Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між ним і відповідачем по справі 09 січня 2007 року був зареєстрований шлюб, після чого [PERSON] була зареєстрована в будинку, розташованому по [ADDRESS], який був придбаний позивачем до реєстрації шлюбу на підставі договору-купівлі продажу від 01 листопада 1994 року. З 03 жовтня 2009 року сторони по справі фактично разом не проживають, а з 26 лютого 2010 року - з моменту розірвання шлюбу стосунків взагалі не підтримують. Відповідач по справі будинком не опікується, проживає окремо, так як добровільно визначила собі інше місце проживання, не несе жодних витрат по оплаті житлово - комунальних послуг та утриманні житла. Дані обставини позбавляють його можливості вільно на власний розсуд користуватися і розпоряджатися своїм майном, порушуючи його законні права. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Вона про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про її виклик в газеті «Слобідський край» від 12 травня 2015 року за № 55, причину своєї неявки до суду відповідач не повідомила. Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі продажу №1433 від 01.11.1994 року посвідченого Дворічанським малим державним підприємством технічної інвентаризації, [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в селищі [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 13.05.2014 року, власником будинку значиться [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26 лютого 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №9 від 2010 року. Відповідно до довідки Тавільжанської сільської ради № 02 - 29/253 від 25.03.2015 року, [PERSON] [INFO], дійсно зареєстрований і проживає один в [ADDRESS]. Згідно акту депутата Тавільжанської сільської ради [PERSON] від 06.04.2015 року, складеного в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Фактично проживає [PERSON]. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Суд вважає встановленим факт порушення відповідачем права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] [PERSON] та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved