Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що він є наймачем даної квартири на підставі договору найму житла НЖ/2015 в будинках державного і комунального житлового фонду від 07.12.2015 року. Раніше наймачем даної квартири була його мати [PERSON], яка померла [INFO]. В березні 2016 року позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду, але рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27.06.2016 року №398/1010/16-ц йому було відмовлено, оскільки він не довів факту, що відповідачі більше шести місяців не проживають у зазначеній квартирі. Згідно акту-розпорядження КП «Житлогосп» від 18.08.2016 року №791 відповідачі не проживають в спірній квартирі з 14.11.2015 року. Також, субсидія на спірну квартиру оформлена на позивача та його сестру [PERSON], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] вказані як такі, що зареєстровані, але не проживають, що підтверджується рішенням комісії та протоколом УПСЗН від 11.12.2015 року. У зв'язку з тим, що [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі, надходять листи ПАТ КБ «Приватбанк» з попередженням та вимогою погасити заборгованість, у разі непогашення богу стягувати його будуть колекторські агентства. Тому він змушений звернутися в суд за захистом своїх прав, оскільки іншим способом зняти з реєстрації відповідачів неможливо, а тому просив задовольнити позов та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року №398/2893/16-ц у даній справі відкрито провадження. У свою чергу, відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення до квартири та зобов'язати відповідача надати ключі від вказаної квартири і не чинити перешкод у користуванні нею, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивує тим, що вона зареєстрована в даній квартирі. Після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO], та яка була наймачем спірної квартири, вона тимчасово проживає по [ADDRESS], у свого батька, який хворіє, та вона вимушена за ним доглядати. 07.12.2015 року [PERSON] оформив договір найму та став основним наймачем. За домовленістю з [PERSON] вона та [PERSON] передавали кошти на утримання даної квартири та за необхідністю могли нею користуватися. Факт її проживання в спірній квартирі встановлено та визнано рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27.06.2016 року №398/1010/16-ц. Після подачі даного позову на початку 2016 року їх стосунки з [PERSON] погіршились, він змінив вхідні двері та замок, при цьому ключі від квартири їй та її матері не передав. Спроби потрапити до квартири здійснювались нею неодноразово, та [PERSON] відмовляв у доступі до житла, що підтверджується висновками про результати розгляду повідомлення Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 22.07.2016 року та 23.07.2016 року, чим створив їй перешкоди у проживанні, іншого житла у неї не має, а тому вона змушена звернутися до суду, зазначає, що є членом сім'ї власника, посилаючись на вимоги ст.62 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК України, просила задовольнити позов. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.02.2017 року №398/2893/16-ц зустрічний позов прийнято до розгляду. В судовому засіданні 19.04.2017 року позивач [PERSON] та його представник позов підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, проти задоволення зустрічного позову заперечили, оскільки вважають його безпідставним. 21.02.2018 року позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вимоги зустрічного позову не визнав, пояснивши суду, що раніше наймачем даної квартири була мати позивача [PERSON], яка померла [INFO]. Вважає, що відповідачі шляхом обману зареєструвались у квартирі [PERSON] під приводом того, що їм потрібно було місце реєстрації під час отримання паспорта громадянина України. Мати позивача [PERSON] за життя подала позов про зняття відповідачок з реєстрації, проте позов був залишений без розгляду через її смерть. На похороні [PERSON] були присутні всі її діти. Позивач дав можливість відповідачці [PERSON] переночувати з 13 листопада на 14 листопада 2015 року у спірній квартирі та наступного дня вона, взявши ключі від цієї квартири, поїхала у м.Київ, де вона постійно проживає та працює. На даний час [PERSON] є наймачем спірної квартири на підставі договору найму житла НЖ/2015 в будинках державного і комунального житлового фонду від 07.12.2015 року. Позивач бажає виписати відповідачів з даної квартири і приватизувати її на своє ім'я. Відповідачі в даній квартирі не проживають з 14.11.2015 року, що підтверджується актом-розпорядження КП «Житлогосп» від 18.08.2016 року №791, їх особисті речі в квартирі відсутні, в утриманні квартири участі не беруть, відповідача [PERSON] має інше житло, оскільки проживає за іншою адресою в [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні 19.04.2017 року відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила та підтримала зустрічний позов, оскільки її бабуся [PERSON] зареєструвала у спірній квартирі, бо вона отримувала паспорт та їй потрібна була реєстрація. Після цього бабуся не вимагала від неї знятися з реєстрації. Яку кімнату вона мала би займати вони не обговорювали. На похороні бабусі були всі її 7 дітей та вони домовились, що квартира буде належати її матері [PERSON] та позивачу [PERSON] Вона передавала гроші позивачу на оплату комунальних послуг. Проте позивач оформив договір найму квартири лише на себе, змінив двері і вікна, а тому вона не може потрапити у квартиру. Двічі у липні 2016 року вона викликала поліцію, оскільки вона не могла потрапити у квартиру. Вона намагалась потрапити у квартиру і раніше, але позивач перешкоджав їй у цьому. Чи є в квартирі її особисті речі вона не знає. Позивач особисто їй не давав ключі від квартири. 21.02.2018 року відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав та просив зустрічний позов задовольнити, посилаючись на обставини, які в ньому викладені. Зазначив, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27 червня 2016 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03.08.2016 року [PERSON] відмовлено у задоволенні його позову про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Підставою для відмови у позові стало те, що позивачем не доведено факт непроживання відповідачів у квартирі понад 6 місяців без поважних причин. Відповідачі не мають можливості користуватись квартирою через перешкоди зі сторони позивача, який у квітні 2016 року змінив двері та замки, проте ключі відповідачкам не надав. 03 серпня 2016 року вказане рішення суду набрало законної сили і вже 30.08.2016 року позивач подав аналогічний позов, хоча позивач продовжував у цей час перешкоджати у доступі в квартиру. Представник [PERSON] пояснив, що після похорону [PERSON] її діти домовились, що відповідачі зможуть користуватись квартирою за необхідністю, тобто проживати в ній, проте вже через кілька місяців позивач почав перешкоджати у користуванні, що продовжується і в цей час. Відповідачки тричі передавали позивачу кошти для оплати комунальних послуг в сумі 200 та 300 грн., третю суму він не пам'ятає. Письмового підтвердження передачі коштів немає, але при цьому були свідки. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та їх представників, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, дійшов висновку про безпідставність та недоведеність первісного позову та задоволення вимог зустрічного позову з наступних підстав. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] була [PERSON], мати позивача та відповідача [PERSON], бабуся відповідача [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до договору найму житла - НЖ/2015 в будинках державного і комунального житлового фонду від 07 грудня 2015 року наймачем квартири є [PERSON]. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2016 року №398/1010/16-ц [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки відповідачі іншим житлом не забезпечені, інтерес до спірної квартири не втратили та позивач не довів факту, що відповідачі більше шести місяців не проживають у зазначеній квартирі, яке ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року залишено без змін. Відповідно до довідки КП «Житлогосп» від 17.08.2016 року №2039 у спірній квартирі, крім позивача, зареєстровані його сестра [PERSON], його племінниця [PERSON], та сестра [PERSON]. Відповідно до довідки КП «Житлогосп» від 22.08.2016 року №2223 [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 22 грудня 2007 року, а [PERSON] з 31 травня 2012 року, тобто були зареєстровані у квартирі ще за час життя попереднього наймача - [PERSON] Свідок [PERSON], сестра позивача та відповідачів, зазначила, що її мати [PERSON] зареєструвала у спірній квартирі [PERSON] та [PERSON], щоб остання отримала паспорт. Ще за життя просила відповідачів виписатись зі спірної квартири, але вони відмовились. Після цього [PERSON] подала до суду позов про зняття відповідачок з реєстрації, проте до ухвалення рішення померла і позов залишено без розгляду. Після смерті матері її брат [PERSON] деякий час був на заробітках у Польщі, дійсно змінив вхідні двері, але відповідачі не зверталися до неї за ключами. Свідок [PERSON], знайома померлої [PERSON], з якою перебувала у дружніх відносинах, зазначила, що знає цю родину та дійсно [PERSON] прописала [PERSON] та [PERSON] для того, щоб вони отримали паспорти, після цього вони виїхали зі спірної квартири, проживають за іншою адресою, але відмовилися виписатись з квартири. Свідок [PERSON], сусідка позивача, зазначила, що проживають на одній площадці, знає цю родину, з померлою [PERSON] перебувала у дружніх відносинах, [PERSON] дійсно хотіла, щоб відповідачі виписались зі спірної квартири. Після смерті [PERSON] у цій квартирі проживав [PERSON] з дружиною, коли він поїхав на заробітки за квартирою наглядала його дружина. [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не проживали. Свідок [PERSON], співмешканець відповідачки [PERSON], пояснив, що раніше з [PERSON] були в нормальних відносинах, після його звернення до суду відносини зіпсувалися. Після смерті [PERSON] був свідком як [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] домовлялися щодо порядку користування спірною квартирою, а саме, що відповідачі надають кошти на утримання квартири та можуть нею користуватись. [PERSON] дійсно декілька разів передавала позивачу кошти на утримання квартири. Але [PERSON] змінив вхідні двері, до квартири не допускає, доводилось викликати поліцію. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України). Згідно з ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Нормами статті 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Особи, що вселились в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами сімї не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). Право на користування житлом виникає у членів сім'ї власника житла, якщо проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату члена сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Згідно з акту-розпорядження КП «Житлогосп» від 18.08.2016 року №791 за участю сусідів відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з 14 листопада 2015 року. В акті зазначено, що його складено зі слів сусідів, не наведено причин, з яких відповідачі не проживають, крім того, акт не підтверджує факт безперервного не проживання відповідачів у квартирі понад шість місяців. Враховуючи, що відповідачі іншим житлом не забезпечені, інтерес до спірної квартири не втратили, суд дійшов висновку, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою задоволенню не підлягає, оскільки факт не проживання відповідачів у квартирі понад шість місяців без поважних причин, позивачем не доведено. Щодо вимог зустрічного позову, суд дійшов висновку, що він підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно умов договору найму житла - НЖ/2015 в будинках державного і комунального житлового фонду від 07 грудня 2015 року наймодавець надає у безстрокове користування житло наймачу і членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме, квартиру [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.816 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. Відповідно до вимог ст.62 ЖК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відмовляє в доступі до спірної квартири відповідачам шляхом зміни вхідних дверей квартири, ключі не надає, що підтверджується висновками про результати розгляду повідомлення Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 22.07.2016 року та 23.07.2016 року. Таким чином, факт неможливості користування спірною квартирою [PERSON] є встановленим, оскільки змінено замок, а ключі їй не надано. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved