Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про встановлення порядку користування квартирою (а.с.2-4), в подальшому уточнив вимоги (а.с.51), остаточно просить встановити порядок користування квартирою №25А в будинку №10 по вул Текстильників в м. Чернігові, виділивши йому у користування житлову кімнату площею 12,6 кв.м., а відповідачам - житлову кімнату площею 12,5 кв.м разом з лоджією 1,8 кв.м, житлову кімнату площею 17,1 кв.м з лоджію площею 1,8 кв.м. В загальному користуванні залишити кухню площею 8,5 кв.м, вбиральню площею 1.2 кв.м., ванну кімнату площею 3,5 кв.м, коридор площею 2,8 кв.м, передпокій площею 9,0 кв.м; зобовязати КП ««Новозаводське» Чернігівської міської ради розподілити особові рахунки на оплату житлово комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 1/4 частини спірної квартири, іншими співвласниками є відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказує, що дана квартира є трикімнатною, кімнати в ній ізольовані. У звязку з тим, що виникають конфлікти щодо користування даною квартирою він вимушений проживати в іншому місці, наймати інше житло. За таких обставин, позивач просить встановити порядок користування, а також розподілити особові рахунки, так як наявність лише одного особового рахунку ускладнює виконання обовязків по оплаті комунальних послуг. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні на підставі письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.24-26). Пояснили, що ніколи не заперечували проти проживання позивача у даній квартирі. За той час, коли він проходив службу, вони сплачували за комунальні послуги та не вимагали від нього будь-якої компенсації. Представник відповідача комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника та письмові пояснення (а.с.27, 57), у відповідності до яких просить в частині вимог до КП «Новозаводське» відмовити, оскільки дана квартира відноситься до приватного житлового фонду. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради, на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. По справі встановлено та підтверджується свідоцтвом про право власності від 13.11.2007 року, що позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками трикімнатної квартири №25А в будинку №10 по вул. Текстильників в м. Чернігові, а саме сторонам належить по 1/4 частині квартири (ст.5-6). Право власності зареєстровано в КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради 17.01.2008 року, номер запису 18859 в книзі 215, реєстраційний номер 21790683 (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб та копії паспорту відповідач [PERSON] з 14.05.2015 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.29, 48-50). Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м., з них кімната 6 площею 12,6 кв.м, кімната 7 площею 12,5 кв.м з лоджією І площею 1,8 кв.м, кімната 8 площею 17,1 кв.м. з лоджією ІІ площею 1,8 кв.м, інших підсобних приміщень кухні, коридору, передпокою, вбиральні, ванної кімнати (а.с.6 зв). У вказаній квартирі зареєстровані сторони, а також з 30.09.2016 року малолітній [PERSON] (а.с.60), що підтверджується довідкою комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради №6208 від 05.10.2016 року. Відповідно до пояснень відповідачів, фактично у вказаній квартирі постійно проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], які користуються кімнатою 7 площею 12,5 кв.м з лоджією І площею 1,8 кв.м. Кімнатою 8 площею 17,1 кв.м з лоджією ІІ площею 1,8 кв.м. користується відповідач [PERSON] З пояснень відповідачів вбачається, що вони не заперечують проти того, щоб позивач користувався кімнатою 6, однак площею не більше 10,5 кв.м. Виходячи з розміру загальної житлової площі квартири, яка становить 42,2 кв.м., орієнтовна площа належної кожному із співвласників частини житлової площі в спільному житловому приміщенні становить 10,55 кв.м. Тобто, кожна з кімнат спірної квартири за своєю площею є більшою, ніж орієнтована частина житлової площі в квартирі, яка належить кожному із співвласників. Відокремленість кожної з кімнат свідчить про технічну можливість виділу частки в окреме користування одному з співвласників. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За правилами ст.ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок здійснення права спільної часткової власності передбачений ст. 358 ЦК України. В правовій позиції від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України розяснив наступне. Так, відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи, що сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою, суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим позивачем, а саме йому слід виділити в користування житлову кімнату № 6 площею 12,6 кв.м., а відповідачам - житлову кімнату площею 12,5 кв.м разом з лоджією 1,8 кв.м, житлову кімнату площею 17,1 кв.м з лоджію площею 1,8 кв.м. В загальному користуванні залишити кухню площею 8,5 кв.м, вбиральню площею 1.2 кв.м., ванну кімнату площею 3,5 кв.м, коридор площею 2,8 кв.м, передпокій площею 9,0 кв.м. При цьому суд враховує, що відповідачами не було запропоновано свій варіант встановлення порядку користування квартирою. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов співвласників житла, оскільки відповідачам в користування виділяються ізольовані кімнати. Не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобовязання КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради розподілити особові рахунки на оплату житлово комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, повязані із захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав. З матеріалів справи вбачається, що час розгляду даного спору, КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради не було допущено порушень, невизнання чи оспорення прав позивача. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради з вимогою про розподіл рахунків по оплаті за комунальні послуги, та йому у цьому було відмовлено. Таким чином, дані позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню. В частині вирішення питання про розподіл судового збору, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову заявлено дві вимоги немайнового характеру, за які сплачено судовий збір в сумі 1 102,40 грн (а.с.1, 13). Проте, судом задоволено одну позовну вимогу, що становить 551,20 грн. Відповідач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії (а.с.35), тому підлягає звільненню від сплати судового збору. Таким чином, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути в дольовому порядку судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп з кожного по 275 грн. 60 коп.

Outcome: partial