Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та просив: - стягнути з Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області на його користь заборгованість по заробітній платі за роботу на посаді прибиральника Вільхуватського сільського будинку культури за лютий 2017 року у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок; - стягнути з Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області на його користь середній заробіток за час затримки із виплати заробітної плати із першого дня затримки по день подання позовної заяви у розмірі 3157 (три тисячі сто пятдесят сім) гривень 10 копійок; - зобовязати Вільхуватську сільську раду Великобурлуцького району Харківської області виплатити йому середній заробіток за весь час затримки із виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок за кожний місяць затримки, або 61 грн. 90 коп. за кожний день. При цьому позивач посилався на те, що він працював на ? ставки на посаді прибиральника Вільхуватського сільського будинку культури, де йому не була виплачена заробітна плата за увесь лютий місяць 2017 року. Він звільнився за власним бажанням з 10.03.2017 р., однак йому до цього часу не виплачена заробітна плата за лютий місяць 2017 р. та за час затримки розрахунку при звільненні. Станом на день розгляду справи позивач просив стягнути 1300,00 грн. заробітної плати за лютий місяць 2017 року та 7119,00 грн. за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за період з 11.03.2017 р. по 29.08.2017, що складає 5 місяців та 10 робочих днів. Від відповідача надійшла письмова заява про визнання позову у повному обсязі та заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача (а.с.56). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази. [PERSON] був звільнений з посади прибиральника Вільхуватського сільського будинку культури з 10.03.2017 р. на підставі розпорядження Вільхуватського сільського голови від 10.03.2017 р. № 18-к, що підтверджується копією трудової книжки позивача та копією розпорядження про звільнення (а.с. 8,41). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зважаючи на наведені норми КЗпП України та враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивач відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved