Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи: Демидівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Головне управління Держземагенства у Полтавській області, [PERSON] про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за законом посилаючись, що 07 грудня 2004 року помер його батько [PERSON], який очолював селянське фермерське господарство «Венера» та за яким відповідно до державного акта на право постійного користування закріплена в безстрокове та безоплатне користування земельна ділянка площею 41,4 га для ведення фермерського господарства. Згідно рішення Кременчуцького районного суду від 04 лютого 2015 року за ним та [PERSON] визнано право користування в рівних частках вищезазначеною земельною ділянкою, але [PERSON] не отримала державний акт, померла 16 липня 2015 року. Він та [PERSON] є її спадкоємцями за законом. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. 23 травня 2016 року державний нотаріус Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після померлої 16 липня 2015 року [PERSON], право постійного користування земельною ділянкою площею 41,4 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для організації селянського (фермерського) господарства. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Треті особи: Демидівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Головне управління Держземагенства у Полтавській області в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими розписками про отримання судових повідомлень. Суд, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, третьої особи, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 16 липня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 306350 виданим 18 липня 2015 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 662. Відповідно до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 23 березня 2015 року, за [PERSON] визнано у порядку спадкування за законом після померлого 07 грудня 2004 року [PERSON] право постійного користування 1/2 ч. земельної ділянки площею 41,4 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області для організації селянського (фермерського) господарства, на яку правовстановлюючий документ вона не отримала. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] за законом та відповідно до ст. 1297 ЦК України звернулися до державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Полтавської області з заявами про прийняття спадщини. Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 58405947. 23 травня 2016 року державний нотаріус Четвертої державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України та ч. 2ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування 1/2 ч. майна належного [PERSON], по 1/4 частині. Оскільки всупереч вимогам ч. 1 ст. 1273 ЦК України, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку встановленого для прийняття спадщини, спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини не відмовився , то позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права постійного користування на все майно належне [PERSON] є необґрунтованими і суд в їх задоволенні відмовляє. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право постійного користування на 1/4 ч. земельної ділянки площею 41,4 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для організації селянського (фермерського) господарства після померлої 16 липня 2015 року [PERSON]. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: partial