Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що він перебуває з відповідачем - [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано Генічеським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 05 грудня 2009 року, актовий запис № 239. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають спільно із відповідачем. Зазначає, що їх шлюб існує лише формально, почуття, що об`єднували їх раніше згасли та спільне життя з відповідачем стало нестерпним, оскільки вони виявилися занадто різними людьми, з несумісними уявленнями про шлюб та поведінку одружених при спільному житті у шлюбі. Зазначає, що на даний час вони не живуть разом близько 4 років. Вважає, що збереження шлюбу не відповідає його інтересам та поновити шлюбний зв`язок неможливо У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Пояснив, що з відповідачем - [PERSON] вони не проживають близько 3 років, сімейне життя між ними не склалося у зв`язку з тим, що вони мають різні характери. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Проти проведення заочного розгляду справи та постановлення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 05 грудня 2009 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між позивачем - [PERSON] . та відповідачем - [PERSON] , актовий запис № 239, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Позивач та відповідач є батьками неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення не є можливим, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved