Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовна заява мотивована тим, що 25.02.2016 року позивач позичив відповідачу 400 доларів США, які він зобовязався повернути 25.03.2016 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку, яка посвідчує передання йому відповідної грошової суми присутності двох свідків. В обумовлену дату повернення позики відповідач суми позики позивачу не повернув. Відповідач ухиляється від повернення позики. Станом на 02.08.2016 року сума позики згідно офіційного курсу НБУ становить 9913,40 гривень. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач на вимогу позивача зобовязаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 337,06 гривень, а також 3% річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 105,92 гривень. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги уточнили, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просии суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 10\~224,00 гривень згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01.12.2016 року 1 долар США =25,56 гривень, 3% річних в розмірі 210,79 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Вінниччина». Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.02.2016 рок між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким Позивач передав у відповідачу грошові кошти в розмірі 400 дол. СІЛА, а Відповідач отримав зазначенні кошти та зобов'язався їх повернути до 25.03.2016р. На підтвердження укладення вищевказаного договору та його умов, відповідачем було надано позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 400,00 дол. США, а також встановлено кінцевий термін їх повернення - в термін один місяць з моменту отримання грошових коштів, тобто до 25.03.2016р. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і є підставою, відповідно до змісту розписки, наданої позивачем та вимог чинного законодавства, для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 400 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01.12.2016 року 1 долар США =25,56 гривень, становить 10\~224,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи та на підставі вищенаведеної статті 625 ЦК України, окрім суми заборгованості підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача 210,79 грн. трьох відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно зясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved