Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити юридичний факт про те, що він та [PERSON], яка померла [INFO] року, в період з 2004 року по [INFO] року проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу. Визнати придбане ними майно, а саме житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] розміром 0,1865 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS], спільною сумісною власністю та визнати за ним право власності на ? частину спільного майна, посилаючись на те, що дане нерухоме майно вони з померлою придбали в період проживання однією сім?єю за спільні кошти, разом зробили ремонт в будинку, на що брали кредити в банку, а тому він має право на половину цього майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Порхун О.П. позовних вимог не визнали, надали до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначають, що житловий будинок по [ADDRESS] та відповідно земельна ділянка були особистою приватною власністю [PERSON], оскільки були придбані за її власні кошти, одержані від продажу її частини квартири в м. Біла Церква (а.с.51-52). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] та [PERSON] з 2005 року проживали в цивільному шлюбі в [ADDRESS]. Потім продали квартиру та переїхали проживати в с. П?ятигори Тетіївського району Київської області, де купили будинок, ймовірно за спільні кошти. Разом робили ремонт в будинку, на що брали кредити в банку, та придбали автомобіль. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як сім?я з 2010 року після придбання будинку. Разом робили ремонт за кредитні кошти. Свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати в с. П?ятигори в 2008 році. Разом почали проживати з 2010 року після придбання будинку. За чиї кошти був придбаний будинок вони не знають, проте ремонт робили разом. До того часу [PERSON] та [PERSON] зустрічалися. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). До дня смерті [PERSON] проживала разом зі своїм співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS], який і провів поховання померлої за власний рахунок (довідки П?ятигірської сільської ради № 351 від 20.06.2017 року та № 140 від 22.02.2017 року - а.с. 8,9). 05.11.2010 року [PERSON] продала свою частину квартири в [ADDRESS] (копія договору купівлі-продажу - а.с.44) та 30.12.2010 року придбала житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] розміром 0,1865 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] ( копії договорів купівлі-продажу - а.с.10, 13). За змістом п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Ознакою сім?ї є наявність між її членами взаємних прав та обов?язків. Члени сім?ї наділені цілою системою прав та обов?язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні із довідки П?ятигірської сільської ради № 351 від 20.06.2017 року та із показів свідків, [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу до дня смерті [PERSON], тобто до [INFO] року. Проте з якого часу вони проживали як сім?я судом встановити неможливо, оскільки документально даний факт не підтверджений, а пояснення позивача та покази свідків відрізняються між собою - позивач вказує час з 2004 року, свідки - з 2005 року та з 2010 року. Таким чином факт спільного проживання можливо встановити лише з 2010 року. А тому суд вважає недоведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року, проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу в період з 2004 року по [INFO] року, і в задоволенні даної позовної вимоги відмовляє. Щодо визнання придбаного в період спільного проживання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? його частину, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (право спільної сумісної власності подружжя). Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Даний факт, а саме те, що [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року, проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу в період придбання житлового будинку та земельної ділянки судом не встановлений. Крім того, відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-399цс17 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] 05.11.2010 року продала свою частину квартири в [ADDRESS] та 30.12.2010 року придбала житловий будинок по [ADDRESS] із земельною ділянкою. Тобто в неї були особисті кошти на придбання житла. Доказів того, що позивач також вкладав грошові кошти в придбання будинку та земельної ділянки суду не надано. Кредитний договір від 28.02.2014 року, укладений між позивачем та ПАТ «»Креді Агріколь Банк» на суму 19760 гривень, на який посилається позивач, суд відхиляє як доказ, оскільки він не підтверджує участі позивача в придбанні майна, кредит взятий в 2014 році на споживчі цілі. Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача про визнання майна спільною сумісною власністю необхідно відмовити.

Outcome: dismissed