Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він перебуває у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО», працює розмітником п'ятого розряду цеху №15. У період його роботи ПАТ «СМНВО» систематично порушує його трудові і соціально - економічні права та інтереси, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. На час подання позовної заяви він не отримував жодного наказу на відсторонення (не допуск до роботи) чи про простій, але з 25.06.2018 р. по час подачі позовної заяви не може потрапити на робоче місце і не має можливості виконувати свої трудові обов'язки. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25.06.2018 р., індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО» - працює розмітником п'ятого розряду (а.с. 5-9). Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за липень 2018 р.,- відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: за грудень 2017 року - липень 2018 р. - 42678,94 грн. (а.с.20). Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про порушення трудового законодавства з боку відповідача щодо невиплати заробітної плати [PERSON], а тому, суд вважає необхідним стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за грудень 2017 р. - липень 2018 р. - 42678,94 грн. Що стосується вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, суд зазначає наступне. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). У відповідності до вимог ст.ст. 2-3 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Згідно ст. 4 зазначеного Закону, виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159,- сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. №1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 р. №692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 р., якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. У разі якщо індекс споживчих цін наростаючим підсумком не перевищує 100 %, компенсація не нараховується. Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що вимога про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду доказів не виплати з боку відповідача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, а твердження позивача в позовній заяві, про те, що йому підлягає стягненню дана вимога спростовується розрахунковими листами (а.с.19,20), з яких вбачається, що компенсація відповідачем нараховувалася і виплачувалася - рядок 167 (шифр виду оплати - компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням її виплати). Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача індексації заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що позивачем в порушення ст.80 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження власних доводів, а тому, суд вважає, що дана вимога також не підлягає задоволенню. Крім того, як вбачається з розрахункового листа за липень 2018 р. відповідачем було нараховано простой не за провиною працівника рядок - 140 (шифр виду оплати - оплата простою не за провиною працівника). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial