Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], та просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що він являється головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований та проживає разом зі своїм сином - [PERSON] та матір'ю - [PERSON] У зазначеній квартирі також зареєстрована відповідачка - його колишня дружина [PERSON], котра не мешкає там починаючи з липня місяця 2013 року. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2013 року шлюбу між сторонами був розірваний. Також позивач вказує, що у зв'язку з наявністю прописки відповідачки в квартирі йому доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить його в скрутне матеріальне становище. Тому позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем її реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляла. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Зважаючи на викладене, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик на 18 листопада 2014 року [PERSON] вручено належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3-4205, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі позивач зареєстрований та мешкає разом зі своїм сином - [PERSON], 2011 року народження, та матір'ю - [PERSON], що вбачається з відповідної довідки-виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 03 листопада 2014 року. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстрована також [PERSON] - колишня дружина позивача, котра не мешкає там починаючи з липня місяця 2013 року Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2013 року, що набрало чинності, був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] Зі змісту вказаного рішення вбачається, що сторони не проживають разом та не підтримують подружніх стосунків. Факт того, що відповідачка не проживає в квартирі [ADDRESS], підтверджується також актом дільниці №8 ЖКС «Порто-Франківський» від 04 листопада 2014 року, підписаного також мешканцями будинку. У судовому засіданні доведено, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою протягом більш ніж шість місяців підряд, не оплачує житлово-комунальні послуги та не підтримує з позивачем жодних відносин. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved