Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, а саме: просить стягнути на його користь суму боргу в розмірі 12700 гривень, 1% за кожен день прострочення в розмірі 22225 грн. Позивач мотивує позов тим, що 10.09.2013 року позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 12700 гривень строком до 10.10.2013 року, які відповідач зобов'язався повернути до 10.10.2013 року. На підтвердження укладеного договору позики грошей, відповідач надала власноручно написану розписку. Термін повернення боргу вже давно минув, але відповідачем гроші не повернуті, тому позивач вирішив звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2013 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 12700 гривень строком до 10.10.2013 року, які відповідач зобов'язався повернути до 10.10.2013 року, підтвердженням чого є власноручно написана розписка [PERSON] від 10.09.2013 року. Даною розпискою передбачено, що у разі прострочення повернення грошових коштів в установлений строк на суму позики нараховується відсоток з розрахунком 1% за кожен день прострочки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно, не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу в якій вказано, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги вищезазначене, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язаний повернути борг позивачу за договорами позики в сумі 34925 грн., з яких: 12700 грн. боргу та 22225 грн. - 1% за кожен день прострочення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved