Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними. В обґрунтуванні позову вказує, що [INFO] року помер його дідусь [PERSON], який в останній час свого життя дуже хворів. Враховуючи, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, він як онук є спадкоємцем за правом представлення в порядку статті 1266 ЦК України. Про смерть діда та про те, що квартира, в якій дід проживав, опинилась у власності інших осіб, [PERSON], який був тоді неповнолітнім, та його матір [PERSON] дізнались в травні 2006 року. Продаж квартири [ADDRESS] було здійснено [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 22.12.2005 р., а покупцем виступала [PERSON]. Вважаючи в остаточній редакції позову (т.1, а.с. 291-293), що підпис на довіреності виконаний не самим [PERSON], а іншою особою, просив визнати недійсною довіреність, дану від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на керування та розпорядження усім майном, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Титаренко О.С. від 22.12.2005 р. та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири під [ADDRESS] від 02 березня 2006 року, укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В.. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгулу справи повідомлвся належним чином, шляхом відправлення судовий повісток за місцем реєстрації. В матералалх справи знаходиться заява відповідача [PERSON] в якій вказується що він позов не визнає, просить розглянути справу в його відсутності у зв'язку з проживанням на території іншої держави. Представники відповідачк [PERSON] пред'явлений позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити з тих підстав, що 02 березня 2006 року було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого вона придбала, а [PERSON] продав двокімнатну квартиру під [ADDRESS]. Зазначена квартира належала продавцю на підставі Свідоцтва про право власності. Враховуючи вік та стан здоров'я [PERSON], Договір від його імені укладав його племінник [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності. На момент посвідчення договору довіреність була чинна, ніким не оскаржена, не відкликана та не визнана недійсною. Крім того, за життя [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все належне йому майно заповідав своєму брату. Позивач, набувши повноліття у 2007 році, з заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкоємцем не є, а отже укладений договір купівлі-продажу його прав та інтересів не зачіпає. Третя особа без самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. пред'явлені [PERSON] позовні вимоги не визнавала, у задоволенні позову просила відмовити. Зазначала, що 22 грудня 2005 року через похилий вік та стан здоров'я [PERSON] її було запрошено за місцем проживання останнього за адресою: [ADDRESS] для посвідчення довіреності. Довіреність була посвідчена в суворій відповідності до діючого законодавства, та була підписана особисто [PERSON] Його дієздатність була перевірена, та [PERSON] було роз'яснено правові наслідки підпису довіреності. За вказаних обставин просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. На підставі Свідоцтва про право власності від 11 березня 2005 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] (т.1, а.с.9). 21 листопада 2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось своєму брату [PERSON], [INFO] (т.1, а.с. 64-65). Зазначений заповіт було записано державним нотаріусом зі слів [PERSON] на дому за адресою: [ADDRESS], куди нотаріуса було запрошено в зв'язку з хворобою заповідача. Зазначений заповіт ніким не оскаржувався. 22 грудня 2005 року [PERSON] уповноважив свого племінника [PERSON] представляти його інтереси перед усіма третіми особами, з питання керування та розпорядження всім його майном (т.1, а.с.77), для чого була видана оскаржувана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за адресою: [ADDRESS]. 02 березня 2006 року було укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір було укладено між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Титаренко О.С. та [PERSON] Згідно пункту 8 укладеного Договору продавець зобов'язувався звільнити квартиру та знятися з реєстраційного обліку до 15 квітня 2006 року. [INFO] року [PERSON] помер. В обґрунтуванні остаточних позовних вимог [PERSON] зазначав, що оскільки підпис на довіреності вчинений не особисто [PERSON], а іншою особою, ця довіреність та Договір купівлі-продажу квартири повинні бути визнані недійсними. Під час судового розгляду суд декілька разів призначав почеркознавчу експертизу, проте через відсутність необхідних вільних зразків почерку [PERSON] за 2004-2005 р. та медичної картки останнього документи повертались Одеським науково-дослідницьким інститутом судових експертиз без виконання. Вінницьке відділення Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз провело судово-почеркознавчу експертизу без витребування медичної картки [PERSON] та без необхідної кількості вільних зразків підпису [PERSON] за 2004-2005 р., що вбачається з висновку №2161 від 15 листопада 2011 року. Зазначеним висновком встановлено, що підпис від імені [PERSON], що розташований у довіреності, виданої на ім'я [PERSON] від 22.12.2005 р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Тітаренко О.С., виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Не погоджуючись з висновками зазначеної експертизи, представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні надали клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] на момент посвідчення Довіреності був людиною похилого віку, мав багато захворювань, в тому числі атаксичний синдром, який впливає на зміну почерку, що підтверджувалось наданою суду медичною карткою [PERSON] Враховуючи, що висновок експертизи №2161 від 15 листопада 2011 року суперечив іншим матеріалам справи (медичній документації [PERSON] та висновку стосовно його хвороб), а також викликав сумнів в його правильності, оскільки при проведенні дослідження не було дотримано вимог «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, судом було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідницькому експертно-криміналістичному центру. Згідно висновку експерта за №169-п від 16.06.2016 р. підписи від імені [PERSON] у довіреності від 22 грудня 2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. за реєстровим номером 7219, у другому екземплярі довіреності від 22 грудня 2005 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. за реєстровим номером 7219 та книзі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу від 22 грудня 2005 року за реєстровими номерами 7219, 7220/7223, другому екземплярі заповіту [PERSON] від 21.11.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 3-5346 та книзі реєстрації нотаріальних дій Сьомої одеської державної нотаріальної контори від 21.11.2005 року за реєстровим номером 3-5346, заяві про видачу паспорту (форма 1) [PERSON], вірогідніше за все виконані однією особою. Встановлені розбіжності можуть бути пояснені виконанням підписів від впливом сбиваючих факторів, а у даному випадку низка захворювань [PERSON], які призвели до порушень координації рухів та втрати ряду інформативних ознак. Відповідно до вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до 110 Цивільного процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінується судом разом із іншими доказами за правилами встановленими, встановленими статтею 89 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року затверджено Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень. Як встановлено пунктом 1.1. Рекомендацій, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв'язку з призначенням даної експертизи. Вільні зразки по змозі повинні відповідати об'єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням. Згідно пункту 1.12. рекомендацій у документі про призначення експертизи (залучення експерта) слід указати на встановлені органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), особливі обставини виконання рукописного тексту, які могли вплинути на змінення ознак почерку (незвична поза або незвичний стан виконавця тощо). Якщо є дані, що виконавцем є особа, у якої порушена координація рухів, про це також слід повідомити експерта. У разі виконання рукописного тексту особою похилого або старечого віку потрібно надати відомості про рік її народження і стан здоров'я на момент можливого виконання об'єкта почерку, що досліджується. Судом встановлено, що судово-почеркознавча експертиза, проведена Вінницьким відділенням Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, не відповідає зазначеним вимогам, а саме для порівняння були відібрані зразки підпису [PERSON] за період з 1971 по 2001 роки, в той час як не було досліджено підпису на нотаріально посвідченому заповіті, складеному за місяць до оскаржуваної довіреності, та в реєстрових книгах нотаріуса. При проведенні дослідження не враховувався вік та стан здоров'я [PERSON], який згідно медичної документації хворів на атаксичний синдром, який змінює почерк хворого. За таких обставин суд вважає, що висновок Вінницького відділення Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз №2161, складений 15 листопада 2011 року не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ підпису оскаржуваної довіреності від 22 грудня 2005 року іншою особою, а не [PERSON]. При проведенні повторної почеркознавчої експертизи експертом були усунуті недоліки, враховано стан здоров'я [PERSON] на грудень 2005 року, та зроблено порівняння з документами, які відповідали об'єкту дослідження за часом виконання, формою та цільовим призначенням (нотаріальними документами). Згідно висновку експерта від 16.06.2016 року, підписи на оскаржуваній довіреність, заповіті та інших документах виконані однією особою. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин маж бути спрямований на реальне настання правих наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК. Згідно із ст. 237 ЦК України представництвом є право відношення, в якому одна сторона ( представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво яке ґрунтується на договорі може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед іншими перед третіми особами. За правилами ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Матеріалами справи підтверджується, що 02 березня 2006 року укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір було укладено між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Титаренко О.С. та [PERSON].. Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно( товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Представники відповідачки [PERSON] в судовому засіданні пояснювали, що їхня довірителька сплативши грошові кошти за нерухоме майно, одразу після оформлення угоди купівлі-продажу квартири, заселилася у вказану квартиру, зареєстрована та проживає там по теперішній час.. В ході судового розгляду справи не було встановлено підстав, які б свідчили про недійсність довіреності [PERSON] від 22 грудня 2005 року, а від так відсутні і підстави для визнання недійсним Договору купівлі продажу від 02 березня 2006 року. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Заповіт [PERSON] (т.1, а.с.65) на користь [PERSON] є чинним, на момент судового розгляду не оскаржувався та в установленому законом порядку не визнавався недійсним. Відповідно до вимог ч.2 статті 1223 Цивільного кодексу України заповіт має пріоритет перед спадкуванням за законом. Якщо б не було заповіту позивач мав би спадкувати майно свого діда - [PERSON] за правом представлення за правилами ст. 1266 ЦК України, якою встановлено що спадкоємці, які спадкують за правом представлення не мають права на обов'язкову частку. За таких обставин [PERSON] не є спадкоємцем після смерті діда [PERSON], та укладений договір купівлі-продажу квартири ніяким чином не порушує його права або законні інтереси. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed