Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення порушень права власності на землю, відшкодування шкоди. В обґрунтування якого зазначив, що він власник житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 28.10.2011р. відповідач самовільно, без згоди позивача знищив тверду межову огорожу між земельним ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS]. Того ж дня з цього приводу позивач звернувся до відділення міліції. Оскільки ця огорожа була у ветхому стані, позивачем, ще у 2010 році були проведені ремонтні роботи з укріплення цієї огорожі. В результаті неправомірних дій відповідача збитки на поновлення огорожі складають 2500 грн., які були розраховані позивачем опираючись на ринкові ціни та інтернет, а саме: 700 грн.- цемент, пісок, щебінь, 400 грн. - металеві несущі конструкції, 500 грн. - дерев'яна основа, 900 грн. - залізний шифер. Крім того, дії відповідача завдали йому моральної шкоди, в результаті чого його стан здоров'я погіршується та йому потрібно звертатися до спеціалістів, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача відновити межову огорожу між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS], стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2500,00 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд зобов'язати відповідача відновити огорожу між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно Державного акту на право земельної власності (серії ЛГ № 154697 від 05.10.2004 р., виданого на ім'я [PERSON]), Державного акту на право земельної власності (серія ЯД № 639904 від 13.09.2007 р., виданого на ім'я [PERSON]) за межовими знаками визначеними технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виданої [PERSON] за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування вартості виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 1026,31 грн., згідно кошторису вартості геодезичних робіт, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 2500,00 грн. Також представник позивача пояснила, що між позивачем та відповідачем відсутній земельний спір з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками. Кожна сторона самостійно користується та розпоряджається належною їм земельною ділянкою на власний розсуд, усувати будь-які перешкоди у користуванні земельною ділянкою не потрібно, оскільки права позивача як власника земельної ділянки не порушені. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки представником позивача не надані докази на підтвердження позовних вимог. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються повідомлення про вручення поштових відправлень. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право особистої приватної власності на домоволодіння (а.с.13 т.1). 28.10.2011р. з приводу знищення твердої межової огорожі між земельним ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] позивач звернувся до відділення міліції та прокуратури, які за даним фактом надали [PERSON] відповіді (а.с.14,15 т.1). У 2011 р. на замовлення гр. [PERSON] було розроблено технічний звіт по виносу та закріпленню меж земельної ділянки в натурі за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-28 т.1). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] на підставі рішення виконкому Кам'янобрідської районної у м. Луганську ради від 19.11.2002 року №221/1 є власником земельної ділянки площею 0,0687 га., яка розташована у [ADDRESS]. ( а.с.29 т.1) Згідно копії договору купівлі-продажу від 30.10.1984 року [PERSON] та [PERSON] придбали у рівних частках житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці 612 кв.м. (а.с.144-145 т.1). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Кам'янобрідської районної у м.Луганську ради від 02.02.2007 року №12/5 є власником земельної ділянки площею 0,0792 га., яка розташована у [ADDRESS]. ( а.с.241 т.1) На замовлення [PERSON] була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). ( а.с.212-238 т.1) Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, 6) як розподілити між сторонами судові витрати, 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як встановлено у судовому засіданні із змісту позовних вимог, пояснень представника позивача та пояснень представника відповідача, між сторонами склалися правовідносини щодо відшкодування шкоди. Незважаючи на те, що представник позивача обґрунтовує позовні вимоги порушенням прав позивача як власника земельної ділянки, згідно Земельного кодексу України, суд приходить до обґрунтованого висновку, і це не спростовується жодною із сторін, що між сторонами фактично відсутній земельний спір, а із встановлених обставин випливають правовідносини щодо відшкодування шкоди, які регулюються главою 82 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи. Суд вважає, що у даному випадку позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає способам, встановленим законом. Зобов'язання відповідача відновити огорожу між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS], згідно Державного акту на право земельної власності (серії ЛГ № 154697 від 05.10.2004 р., виданого на ім'я [PERSON]), Державного акту на право земельної власності (серія ЯД № 639904 від 13.09.2007 р., виданого на ім'я [PERSON]) за межовими знаками визначеними технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виданої [PERSON] не передбачено законодавством як самостійний спосіб захисту порушеного права, натомість судом встановлена відсутність порушеного права позивача як власника земельної ділянки. При цьому судом роз'яснено представнику позивача її право щодо зміни предмету та підстави позову, однак таким правом представник позивача не скористалась, відтак суд розгляну справу в межах заявлених нею позовних вимог та на підставі доказів, поданими сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень. Цивільним кодексом України передбачено такий спосіб захисту цивільного права, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на правову підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження спричинених позивачу матеріальних збитків у розмірі 2500 грн., відтак позов в цій частині, як і в частині стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Оскільки у судовому засіданні встановлена відсутність земельного спору між сторонами, то і відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування вартості виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 1026,31 грн. згідно кошторису вартості геодезичних робіт. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed