Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (надалі ПрАТ «СГ «ТАС») про стягнення страхового відшкодування та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 01.10.2020 року він уклав договір добровільного страхування наземного транспорту з ПрАТ «СГ «ТАС» під назвою «Єврокаско 5 зірок» № [NUMBER] за яким був застрахований його автомобіль Toyota Prius державний реєстраційний номер [NUMBER] ; 2018 року випуску VIN- [NUMBER] . 31.12.2020 року у позивача наступив страховий випадок (у автомобіль ззаду в`їхав інший автомобіль Volkswagen Jetta державний реєстраційний номер [NUMBER] ), про що була подана відповідна заява зі схемою зображення зіткнення та викладенням обставин страхового випадку, про що зареєстрована відповідачем відповідна справа №31005/51/2020/111 від 31.12.2020 р. за договором страхування № FO-00816641 із усіма необхідними документами. Після надання позивачем всіх документів для здійснення страхової виплати, відповідач почав пропонувати позивачу зменшити суму страхового відшкодування, однак в подальшому відповідач страхову виплату так і не здійснив навіть на занижену суму, яку визначив самостійно, а тому [PERSON] вимушений звернутись до суду з даними позовом. Представник позивача - адвокат Масловський І.М. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 28.09.2021 року представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» - Ніколаєв В.В. у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, у зв`язку з тим, що в порушення п. 12 укладеного Договору позивач всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування не надав, що у відповідності до п. 12.12 Договору є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 01.10.2020 р. між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС» було укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту з ПрАТ «СГ «ТАС» під назвою «Єврокаско 5 зірок» № FO-00816641, (далі Договір) за яким був застрахований автомобіль позивача Toyota Prius державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2018 року випуску VIN- [NUMBER] . Згідно з пропонованими тарифними планами відповідача (від одної до п`яти зірок), позивач замовив та оплатив найвищій ступінь страхового захисту «5 зірок» і перед укладенням кожного з договорів представники відповідача оглядали автомобіль позивача для встановлення можливості прийняття на страхування зазначеного автомобіля, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом огляду. Відповідно до п. 21.1. Договору умовами страхування за пакетом «5 зірок» страховими ризиками є: ДТП, пожежа, стихійне лихо, ПДТО, НЗ, інші випадкові події. Пунктом 12 Договору сторони обумовили перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку, а саме: письмова заява про настання страхової події та на виплату страхового відшкодування, за формою встановленою Страховикам (п. 12.1.); Договір (примірник Страхувальника) (п. 12.2.); документи, що посвідчують особу Страхувальника та особу, що отримуватиме страхове відшкодування (п. 12.3.); свідоцтво про реєстрацію ТЗ (п. 12.4.); документ, що підтверджує вартість відновлювального ремонту ЗТЗ (при «Пошкодженні ЗТЗ») із такого переліку: рахунок-фактура на оплату відновлювального ремонту, або наряд-замовлення та платіжне доручення, або фіскальний чек при оплату вартості відновлювального ремонту та акт передання-прийняття ЗТЗ (його складових) після відновлювального ремонту - для випадку, коли розмір страхового відшкодування розраховується на підставі документу СТО визначеною відповідно до умов обраного Пакету страхування або умов опції «Вибір СТО» (п. 12.5.); документи, що підтверджують факт здійснення та розмір застрахованих втрат, що передбачені ним Договором (якщо такі були понесені) (п. 12.6.); належним чином оформлений документ, що підтверджує повноваження представника Страхувальника (за наявності такого) (п. 12.7.); за ризиком «ДТП»: документ, що посвідчує особу, яка керувала ЗТЗ піл час ДТП та її посвідчення водія: схема ДТП, що видана підрозділом поліції на місці події із зазначенням лати, часу, місця події та пошкоджень, завданих ЗТЗ або, у випадках, передбачених чинним законодавством України, належним чином оформлене Повідомлення про ДТП («Європротокол»). Згідно з п. 12.11. Договору надаються Страховику у формі оригінальних примірників або завірених належним чином копій, крім заяви, яка подається виключно у формі оригінального примірника, особисто Страхувальником, шляхом звернення особисто до офісу Страховика. Ненадання Страховику документів передбачених цим розділом Договору протягом 60 календарних днів дати настання події або моменту першої можливості отримання документів, строк видачі яких визначений законодавством, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування (п. 12.12. Договору). За умовами укладеного договору позивачем було сплачено на рахунок відповідача 18993 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три ) страхової премії. 31.12.2020р. у позивача наступив страховий випадок, про що була подана відповідна заява зі схемою зображення зіткнення та викладенням обставин страхового випадку, про що зареєстрована відповідачем відповідна справа №31005/51/2020/111 від 31.12.2020р. за договором страхування № FO-00816641 із усіма необхідними документами. За наданою пам`яткою потерпілого, в зв`язку з введенням карантинних обмежень в країні, прийом документів здійснювався виключно в дистанційному режимі, позивач також 11.01.2021р. надіслав перелік документів в тому числі й повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що вимагався на вказану страховою компанією винуватця ДТП (ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай») адресу для подальшого огляду пошкодження. 15.01.2021р. позивач надав рахунок на оплату № 358 від 15 січня 2021р., складеного ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» на виконання ремонтних робіт та заміну пошкоджених деталей автомобіля на загальну суму 28 586, 30 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят шість грн. 30 коп.) Після надання позивачем всіх документів для здійснення страхової виплати, відповідач почав пропонувати позивачу зменшити суму страхового відшкодування, і самостійно звертався до ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» з метою отримання рахунку на ремонт на меншу суму (24 406, 07 грн.) за тим же номером № 358, але вже від 18.01.2021 р. 05.02.2021р. за листом вих. № 112 відповідач просить надати виключно реквізити для перерахування страхового відшкодування. У відповідь позивач повідомив відповідача, що всі документи і реквізити, які зазначені у рахунку ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» були передані відповідачу 15.11.2021 року. 15.02.2021р. позивач звернувся із заявою до відповідача з метою отримання інформації про стан розгляду його справи, щодо отримання страхового відшкодування. 12.03.2021р. листом за вих. № 00720/0121 відповідач надав відповідь на заяву позивача в якій повідомив про розрахунок страхового відшкодування на суму 9660 грн., при цьому доказів здійснення відповідачем страхової виплати у вказаній сумі матеріали справи не містять. Листом за вих. № 470 від 02.04.2021 року відповідач просив позивача надати реквізити для здійснення страхового відшкодування. 08.04.2021р. листом за вих. № 07327/9121 та 13.05.2021р. листом за вих. № 01400 відповідач відмовив позивачу у страховому відшкодуванні посилаючись на відсутність схеми ДТП виданого підрозділом поліції, як обов`язковий документ визначений п.12.8. Договору страхування. Крім того, відповідач повідомив, що розрахунок страхового відшкодування не складався, а необхідні для цього документи не затверджувались та є неостаточними. Доводи ПрАТ «СГ «ТАС» про те, що страхова виплата не була сплачена так як [PERSON] ненадані документі передбачені п.12 Договору добровільного страхування, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, окрім того, матеріалами справи підтверджується, що з моменту направлення [PERSON] на адресу відповідача рахунку ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» 15.01.2021 р. до відмови у страховому відшкодуванні, письмових підтверджень ( повідомлення, запити про необхідність подання будь-яких обов`язкових документів, яких не вистачає для розгляду страхового випадку) з боку відповідача не надходило. 12.04.2021р. за вхід № 378 позивач звернувся до відповідача за роз`ясненнями щодо розрахунку страхового відшкодування. Відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до приписів ст. 8, 9 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За приписами ч. 4 і 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування - суми ремонту транспортного засобу визначеного в рахунку на оплату № 358 від 15 січня 2021 року складеного ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» на виконання ремонтних робіт та заміну пошкоджених деталей автомобіля на загальну суму 28 586, 30 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят шість грн. 30 коп.) обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12, та 81 ЦПК України. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс. При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також ступеня вини відповідача, суд вважає, за можливим задовольнити позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди частково, у розмірі 2000 гривень, також відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають і судові витрати у вигляді правничої допомоги розмірі 10000 гривень.

Outcome: partial