Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Представник адвокат Лисенко І.К., яка діє в інтересах [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав заяву згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч. 5 ст. 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. 12.07.2018 р. о 13 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Біломорська, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Санг Йонг Корандо» д.н.з. [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , яким керував позивач та який належить позивачеві на праві власності та автомобілем марки «Лексус РХ-350», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , яким керував відповідач. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження передньої правої частини. Факт ДТП був зафіксований у встановленому законодавством України порядку, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 189607. 23.10.2018 р. Деснянським районним судом м. Києва було винесено постанову, якою відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів відповідача була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз», що підтверджується копією полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 1089221 від 15.07.2017 р. та випискою з реєстра Моторно-транспортного страхового бюро України. Відповідно до інформації МТСБУ, членство ПрАТ «Європейський страховий союз» в МТСБУ було припинено та відповідно, страхова компанія була позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 03.10.2017 р. В той же час, відповідно до ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 24.07.2018 р. відповідач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування та відповідним пакетом документів до ПрПТ «Європейський страховий союз», шляхом їх надсилання рекомендованими листами за юридичною та відомою на той момент фактичною адресою страховика. Зазначені листи повернулися позивачеві за закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, будучи обізнаним про те, що членство страховика в МТСБУ було припинено, відповідно до ст. 33 Закону, 18.07.2018 р. позивач звернувся до до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну страхову пригоду. 02.08.2018 р. позивачем було отримано відповідь від МТСБУ про те, що, відповідно до пп. «Г» п. 41.1 ст. 41 ЗУ, МТСБУ виконує зобов?язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Європейський страховий союз» чи визначення даної страхової компанії банкрутом. Розуміючи, що страховик фактично не здійснює діяльності, відсутній за відомими адресами, не відповідає на письмові та телефонні звернення, позивач звернувся до суб?єкта оціночної діяльності - фізичної особи-підприємця [PERSON] (сертифікат суб?єкта оціночної діяльності № 405/18, виданий Фондом державного майна України 18.05.2018 р.) з метою проведення оцінки вартості майнового збитку. 03.08.2018 р. позивач повідомив відповідача, ПрАТ «Європейський страховий союз» та МТСБУ про проведення 11.08.2018 р. огляду пошкодженого транспортного засобу. Жодна з названих осіб на огляд не з?явилися. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за що його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення, ДТП за участю автомобілів під керуванням позивача і відповідача мали місце, і, як встановлено судом, сталася вона через порушення ПДР саме відповідачем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були завдані матеріальні збитки, що пов`язані з ушкодженням належного йому автомобілю та приведення його у стан, неможливим для використання його на даний час за призначенням. Відповідно до звіту № 055-18 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Санг Йонг Корадо» д.н.з. [NUMBER] від 11.08.2018 р., проведеного ФОП [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власнику становить 93 188,18 грн., вартість оцінки матеріального збитку становить 1 200,00 грн., послуги евакуатора для доставки пошкодженого автомобіля до місця проведення огляду та назад становить 1 270,00 грн., крім того, до моменту проведення вартості матеріального збитку (з 12.07.2018 р. по 11.08.2018 р.) позивач зберігав пошкоджений автомобіль на платній автостоянці, вартість якої становить 750 грн.. Таким чином, загальна вартість матеріального збитку позивача становить 96 408,18 грн. Частиною 1ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] суд вважає за необхідне суму спричиненої матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивача стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 96 408,18 грн. Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд зазначає: Згідно ст. 23 ЦК України- особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.. Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України- моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року роз`яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено. Між тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню в зв`язку з тим, що в порушення положень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачем не визначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди саме в розмірі 5 584,50 грн., якими доказами це підтверджується та з урахуванням яких обставин визначено саме такий розмір моральної шкоди. З урахуванням наведеного суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої йому моральної шкоди в сумі 3 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1 019 грн. 93 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial