Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 10 листопада 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав у борг 25000 грн., які відповідач зобов»язувався повернути позивачу в кінцевий термін 31 грудня 2017 року. Станом на дату подання позовної заяви відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання щодо повернення позивачу грошових коштів. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 25000 гривень, грошових коштів, які були передані за договором позики, 875 гривень інфляційних збитків, 260,96 гривень- три проценти річних, 4925,67 грн. проценти за користування позикою. Позивач в судове засідання не з»явився, від його представника надійшла заява, в якій він просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року сторони уклали договір позики. Відповідно до укладеного між сторонами договору [PERSON] отримав від [PERSON] 25000 гривень, які повинний був повернути в кінцевий термін 31 грудня 2017 року. На підтвердження даного договору позивач надав боргову розписку [PERSON] (ар.с.9). Відповідач в добровільному порядку борг не повертає, умови договору не виконує, чим порушує права позивача. У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Під збитками розуміється витрати, понесені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також неотримані кредитором доходи, які він отримав би, якщо б зобов'язання було виконано боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.( ст. 1047 Цивільного кодексу України). Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, укладений у письмовій формі договір, за яким сторони домовилися про всі істотні умови позики та розписка, яка є також договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК України [PERSON] як позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві - [PERSON] позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] цього обов'язку в повній мірі не виконав. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з укладеним між сторонами договором позики [PERSON] повинен сплатити [PERSON] 25000 гривень. Загальна сума заборгованості складає 31061 гривень 63 копійок, з яких: -сума боргу за розпискою - 25000 грн.; - проценти за користування позикою- 4925,67 грн., -інфляційні витрати у зв*язку з простроченням виконання зобов*язання-875 грн.; -три проценти річних - 260 гривень 96 копійки, що підтверджується наданим розрахунком( арк.с.6-8) Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно також стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved