Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між сторонами укладений договір позики від 01 червня 2014 року, на підставі якого позивач передав відповідачці 20000,00 доларів США на строк до 31 грудня 2014 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 800,00 доларів щомісячно. Відповідачка зобовязання за договором не виконувала, у звязку з чим позивач у 2015 році звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача основного боргу та відсотків за користування взятими у борг коштами. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2015 року на користь позивача з відповідачки стягнуто грошові кошти за договором позики у вигляді: боргу в сумі 316000 грн., процентів за користування позикою у розмірі 82160 грн. Відповідачка до цього часу борг за договором позики від 01 червня 2014 року не повернула. Позивач просить суд стягнути з відповідачки проценти за користування позикою у розмірі 9600 доларів США, що за курсом НБУ становить 249600 грн., кошти за сплачений судовий збір у розмірі 2500 грн., та за надання правової допомоги 3000 грн. Позивач у судове засідання не зявився, його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] 20000,00 доларів США на строк до 31 грудня 2014 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 800,00 доларів щомісячно (а.с.5). Оскільки відповідачка не повернула борг, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2015 року на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто грошові кошти за договором позики у вигляді: боргу в сумі 316000 грн., процентів за користування позикою у розмірі 82160 грн. Відповідачка до цього часу борг за договором позики від 01 червня 2014 року не повернула. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договором позики, укладеним між сторонами, передбачено сплату відсотків у розмірі 800,00 доларів щомісячно. Позивач просив стягнути проценти за користування позикою за період з 15 січня 2015 року по 15 січня 2016 року: 12 місяців х 800 доларів США = 9600 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.01.2016 року становить 249600 грн. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідачка взяті на себе зобовязання щодо сплати боргу за договором позики не виконала, а тому вимоги позивача є законними, обґрунтованими, ґрунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2500,00 грн. Позивач просив також стягнути на свою користь судові витрати, повязані із оплатою правової допомоги у розмірі 3000 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем та його представником надані суду розрахунок послуг адвоката та докази сплати позивачем грошових коштів за вказані послуги у розмірі 3000 грн., а тому з відповідачки підлягають також стягненню судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved