Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]І в якій просив суд постановити рішення яким встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2005 року по 7 серпня 2010 року; визнати приватний будинок № 25 розташований по вулиці Кахнівській в місці Кременчуці Полтавської області обєктом права спільної сумісної власності позивачки та відповідача і в порядку розподілу майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину зазначеного вище майна. 25.05.2016 року рішенням Крюківського районного суду Полтавської області в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності відмовлено. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] судові витрати, повязані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1\~500 грн Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13.07.2016 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності повернуто до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області для ухвалення додаткового рішення. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не зявивились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомляли. Як вбачається з ч. 3 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», з 01 вересня 2015 року встановлено нові ставки судового збору, згідно яких за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору станом на час звернення позивача до суду складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243 грн. 60 коп. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 08.04.2015 року № 0200. Згідно з Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Як вбачається зі змісту позовних вимог, даний позов містить вимоги, як немайнового, так і майнового характеру, за які справляються ставки судового збору, чинні на момент звернення до суду з позовом. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. 20.11.2015 року ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності призначено судову будівельно-технічну експертизу. Як вбачається зі змісту висновку експерта дійсна ринкова вартість обєкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, провулок Новохатського, будинок № 33 в технічному стані, який є на дату проведення експертизи в ринкових цінах на час проведення експертизи складає : 505\~150 (пятсот пять тисяч сто пятдесят ) гривень. Враховуючи викладене вище, на виконання вимог ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 13.07.2016 року, приймаючи до уваги, що при ухваленні рішення питання щодо стягнення судових витрат, в порядку ст. 88 ЦПК України, не вирішено, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають витрати щодо сплати судового збору в наступному розмірі: за подання позовної заяви, що містить вимогу майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, сума сплаченого при подачі позову судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5051 грн. 50 коп.

Outcome: approved