Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 3901 грн. 25 коп. матеріальної шкоди, 400 грн. сплачених за проведення експертного дослідження та 229 грн. 40 коп. сплаченого судового бору. Свої вимоги мотивував тим, що 06.11.2013 року біля центрального входу на ринок «Плеяда» в м.Кременчуці, внаслідок сильного пориву вітру впала металева стійка з товаром, який реалізовував [PERSON] та внаслідок чого було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «Mitsubishi Grandis» д.н. [NUMBER]. Вартість матеріального збитку спричиненого йому внаслідок пошкодження автомобіля склала 3 901 грн. 25 коп. За проведення авто товарознавчого дослідження ним сплачено 400 грн. Вважає, що пошкодження автомобіля настало внаслідок бездіяльності відповідача, який під час погіршення погоди не здійснив заходів, зокрема щодо закріплення конструкції, з метою виключити можливість завдання неї шкоди оточуючим та майну. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені та пояснив, що в цей день він не бачив, що стійка від вітру падала. Він припаркував автомобіль без порушень вимог правил ПДР України та йому ніхто не пропонував переставили автомобіль в інше місце. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та зазначив, що він офіційно працює на ПАТ «КВБЗ». Оскільки завод зупинився, то він шукав додатковий заробіток. На ринку «Плеяда» він познайомився із чоловіком на ім»я «[PERSON]», який запропонував йому роботу продавця головних уборів, на що він погодився. За погодженням з «[PERSON]» він повинен був приходити на роботу о 8 годині, об 11 годині платити «містове» та о 14 год. 30 хв. - 15 годині здавати виручку вантажнику. Металеву стійку з товаром він ніколи не виносив, не встановлював та після закінчення робочого дня не забирав. Це робив вантажник, якого, напевно, наймав «[PERSON]». Тобто, коли він приходив на роботу, то стійка була вже встановлена. Ні товар ні стійка йому не належать. Тобто він фактично тільки здійснював реалізацію товару. 06.11.2013 року він прийшов на роботу та стійка вже була встановлена. В цей день було вітряно та передавали штормове попередження. Від поривів вітру стійка падала та він її піднімав. Згодом приїхав на автомобілі позивач та поставив його біля тротуару на те місце, де падала стійка та на його думку з порушенням вимог ПДР України. Він сказав позивачу про це та попрохав поставити автомобіль в інше місце, на що той грубо йому відповів та автомобіль не придбав. Згодом, коли він тримав дзеркало, то від вітру стійка знову упала та пошкодила автомобіль. Прийшов позивач та став вимагати 500 доларів США на ремонт, а він, в свою чергу, запропонував йому поїхали до знайомих та відремонтувати автомобіль, на що той відмовився. Оскільки в його обов»язки не входило відповідати за безпечність експлуатації стійки, то вважає, що він є неналежним відповідачем за позовом. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює реалізатором на ринку «Плеяда» та її точка знаходиться неподалік від входу в ринок. На ринку декілька днів реалізатором почав працювати [PERSON]. Ця точка належить чоловіку на ім»я «[PERSON]». [PERSON] тільки продавав товар, а стійку з товаром перед робочим днем виставляв та після робочого дня забирав господар. 06.11.2013 року були сильні пориви вітру і ця стійка падала. Згодом приїхав на автомобілі позивач та поставив його біля тротуару на те місце, де падала стійка. [PERSON] йому пояснив ситуацію та попросив поставити автомобіль в інше місце, однак той відмовився та автомобіль не прибрав. Потім від пориву вітру ця стійка впала на автомобіль. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач є його рідним братом. 06.11.2013 року він був на ринку «Плеада». В той день був сильний вітер та від його поривів падала металічна стійка. Згодом на те місце де падала стійка водій припаркував автомобіль «Mitsubishi Grandis» чорного кольору. [PERSON] попросив його прибрати автомобіль, однак той це зробити відмовився. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 06.11.2013 року перебувала на ринку «Плеяда» де міряла шапки, які продавав [PERSON]. Коли вона дивилася в дзеркало, яке тримав [PERSON], то від пориву вітру звалило стійку з шапками, яку він спіймати не встиг. [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Mitsubishi Grandis» д.н. [NUMBER]. 06.11.2013 року на вказаний автомобіль, який був розташований на вул.Шевченко в м.Кременчуці біля входу до ринку «Плеяда», впала металева стійка, яка була розміщена на тротуарі. На цій стійці знаходилися головні убори, безпосередній продаж яких здійснював [PERSON]. Внаслідок падіння стійки автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №236 - 13 від 11.11.2013 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Mitsubishi Grandis» д.н. [NUMBER] складає 3901 грн. 25 коп. Згідно квитанції №236 за проведення експертного авто товарознавчого дослідження [PERSON] сплачено 400 грн. Відповідно до ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Внаслідок пошкодження належного позивачу майна, а саме автомобіля «Mitsubishi Grandis» д.н. [NUMBER], останньому безумовно завдано збитки та він має право на їх відшкодування. Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст..1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст..24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем суду не надано жодного належного доказу того, що майно, внаслідок експлуатації якого пошкоджено належний йому автомобіль, належить відповідачу та не надано доказів, щоб свідчили про те, що саме на відповідача було покладено обов»язок щодо забезпечення безпеки при експлуатації цього майна. Також, як вбачається із пояснень відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], між відповідачем та чоловіком на ім»я «[PERSON]» фактично було укладено трудовий договір, що, відповідно до ст..1172 ЦК України, зумовлює обов»язок саме роботодавця, а не працівника, відшкодувати шкоду, в разі її завдання працівником під час виконання ним трудових обов»язків. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини, щоб свідчили про наявність підстав для покладення саме на відповідача обов»язку відшкодувати спричинену позивачу матеріальну шкоду, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed