Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він є ветераном Великої Вітчизняної війни та учасником бойових дій. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю позивача та чоловіка відповідачки - [PERSON], останньому було завдано тілесних ушкоджень, від яких він помер.Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 26 січня 2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України\~на підставі п. «г, д»\~ст. 1 Закону України «Про амністію в 2011 році». У липні-серпні 2011 року позивачем у добровільному порядку було сплачено в рахунок відшкодування шкоди грошові кошти у сумі 27200 грн. Зазначені кошти було сплачено у період, коли [PERSON] ще перебував у лікарні, вони були спрямовані на рятування життя та покращення його стану здоровя, саме за ці кошти відповідачка купувала ліки та сплачувала гроші за лікування чоловіка. У лютому 2012 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) задоволено частково, стягнуто з [PERSON]\~\~\~20000 грн. моральної шкоди та судові витрати\~\~53,65 грн.,\~\~а з МТСБУ\~\~матеріальну шкоду\~\~у сумі\~\~37235 грн., моральну шкоду - 2550 грн. та судові витрати\~\~в сумі 53,65 грн., і на користь держави\~\~судовий збір\~\~в сумі 372,35 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду\~\~України\~\~з розгляду\~\~цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року касаційну скаргу МТСБУ\~\~задоволено,\~\~рішення\~\~Суворовського районного суду м.Одеси\~\~від 28 січня 2013 року та ухвалу\~\~апеляційного суду від 19 квітня 2013 року в частині позовних вимог до МТСБУ про відшкодування\~\~матеріальної та моральної шкоди скасовано,\~\~справу\~\~в цій частині\~\~направлено\~\~на новий\~\~розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2014 року в задоволенні вимог до МТСБУпро відшкодування\~\~матеріальної та моральної шкоди було відмовлено на підставі того, що [PERSON] не зверталась до МТСБУ із заявою про відшкодування. Таким чином, позивач вважає, що відповідачка не зверталась до належного відповідача, а грошові кошти, сплачені ним на відшкодування матеріальної шкоди, підлягають поверненню. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідачки безпідставно (без належних правових підстав) отримані від нього грошові кошти у розмірі 27200,00 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. В ході розгляду справи [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що є дружиною померлого [PERSON], понесла матеріальні витрати на лікування останнього у розмірі 64\~435 грн., які підтверджені документально. Внаслідок скоєної ДТП винуватцем [PERSON]І в добровільному порядку в липні-серпні 2011 року, ще коли чоловік перебував у лікарні, було частково сплачено 27200 грн. від загальної суми 64\~435 грн. У звязку з тим, що їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у сумі 37\~235 грн. з МТСБУ відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2014 року, вважає, що у відповідності до ст.1187 ЦК України, зазначені кошти, витрачені на придбання ліків, необхідно стягнути з [PERSON] У судовому засіданні проти задоволення первісних позовних вимог заперечувала, посилаючись на ч. 1 ст.1215 ЦК України, зустрічний позов просила задовольнити. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.08.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів було обєднано з зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми коштів на придбання ліків в розмірі 37\~235 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів досліджених цивільних справ №1527/9618/12 та № 523/20031/13ц, що 14 липня 2011 року учасник бойових дій [PERSON], керуючи власним автомобілем «ВАЗ-2107», державний номер [NUMBER], здійснюючи проїзд по дорозі, яка є заїздом до його будинку, не пересвідчившись у безпечності того, що він своїми діями не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги у русі мотоциклу «Honda», державний номер [NUMBER], під керуванням\~\~\~[PERSON] та допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON]Н помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 265252 від 22.08.2011 року. Згідно з постановою місцевого суду Суворовського району м. Одеси від 26 січня 2012 року, своїми діями [PERSON] вчинив злочин передбачений\~\~ст.286 ч.2 КК України\~за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою керуючою транспортним засобом, що призвело до смерті потерпілого. Свою провину [PERSON] визнав повністю, і вказаною постановою його було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого\~ст. 286 ч. 2 КК України, на підставі п. «г, д»\~ст.1 Закону України «Про амністію в 2011 році». Відповідачка за первісним позовом [PERSON] на момент ДТП перебувала у шлюбі з померлим. За період лікування постраждалого вона витратила на придбання ліків кошти у сумі 64435 грн. Частина з них, а саме 27200 грн. була відшкодована їй винуватцем ДТП [PERSON] У лютому 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та Моторного транспортного стразового бюро України задоволено частково, стягнуто з [PERSON]\~\~20000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати\~\~53,65 грн.,\~\~а з МТСБУ\~\~матеріальну шкоду\~\~у сумі\~\~37235,00 грн., моральну шкоду 2550,00 грн. та судові витрати\~\~в сумі 53,65 грн., і на користь держави\~\~судовий збір\~\~в сумі 372,35 грн. Ухвалою\~\~апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2013 року рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду\~\~України\~\~з розгляду\~\~цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року касаційну скаргу МТСБУ\~\~задоволено,\~\~рішення\~\~Суворовського районного суду м. Одеси\~\~від 28 січня 2013 року та ухвалу\~\~апеляційного суду від 19 квітня 2013 року в частині позовних вимог до МТСБУ про відшкодування\~\~матеріальної та моральної шкоди скасовано,\~\~справу\~\~в цій частині\~\~направлено\~\~на новий\~\~розгляд до суду першої інстанції. Також в ухвалі зазначено, що вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування заподіяної моральної шкоди в касаційному порядку не оскаржуються, а отже не є предметом касаційного провадження. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2014 року, в задоволенні вимог [PERSON] до МТСБУ про відшкодування\~\~матеріальної та моральної шкоди було відмовлено. Рішення оскаржено сторонами не було та набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо позовних вимог [PERSON] про повернення грошових коштів, суд виходить із такого. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Нормами абзацу 2\~ст. 14 ЗУ «Про амністію»\~визначено, що амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Нормами\~\~ст. 1187 ЦК України\~встановлено, що\~\~діяльність по використовуванню транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за заподіяну шкоду, якщо не доведе, що шкода причинена внаслідок непереборної сили або наміру потерпілого. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 27200 грн, які були добровільно сплачені [PERSON], як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Нормами ст. 13.1\~\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі Закон) від 01 липня 2004 року, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, учасники бойових дій, що визначені\~законом, інваліди I групи, які особисто керують транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до п. п. «г» п. 41.1.\~ст. 41\~\~ вказаного Закону,\~МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує\~\~шкоду на умовах, визначених\~Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1\~статті 13 цього Закону. За змістом ст.38 п. 38.2.1 після сплати страхового відшкодування МТСБУ не має право подавати регресний позов до особи, зазначеної\~\~у пункті 13.1\~ст.13 цього Закону. Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що оскільки позивач [PERSON] \~має статус учасника бойових дій, тому у відповідності до ст.13\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування збитків\~\~від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої він є, проводить МТСБУ, що є підставою для відмови у зустрічному позові [PERSON] про стягнення грошових коштів, витрачених на придбання ліків у сумі 37\~235 грн. Згідно з вимогами\~\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved