Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати усиновлення ним неповнолітньої дитини [PERSON] (після усиновлення [PERSON] ) [INFO] та виключити з актового запису про народження дитини відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] 01.07.2010 року. 16.08.2012 року відповідно до рішення Красноградського районного суду у справі №2021/2584/2012 йому дозволено усиновлення [PERSON] [INFO] та внесено відомості про нього як батька до свідоцтва про народження з зміною прізвища з [PERSON] на [INFO] та по батькові з [PERSON] на [INFO] . Але сім`я не склалася, між подружжям втратилося почуття любові та взаєморозуміння. Вказане стало причиною припинення шлюбних відносин і оскільки в подальшому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя і дітей, відповідно до рішення Красноградського суду від 21.01.2019 року, шлюб було розірвано. В період з 2018 року у подружжя почали виникати непорозуміння, виникали конфлікти та вони перестали проживати разом. Відносини з [PERSON] дещо ускладнилися, вона замкнулася, перестала з ним спілкуватися, а після розлучення контакт втратився взагалі. Позивач намагався порозумітися із колишньою дружиною і донькою, але дитина на контакт не йшла. Дитина взагалі перестала йти на контакт, а змушувати її до спілкування коли відносини між дорослими носять більше конфліктний характер, взагалі не виходить, незалежно від його волі як усиновлювача. Такі стосунки, роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Між позивачем і дитиною [PERSON] батьківські стосунки не склалися. Всі його намагання встановити родинні відносини звелись нанівець. Дитина не сприймала і не сприймає до сьогодні позивача як батька, як старшу людину. З позивачем спілкуватися відмовляється. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона зазначає, що дійсно перебувала у шлюбі з позивачем. За час перебування у шлюбі рішенням суду було [PERSON] дозволено усиновлення [PERSON] , [INFO] , та внесено відомості про її народження зі зміною прізвища [PERSON] на [INFO] та по батькові з [PERSON] на [INFO] . Також у шлюбі в них народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] завжди сприймала позивача як батька. Однак, позивач своєю поведінкою показує донці [PERSON] , що він не бажає з нею спілкуватись та підтримувати з нею стосунки. Ігнорує доньку в навчальному закладі, визнаючи та спілкуючись на її очах з меншою донькою [PERSON] . Позивачу ніхто не чинить перешкод у виконанні покладених на нього обов`язків по вихованню дитини, йому відоме їх місце проживання та місце навчання. Фактично позивач свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків. [PERSON] та донька [PERSON] разом не проживають, однак він сам уникає спілкування з нею, так як між позивачем та відповідачем склалися напружені відносини після розірвання шлюбу, що негативно вплинуло на взаємовідносини з дочкою, яка залишилась проживати з [PERSON] . Відповідач, вважає що звернення до суду з позовом про скасування усиновлення є свідомим нехтуванням позивачем своїх батьківських обов`язків та ухиленням від надання матеріальної допомоги. Позивачем не надано до суду об`єктивних доказів для скасування усиновлення, в зв`язку з чим не визнає позов в повному обсязі. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Красноградської РДА до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що третя особа вважає даний позов таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем, відносини між ним та донькою ускладнились, у зв`язку із чим дитина перестала з ним спілкуватися, не сприймає його як батька, що призвело до втрати контакту з дитиною. Зокрема посилається на те, що наразі він не проживає разом із усиновленою дитиною між ними склалися стосунки, які роблять неможливим спільне проживання разом із дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Проте саме на батьків покладається обов`язок по вихованню дитини, піклуванню про неї та утримання (ст.150 СК України). Право дитини на належне виховання гарантується законом (ст.152 СК України). Розлучення батьків само по собі і розірвання у зв`язку з цим стосунків між дитиною та усиновлювачем, не є підставою для скасування усиновлення. Позивачем не надано до позовної заяви доказів, що між ним, як усиновлювачем, незалежно від його волі, і [PERSON] , [INFO] , склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання позивачем своїх батьківських обов`язків. Разом з тим скасування усиновлення в даному випадку суперечить інтересам дитини. Зміна стосунків між усиновленим та усиновлювачем у зв`язку із розлученням батьків не є підставою для скасування усиновлення, оскільки скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини. Позивач та його представник в судовому засіданні свій позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити та надали пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві. Крім того, позивач [PERSON] під час розгляду справи не заперечив, що сам особисто не цікавився життям доньки [PERSON] та не наполягав на зустрічах з нею. Не намагався налагодити з нею відносини. З вересня 2018 року вони фактично не проживають разом. До служби у справах дітей Красноградської РДА не звертався щодо встановлення днів побачень з донькою. В поліцію також не звертався. Після першого смс повідомлення від доньки [PERSON] в 2018 році, в якому вона йому написала, щоб він їй не дзвонив, [PERSON] перестав з нею спілкуватись. В школу до обох доньок також не ходив. Також за весь час, він не намагався з`ясувати у доньки [PERSON] , чому вона не спілкується з ним. З часу розлучення з відповідачем, він тільки два рази приходив до рідної доньки [PERSON] , а до [PERSON] ніякої зацікавленості не виявляв. Вже під час розгляду справи в суді у спільної доньки [PERSON] було день народження і на передодні він прийшов та запропонував їй сходити з ним до магазину та вибрати подарунок, однак вона повідомила, що в магазин хоче сходити також зі своєю сестричкою [PERSON] . Однак в зв`язку з тим, що він не хотів брати з собою свою доньку [PERSON] , то у них з [PERSON] виник конфлікт на цьому грунті і ніхто нікуди не пішов. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі та надали пояснення аналогічні зазначеним у відзиві на позов. Також пояснили, що позивачем не надано до суду об`єктивних доказів для скасування усиновлення, в зв`язку з чим не визнають позов в повному обсязі. Позивач сам не бажає спілкуватися з дитиною та не цікавиться її життям. Представник третьої особи Служби у справах дітей Красноградської РДА позов не підтримала та зазначила, що скасування усиновлення в даному випадку суперечить інтересам дитини. Зміна стосунків між усиновленим та усиновлювачем у зв`язку із розлученням батьків не є підставою для скасування усиновлення, оскільки скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини. Також було надано висновок органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації про недоцільність скасування усиновлення [PERSON] . Представник третьої особи Красноградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Також в судовому засіданні було заслухано думку самої неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що з самого народження вважала своїм рідним батьком саме [PERSON] , оскільки будь-якого іншого батька крім нього не пам`ятає. Декілька років тому вона від бабусі - матері батька вона дізналася, що вона є не рідною донькою [PERSON] , а він її удочерив, однак це ніяк не змінило її ставлення до батька, оскільки вона його дуже любить і весь цей час, коли вона не знала, що вона не рідна дитина йому, останній ставився до неї, як до рідної доньки. Десь в середині 2018 року на передодні розлучення її батьків, відбулася певна ситуація, коли її батько [PERSON] дещо образив її рідну людину і тоді вона йому написала СМС повідомлення, щоб він не дзвонив їй більше і саме з того часу він не дзвонить та не спілкується з нею. Однак з тих подій минуло багато часу і вона вже давно не тримає ніякої образи на нього, як і тоді вважає саме [PERSON] своїм батьком, любить його та бажає з ним спілкуватися. Зазначає, що їй досі не зрозуміло чого батько перестав з нею спілкуватися, а зараз взагалі подав до суду такий позов. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.08.2012 року [PERSON] дозволено усиновлення [PERSON] [INFO] та внесено відомості про нього як батька до свідоцтва про народження з зміною прізвища з [PERSON] на [INFO] та по батькові з [PERSON] на [INFO] (а.с. 8). Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 21.01.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Відповідно до психологічної характеристики стосунків [PERSON] та батька [PERSON] з Красноградського багатопрофільного ліцею Красноградської районної ради від 16.04.2019 року, зазначено, що [PERSON] було усиновлено позивачем у 3 роки. Він приділяв належну увагу дівчинці та активно брав участь у її вихованні. Вона до нього також ставилась з повагою. Відносини між ними були довірливими, щирими. Після розлучення батьків. Батько з донькою не спілкується, не з`являється до школи, участі у вихованні на даний момент не приймає(а.с. 11). Згідно ст.19 СК України При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До суду було надано висновок органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації про недоцільність скасування усиновлення [PERSON] від 10.02.2020 року. Згідно даного висновку орган опіки та піклування вважає, що даний позов не підлягає задоволенню. Позивачем не надано до позовної заяви доказів, що між ним, як усиновлювачем, незалежно від його волі, і [PERSON] , [INFO] , склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання позивачем своїх батьківських обов`язків. Разом з тим скасування усиновлення в даному випадку суперечить інтересам дитини. Зміна стосунків між усиновленим та усиновлювачем у зв`язку із розлученням батьків не є підставою для скасування усиновлення, оскільки скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини. Відповідно до ст.5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно ст.207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків (стаття 232 СК України). Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, стосунки між усиновлювачем і усиновленою дитиною, як правило, мають такий самий характер, як і стосунки в сім`ї, охоронювані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і такі стосунки, що виникають із законного і щирого усиновлення, можна вважати достатньою умовою для застосування до них таких самих гарантій захисту, які стаття 8 Конвенції передбачає стосовно сімейного життя (рішення у справі «Піні та інші проти Румунії» (Pini and Others v. Romania), заяви №78028/01 і № 78030/01, пункти 140 і 148, ECHR 2004-V(витяги). При цьому ст.238 СК України встановлює виключні підстави для скасування усиновлення. Так, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Згідно вимог п.3 ч.1 ст.238, ст.239 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. У разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків. Стаття 21 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначає, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем, відносини між ним та донькою ускладнились, у зв`язку із чим дитина перестала з ним спілкуватися, не сприймає його як батька, що призвело до втрати контакту з дитиною. Зокрема посилається на те, що наразі він не проживає разом із усиновленою дитиною між ними склалися стосунки, які роблять неможливим спільне проживання разом із дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Проте саме на батьків покладається обов`язок по вихованню дитини, піклуванню про неї та утримання (ст.150 СК України). Право дитини на належне виховання гарантується законом (ст.152 СК України). Розлучення батьків само по собі і розірвання у зв`язку з цим стосунків між дитиною та усиновлювачем, не є підставою для скасування усиновлення. Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не надано до позовної заяви доказів, що між ним, як усиновлювачем, незалежно від його волі, і [PERSON] , [INFO] , склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання позивачем своїх батьківських обов`язків. Навпаки в судовому засіданні було встановлено з самих пояснень позивача, що саме він не підтримує стосунки з дитиною [PERSON] та не виконує своїх батьківських обов`язків та в судовому засіданні висловив думку, що все ще може налагодитися між ними. Судом враховується, що, позивачу ніхто не чинить перешкод у виконанні покладених на нього обов`язків, як батька по вихованню дитини та вільному спілкуванні з дитино. Судом встановлено, що позивач свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків, своєю поведінкою показує дитині, що він не бажає спілкуватися з нею. Хоч позивач та усиновлена дитина разом не проживають, проте вона повинна спілкуватися з позивачем, але той сам уникає спілкування з нею, так як між ним та відповідачкою склалися напруженні відносини, тому він не бажає підтримувати зв`язок з дитиною. Разом з тим скасування усиновлення в даному випадку суперечить інтересам дитини. Зміна стосунків між усиновленим та усиновлювачем у зв`язку із розлученням батьків не є підставою для скасування усиновлення, оскільки скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини, т.к. вона любить свого батька і бажає з ним спілкуватися. Враховуючи вищевикладені обставини, судом об`єктивних причин для скасування усиновлення не встановлено.

Outcome: dismissed