Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що з 15.10.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають, сімейне життя не склалося з його вини, на даний час він відбуває покарання за вироком суду, був засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі, їхній шлюб існує формально, за таких обставин заявник просить суд шлюб між ними розірвати. В поданій заяві викладено клопотання [PERSON] щодо розгляду даної справи без його участі. Заінтересована особа [PERSON] надала до суду письмову заяву щодо проведення судового засідання без її участі, вказала на те, що заперечень щодо задоволення заяви про розірвання шлюбу не має. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] з 15.10.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. В судовому засіданні під час розгляду справи також встановлено, що за вироком Солом»янського районного суду м.Києва від 26.10.2015 року [PERSON] було засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі, що слідує з копії цього вироку, в даний час він відбуває покарання в Білоцерківській виправній колоній № 35. При вирішенні питання суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що заявник в звязку з його засудженням за вчинення злочину наміру зберігати сімю не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам як заявника, так і його дружини [PERSON], які не мають наміру поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу ні [PERSON], ні [PERSON] прізвищ не змінювали. Враховуючи наведене та

Outcome: approved