Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла його прабаба [PERSON] . Після її смерті у користування та розпорядження спадковим майном вступив її син, а його дід [PERSON] , який проживав з померлою в одному дворі, але спадкових прав не оформив. [INFO] дід [PERSON] помер, [INFO] також померла його дружина [PERSON] . Після їх смерті майно успадкував його батько [PERSON] , який також помер [INFO] . Вказує, що після смерті батька [PERSON] він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та оформив спадкові права на земельні ділянки, які належали померлому. Крім того було виявлено, що спадкові права на домоволодіння по [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , після смерті останньої, ні його дідом [PERSON] сином прабаби, ні його батьком [PERSON] , не були оформлені. Він, як спадкоємець за законом після смерті батька, звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння. А тому, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у підготовче судове засідання не з`явився, Ленковецький сільський голова Криворчук Ю. [PERSON] подав заяву про розгляд справи у відсутності представника ради, не заперечив проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, якщо протягом строку встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] і його батьком був [PERSON] , який помер [INFO] в с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.10.1958 року, його батьком зазначено [PERSON] , який помер [INFO] в с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області. [INFO] в с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області померла [PERSON] , що підтверджується записом акта про смерть № 4 від 23 січня 1993 року. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00022126331 від15.02.2019 року матір`ю [PERSON] зазначена [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] помер [INFO] в с.Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області. Відповідно до листа Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області №567/15.22.4-36 від 14.03.2019 року в архіві відділу наявний актовий запис про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.05.2019 року встановлено факт родинних відносин між позивачем та його померлою прабабою [PERSON] . В червні 2019 року [PERSON] звернувся до Шепетівської районної державної нотаріальної контори по питанню видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Проте, згідно відповіді державного нотаріуса Шепетівської районної державної нотаріальної контори № 725/02-14 від 21.06.2019 року видати таке свідоцтво неможливо у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені та яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі смерті члена колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається. Згідно ст.\~120\~ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст.123\~ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Членами колгоспного двору, окрім [PERSON] були дід позивача [PERSON] , бабка [PERSON] та їх син, а його батько [PERSON] , що підтверджується довідкою № 173 від 11.02.2019 року, виданою виконкомом Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. З довідки № 691 від 10.10.2017 року, виданої виконкомом Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, слідує, що згідно запису по господарської книги № 2 книга 1990 років [PERSON] , 1908 року народження, дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та була головою домогосподарства. [INFO] [PERSON] померла. Згідно довідки № 170 від 11.02.2019 року, виданою виконкомом Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, після її смерті в управління спадковим майном вступили її чоловік [PERSON] та син [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вступив у спадщину, але не оформив свої спадкові права його син [PERSON] , який [INFO] помер. Згідно повідомлення № 522 від 04 липня 2019 року, наданого КП «Шепетівське районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних матеріалів станом на 31.12.2012 року будинковолодіння [ADDRESS] зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 23.01.2012 року, взамін втраченого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.01.1990 року виконкомом Шепетівської районної Ради народних депутатів. Записано в реєстрову книгу № 1, р. № 110. Вартість будинковолодіння [ADDRESS] згідно збірника укрупнених показників вартості відтворення функціональних об`єктів-аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд затвердженого Наказом Фонду державного майна України та Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 2929/227 від 23.12.2004 року з урахуванням діючою індексації складає 30537,00 грн. Судом встановлено, що будинок завершений будівництвом до 1991 року, побудований в установленому порядку на підставі відповідних рішень компетентних органів, відповідає будівельним, пожежним, санітарним та технічним нормам, його розташування не порушує правил добросусідства, що підтверджується даними технічної інвентаризації. Фактично будівництво житлового будинку здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, до 5 серпня 1992 року, тобто до затвердження постановою Кабінету Міністрів України № 449 порядку прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення, не передбачалося процедури введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Для реєстрації права власності будинку, збудованого до 5 серпня 1992 року достатньо висновку про технічний стан будинку, що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст.\~331\~ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька позбавлений можливості оформити спадщину на спадковий будинок через відсутність на день смерті спадкодавця правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім`я останнього, тому його право підлягає захисту в судовому порядку. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд знаходить, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved