Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Борівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після заповідача [PERSON] , яка померла [INFO] , з тих підстав, що строк подання такої заяви ним пропущений з поважних причин. У якості поважних причин пропуску строку подання заяви нотаріусу, позивач послався на свій стан здоров`я, а саме: з 07.09.2015 року перебував у лікарні, на денному стаціонарі в Джуринській ПЗПСМ з діагнозом гострий поперековий радикуліт, а 15.09.2019 був прооперований, після операції довго перебував на реабілітації. Відтак, зазначає, що причиною неподання вчасно заяви нотаріусу є те, що хворів і продовжує хворіти. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.04.2020 року у даній справі було відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 28.07.2020 залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача [PERSON] , запропоновано співвідповідачам подати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 21.08.2020 закрито підготовче провадження у даній справі та справу призначено до розгляду. Під час розгляду справи позивач підтримав вимоги позовної заяви. Окрім того, зазначив, що він не знав про смерть тітки і його не повідомили про наявність заповіту [PERSON] , складеного на нього. Відповідач-1 - Борівська сільська рада Чернівецького району Вінницької області явку представника в судові засідання не забезпечила, у повідомленні, зареєстрованому 25.06.2020 року канцелярією суду, зазначив, що Борівська сільська рада позов визнає й не заперечує проти його задоволення, просить проводити розгляд справи без участі свого повноважного представника. Відповідач-2 - [PERSON] правом на подання відзиву не скористалась. ІІ представник - адвокат Семко В.М. в судовому засіданні заперечив позовні вимоги, зазначаючи, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви докази, не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві, якими обгрунтовано поважність пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, а посилання позивача на незнання про смерть тітки та наявність заповіту не є підставами позовних вимог позивача, відтак, не можуть бути розглянуті судом. З наданих сторонами пояснень та з наданих доказів встановлено такі обставини: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2016 - [PERSON] померла [INFO] , місце смерті: село Комаргород Томашпільського району Вінницької області. Згідно довідки Борівської сільської ради за №708 від 17.03.2020, [PERSON] згідно по господарської книги з 02.01.2006 по 14.01.2014 була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] , а з [INFO] до дня смерті була зареєстрована в с.Борівка, але не проживала. Згідно довідки територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Томашпільського району №58 від 16.03.2020, [PERSON] проживала у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання в с.Комаргород з 15.01.2014 по [INFO] , де і померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, зокрема, земельну ділянку, площею 2,15га на території Борівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії IV-ВН №034570 та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0517491622019 від 12.11.2019. Згідно заповіту від 26.05.1998року, зареєстрованого в реєстрі за №85, складеного [PERSON] , заповідач на випадок її смерті належне їй майно заповідала [PERSON] . Заповіт чинний. Згідно даних з спадкового реєстру, відсутні відомості про інший заповіт. Листом від за №21/01-16 від 17.03.2020р. нотаріус завідуюча Тульчинської державної нотаріальною конторою Сухомлин О.А. роз`яснила [PERSON] , що оформити спадкове майно після смерті [PERSON] не має можливості у зв`язку з відсутністю факту прийняття ним спадщини, та запропоновано звернутись до суду. Крім того, згідно спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкову справу заведено на підставі заяви [PERSON] за №556 від 05.10.2016 про прийняття у спадщину земельної ділянки, яка належала [PERSON] , якою також повідомлено нотаріуса про наявність спадкоємця за заповітом [PERSON] . На підтвердження стану здоров`я, позивачем надано такі докази: Згідно довідки від 16.03.2020 Джуринської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, виданої сімейним лікарем Кормош Н.О. вбачається, що [PERSON] дійсно хворіє і знаходиться на диспансерному обліку, з 07.09.2015 знаходився на лікуванні в денному стаціонарі Джуринської ПЗПСМ по 17.09.2015 з діагнозом «Гострий поперековий радикуліт»; з 12.08.2016 по 19.08.2016 - стаціонарне лікування в денному стаціонарі з діагнозом «Остеохондроз поперекового відділу хребта, виражений больовий синдром», направлений на лікування у Вінницьку психоневрологічну лікарню ім.Ющенка, куди був госпіталізований 14.09.2016, 15.09.2016 проведена операція мікродискектомія, виписаний 20.09.2016. Після лікування хворий продовжив тривалу реабілітацію. З епікризу (виписки з історії хвороби №9675) вбачається, що [PERSON] поступив 14.09.2016, виписаний 20.09.2016, діагноз «Ускладнений остеохондроз поперекового відділу хребта з грижею між хребцевого диску L5-S1, з явищами радикулопатії, стійким корінцевим больовим синдромом. 15.09.2016 операція - мікродискектомія L5-S1ліворуч. В результаті проведеного лікування у хворого зменшились болі в спині та лівій нозі, …, значно покращилась хода, ходить самостійно без сторонньої допомоги в межах відділення. Виписаний з покращенням під нагляд неврологом за місцем проживання». Також позивачем долучено до позовної заяви копії протоколів МРТ-обстеження шийного, грудного та поперекового відділу хребта №9910 від 14.09.2016, поперекового відділу хребта №1716 від 06.11.2017 відповідно до яких пацієнту [PERSON] діагностовано зміни в обстежуваних зонах тощо, однак, суд зазначає, що вказані висновки не є клінічними діагнозами і вимагають подальшої консультації лікаря, відтак, лише опосередковано підтверджують обставини, викладені у вищезазначених медичних довідках та епікризі. Згідно ст.1269 ЦКУ спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦКУ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦКУ якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи надані докази та встановлені обставини та норми закону, що регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки: Своєю адресою позивач вказує село Голиченці Шаргородського району, місце проживання і смерті спадкодавця [PERSON] - село Комаргород Томашпільського району, місце реєстрації спадкодавця [PERSON] та місце знаходження спадкового майна - село Борівка Чернівецького району. Позивач, як спадкоємець за заповітом, який не проживав з спадкодавцем станом на день її смерті, для прийняття спадщини повинен був протягом шести місяців з дня смерті подати нотаріусу за місцем відкриття спадщини (а у сільській місцевості - до сільської ради відповідній посадовій особі) заяву про прийняття спадщини. Позивач заяву про прийняття спадщини у строк 6 місяців не подав, тобто строк, встановлений ст.1270 ЦК України, пропустив і не реалізував надане йому статтею 1269 ЦК України право прийняти спадщину. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Щодо наявності у позивача поважних причин такого пропуску: З поданих позивачем медичних документів підтверджується, що він дійсно має певні хвороби, які обмежують рухливість, зокрема, відповідними доказами підтверджено такі періоди: 12.-19.08.2016 (стаціонарне лікування), 14.-20.09.2016 стаціонарне лікування та операція в лікарні ім.Ющенка. Щодо періоду з 08.05.2016 по 11.08.2016, 20.08.2016 по 13.09.2016, 21.09.2016 по 08.11.2016 не долучено жодного доказу, який би вказував на такий стан позивача, який би йому об`єктивно не дозволяв здійснити спадкові права і зокрема подати заяву нотаріусу вчасно. Посилання позивача на стан здоров`я не доводить наявності у нього поважної причини, тобто такої причини, яка тривала на протязі розглядуваного строку і яка б об`єктивно перешкоджала йому подати заяву нотаріусу. Сам факт хвороби і хворобливого стану не є достатньою причиною для визнання її поважною у сенсі вимог ст. 1271 ЦКУ. Доказів того, що позивач поза межами періоду лікуванні на стаціонарі, був у безпорадному чи вкрай обтяженому хворобою стані настільки, що це може розглядатись як об`єктивна перешкода для реалізації спадкових прав вчасно, суду не подав. Пояснення позивача, надані в судовому засіданні під час розгляду справи, що він дізнався про смерть спадкодавця лише у 2019 році, а про наявність заповіту у березні 2020 року не беруться судом до уваги, оскільки незнання про смерть спадкодавця та про наявність заповіту не були підставою позовних вимог поданої позивачем позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, суд враховує, що особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Позов підлягає задоволенню у разі встановлення, що право позивача порушене, і таке право відновлюється шляхом задоволення позову у обраний позивачем спосіб захисту права. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих доказів, а також виходячи з того, що саме на позивача покладається обов`язок по доказуванню всіх обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявності у нього поважних причин пропуску строку подання заяви для прийняття спадщини як у шестимісячний строк, визначений статтею 1270 ЦК України, а тому в позові слід відмовити. Судові витрати згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed