Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: [PERSON], Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог вказує, що йому [PERSON] та його дружині [PERSON] та його сину [PERSON] в 1991 році був виданий ордер на квартиру розташовану за адресою:м. Дніпродзержинськ, [ADDRESS]. 28 квітня 1984 року позивач уклав шлюб з [PERSON], яка від іншого шлюбу мала доньку [PERSON], [INFO]. Фактично [PERSON] прожила з ними до березня 1998 року, після цього її виховувала мати [PERSON] та перший чоловік останньої. Але на прохання своєї дружини [PERSON] зареєстрував відповідача по справі у спірній квартирі. У березні 1998 року [PERSON] зібрала свої речі та виїхала з зазначеної квартири на постійне проживання в домоволодіння до свого хлопця, адже на той час їй майже виповнилося 18 років і вона вважала, що сама може розпоряджатися своїм життям. Через декілька місяців від позивача пішла його дружина [PERSON], яка виписалась зі спірної квартири та переїхала проживати до іншого чоловіка. З того часу і до теперішнього відповідач не проживає у спірній квартирі, однак залишається зареєстрована. За комунальні послуги відповідач не сплачує. Без згоди відповідача позивач навіть не може зареєструвати свою нову дружину з якою проживає в зазначеній квартирі з 1999 року. З огляду на це позивач вважає, що оскільки його падчерка добровільно визначила собі місце проживання та вищезазначеною квартирою не користується більше 15 років без поважних причин і жодних перешкод у користуванні квартирою позивач їй не створює, отже вона втратила право користування вищезазначеною квартирою. Будь яких заяв про збереження за відповідачем права на користування спірною квартирою не надходило. Фактичне місце проживання відповідача позивачу не відомо, він не бачив її понад 15 років. Просить суд визнати [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в який просить суд розглядати справу за його відсутності та за відсутністю [PERSON], позов підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень позивачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом оголошення у пресі, а саме через регіональне видання - газету «Вісті Придніпров'я » та урядову газету «Урядовий кур'єр». Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідача вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Представник третьої особи: Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в який просить суд розглядати справу за його відсутності; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень представником третьої особи відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом досліджені докази по справі: · досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні; Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них. з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ стосовно трактування положень ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України: - ч. 1 ст. 224 ЦПК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення, при цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання і не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи; у ч. 4 ст. 169 ЦПК України йдеться дещо про інше, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу (постановляє заочне рішення), останні слова взяті в дужки і це означає лише як альтернативне вирішення справи: або ухвалення звичайного рішення, якщо позивач не погоджується на заочне рішення (це вимога ч. 1 ст. 224 ЦПК України), або ухвалюється заочне рішення при згоді на це позивача. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, …, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. [PERSON] та його дружині [PERSON] та його сину [PERSON] в 1991 році був виданий ордер на квартиру розташовану за адресою:м. Дніпродзержинськ, [ADDRESS]. 28 квітня 1984 року позивач уклав шлюб з [PERSON], яка від іншого шлюбу мала доньку [PERSON], [INFO]. Фактично [PERSON] прожила з ними до березня 1998 року, після цього її виховувала мати [PERSON] та перший чоловік останньої. Але на прохання своєї дружини [PERSON] зареєстрував відповідача по справі у спірній квартирі. У березні 1998 року [PERSON] зібрала свої речі та виїхала з зазначеної квартири на постійне проживання в домоволодіння до свого хлопця, адже на той час їй майже виповнилося 18 років і вона вважала, що сама може розпоряджатися своїм життям. Через декілька місяців від позивача пішла його дружина [PERSON], яка виписалась зі спірної квартири та переїхала проживати до іншого чоловіка. З того часу і до теперішнього відповідач не проживає у спірній квартирі, однак залишається зареєстрована. За комунальні послуги відповідач не сплачує. Без згоди відповідача позивач навіть не може зареєструвати свою нову дружину з якою проживає в зазначеній квартирі з 1999 року. З огляду на це позивач вважає, що оскільки його падчерка добровільно визначила собі місце проживання та вищезазначеною квартирою не користується більше 15 років без поважних причин і жодних перешкод у користуванні квартирою позивач їй не створює, отже вона втратила право користування вищезазначеною квартирою. Будь яких заяв про збереження за відповідачем права на користування спірною квартирою не надходило. Фактичне місце проживання відповідача позивачу не відомо Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Згідно вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в зв'язку з тим, як встановлено у судовому засіданні, відповідач, [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 1998 року, тобто більше як шість місяців. Зацікавленості житловим приміщенням в спірній квартирі відповідач не виявляє, що підтверджується наданими позивачами доказами.. Є підстави для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі. Є підстави для задоволення позову. Ці обставини мають істотне значення для справи, і не можуть не бути взяті до уваги судом про вирішенні спору по суті. Встановлені судом факти і обставини справи підтверджуються письмовими доказами по справі: - копією свідоцтва про народження /а.с.3/, згідно якої підтверджуються данні про батьків [PERSON] та дату його народження; · довідка ТОВ «Інфо-Ком» /а.с.4/, згідно якої підтверджується статус особи зареєстровані у спірній квартирі; · актом про не проживання від 08 березня 2014 року, 20 січня 2015року та 27 січня 2015 року /а.с.5-7/, згідно якого підтверджується факт не прожиття [PERSON] у спірній квартирі. На підставі ст. 29 ЦК України, ст. 71, 71 ЖК України, Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved