Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що 03 вересня 2016 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюб мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . На даний час в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини. За час окремого проживання на дитині досить часто з`являються синці, які мати дитини пояснює випадковістю. Однак, він вважає, що [PERSON] здійснює фізичне насильство відносно їх малолітньої дитини. Так, 07 жовтня 2019 року у дитячому садочку (оскільки [PERSON] не давала бачитися з сином з 04 жовтня 2019 року по 15 листопада 2019 року до моменту винесення рішення Службою у справах дітей Черкаської міської ради «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітнім [PERSON] ») на синові виявив синці. На запитання вихователю чи отримані вони у дитячому садочку, останні повідомила, що ні. [PERSON] не пояснила природу походження синців. Здійснено звернення до правоохоронних органів щодо факту побиття дитини. 08 жовтня 2019 року у Службу у справах дітей Черкаської міської ради написана заява щодо здійснення насильства над сином матір`ю дитини. Того ж дня Службою у справах дітей складено Акт оцінки потреб сім`ї № 392, в якому зазначено про наявність синців та гематом у [PERSON] В грудні 2019 та січні 2020 року на синові досить часто почали з`являтися різного роду забої. 24 грудня 2019 року були виявлені повторно сліди домашнього насильства над малолітньою дитиною (гематома на вушній раковині сина), що підтверджено довідкою з лікарні. 15 січня 2020 року було виявлене розбите підборіддя та лоб у сина. В телефонному дзвінку [PERSON] запевнила, що це нещасний випадок, який стався у дитячому садочку і наявна відповідна довідка, однак жодного акту чи довідки не було надано. 17 січня 2020 року пд. Час залишення дитини на вихідні під час купання виявлено синці на нижній частині шиї. 21 січня 2020 року знов мав місце забій підборіддя дитини. Написана заява працівникам поліції. 22 січня 2020 року на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2020 року та його звернень внесено відомості до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 12020251010000326. Отримання таких тілесних ушкоджень свідчить про системність їх нанесення, завдання шкоди здоров`ю дитині та необхідності захисту дитини. Дані обставини однозначно свідчать про необхідність видачі обмежувального припису. Просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком дії 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] : заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] ; заборонити наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до будинку [ADDRESS] , де визначити місцеперебування [PERSON] на строк дії обмежувального припису. Провадження у справі відкрито 07 лютого 2020 року та призначено заяву до судового розгляду. В судовому засіданні адвокат заявника Юрченко В.О. заяву підтримав та просив її задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] та її адвокат Мельніченко А.М. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви з підстав викладених у запереченнях. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до висновку викладеному у постанові Верховного суду від 21 листопада 2018 року (справа №756/2072/18) зважаючи на правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. В судовому засіданні встановлено, що 03 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюб мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . На даний час в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа № 712/13216/19 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини. На даний час [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] , окремо від чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з заявою про застосування обмежувального припису, [PERSON] посилався на те, що [PERSON] здійснює над їхньою спільною дитиною фізичне насильство, у зв`язку з чим просив застосувати обмежувальний припис до [PERSON] . Відповідно до ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» заявник відноситься до переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить\~\~обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26\~цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім вимог Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила Сімейного кодексу України. За правилами статті 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~21\~ЦПК України постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. З`ясовуючи наявність підстав для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , суд виходить з такого. Заявник стверджує, що за час окремого проживання з [PERSON] на дитині досить часто з`являються синці та гематоми, які [PERSON] пояснює випадковістю, в що батько дитини не вірить та вважає, що [PERSON] систематично наносить такі ушкодження дитині, чим завдає шкоди її здоров`ю. Так судом встановлено, що на підставі рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 684 від 15 листопада 2019 року вирішено питання щодо участі у вихованні та спілкуванні заявника з дитиною. Наразі рішення [PERSON] виконується, що адвокатом заявника в судовому засіданні не оспорюється. З Акту № 3 про нещасний випадок, що стався з вихованцем навчального закладу від 16 вересня 2019 року, відповіді на адвокатський запит від КНП «Перший Черкаський міський ЦПМСД», відповідних медичних довідок вбачається, що дитина отримала ушкодження (забій чола) під час перебування в дошкільному навчальному закладі (ясла-садок). З характеристики на дитину з дошкільного навчального закладу ДНЗ № 18 «Вербиченька» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад з 02 вересня 2019 року по теперішній час. У хлопчика триває адаптаційний період до дошкільного закладу, а також спостерігаються ознаки гіперактивності: непосидючий, часто бігає, втрачаючи координацію, через що може падати чи вдарятися об предмети. В даній характеристиці також вказано, що за період відвідування дитиною садочка помітне відповідальне ставлення мами до сина: вона вчасно приводить і забирає дитину із закладу, відвідує батьківські збори, вчасно сплачує кошти за харчування, завжди цікавиться перебуванням хлопчика в садочку, а також бере активну участь в житті закладу (виготовлення поробок до тематичних заходів, підготовка дитини до свят). Дитина завжди з радістю зустрічає маму, коли вона приходить його забирати з дитячого садка. Хлопчик має чистий і охайний вигляд, помітно, що мама з теплотою і любов`ю ставиться до дитини. З відповіді Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 жовтня 2019 року № 14142/46/04-2019, на адвокатський запит вбачається, що 04.10.2019 року, 05.10.2019 року, 07.10.2019 року, 08.10.2019 року [PERSON] звертався до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з повідомленнями про виникнення конфлікту з дружиною; щодо погрози [PERSON] фізичною розправою стосовно нього; що [PERSON] не впускає до квартири та не дає змоги бачитися з сином та не допускає до останнього; не повертає його майно. На даний час всі матеріали перевірки, за повідомленнями [PERSON] , знаходяться на розгляді в секторі превенції ЧВП ГУНП в Черкаській області. Також Черкаським ВП ГУ НП в Черкаській області повідомлено, що 08.10.2019 року до відділу поліції надійшло повідомлення від [PERSON] щодо неправомірних дій чоловіка [PERSON] , який погрожував фізичною розправою. Також дільничним офіцером поліції ЧВП ГУНП в Черкаській області було складено адміністративний протокол від 07.10.2019 року на [PERSON] за вчинення 04.10.2019 року відносно своєї дружини [PERSON] психологічного насильства, а саме вчинення психологічного тиску, передбачені ст.\~173-2\~ч.\~1\~КпАП України. \~ \~ \~ \~Актом оцінки потреб сім`ї/особи № 392 від 08.10.2019 року та висновку оцінки потреб сім`ї від 08.10.2019 року міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді основними ознаками та чинниками, що спричинило складну життєву обставину є конфлікти між батьками дитини. Мати зазначає, що є агресія, погрози з сторони чоловіка, має намір розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~Між [PERSON] та Черкаським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді укладено Договір про здійснення соціального супроводу № 84 від 11 жовтня 2019 року для мінімізації ризиків для дитини, батьки якої розлучаються, психосоціальної стабілізації. \~ \~ \~ \~З Акту опитування сусідів від 16 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживає з сином [PERSON] . Дитина доглянута. Мати поводиться з дитиною чуйно, уважно, постійно знаходиться поруч. Фатів насилля над дитиною сусіди не помічали та не чули. \~ \~ \~ \~Крім того, [PERSON] також надано пояснювальну записку вихователя групи дитячого садочку, яку відвідує дитина, від 21 січня 2020 року, з якої вбачається, що 21 січня 2020 року під час обіду [PERSON] різко встав із стільчика, побіг, перечепившись через стільчик, вдарився об ніжку стільця правою стороною підборіддя, в результаті чого з`явилася подряпина, яка кровоточила. Дитині була надана медична допомога. Відповідно до ст.26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:\~\~1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;\~\~2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;\~\~3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;\~\~4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~\~5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;\~\~6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.\~\~Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.\~\~Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За правилами статей 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання, порядку та способу спілкування з дитиною та її виховання. Однак, належних доказів на підтвердження чинення [PERSON] домашнього насильства над малолітньою дитиною, конкретних фактів вчинення домашнього насильства у будь-якій формі, у розумінні Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» заявником до суду не надано, а тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника та малолітньої дитини у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису слід відмовити у зв`язку з необгрунтованністю. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed