Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором найму жилого приміщення, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 25 липня 1988 року він є власником 1/3 частини будинку [ADDRESS]. В цьому домоволодінні він проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] В зв»язку з тим, що у відповідача не було грошей на придбання домоволодіння, він попросив у нього дозволу пожити якийсь період в частині будинку, на що він погодився, так як йому потрібні були гроші. 01 жовтня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір найму частини будинку строком до 01 вересня 2012 року з орендною платою щомісячно по 600 грн., а з 01 вересня 2012 року в сумі по 1 000 грн. Договір був зареєстрований в податковій інспекції Жовтневого району міста Маріуполя. 19 вересня 2011 року він отримав від відповідача гроші в сумі 24 000 грн. в якості задатку за проживання його і членів його сім»ї. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 22 жовтня 2013 року ця сума була визнана задатком по продажу 1/2 частини домоволодіння і стягнута з нього та його дружини. Однак відповідач [PERSON] проживав в його домоволодінні до 01 жовтня 2013 року і заборгував йому за проживання 22 200 грн., а саме: з 01 жовтня 2011 року по 01 вересня 2012 року з розрахунку по 600 грн. щомісячно - 7 200 грн., в період з 01 вересня 2009 року по 01 січня 2014 року з розрахунку по 1 000 грн. щомісячно - 15 000 грн. І по даний час укладений між ними договір найму жилого приміщення не розірвано. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором найму жилого приміщення - будинку [ADDRESS] в розмірі 22 200 грн. У судовому засіданні представники позивача, [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі свідоцтва № 706 від 25 липня 1988 року, домоволодіння [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], [PERSON] та позивачу - [PERSON] Зокрема, позивачу належить 1/3 частка домоволодіння (а.с.10). Як свідчить договір найму від 01 жовтня 2011 року [PERSON] передав в оренду частину будинку [ADDRESS] [PERSON] строком до 01 вересня 2012 року з орендною платою 600 грн. щомісячно; а після 01 вересня 2012 року розмір орендної плати складає 1 000 грн. (а.с.11). 19 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] прийняли від [PERSON] завдаток в сумі 24 000 грн. (а.с.15). На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 22 жовтня 2013 року з позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] на користь відповідача стягнуто сплачену ним суму завдатку за розпискою від 19 вересня 2011 року в розмірі 24 000 грн., яка була визнана завдатком по продажу 1/2 частини домоволодіння (а.с.18-20). Як свідчить акт опиту сусідів від 31 жовтня 2013 року, відповідач [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] проживав в якості наймача жилого приміщення в період з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2013 року. На день складання акту там не проживає, однак своє майно не забирає (а.с.16). З 01 січня 2004 року введено в дію Цивільний кодекс України (далі - ЦК України), глава 59 розділу III якого регулює правовідносини за договором найму (оренди) житла. Так, у ч.1 ст.810 ЦК України розкривається зміст договору найму (оренди) житла, що є об'єктом приватної форми власності. Зокрема, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Стаття 811 ЦК України встановлює, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Жодних інших застережень щодо форми договору чи порядку його реєстрації цивільне законодавство не передбачає. Відповідно до ст.812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Згідно з ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Статтею 162 ЖК УРСР встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Строки внесення квартирної плати та плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Таким чином, судом при розгляді справи встановлено, що 01 жовтня 2011 року між позивачем [PERSON], який є власником 1/3 частки домоволодіння [ADDRESS] та відповідачем [PERSON] у письмовій формі укладено договір найму жилого приміщення, договір укладено строком з 01 жовтня 2011 року до 01 вересня 2012 року. При цьому як вбачається з договору найму, укладеного між сторонами, сторонами обумовлена плата за користування житловим приміщенням з 01 жовтня 2011 року до 01 вересня 2012 року в сумі 600 грн. щомісячно; а після 01 вересня 2012 року розмір плати складає 1 000 грн. З пояснень представників позивача та матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] з 01 жовтня 2013 року не проживає в найманому житловому приміщенні, але своє майно не забирає, крім того жодного разу з моменту укладення такого договору не сплачував за житло, а сума внесена ним позивачеві на підставі рішення суду визнана завдатком за купівлю житлового будинку та стягнута на його користь. Будь-яких інших доказів оплати відповідачем [PERSON] за найм житлового приміщення на підставі договору найму від 01 жовтня 2011 року суду не надано. При таких обставинах суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором найму жилого приміщення. Разом з цим, визначаючи розмір заборгованості суд враховує той факт, що договір між сторонами було укладено на строк з 01 жовтня 2011 року до 01 вересня 2012 року, тобто 11 місяців, що є істотною умовою договору. Відповідно до ст.821 УЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Судом з пояснень представника позивача при розгляді справи встановлено, що в подальшому сторони усно визначили строк найму до того моменту доки відповідач буде фактично проживати в найманому приміщенні. При таких обставинах суд вважає, що оскільки договір найму жилого приміщення між сторонами укладено на строк 01 жовтня 2011 року до 01 вересня 2012 року з щомісячною оплатою в 600 грн., тому і плата за найм житлового приміщення підлягає стягненню саме за цей період в сумі 6 600 грн. (600 грн. х 11 місяців). На підставі ст.88 ЦПК України так як позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.810-820 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial