Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В належному йому будинковолодінні зареєстрована його дружина [PERSON], дочка [PERSON] та син [PERSON], який вже більше 10 років не проживає за даною адресою , на даний час проживає за кордоном, де орендує житло. Вже довгий час відповідач не з'являється в належному [PERSON] на праві приватної власності житловому будинку, всі обов'язки щодо утримання даного житлового будинку, оплати комунальних послуг та інших обов'язкових платежів виконував і виконує лише він, а відповідач в свою чергу не виконував і не виконує обов'язків члена сім'ї, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Він, як власник вищевказаного житлового будинку, не може вільно і належним чином розпоряджатися на свій розсуд цією власністю. Відповідач не бажає добровільно знятися з місця реєстрації, з належного позивачу на праві приватної власності житлового будинку, на цій підставі позивач просить визнати [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], таким, що втратив право користування житлом, що за адресою [ADDRESS]. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де [PERSON] та [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, а відповідач позов визнає, не заперечує щодо визнання його таким, що втратив право користування житлом, що за адресою [ADDRESS]. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. [PERSON], який є позивачем по справі, на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням від 30.11.1991 року за № 845, витягом з будинкової книги . В ? частині житловому будинку [ADDRESS], у встановленому законом порядку зареєстровано місце проживання позивача, [PERSON]. [INFO], його дружини [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №4953, виданою 02.10.2018 року комунальним підприємством «Інформаційно-розрахунковий центр». Судом встановлено, що відповідач [PERSON], більше 10 років не проживає у вказаному житловому приміщенні. Проживає за кордоном, що підтверджується договором оренди житла Оскільки відповідач не проживає в житловому будинку [ADDRESS] тривалий період часу без поважних причин, тому наявні підстави, передбачені ст.405 Цивільного кодексу України для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування вказаним жилим приміщенням. Інші докази, які б спростовували ці обставини, в справі відсутні. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON], будучи зареєстрованим в житловому будинку [ADDRESS], не проживає в ньому понад один рік без поважних причин, а тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житлом, що за адресою [ADDRESS]

Outcome: approved