Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 06 грудня 2013 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено виконкомом Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області та зареєстровано в реєстрі за №06. Даним заповітом [PERSON] заповідала позивачу належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та присадибною ділянкою 0,85 га., які розташовані за адресою: с. Займанка Зачепилівського району Харківської області, а також дві земельні ділянки розміром 5,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Як запевнив позивач [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина, яка зазначена у заповіті від 06 грудня 2013 року. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] не було, тому він, як спадкоємець за заповітом, фактично вступив у спадщину та почав користуватися спадковим майном - земельними ділянками. Пізніше позивач отримав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки розміром 5,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. [PERSON] стверджує, що оформити своє право власності в порядку спадкування за заповітом на присадибну ділянку площею 0,85 га не має можливості, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не встигла завершити процедуру приватизації, тому ні кадастрового номера, ні жодного правовстановлюючого документа на дану землю не має. У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельної ділянки загальною площею 0.85 га, з яких: для будівництва та обслуговування господарських будівель - 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га., за адресою: [ADDRESS] та в подальшому на одержання ним правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач надіслав до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що заперечень проти позову [PERSON] . Зачепилівська селищна рада Харківської області не має та просила розглянути дану справу без участі їхнього представника. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 06 грудня 2013 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено виконкомом Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області та зареєстровано в реєстрі за №06, яким остання заповідала [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та присадибною ділянкою 0,85 га., які розташовані за адресою: с. Займанка Зачепилівського району Харківської області, а також дві земельні ділянки розміром 5,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Як запевнив позивач дві ділянки розміром 5,10 га він належним чином оформив на своє ім`я, а щодо оформлення присадибної ділянки площею 0,85 га у нього виникли труднощі, у зв`язку з тим, що спадкодавець не встиг завершити процедуру приватизації та отримати документи на дану землю. Рішенням Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області № 45-7/2016 від 11 березня 2016 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальним розміром 0,85 га, з яких: для будівництва та обслуговування господарських будівель - 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га., за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ч.1ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. У випадку, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч.3 ст. 116 ЗК). Таким чином, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що їй належали, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved