідача у суді позовні вимоги не визнали повністю. [PERSON] пояснила, що квартира [ADDRESS] є її особистою власністю, оскільки вона хоча і була придбана під час перебування у шлюбі із [PERSON], однак, зі слів останньої - за час перебування у шлюбі позивач не був працевлаштований, подружжя утримувалось за рахунок коштів батьків відповідача, які реалізували власну квартиру по [ADDRESS] і надали [PERSON] 14 тисяч доларів США, отриманих від реалізації цієї квартири за рахунок яких було повернуто борг позивача, взятий на придбання спірного житла. Відповідач вважає, що позивач не має права на частину квартири [ADDRESS], оскільки фактично усі кошти на придбання житла були надані батьками [PERSON] Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного. Із копії свідоцтва про шлюб від 10 травня 2010 року та копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2013 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10 травня 2010 року по 23 квітня 2013 року. В ході судового розгляду сторонами не заперечується факт придбання під час шлюбу квартири [ADDRESS] Вказані обставини доводяться, також, наданою позивачем копією нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 17 червня 2011 року, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] з однієї сторони, іменовані продавцями, та [PERSON], іменована надалі покупець - здійснили продаж квартири [ADDRESS] за грошові кошти в сумі 75 000 грн. [PERSON] зареєструвала за собою право власності на цілу частку вказаного вище житла у КП «Рівненське ОБТІ», що доводиться копією витягу про державну реєстрацію прав від 20 березня 2012 року. Із пояснень позивача встановлено, що за домовленістю між сторонами по справі та за порадою нотаріуса право власності реєструвалось лише на відповідача, так як продавці квартири : [PERSON] та [PERSON], що є мешканцями Республіки Білорусь, через віддаленість проживання не мали змоги їхати повторно для укладення договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса, а тому, отримавши кошти за помешкання видали на ім`я позивача довіреність, а тому у договорі купівлі - продажу [PERSON] діяв від імені продавців. Вказані пояснення підтверджуються наданими позивачем копіями нотаріально посвідчених 4 жовтня 2010 року довіреностей, із яких вбачається, що цього числа [PERSON] та [PERSON], які проживають у Пінському районі Брестської області Республіки Білорусь, уповноважили [PERSON] продати належну їм квартиру [ADDRESS] Із наданої позивачем копії розписки встановлено, що [PERSON] 4 жовтня 2010 року в присутності свідка [PERSON] передав [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 24 000 доларів США, як оплату за проданий йому будинок за адресою - [ADDRESS] Допитаний в суді свідок [PERSON] підтвердив факт передачі позивачем 24 тисяч доларів США за обставин, вказаних у розписці, як оплату за придбаний будинок, в якому проживають сторони по справі. Таким чином, відповідно до наведених вище обставин, які підтверджені наданими доказами, судом достовірно встановлено, що спірне житло, розташоване по [ADDRESS] було придбано під час перебування сторін по справі у шлюбі. Відповідно до ст.60 СК України - дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте подружжям за час шлюбу. Таким чином, вказане вище житло є спільною сумісною власністю подружжя. Судом не приймається до уваги заперечення відповідача щодо того, що у придбання майна вкладені кошти її батьків, а тому спірне приміщення належить особисто [PERSON] через наступне. В ході судового слідства позивач вказував, що квартиру [ADDRESS] ним придбано за грошові кошти в сумі 24 тисячі доларів США, які він отримав як позику у свого дядька та кошти, які були відкладені [PERSON] Тобто, на момент продажу квартири інші кошти сторін по справі не залучались. Вказані обставини не заперечуються і свідками [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що надавали грошові кошти в сумі 20 тисяч доларів США після придбання спірної квартири для того, щоб віддати борг позивача. Крім цього, свідок [PERSON] підтвердив, що спірне житло придбавалось для сім`ї дочки, яка є відповідачем по справі. Кошти, які були надані свідками для повернення боргу за придбання житла надавались останніми добровільно, з метою допомогти подружжю. Покази свідків доводяться копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого належну на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру було реалізовано [PERSON] лише 17 березня 2012 року, тобто майже через рік після купівлі сторонами по справі спірного житла. Таким чином, враховуючи надані докази та положення ч.1 ст.70 СК України та ч.2 ст.370 ЦК України, відповідно до якої частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає позов [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] таким, що підлягає до задоволення. Судом не приймаються до уваги надані позивачем квитанції про відшкодування боргу попередніх власників за комунальні послуги та чеки на придбання будівельних матеріалів, подані на доведення проведення позивачем ремонтних робіт у вказаному у позові житлі, оскільки надані докази не ідентифікуються із [PERSON], а тому не можуть бути належними доказами у цій справі. Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Квитанцією № 7110115, наявною в матеріалах справи, підтверджено факт оплати позивачем 375 грн. судового збору при подачі позову до суду, а тому, враховуючи підставність його вимог, підлягає до задоволення вимога [PERSON] про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст.60, 62, 70 СК України,

Outcome: approved