Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 40138,16 грн та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 2500,00 грн. В обгрунтування позову посилався на те, що 07.02.2020 року о 08 год. 45 хв. в м. Харкові на перехресті пр. Московського та вул. Петра Григоренка [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Кіа Mohave», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , чим заподіяв матеріальну шкоду. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності, постанова набрала законної сили. На момент адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована у жодній страховій компанії, але відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач письмово звернувся до МТСБУ з повідомленням про дану подію та надав копії документів, для отримання належного страхового відшкодування за збиток спричинений у наслідок ДТП та надав пошкоджений автомобіль для огляду. МТСБУ розглянуло надані документи та прийняло рішення та сплатило частину спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 13 000,00 грн. Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля, позивач звернувся, сплативши послуги за власний рахунок у розмірі 2 500,00 грн., до незалежного судового експерта [PERSON], який згідно діючого законодавства склав висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 38/2020 від 03.04.2020 р., згідно якого, вартість матеріальної шкоди складає 170 138,16 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача частину матеріальної шкоди, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 40138,16 грн та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 2500,00 грн Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Зябкін В.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу Україниу зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 07 лютого 2020 року о 08 год. 45 хв. в м. Харкові на перехресті пр. Московського та вул. Петра Григренка, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , при повороті ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю «KIA», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.6 ПДР України. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даної ДТП. Постанова набрала законної сили 27 березня 2020 року. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі обставини або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «Кіа Mohave», державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Для оцінки розміру матеріальних збитків, представник [PERSON] - адвокат Зябкін В.В. звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - судового експерта Шаповалова ВІ. Згідно висновку експерта № 38/2020 автотоварознавчого дослідження від 03 квітня 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Кіа Mohave», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 07.02.2020 року становить 170 138 грн. 16 коп. (а.с.8-19). Згідно рахунку-фактури № 143 від 04.03.2020 року, вартість автотоварознавчого дослідження автомобіля «Кіа Mohave», реєстраційний номер [NUMBER] , ФОП [PERSON] складає 2500 грн. 00 коп. Вказане підтверджується також актом прийому-передачі робіт від 03.04.2020 року, підписаним замовником - Зябкіним В.В. та виконавцем - ФОП [PERSON] . Як вбачається з листа Моторно (транспортного) страхового бюро України № 3.1-02/13177 від 28.04.2020 року, МТСБУ було розглянуто справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.02.2020 року за участю транспортного засобу марки «КІА» з номерним знаком [NUMBER] , та відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності в розмірі 130 000,00 грн. Позивач підтвердив, що отримав від МТСБУ відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 130 000,00 грн. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст.11 ЦК України). Частиною 1 ст. 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явився, заперечень по суті справи або доказів на підтвердження відшкодування спричиненої шкоди суду не надав. За таких обставин, суд погоджується з тим, що сума відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача становить 40 138 грн. 16 коп., яка обчислена наступним чином: вартість матеріального збитку - 170 138,16 грн., зменшена на суму проведеного відшкодування МТСБУ - 130 000 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved