Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області та просить визнати за ним право на безоплатну приватизацію займаного житла - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] та просить визнати право власності на вищевказане майно. Посилається на те, що з 1991 року він проживає в [ADDRESS] у неприватизованому будинку. Даний будинок знаходиться на балансі міської ради і відноситься до об`єктів, що підлягають приватизації відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного фонду». Відповідно до п.2 ст. 8 вищевказаного закону він, як наймач цього житла має право на безкоштовну його приватизацію. Однак, рішенням виконавчого комітету Копичинецької міської ради від 16.08.2019 року № 96 йому відмовлено у задоволенні його заяви по причині не представлення ордеру на вселення та відсутність процедури та механізму для видачі йому свідоцтва про право власності на житло. Позивач [PERSON] 07.02.2020 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов. Від Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області 28.01.2020 року надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Позивач по справі [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS] , що вбачається із довідки Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області № 3009 від 07.11.2019 року (а.с.13) та підтверджується рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25.12.2014 року в цивільній справі № 596/2521/14-ц, встановлено факт постійного правомірного проживання [PERSON] , [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS] (а.с.12). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Із копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , виготовленого Гусятинським районним комунальним бюро технічної інвентаризації вбачається, що загальна площа будинковолодіння становить 57,8 м2, житлова - 35,3 м2 (а.с.14-16). Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , станом на 15.11.2019 року становить 121930 грн., що вбачається із висновку про вартість об`єкту нерухомого майна складеного ФОП - експертом оцінювачем [PERSON] (а.с.10-11). Згідно довідки № 15 виданої 28.01.2020 року Копичинецьким міським комунальним підприємством «Господар», будинок по [ADDRESS] , знаходиться на балансі підприємства(а.с.32) Рішенням виконавчого комітету Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області № 82 від 26.07.2013 року присвоєно адресу житловому будинку у якому проживає сім`я [PERSON] [ADDRESS] в (раніше 101а) (а.с.9). Відповідно до рішення виконавчого комітету Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області № 98 від 16.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у приватизації одноквартирного житлового будинку в [ADDRESS] в по причині відсутності передбаченого законом для приватизації житла документів(а.с.8). Згідно довідки № 105 виданої 18.11.2019 року ТВБВ № 10019/028 філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», [PERSON] не внесений у списки громадян м. Копичинці, які мають право на отримання приватизаційних паперів (житлового чека) у Гусятинському відділенні Ощадного банку України. Житлових чеків не отримував (а.с.7). Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п. п. 69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5статті 2 цього Закону. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. Враховуючи те, що відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач не спростував доводів, що ордер дійсно видавався. Обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України. Тому, суд приходить до висновку, що позивач має право на приватизацію житлового будинку [PERSON] , в якій він зареєстрований та мешкає, а відмова відповідача в реалізації його права на приватизацію порушує права позивача. Таким чином, враховуючи, що позивач вселився до житлового будинку на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, відсутність копії ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію житлового будинку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved