Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДВНЗ «Національний гірничий університет» про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є студентом ДВНЗ «Національний гірничий університет». Його батько має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем 25 років та 01 місяців, в зв'язку з чим він має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте, стипендію позивачу нараховували та виплачували в розмірі, який нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та за період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року відповідачем не донараховано та не виплачено грошові кошти у розмірі 10 144,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача 10 144,00 грн. невиплаченої стипендії, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволені. Представником відповідача були надані письмові заперечення, в яких він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що середній бал успішності позивача за підсумками екзаменаційної сесії не достатній для нарахування стипендії. Також зазначив, що стипендія, передбачена ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» не є академічною та має ознаки соціальної стипендії, однак пунктом 6 Порядку призначення і виплати стипендій, затверджений постановою Кабінету міністрів України перелік видів соціальних стипендій, серед яких стипендія особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менше як 15 років, відсутня. Окрім того держаним бюджетом України видатки на виплати стипендій, передбачених ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» жодного року передбачені не були. Відповідно до письмових пояснень представника Кабінету Міністрів України, при вирішенні даного спору він поклався на розсуд суду. Представник Міністерства освіти і науки України в письмових поясненнях просив суд відмовити в задоволенні даного позову у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних коштів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 01 вересня 2015 року є ДВНЗ «Національний гірничий університет» за напрямком підготовки «Геодезія, картографія та землеустрій» за рахунок державного бюджету /а.с.10, 11/. Батько позивача - [PERSON] дійсно працював в ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» з 25 жовтня 1999 року по 14 червня 2015 року та станом на 18 червня 2015 року має стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті - 25 років 01 місяців /а.с.12/. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» (з наступними змінами та доповненнями), студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. З огляду на зазначене [PERSON] має право на отримання стипендії відповідно до норм ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Даним законом не встановлена залежність нарахування стипендії особам стипендії на підставі до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від наслідків екзаменаційної сесії. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Положення «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року вкладає 1218 грн., а з 01 грудня 2015 року - 1378 грн. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік», мінімальний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2016 року становить 1 378 грн. Таким чином, з урахуванням виплачених відповідачем позивачу сум стипендії /а. с. 9/ заборгованість по виплаті стипендії за період з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року складає 10 144,00 грн. (розрахунок наведений позивачем /а. с. 5-6/ та перевірений судом). З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10 144,00 грн. невиплаченої стипендії. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved