Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], зняти заборону на відчуження вказаної квартири і виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна запис про її арешт. Позовні вимоги мотивовано тим, що він є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2006 року. В січні 2016 року дізнався про накладення арешту на вказану квартиру, що позбавляє його можливості розпоряджатись своєю власністю. Тому за захистом своїх прав вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні вимоги за позовом підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає. Представник Олександрійського міськрайонного відділу ДВС в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити , виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу являється власником квартири [ADDRESS]. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14.10.2009 року в межах цивільної справи № 2-12519/09 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості , в порядку забезпечення позову було накладено заборону на вчинення дій спрямованих на відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] та знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Копію вказаної ухвали було направлено на виконання у відділ ДВС за місцем мешкання боржника (а.с. 16). Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2011 року у справі № 2-3915/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави було вирішено заходи забезпечення позову прийняті ухвалою суду від 14.10.2009 року в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб рухомого майна, а саме легкового автомобіля - скасувати, в іншій частині ухвалу від 14.10.2009 року залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили 08.02.2011 року (а.с. 17-19). З інформаційної довідки Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна вбачається, що арешт на квартиру [ADDRESS] накладено на підставі ухвали Жовтневого районного суду від 14.10.2009 року, справа № 2-12519 (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 3-5 ст. 154 ЦПК України, суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені частиною другою статті 153 цього Кодексу. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача, за винятком випадку, визначеного частиною другою цієї статті. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи, що арешт на квартиру [ADDRESS] було накладено Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, суд визнає заявлені позивачем вимоги як неналежний спосіб захисту, адже [PERSON] не позбавлений можливості звернутись до вказаного суду з відповідною заявою про скасування заходів забезпечення позову або про зміну способу забезпечення позову. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed