Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи [PERSON] про визнання правочинну купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль ТОУОТА СОКОЬЬА, 2003 року випуску, обєм двигуна 1794, кузов № 2Т1ВК32Е73С158001. У позові позивач зазначає, що 25 січня 2009 року він придбав за довіреністю у громадянина [PERSON] вищезазначений автомобіль ТОУОТА СОКОЬЬА, державний номер [NUMBER]. При купівлі автомобілю позивач отримав від продавця на нього документи - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я [PERSON]. Однак після придбання зазначеного транспортного засобу позивачем було виявлено невідповідність даних автомобіля з технічними даними вказаними у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Правочин не було нотаріально посвідчено, однак між сторонами було досягнуто згоди відносно всіх суттєвих умов цього правочину, та відбулося його повне виконання. Позивачем передано Відповідачу грошову суму у розмірі 10500 (десять тисяч пятсот) доларів СІЛА (що становить у еквіваленті пятьдесять три тисячі пятсот пятдесят грн грн.), а Відповідач передав Позивачу правоустановчі документи на автомобіль, довіреність на керування та розпорядження автомобілем та сам автомобіль, таким чином було виконано суттєві умови договору. Факт передачі грошової суми у розмірі 10500 (десять тисяч пятсот) доларів США (що становить у еквіваленті пятьдесять три тисячі пятсот пятдесят грн.), в якості вартості автомобіля ТОУОТА СОКОЬЬА, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER], підтверджується розпискою, наданою Позивачу Відповідачем, з зазначенням, дати та умов отримання грошей та свідки. В судовому засіданні позивач та його представник у повному обсязі підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт покупки та передачі автомобілю, та передачі грошей за нього між [PERSON] та [PERSON]. Відповідач та третя особа до суду не з'явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся за останнім відомим суду місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2009 року позивач придбав за довіреністю у [PERSON] автомобіль ТОУОТА СОКОЬЬА, 2003 року випуску, обєм двигуна 1794, кузов № 2Т1ВК32Е73С158001. Позивач виконав всі умови правочину і отримав від продавця пакет документів: довіреність на право керування та розпорядження автомобілем від 25 січня 2009 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час користування даним автомобілем позивачем було виявлено невідповідність даних автомобіля з технічними даними вказаними у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може протиправно позбавити права власності, право власності є непорушним. Жоден державний орган не має права втручатися в здійснення власником його права володіння, користування чи розпорядження його майном або встановлювати непередбачені законодавством додаткові обовязки чи обмеження. У відповідності із вимогами ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином суд вважає, що сторони правочину повністю виконали угоду, та суд вправі визнати таку угоду дійсною. У відповідності зі ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Суд вважає, що сторони по справі дійшли до згоди по всіх істотних умовах угоди, всі вони сторонами виконані: позивач передав оговорену суму грошей; відповідач передав у власність позивача вказаний автомобіль, документацію на нього та ключі від нього, а всі наступні правовідносини за участю відповідача не впливають на суть зробленої угоди та не можуть служити підставою для її недійсності, тому що закон не має зворотньої сили. Судом достовірно встановлено, що позивач придбав автомобіль без порушення чинного законодавства, тобто правомірно виконавши всі умови угоди, як покупець не знав і не міг знати про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є недійсним. Тому суд вважає, що позивач є добропорядним покупцем, тому позовні вимоги в частині визнання права власності на вказаний автомобіль підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач не ввозив спірний автомобіль на митну територію України, не є виробником, а придбав його і став власником на території України, придбавши його позивач був впевнений, що автомобіль оформлений в митному відношенні і раніше був зареєстрований на території України, тому позивач не є субєктом сплати податків і оформлення в митному відношенні транспортного засобу. Зобовязання позивача подавати документи для митного оформлення є неможливим. Таким чином, судом не встановлено підстав, які вказують на недійсність описаної угоди на момент її здійснення. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її в письмовій формі як того вимагає ст. 657 ЦК України, угода відповідає вимогам закону та інтересам сторін, тому суд визнає дану угоду дійсною та визнає за позивачем право власності на спірний автомобіль.

Outcome: approved