Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В позові [PERSON] посилається на те, що 25 квітня 2012 року між нею - [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, це підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-КИ № 224163 від 25.04.2012 року. Під час шлюбу 26 липня 2013 року подружжя на підставі договору купівлі-продажу придбало будинок № 26 з земельною ділянкою площею 0,0875 га по вулиці Космонавтів в місті Марганець Дніпропетровської області. Договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки буди оформлені на відповідача. Ці обставини підтверджуються копіями договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Вказане майно було придбано за кошти, які належали їй [PERSON] особисто. До шлюбу 12.03.2000 року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS]. Вказану квартиру 20 червня 2013 року вона продала за 64 000 грн. ці обставини підтверджуються договором про намір придбання квартири та довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будинок № 26 з земельною ділянкою по вулиці Космонавтів в місті Марганець були придбані за 56 000 грн. (частина коштів за продаж квартири), що підтверджуються копіями договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Відповідно до статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним за час шлюбу за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином будинок № 26 з земельною ділянкою площею 0,0875 га по вулиці Космонавтів в місті Марганці Дніпропетровської області є особистою приватною власністю [PERSON]. Відповідач [PERSON] не визнає її право власності на будинок з земельною ділянкою. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. 14 квітня 2015 року вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, на час подання заяви про визнання права власності позов про розірвання шлюбу не розглянутий. Просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Космонавтів, будинок № 26, м. Марганець, Дніпропетровської області та земельну ділянку надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд, площею 0,0875 га, що розташована за адресою: вул. Космонавтів, будинок № 26, м. Марганець, Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили суд позов задовольнити у повному обсязі, представник [PERSON] просила суд задовольнити вимоги частково, не зменшивши при цьому позовні вимоги, а саме просила визнати право власності ? частини будинку за позивачкою. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки вказане майно придбано подружжям за час шлюбу і спільним майном подружжя і підлягає поділу пополам, спору з приводу визнання за позивачкою ? частини права власності на майно не має, однак позивачка відмовляється зявитися до нотаріуса, щоб оформити на себе право власності на ? частину майна подружжя. Суд вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в позові відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 квітня 2012 року між позивачкою - [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КИ № 224163 від 25.04.2012 року (а.с.4). Під час шлюбу 26 липня 2013 року подружжя на підставі договору купівлі-продажу придбало будинок № 26 з земельною ділянкою площею 0,0875 га по вулиці Космонавтів в місті Марганець Дніпропетровської області. Право власності на будинок та земельну ділянку буди оформлені на відповідача, що підтверджується договорами купівлі-продажу (а.с.5,7). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним за час шлюбу за кошти, які належали їй, йому особисто. Посилання позивача на те, що до шлюбу 12.03.2000 року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS]. Вказану квартиру 20 червня 2013 року вона продала за 64 000 грн. ці обставини підтверджуються договором про намір придбання квартири та довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а будинок № 26 з земельною ділянкою по вулиці Космонавтів в місті Марганець були придбані за 56 000 грн. (частина коштів за продаж квартири), що підтверджуються копіями договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки доказів того що спірне майно придбане саме за кошти з продажу квартири суду не надано. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Оскільки позивачем не надано суду належних доказів, що спірне майно було придбано за кошти, які належали їй особисто, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Вимога представника [PERSON] заявлена в судових дебатах, про визнання права власності за позивачкою на1/2 частину будинку також не підлягає задоволенню, оскільки спір з приводу визнання за позивачкою ? частини майна подружжя відсутній, реєстрація права власності, згідно діючого законодавства покладена на нотаріуса, крім того, заявивши таку вимогу в дебатах представник позивача порушила порядок зменшення (збільшення) позовних вимог передбачений діючим ЦПК України.

Outcome: dismissed