Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог поділити майно, набуте за час шлюбу з [PERSON] виділивши йому газову плиту GEFEST вартістю 2000 грн, кухонний гарнітур вартістю 2000 грн, холодильник SNAIGE вартістю 1800 грн, бойлер ARISTON вартістю 600 грн, шафу-купе вартістю 2000 грн, диван та 2 крісла вартістю 2600 грн, набір меблів ( стінку) вартістю 1800 грн, DVD програвач ВВК вартістю 400 грн, а всього на суму 13 800 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що за час спільного шлюбу з відповідачкою вони придбали майна на загальну суму 32400 грн, а саме газову плиту GEFEST вартістю 2000 грн, кухонний гарнітур вартістю 2000 грн, м»який кухонний уголок вартістю 600 грн, кухонний стіл та табуретки вартістю 400 грн, холодильник SNAIGE вартістю 1800 грн, морозильну камеру вартістю 2400 грн, мікрохвильову піч вартістю 600 грн, швейну машинку вартістю 600 грн, пилосос вартістю 500 грн, пральну машинку вартістю 3500 грн, бойлер ARISTON вартістю 600 грн, шафу-купе вартістю 2000 грн, ліжко двоспальне вартістю 1600 грн, диван та 2 крісла вартістю 2600 грн, набір меблів ( стінку) вартістю 1800 грн, телевізор вартістю 1800 грн, DVD програвач ВВК вартістю 400 грн, доїльний апарат вартістю 3000 грн, пластикове вікно вартістю 1400 грн, пластикову раму вартістю 2800 грн, а тому зазначене майно підлягає поділу між ними в рівних частинах. В попередньому судовому засіданні відповідач пред»явила зустрічний позов, який прийнятий до спільного розгляду з первісним, в якому просила визнати пральну машину WHIRLPOOL AWS 510011, придбану 28 травня 2013 року за 2733 грн її особистою приватною власністю, мотивуючи, що останню придбала в травні 2013 року, коли припинила вже фактичні шлюбні відносини з відповідачем та не вела спільне господарство. В судовому засіданні позивач-відповідач позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши, що в квітні 2013 року він пішов з будинку, всі документи на майно перебувають у відповідачки, придбання речей за часом він не пам»ятає та їх вартість визначав з власних міркувань, оскільки вважає, що вони стільки коштують. Пояснив, що морозильна камера, яку він просить поділити має назву «Веко» та дійсно частково придбавалась в кредит, який оформлювався на батька відповідача, телевізор має назву «Джівісі». Зустрічний позов визнав та не заперечував, що пральна машина WHIRLPOOL AWS 510011 є особистою приватною власністю відповідача. Відповідач - позивач підтримала зустрічні позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяви. Позовні вимоги позивача щодо поділу майна визнала частково та вважала, що [PERSON] слід виділити пральну машину INDESIT вартістю 3500 грн, диван та два крісла вартістю 2 600 грн, набір меблів - стінку вартістю 1800 грн, DVD програвач ВВК вартістю 400 грн, мікрохвильову піч вартістю 600 грн, пилосос вартістю 600 грн, а всього на загальну суму 9500 грн, а їй виділити кухонний гарнітур вартістю 2000 грн, м»який кухонний уголок вартістю 600 грн, кухонний стіл та 4 тубертки вартістю 400 грн, холодильник вартістю 1800 грн, бойлер вартістю 600 грн, ліжко двуспальне 1600 грн, телевізор вартістю 1800 грн, а всього на загальну суму 8800 грн. Також, вважала, що в будинку повинна залишитись газова плита, яка є його невід»ємною частиною, а холодильник, бойлер слід виділити їй, оскільки з нею залишився проживати син, якому треба готувати їжу. Ввважала, що кухонний гарнітур, пральна машина має меншу вартість. Заперечувала щодо визнання спільною сумісною власністю шафи-купе, оскільки остання робилась як подарунок її сестри та її чоловіка сину, де зберігаються його речі та їх особистих коштів туди вкладено не було та морозильної камери, яка придбавалась у кредит її батьком. Зазначила, що пилесос, швейна машинка та доїльний апарат є непридатними до використання, пилесос вийшов з ладу за час їх спільного проживання, інші речі вийшли з ладу, коли вже почали проживати окремо. Зазначила, що вікно та рама є невід»ємною частиною житлового будинку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про те, що після жовтня 2011 року позивач пішов з будинку, куди іноді навідувався в подальшому. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про те, що позивач не проживає у будинку з січня 2012 року. Свідок [PERSON], що є матір»ю позивача пояснила, що останній раз була в будинку в лютому 2014 року та років 3-4 назад доїла доїльним апаратом корову та бачила в будинку швейну машинку. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської обалсті від 14 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23 липня 1998 року у Іванівській сільській раді Чернігівського району та області, актовий запис № 05 розірвано. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір»ю. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Як встановлено в судовому засіданні та підтвердив сам відповідач ведення спільного господарства сторони припинили до винесення рішення про розірвання шлюбу, а отже відповідач виїхав з будинку в квітні 2013 року. Таким чином, з пояснень сторін вбачається, що на час припинення ведення спільного господарства в наявності було наступне спільне майно: газова плита GEFEST, кухонний гарнітур, м»який кухонний уголок, кухонний стіл та 4 табуретки, холодильник SNAIGE, мікрохвильова піч, швейна машинка, пилосос, пральна машина, бойлер ARISTON, ліжко двоспальне, диван та 2 крісла, набір меблів (стінка), телевізор, DVD програвач ВВК, доїльний апарат. Набуття переліченого майна за спільні кошти в період шлюбу не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. При цьому, в судовому засіданні позивачка підтвердила, що на час припинення ведення спільного господарства швейна машинка, пилесос та доїльний апарат були в наявності, а доїльний апарат та швейна машинка зламались вже після того як позивач пішов з будинку. При цьому суду не надано доказів щодо того, що дані речі вийшли з ладу та не придатні до використання. Сторонам в судовому засіданні неодноразово роз»яснювалось, що у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони та кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а також роз»яснювалось право на заявлення клопотання про призначення експертизи для визначення вартості речей, щодо яких сторони не дійшли згоди. Однак жодна зі сторін з клопотанням про призначення експертизи до суду не звернулась, а суд позбавлений можливості особисто ініціювати питання про призначення експертизи. Враховуючи пояснення сторін, надані заперечення відповідача та те, що щодо більшості майна сторони дійшли згоди відносно вартості речей, то суд розглядає справу в межах вартості майна визначеної в позовній заяві. У відповідності до ст.186 Цивільного кодексу України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов»язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких підстав, пластикове вікно та пластикова рама, які просить поділити позивач, є приналежними речами до головної речі, а саме житлового будинку по [ADDRESS], що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому таке майно не підлягає окремому поділу від головної речі та виділення його в натурі, вимоги щодо стягнення грошової компенсації вартості зазначеного майна позивачем не заявлялось, оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, слід дійти висновку про відмову в задоволенні цих вимог. Однак, слід зауважити, що до таких речей як приналежність до житлового будинку не можна віднести газову плиту. Як вбачається з акту здачі - прийняття товару до кредитного договору № 400355639 від 27.09.2007 року морозильна камера ВЕКО придбавалась у кредит [PERSON], за таких підстав остання не може розглядатись як об»єкт спільної сумісної власності подружжя та підлягає виключенню з майна, що слід розподіляти між сторонами, а отже позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. В судовому засіданні позивач не довів, що морозильна камера придбавалсь за спільні кошти подружжя. Також, підлягає виключенню з переліку майна, що підлягає розподілу між подружжям шафа-купе, оскільки в судовому засіданні позивачем не доведено, що остання придбавалась за спільні кошти, а відповідач заперечує факт такого придбання і дана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, а саме з боку позивача суду не надано жодного письмового документу на підтвердження придбання шафи-купе за спільні кошти подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України - майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини ( навчання , ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України - у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі вищенаведеного, враховуючи пояснення сторін, надані суду докази, доводи сторін на обгрунтування своїх вимог та заперечень, розподілу підлягає наступне майно, яке як встановлено в судовому засіданні придбано за рахунок спільних коштів, а саме газова плита GEFEST вартістю 2000 грн, кухонний гарнітур вартістю 2000 грн, м»який кухонний уголок вартістю 600 грн, кухонний стіл та 4 табуретки вартістю 400 грн, холодильник SNAIGE вартістю 1800 грн, мікрохвильова піч вартістю 600 грн, швейна машинка вартістю 600 грн, пилосос вартістю 500 грн, пральна машина INDESIT вартістю 3500 грн, бойлер ARISTON вартістю 600 грн, ліжко двоспальне вартістю 1600 грн, диван та 2 крісла вартістю 2600 грн, набір меблів (стінка) вартістю 1800 грн, телевізор «Джівісі» вартістю 1800 грн, DVD програвач ВВК вартістю 400 грн, доїльний апарат вартістю 3000 грн, що складає на загальну суму 23800 грн, при цьому частка кожного подружжя складає 11900 грн. З урахуванням встановлених обставин справи та з»ясування домовленостей щодо поділу та вартості речей, з урахуванням інтересів позивача та відповідача, з якою залишається проживати мололітня дитина, і які не будуть порушені при даному розподілі майна, враховуючи також те, що кухонний гарнітур пристосований та робився саме для тієї кухні, на якій він перебуває, суд вважає за можливе виділити у власність [PERSON]: м»який кухонний уголок вартістю 600 грн, холодильник SNAIGE вартістю 1800 грн, мікрохвильову піч вартістю 600 грн, пилосос вартістю 500 грн, пральну машину INDESIT вартістю 3500 грн, диван та 2 крісла вартістю 2600 грн, набір меблів ( стінку) вартістю 1800 грн, DVD програвач ВВК вартістю 400 грн, а всього на загальну суму 11 800 грн. Виділити у власність [PERSON]: газову плиту GEFEST вартістю 2000 грн, кухонний гарнітур вартістю 2000 грн, кухонний стіл та 4 табуретки вартістю 400 грн, швейну машинку вартістю 600 грн, пилосос вартістю 500 грн, бойлер ARISTON вартістю 600 грн, ліжко двоспальне вартістю 1600 грн, телевізор «Джівісі» вартістю 1800 грн, доїльний апарат вартістю 3000 грн, і всього на загальну суму 12000 грн. Вартість майна, яке виділено позивачу складає 11800 грн, вартість майна, що виділено відповідачу складає 12 000 грн. При цьому, оскільки, при поділі спільного майна подружжя, [PERSON] передано майна, вартість якого перевищує розмір частки у спільному майні подружжя, то відповідно до положень ст. 71 Сімейного кодексу України необхідно присудити з [PERSON] на користь [PERSON] 100 грн. За таких підстав заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо поділу майна подружжя підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є в тому числі майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В судовому засіданні встановлено та не заперчувалось [PERSON], що пральна машина WHIRLPOOL AWS 510011 є особистою приватною власністю [PERSON] та придбана нею 28 травня 2013 року за власні кошти, а тому позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial