Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 50 000 грн, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що у травні 2014 року, відповідно договору позики, надав відповідачу 50 000 грн. Всю суму позики [PERSON] зобовязався повернути до 26.11.2015 року. Відповідач умови договору позики не виконує і на даний час кошти не повернуті. У судове засідання позивач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся згідно ст. 74, 76 ЦПК України. У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено в судовому засіданні, 23 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] (а.с.51-52). Відповідно до умов даного договору відповідачу було надано грошові кошти в позику в сумі 50 000 грн., які відповідач зобов'язувався повернути позику в строк до 26 листопада 2015 року. Згідно з ч.1 ст.1049 вказаного кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи те, що відповідач в передбачений в договорі строк гроші не повернув, суд вважає, що 50 000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. За правилами ст.88 ЦПК України про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору (а.с.36). На підставі наведеного,

Outcome: approved