Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 8 576, 47 грн. та судових витрат в розмірі 1743 грн. та накласти арешт-заборону на вчинення будь-яких дій по відчуженню рухомого та нерухомого майна, яке належить відповідачу по справі в межах суму боргу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26 липня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір завдатку відповідно до якого він передав останній суму в розмірі 1000 дол. США, що на момент укладення договору становило 8 120 грн. Даний договір підтверджував намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] не пізніше 15 серпня 2013 року. Однак з незрозумілих причин, [PERSON] договору купівлі-продажу не уклала та кошти отримані нею під час укладення договору завдатку не повернула. Тому з [PERSON] слід стягнути кошти в розмірі 8120 грн., 3 % річних в розмірі 178 грн. 20 коп. та інфляційні витрати в сумі 278 грн. 27 коп. Окрім того з [PERSON] слід стягнути судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги в розмірі 1500 грн., а також накласти арешт-заборону на вчинення будь-яких дій по відчуженню рухомого та нерухомого майна, яке належить відповідачу по справі в межах суму боргу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до п. 2 договору завдатку від 26 липня 2013 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримала гарантійну суму, яка складає 1000 доларів США, що становить 8 120 грн. як підтвердження наміру укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не пізніше 15 серпня 2013 року. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення положень статей 599,625 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов'язання перед позивачем [PERSON] належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість інфляційних нарахувань, яка відповідно до розранку наданим позивачем становить 456 грн. 47 коп. Крім того підлягає стягненню і сума 3% річних яка відповідно до розрахунку наданим позивачем становить 178,20 коп. Враховуючи встановлені по справі обставини, а також умови укладених між сторонами договору завдатку, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу суд визнає обґрунтованими та доведеними. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] слід стягнути судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243, 60 грн. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 06 травня 2014 року укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], за виконання умов даного договору в момент його заключеня клієнт сплачує гонорар у вигляді фіксованої суми в розмірі 1500 грн. Вищевказані витрати на правову допомогу підтверджені документально та здійснені відповідно до розрахунку по витратам години/часу адвоката, тому вимога позивача про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. підлягає до задоволення. Вимога позивача про накладення арешту-заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню рухомого та нерухомого майна, яке належить відповідачу по справі в межах суму боргу до задоволення не підлягає, оскільки такі заходи суд може вжити лише за заявою осіб, які беруть участь у справі, яка розглядається відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial