Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON] міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка розташована в м. Вінниці по вул. Г.Успенського, 77. Позов мотивований тим, що він та [PERSON] є співвласниками 19/25 частин будинковолодіння по вул. Г.Успенського, 77 у м. Вінниці. Співвласниками інших частин зазначеного будинковолодіння є [PERSON] (2/25 частки) та [PERSON] (4/25 частки). Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 07 лютого 1955 року № 4/117а за зазначеним будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 1173 кв. м. Фактична площа земельної ділянки, якою користуються співвласники, становить 1168 кв. м. З 2005 року між співвласниками будинковолодіння склався певний порядок користування земельною ділянкою. ДП «Поділлягеодезкартографія» 09 січня 2014 року складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання відповідно до якого погоджено межі між землевласниками та користувачами земельної ділянки, натомість [PERSON] відмовилась його підписувати. Позивач бажає встановити та закріпити порядок користування земельною ділянкою, однак відповідачка відмовляється в позасудовому порядку встановити такий порядок. Позивач просить за результатами судової земельно-технічної експертизи визначити порядок роздільного володіння і користування земельною ділянкою по вул. Г.Успенського, 77 у м. Вінниці між співвласниками будинковолодіння. Згодом, після проведеної експертизи, позивач уточнив позовні вимоги та просив визначити порядок роздільного володіння і користування земельною ділянкою площею 1000,00 кв. м., розташованої по вул. Г.Успенського, 77 у м. Вінниці відповідно до варіанту 9 висновку від 19 червня 2015 року № 190 (а. с. 9-11. т. 2). Надалі, після проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи, позивач просив визначити порядок роздільного володіння і користування земельною ділянкою площею 1173 кв. м. між співвласниками будинковолодіння по вул. Г.Успенського, 77 у м. Вінниці відповідно до варіанту 4 (Додаток 4) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 25 серпня 2016 року № 290 (а. с. 189-192, т. 2). [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, яка надалі ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року залишена без розгляду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON], виключивши їх зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (а. с. 131, т.2). Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити з врахуванням уточнених позовних вимог та визначити порядок роздільного володіння і користування земельною ділянкою відповідно до варіанту 4 (Додаток 4) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 25 серпня 2016 року № 290. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в одному із судових засідань позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, зазначивши, що рішенням 36 сесії [PERSON] міської ради 4 скликання від 05 липня 2005 року № 1322 затверджена технічна документація із землеустрою на земельну ділянку по вул. Г.Успенського, 77 у м.Вінниці, а земельна ділянка безоплатно передана сторонам у спільну сумісну власність. Надалі в судові засідання ні відповідачка, ні її представник не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали, не заперечували щодо їх задоволення (а. с. 183-184, т.2). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] міської ради заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказуючи на наявність рішенням 36 сесії [PERSON] міської ради 4 скликання від 05 липня 2005 року № 1322. При цьому звернув увагу на некоректність заявлення вимог про «роздільне володіння». Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на будинковолодіння, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами Земельних кодексів, що діяли на території України в різні часи щодо користування земельною ділянкою. Судом встановлено, що рішенням суду 6-го участку міста Вінниці від 26 травня 1949 року визнано право власності на частки будинковолодіння № 51-51а (нині -75) по вул. Г.Успенського в м.Вінниці в наступних розмірах: [PERSON] 16,6 % будинковолодіння, [PERSON] 16,6 % будинковолодіння, [PERSON] 16,6 % будинковолодіння, [PERSON] 16,6 % будинковолодіння, [PERSON] 16,6 % будинковолодіння, [PERSON] та [PERSON] згідно плану (а. с. 136, т. 1). Тобто в 1949 році на будинковолодіння № 51-51а по вул. Г.Успенського в м.Вінниці виникла спільна часткова власність. За повідомленням КП ВМР «ВМБТІ» від 04 червня 2014 року № 501 нумерація цього будинковолодіння змінювалась наступним чином: 1955 рік - № 51-51а, 1959 рік - № 63, 1971 рік - № 71-73, 1980 рік - № 77, рішення виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів від 04 червня 1987 року № 200 існуючому будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м.Вінниці присвоєний №75 (а. с. 47, т. 1). Надалі власники часток змінювалися. Відповідно до договору купівлі-продажу від 08 вересня 1951 року [PERSON]І та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала 16,6% будинковолодіння № 51-51а по вул. Г.Успенського в м. Вінниці. Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 липня 1951 року, [PERSON] продав [PERSON] 16,6% будинковолодіння № 51-51а по вул. Г.Успенського в м. Вінниці. Рішенням виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 07 лютого 1955 року № 4/117а, за домоволодінням 51-51а по вул. Г.Успенського в м. Вінниці зареєстрована земельна ділянка площею 2730,0 м. кв., лишки 1979 кв. м. (а. с. 18, т. 1). У звязку із побудовою [PERSON] прибудови, яка прийнята в експлуатацію 14 вересня 1959 року, змінились частки співвласників будинковолодіння № 63 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці, які затверджені рішенням міськвиконкому від 21 травня 1963 року, а саме: [PERSON] - 7/50 (14%) будинковолодіння, [PERSON] - 7/50 (14%) будинковолодіння, [PERSON] - 3/25 (12 %) будинковолодіння, [PERSON] - 53/100 (53%) будинковолодіння, [PERSON] - 3/50 (7%). 13 жовтня 1965 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбала 3/25 частки будинковолодіння по № 63 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці відповідно до договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1965 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16 грудня 1968 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав 3/25 частки будинковолодіння по № 63 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 07 серпня 1980 року № 493, виділено із складу будинковолодінь будинки, які по технічним умовам можуть бути виділені в самостійні, зокрема будинок № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці з земельною ділянкою 1113 кв. м. з наступними частками: [PERSON] -7/10, [PERSON] 13/100, [PERSON] - 17/100 будинковолодіння (а. с. 139, т. 1). Відповідно до свідоцтва про право спадкування за законом від 05 червня 1981 року, власниками 7/10 частки будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м.Вінниці після померлих [PERSON] та [PERSON] в рівних частках були син [PERSON] та донька [PERSON], які згодом продали цю частку [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 15 вересня 1982 року. 15 липня 1983 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 15 липня 1983 року продала 13/100 частки будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу від 08 грудня 1983 року [PERSON] продав 7/10 частки будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці [PERSON] Рішенням Староміського районного народного суду м. Вінниці від 25 грудня 1990 року змінено долі в будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці та виділено на праві приватної власності [PERSON] - 4/25 будинку, [PERSON] - 2/25 будинку, [PERSON] - 19/25 будинку (а. с. 138 т. 1). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 лютого 1995 року, 4/25 частки житлового будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці після померлої [PERSON] належало [PERSON], яка згодом відповідно до договору дарування від 23 жовтня 1996 року подарувала належну їй частку [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 квітня 2003 року, 2/25 частки житлового будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці після померлої [PERSON] належить її дочці [PERSON] Остання 17 вересня 2003 року подарувала належну їй 2/25 частки житлового будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м.Вінниці [PERSON] відповідно до договору дарування від 17 вересня 2003 року. Право власності за останньою зареєстроване 24 вересня 2003 року (а. с. 135, т. 1). Рішенням Третейського суду при [PERSON] торгово-промисловій палаті від 08 липня 2005 року визнано дійсним договір дарування 9/25 частин житлового будинку №77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], за останніми визнано право сумісної власності на вказану частину будинку (а. с. 6-7, т. 1). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого ВООБТІ 12 липня 2005 року, 19/25 частин будинковолодіння № 77 вул. Г.Успенського в м. Вінниці зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до договору міни, укладеним між [PERSON] та [PERSON] від 13 вересня 2006 року, остання набула права власності на 4/25 частки житлового будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці. 23 лютого 2010 року [PERSON] продала цю частку [PERSON] Остання 21 грудня 2012 року відповідно до договору дарування від 21 грудня 2012 року подарувала належну їй 4/25 частки житлового будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці [PERSON] (а. с. 17, т. 1). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 серпня 2013 року №7453436, за [PERSON] 26 березня 2013 року зареєстроване право власності на 4/25 частки житлового будинку № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці (а. с. 26-27, т. 1). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві сумісної власності 19/25 частки будинковолодіння № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці, [PERSON] - 2/25 частки будинковолодіння № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці, а [PERSON] - 4/25 частки будинковолодіння № 77 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці. Суд звертає увагу на зміну часток власників в даному будинковолодінні, однак відмічає, що на момент виділення існуючого будинковолодіння в самостійне частки співвласників становили: 7/10, 13/100 та 17/100. Відповідно до ст. ст 91, 90 Земельного кодексу УРСР (чинного на час створення окремого будинковолодіння), особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно; порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у звязку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. На землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Відповідно до п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції 2001 року), громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] набув права власності на частку житлового будинку № 75 (77) по вул. Г.Успенського в м. Вінниці в 2013 році, [PERSON] в 2003 році, [PERSON] та [PERSON] в 2005 році. Отже, до сторін у справі, у звязку із набуттям права власності на нерухоме майно, перейшли і права на земельну ділянку. При цьому, суд з урахуванням розяснень, викладених в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1996 р. № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до яких, в разі, коли до вирішення спору між співвласниками будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої, погоджується з доводами сторін у справі, що при визначені порядку користування земельною ділянкою між ними слід враховувати частки співвласників на час виникнення спільної часткової власності на дане будинковолодіння, а саме: 7/10, 13/100 та 17/100. Щодо розміру земельної ділянки, то суд звертає увагу, що позивач просить визначити порядок користування з урахуванням рішення 36 сесії [PERSON] міської ради 4 скликання від 05 липня 2005 року № 1322. Відповідно до п. 1.25, 2.52 рішення 36 сесії [PERSON] міської ради 4 скликання від 05 липня 2005 року № 1322, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON], [PERSON], [PERSON] по вул. Г. Успенського, 77 площею 1173 кв. м., та передано земельні ділянки у приватну власність, зокрема в спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] по вул. Г. Успенського, 77 площею 1173 кв. м., із них 1000 кв. м. для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд, із них 153 кв. м. що знаходяться в межах «червоних ліній» (без права забудови), 173 кв. м. для ведення садівництва (а. с. 66-67, т.2). Відповідно до п. 2.21, 2.25 рішення 5 сесії 7 скликання [PERSON] міської ради від 26 лютого 2016 року № 145, у звязку з переходом права власності на частку майна в будинковолодіння, внесено зміни в п. 1.25, 2.52 рішення міської ради від 05 липня 2005 року № 1322, виклавши їх у новій редакції «[PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] по вул. Г.Успенського, 77 площею 1173 кв. м. Передати у спільну сумісну власність [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку по вул. Г.Успенського, 77 площею 1173 кв. із них 1000 кв. м. для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд, із них 153 кв. м. що знаходяться в межах «червоних ліній» (без права забудови), 173 кв. м. для ведення садівництва», що підтверджується відповідною копією витягу із зазначеного рішення (а. с. 186 т.2). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що площа земельної ділянки щодо якої слід встановити порядок користування становить саме 1173 кв. м., із яких: 1000 кв. м. - для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд, 173 кв. м. - для ведення садівництва, адже саме такий її розмір з урахуванням видового використання визначався вказаним рішенням сесії [PERSON] міської ради. Суд не погоджується із твердженням відповідачки [PERSON] та представника [PERSON] міської ради щодо не можливості з огляду на вказане рішення органу самоврядування встановлення порядку користування цією спірною земельною ділянкою. Слід зазначити, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 125 ЗК ( в редакції чинній на момент прийняття першої редакції рішення), право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 126 ЗК України ( в редакції чинній на момент прийняття першої редакції рішення) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вказаних норм (в редакції чинній на момент прийняття нової редакції рішення органу місцевого самоврядування) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, рішенням [PERSON] міської ради вирішено передати сторонам у власність спірну земельну ділянку, натомість таке право (право власності) виникає лише після одержання власником відповідного документа та державної реєстрації, який у даному випадку сторонами по справі не отримувався та право власності не реєструвалося. Доказів протилежного суду не надано і судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що наявність даного рішення не перешкоджає встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння. При цьому суд погоджується з твердженням представника третьої особи про безпідставність посилання позивачем на положення норм Земельного Кодексу України, що регулюють право власності на земельну ділянку, оскільки сторони таке право не набули, а відповідно до цих норм учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Однак нормативне обґрунтування позову цими нормами на ряду з нормами, що регулюють порядок користування земельною ділянкою, та відповідне формулювання позовних вимог не є підставою для відмови у позові. Щодо ж до «роздільного», як то просить позивач, користування земельною, то суд звертає увагу, що при встановленні судом порядку користування земельною ділянкою, суд визначає земельні ділянки, якими користується кожен із співвласників будинковолодіння та залишає в спільному користуванні ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наразі усі запропоновані експертом варіанти містять земельні ділянки, які залишаються у спільному користуванні. Щодо варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, то відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 25 серпня червня 2016 року № 290, призначеної ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року, експертом запропоновано 4 варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по вул. Г.Успенського,75 (77) в м. Вінниця (а. с. 160-171, т. 2). Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. При встановленні порядку користування земельною ділянкою суд бере до уваги визначення рішенням органу місцевого самоврядування видове використання земельної ділянки. На переконання суду встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно з порядком її використання, який запропонований експертом відповідно до висновку від 25 серпня 2016 року № 290, а саме варіант 4 (Додаток №4), про який просить позивач, не завдає шкоди її раціональному використанню, в тому числі із урахуванням видового використання земельної ділянки, не розриває на частки найбільшу частину земельної ділянки (на відміну від інших), яка виділяється у користування, відповідає інтересам кожного із сторін та суміжних землекористувачів, при цьому є найбільш наближений до пропорційності часток осіб у праві власності жилого будинку, адже має найменше відхилення від ідеального значення (80,5 кв. м.) та залишає у спільному користуванні найменшу частину земельної ділянки. Такий порядок користування земельною ділянкою не позбавляє можливості кожного з співвласників користуватись своєю частиною будинковолодіння. Також судом береться до уваги, що позивач просив встановити порядок користування саме за варіантом 4, навіть з врахуванням зменшення його частки на 80,5 кв. м. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача документально понесені судові витрати в розмірі 243,6 грн., тобто по 81,20 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial