Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 27 жовтня 2013 року, мотивуючи свої вимоги наступним. 27 жовтня 2013 року померла його мати [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO]. За життя остання склала заповіт 13 грудня 2000 року, яким заповіла позивачеві все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося. Про вказаний заповіт позивач не знав, дізнався лише нещодавно, перекладаючи речі померлої та передивляючись документи та фотокартки. Звернувся до сільської ради, де йому підтвердили, що дійсно 13.12.2000 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 182, яким вона заповіла все своє майно [PERSON]. Заповіт не змінений та не скасований та є дійсним. Після отримання дубліката заповіту вважав себе таким, що прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса виявилося, що позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, та є таким, що спадщину не прийняв. Вважає причину пропуску поважною. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява, де його він просить справу розглядати за його відсутності, при цьому вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься його заява, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу без його участі. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про народження (а.с.8) [PERSON] народився 21.02.1974 року в с. Шамівка Дмитрівська сільска рада Знамянського району Кіровоградської області. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося [PERSON] (а.с.9). Заповіт посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 13.12.2000 за реєстровим № 182 (а.с.7). Станом на 31.10.2016 заповіт не змінено та не скасовано (а.с.9). Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області заповіт дійсний, не змінений, не скасований (а.с.4). [PERSON] померла 27 жовтня 2013 року в с. Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області (а.с.10). До дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [INFO] з родиною, з яких спадкоємцем першої черги є її син [PERSON] (а.с4). Згідно відповіді завідувача Знамянської районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], 27 жовтня 2013 року інформація щодо заведення спадкової справи у Спадковому реєстрі відсутня. Згідно із статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. ВСУ в Постанові від 6 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, тому необізнаність про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку. Висновок про те, що необізнаність спадкоємця\~про наявність\~заповіту є\~поважною причиною\~для встановлення\~додаткового строку\~для прийняття\~спадщини також\~викладена в постанові ВСУ у справі № 6-1320цс17 від 23.08.2017, ухвалі ВССУ від 01.02.2017 у справі № 306/27/15-ц). Враховуючи вищевикладене те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, позивач на день смерті спадкодавця не знав про існування заповіту на його імя, строк на прийняття спадщини позивачем порушений з причин, які суд визнає поважними, суд вважає за можливе визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved