Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що за рішенням суду від 20.07.2000 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання його дітей - синів [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Після досягнення старшим сином [PERSON] повноліття, сплата аліментів на його утримання припинилась, а стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] продовжується у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до його повноліття. За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.10.2014 року з нього стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно, починаючи з 24.09.2014 року і до закінчення сином навчання, однак не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, за виключення періоду перебування на канікулах. У зв'язку з цим, а також те, що матеріальне становище у нього не змінилось, а зобов'язання по сплаті аліментів збільшилось, і з нього аліменти на утримання дітей стягуються у більшому розмірі ніж це передбачено законодавством, просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на користь відповідачки на утримання [PERSON], [INFO] до 1/6 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав, пояснив, що не може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, оскільки на його утриманні перебуває хвора мати- пенсіонерка, яка потребує догляду та значних затрат на її лікування, які не покриваються її пенсією, також за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його заробітку. Також зазначив, що припинив брати участь у додаткових витратах на утримання дітей, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнала, та пояснила, що діти навчаються, проживають поза межами дому, що потребує значних додаткових витрат на їх харчування, проїзд та життєзабезпечення. Позивач з моменту ухвалення рішення від 09.10.2014 року про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], припинив брати участь додаткових витратах на утримання дітей (оплата гуртожитку, кишенькові витрати). Також зазначила, що позивач має задовільний стан здоров'я, його матеріальне становище не погіршилось і він має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, а тому в задоволенні позову просила відмовити за безпідставністю вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного: Сторони мають двох дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO] За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.07.2000 року з відповідача стягувались аліменти на утримання обох дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення ними повноліття (а.с.3). 27.09.2014 року сплата аліментів відносно сина - [PERSON] припинена у зв'язку з досягненням ним повноліття, а стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] продовжується у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до його повноліття. За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.10.2014 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON]- відповідачки по праві, стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно, починаючи з 24.09.2014 року і до закінчення сином навчання, однак не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, за виключення періоду перебування на канікулах (а.с.4-5). Крім того, із пояснень позивача та наданих ним документів, встановлено, що з дня стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], матеріальне становище позивача не змінилось, він працює, отримує стабільний заробіток, має задовільний стан здоров'я, з ним проживає хвора мати - пенсіонерка, яка потребує затрат на лікування, які не покриваються її пенсією, участі у додаткових витратах на утримання дітей (оплата гуртожитку, кишенькові витрати), з дня ухвалення рішення суду від 09.10.2014 року, не приймає. Вказані обставини сторонами не оспорюються. В зв'язку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. У відповідності до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем суду не надано жодних доказів про зміну матеріального та сімейного стану, погіршення здоров'я, що впливало б на сплату аліментів стягуваних на неповнолітнього сина. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] власних доходів не має, має задовільний стан здоров'я, позивач працездатний, працює, має стабільний заробіток, має задовільний стан здоров'я, жодних доказів про зміну його матеріального чи сімейного становища, погіршення здоров'я, що впливало б на розмір аліментів, стягуваних на утримання неповнолітнього сина не надано, а також те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,суд вважає, що будь-які підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed