Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти згідно укладеного між ними договору позики та судові витрати по справі. Заявлені позовні вимоги позивач мотивував тим, що 01.06.2016 року позичив відповідачу 350 доларів США. Про позику було складено розписку. Відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти в строк до 01.06.2018 року. На даний час відповідач отримані в борг гроші не повернув, тому позивач просить стягнути їх з [PERSON] та понесені судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю, погоджується сплатити борг. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) у власність другій стороні (позичальнику) передає грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів(суму позики) або таку саму ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передавання грошей та його укладення у належній формі підтверджено наявністю розписки позичальника. Факт укладення між сторонами договору позики грошових коштів підтверджується розпискою [PERSON] на суму 350 доларів США, яка була написана відповідачем (а.с. 7). Вказана розписка є борговим документом, що підтверджує укладення договору позики (ч.1 ст.207, ч.2 ст.1047 ЦК України). Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження повного виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню отриманих від позивача коштів. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки сторони, укладаючи договір позики, визначили еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, то враховуючи недоведеність факту повного повернення боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у гривнях в еквіваленті виходячи з довідки про курс НБУ по долару США станом на 04.09.2018 року, яку надано позивачем. Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком неповернутого боргу відповідача по розписці на суму 350 доларів США, що еквівалентна 9975 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved