Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що починаючи з 04.07.1992 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу неповнолітніх спільних дітей не мають, проте відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. Їх сімейні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння між ними, різними поглядами на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Майнового спору не мають. Просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, в позові просили суд розглянути справу без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 23 березня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04.07.1992 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом №495. Від шлюбу неповнолітніх спільних дітей не мають. Сторони не проживають спільно, сімейні відносини припинили. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судова практика склалась таким чином, що проголошена Конституцією України охорона сім?ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з?ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сім`ї неможливим, на примирення не згоден, почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сім`ї - відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved