Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами припинити право на 3/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 3/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що [PERSON] ( [PERSON] після зміни прізвища) є власником 27/50 частин жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] . На момент передачі [PERSON] у дарунок вищевказаної частки, 3/100 часток жилого будинку що знаходиться в [ADDRESS] , належала [PERSON] та [PERSON] , які після смерті [PERSON] прийняли дане майно в оперативне управління та розпоряджались ним. Разом з тим, в подальшому жодних дій по оформленню спадщини не вчиняли. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] передали позивачу у володіння та користування належні їм 3/100 часток жилого будинку що знаходиться в [ADDRESS] . А відтак, враховуючи всі вищенаведені обставини [PERSON] починаючи з грудня 1999 року по сьогоднішній день продовжує проживати, серед іншого і в 3/100 частки жилого будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Окрім того, позивач постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою не тільки за 27/50 частин будинку, а й за 3/100 часток. Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що оскільки він добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним майном протягом 17 років, відтак має право на визнання права власності на нього. Ухвалою суду від 22.07.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 04.08.2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач виклав позовні вимоги у новій редакції. Так, згідно уточнюючої позовної заяви, позивач просить суд припинити право власності на 3/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 3/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати позивач просив суд залишити за ним. Ухвалою суду від 14.08.2020 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. На адресу відповідачів судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також, копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ними отримано, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.43-44). Для повного та об`єктивного розгляду справи судом 19.11.2020 року витребовувалась інвентаризаційна справа на будинковолодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У ході розгляду справи позивачем було подано заяву про зміну (доповнення) предмета позову. Так, зідно поданої заяви, позивач просить суд припинити право власності на 3/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 3/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та скасувати арешт, накладений ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці серії та номер б/н виданої 30 листопада 1991 року на 3/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке зареєстроване за [PERSON] . Судові витрати залишити за позивачем. Ухвалою суду від 12.01.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. На адресу суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги викладені у заяві про зміну (доповнення) предмету позову від 08.12.2020 року підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, будь-яких клопотань, заяв та відзиву стосовно даного позову до суду не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно повторного свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис № 333 (а.с.14). Як вбачається з Договору дарування частини будинку [PERSON] подарувала [PERSON] , 27/50 частин жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] . (а.с.15). Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] - 43/100 частки, [PERSON] - 3/100 частки, [PERSON] - 27/50 частки власності. (а.с.16). Судом встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення 3/100 частини будинковолодіння [ADDRESS] , належали [PERSON] на праві особистої власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування (а.с.25). У свою чергу після смерті [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.26), останній заповідав все своє майно своїй дочці [PERSON] , згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] а.с.30) [PERSON] та синові [PERSON] (а.с.27). Таким чином 3/100 частки вищевказаного житлового будинку знаходять у власності [PERSON] та [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази вчинення будь-яких дій щодо оформлення спадщини останніми, однак, згідно довідки КК «Сонячний» від 05.04.2017 року № 190, [PERSON] та [PERSON] доглядали [PERSON] до його смерті та прийняли в оперативне управління та розпорядження майно, яке належало [PERSON] та складалось з 3/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями. (а.с.28). В силу чого, згідно ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Доручення Серія АВЕ № 391573 від 06.12.1999 року, [PERSON] та [PERSON] доручили [PERSON] , вести справу по оформленню спадкових прав, на майно, яке залишилось після смерті їхнього батька [PERSON] , після чого подарувати успадковану нерухомість [PERSON] , що свідчило про бажання відповідачів передати у власність вказану частку будинковолодіння позивачу. (а.с.32). Також, згідно розписки від 05.04.2004 року, [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що отримали від [PERSON] грошовий еквівалент вартості 3/100 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У розмірі одна тисяча п`ятсотдоларів США (а.с.76). Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Ухвалою Староміського районного суду м.Вінниця від 31.11.1991 року накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с.33). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у п.п.43-45 постанови від 18.12.2018 року у справі № 908/1754/17, провадження № 12-180гс18, дійшла висновку про те, що відсутність подібної конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 Цивільного кодексу України (на відміну від статті 652 ЦК України) свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Також, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15. За положенням ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, оскільки позивачем ще у 2004 році було сплачено компенсацію вартості 3/100 частки житлового будинку відповідачам, позивачем виконано всі умови задля отримання права на частку 3/100 вказаного житлового будинку. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року звернуто увагу на те, що вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди (п.43 рішення). Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що оскільки позивач з 1999 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується 3/100 часток житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також те, що відповідачі тримали грошову компенсацію за частку у майні, та не користуються ним, позовні вимоги позивача знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем, як на цьому наполягав останній у позовній заяві. На підставі викладеного та

Outcome: approved