Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зпозовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позові зазначив, що в 1992 році він змінив своє прізвище з [PERSON] на Кунц» (дівоче прізвище своєї матері) з метою поїздки на лікування до Германії, але всі знають його як [PERSON]. В 1991 році він відкрив секцію автоспорту в м. Нікополь. Одним з найкращих учнів був [PERSON]. З цього часу вони постійно спілкувалися та мали добрі довірчі відносини. Приблизно в лютому-березні 2016 року відповідач жив у нього і запропонував допомогти з настройкою двигуна для човна, при цьому розповів, що у нього є заборгованість перед банком, яку потрібно терміново погасити. Для погашення заборгованості попросив у нього у борг 21000 грн. 22.03.2016 року він передав відповідачу 21000 грн., про останній склав розписку та зобовязався повернути гроші через тиждень. Після чого відповідач поїхав до м. Запоріжжя. Складену відповідачем розписку він навіть не читав, так як повністю довіряв йому як своєму синові. З часом зрозумів, що у розписці відповідач невірно зазначив суму боргу: замість 21000 грн., яку він дійсно отримав від нього, зазначив 11200 грн. Оскільки до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув, просив стягнути з нього на свою користь 21000 грн. В судове засідання позивач не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності через те що він є інвалідом 1 групи та не має матеріальної можливості укласти договір з адвокатом. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилалися йому поштою рекомендованим листом із повідомленням за місцем його реєстрації.Поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення № 71: «За закінченням терміну зберігання». У відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України у такому разі вважається, що судовий виклик абосудове повідомлення вручене належним чином. Суд у відповідності з вимогами ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та ухвалює заочне рішення на підставі нявних у справі доказів. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено наступне. 26 березня 1992 року [PERSON], [INFO] змінив прізвище на Кунц, про що міським відділом запису актів громадянського стану м. Нікополь здійснено актовий запис за 18 (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2016 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 11200 грн. на строк 7 днів, що підтверджується копією розписки (а.с. 4). За положеннями ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Вимагаючи стягнути з відповідача 21000 грн. на свою користь, позивач не надав жодних допустимих та належних доказів на підтвердження того, що саме таку саму він передав відповідачу у борг. З огляду на те, що розпискою від 22.03.2016 року підтверджується факт передачі відповідачу грошових коштів в сумі 11200 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зазначена сума. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial