Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Уманьферммаш» про визнання протиправним та скасування наказу,визнання недійсним запису у трудовій книжці, вказавши, що 01.09.2008 року позивача було прийнято на посаду вантажника до ВАТ «Уманьферммаш» відповідно до наказу № 123 від 31.07.2008 року. З цього часу він здобув спеціальність та постійно підвищував свій кваліфікаційний рівень аж до свого звільнення 24.03.2017 року з посади коваля-штампувальника 2 розряду. Згідно з наказом № 23-К від 07.04.2017 року позивача звільнено 24.03.2017 року за прогули без поважних причин відповідно до ч.4 ст. 40 КЗпП України. Стаття 40 КЗпП України регулює розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а ч.4 вказаної статті закріплює, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Обставини звільнення позивача з ПАТ «Уманьферммаш» є такими, що не дозволяють застосувати до нього правові норми, закріплені п.4 ст. 40 КЗпП України. 24.03.2017 року позивач надав до канцелярії ПАТ «Уманьферммаш» заяву на імя генерального директора [PERSON], в якій висловив прохання звільнити його в звязку з доглядом за дитиною до 14 років за власним бажанням з 27.03.2017 року. До заяви було додано копію свідоцтва про народження дитини на імя [PERSON]О, [INFO]. Зазначеній заяві було присвоєно вхідний № 99. Обставини звільнення позивача за власним бажанням, а саме в звязку з необхідністю доглядати дитину до 14 років, підпадають під дію ст. 38 КЗпП України, яка чітко зазначає, що у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Однак, замість розірвання трудового договору, як вимагає наведена норма права, керівництво ПАТ «Уманьферммаш» визнало за доцільне направити до місця мешкання позивача представників підприємства для зясування причин так званого «прогулу» та складання документів, необхідних для звільнення позивача за порушення трудової дисципліни. Крім офіційного сповіщення свого керівництва про необхідність звільнитися за власним бажанням в звязку з необхідністю доглядати дитину до 14 років, шляхом подання заяви до канцелярії підприємства, позивач сповістив про це усно та неофіційно, як і про те, що 27.03.2017 року він вже не зможе бути присутній на своєму робочому місці. Цього ж дня співробітники ПАТ «Уманьферммаш» зявились у нього вдома з метою зясувати причину його відсутності на робочому місці. Так позивач зрозумів, що ПАТ «Уманьферммаш» не відреагувало на його заяву від 24.03.2017 року про звільнення за власним бажанням в звязку з доглядом за дитиною та не виконало вимоги ст. 38 КЗпП України. Між тим неможливість позивача знаходитися на робочому місці та виконувати свої обовязки безпосередньо повязана з неналежним виконанням своїх обовязків іншими співробітниками ПАТ «Уманьферммаш». Позивач разом з родиною займає кімнату у відомчому гуртожитку, який належить відповідачеві. На протязі певного часу на житловій площі позивача були вади з електричними мережами, внаслідок цього частина житла знаходилася під електричною напругою. 27.03.2017 року позивач мав бути вдома для того, щоб завадити дитині доторкатися до небезпечних предметів та надати доступ до приміщення електрикам ПАТ «Уманьферммаш», які повинні були виправити небезпечну для його родини помилку. З 01.09.2008 року до звільнення, що оскаржується, позивач жодного разу не порушив трудову дисципліну та не мав жодних нарікань з боку свого безпосереднього керівництва. Його не було ознайомлено з наказом № 23-К від 07.04.2017 року про його звільнення під розписку. Звісно, жодного підпису в документах щодо звільнення немає. Тому просить визнати протиправними та скасувати наказ ПАТ «Уманьферммаш» № 23-К від 07.04.2017 року про звільнення [PERSON] з посади коваля-штамповщика МСЦ № 1за ст. 40, п.4 КЗпП України за прогул без поважної причини з 24.03.2017 року; визнати недійсним внесений ПАТ «Уманьферммаш» запис до трудової книжки [PERSON] про те, що він був звільнений з 24.03.2017 року на підставі ст. 40, п.4 КЗпП України, за прогул без поважної причини; встановити, що розірвання трудового договору між [PERSON] та ПАТ «Уманьферммаш» відбулось 27.03.2017 року з підстав, передбачених ст. 38 КЗпП України, у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку; зобовязати ПАТ «Уманьферммаш» видати наказ про звільнення [PERSON]С.з посади коваля-штамповщика МСЦ № 1 з 27.03.2017 року, вказавши формулювання причини звільнення розірвання трудового договору з працівником за власним бажанням у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку згідно зі ст. 38 КЗпП України, внести відповідний запис в трудову книжку [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, позивач письмово подав заяву за вх. № 23140 від 09.11.2017 року, в якій просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі, розглядати справу за відсутності позивача. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] «Уманьферммаш» [PERSON] позов не визнав, попередньо надав заперечення на позовну заяву від 21.06.2017 року та доповнення до заперечення від 26.09.2017 року та пославшись на викладене в запереченнях, вважає, що факти, викладені в позовній заяві та поясненнях [PERSON] не відповідають фактичним обставинам справи, його звільнення було здійснено відповідно до вимог діючого законодавства та просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed