Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкування з сином [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Більше року вони разом не проживають. З того часу відповідач постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, вигадуючи різні причини щоб не допускати позивача до дитини. Такі обставини змусили позивача звернутися до органу опіки та піклування з метою встановлення часу для побачень з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28 жовтня 2014 року йому встановлено порядок побачень з сином, щочетверга з 18 до 20 годин, щосуботи з 16 до 18 години та щонеділі з 17 до 20 години. Незважаючи на це, відповідач продовжує чинити перешкоди у побаченні та спілкуванні з сином, з березня 2015 року вивезла малолітню дитину без згоди батька за кордон, що призвело до того, що біля чотирьох місяців позивач не бачив сина. З урахуванням наведеного, позивач просить усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], які чинить [PERSON] та визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином щочетверга з 18 до 20 годин, щосуботи з 16 до 18 години та щонеділі з 17 до 20 години, або інший час по домовленості батьків дитини. Судові витрати стягнути з відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задоволити. Крім того, позивач ствердив, що з метою невиконання рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28 жовтня 2014 року, відповідач виїхала з дитиною за кордон, після чого, звернулася до Центрального суду кварталу Буда, який своїм рішення заборонив позивачу контактувати з сином до 11 червня 2015 року. Про дане судове рішення йому стало відомо вже в процесі розгляду даної справи, тобто в червні 2015 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог, мотивуючи тим, що в звязку з протиправними діями позивача відповідач [PERSON] змушена була виїхати з дитиною за кордон. Оскільки, [PERSON] 11 квітня 2010 2 із 4 року народження є громадянином [PERSON] і проживає за кордоном, визначення способу участі батька у вихованні дитини необхідно здійснювати за законодавством [PERSON]. Крім того, зазначила, що відповідач зверталася за захистом своїх прав до Центрального суду кварталу Буда, рішенням якого заборонено контактувати з [PERSON] та їх сином строком на 60 днів до 11 червня 2015 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявлених вимог, зазначивши що позивач звернувся до них з метою встановлення часу на побачення з сином. 28 жовтня 2014 року прийнято рішення щодо участі батька у вихованні дитини. Такого висновку орган опіки прийшов вивчивши в повному обсязі обставини та справи та прийнявши до уваги заяву відповідача. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження дитини. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28 жовтня 2014 року йому встановлено порядок побачень з сином. Зокрема вказаним вище рішенням надано позивачу право відвідувати сина [PERSON] [INFO] щочетверга з 18 до 20 годин, щосуботи з 16 до 18 години та щонеділі з 17 до 20 години. Наданими суду копіями заяв сторін підтверджується, причиною звернення позивача до органу опіки та піклування про встановлення йому побачень з сином стало те, що відповідач перешкоджала йому бачитись з дитиною, неодноразово вивозила, без його згоди, дитину за кордон. Крім того, вказане вище рішення органу опіки прийнято з урахуванням заяви відповідача [PERSON], мешканки [INFO]. Згідно наданих суду копії паспортів [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, при цьому відповідач зареєстрована за адресою [INFO]. Крім того, представником відповідача надано копію офіційного посвідчення, яким підтверджується, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] місто Будапешт, Марвань,40, 2 поверх 19а. З наданої суду копії позовної заяви щодо визначення місця проживання дитини з матірю, з якою звернулася до суду представник [PERSON] вбачається, що остання дійсно в березні 2015 року виїхала разом сином за кордон. Крім того, звернулася до Центрального суду кварталу Буда, рішенням якого заборонено [PERSON] контактувати з [PERSON] та їх сином строком на 60 днів до 11 червня 2015 року. Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є відповідні норми СК Ураїни Виходячи із загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, рівності своїх прав у поданні доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, визначені у ст.10 ЦПК України дотримання принципу диспозитивності, викладений у ст.11 ЦПК України, зобовязує суд розглядати цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, які у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України зобовязана надати кожна сторона та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовуючи свої вимоги і заперечення інших осіб. З огляду на викладене, та у відповідності до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. За змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. 3 із 4 Відповідно до ч. 1, 2 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно ст153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.159 СК України, суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Як зазначено вище, у зв'язку із небажанням відповідача надавати можливість спілкуватися батьку із дитиною, [PERSON] змушений був звернутись до органу опіки та піклування із відповідною заявою. За висновками органу опіки та піклування 28 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Мукачівської міської ради прийнято рішення про встановлення часу для побачення батька з дитиною. Це рішення відповідачкою не оскаржене та обов'язкове для виконання згідно вимог ч.2 ст.19 СК України. Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що спілкування батька з сином негативно впливає на дитину або син не бажає спілкуватися з батьком або таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини. Крім того, в судовому засіданні позивач неодноразово стверджував, що не оспорює місце проживання дитини з матірю, має намір використати своє право на спілкування з дитиною, навіть якщо це спілкування, побачення буде за кордоном. Таким чином, вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення йому часу на побачення з сином є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд враховує позицію представника відповідача щодо неможливості побачень батька з дитиною у робочі дні, оскільки дитина перебуває в дитячому садочку, про що надано відповідні докази. Також, суд розяснює вимоги частин 4 та 5 стаття 159 СК України, згідно яких у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Outcome: approved