Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 10.01.2013 у розмірі 500000 гривень; інфляційні збитки у розмірі 69 500 гривень; 3% річних у розмірі 33 863 гривні; всі понесені судові витрати. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 10.01.2013 він позичив в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 500\~000,00 гривень, які останній зобов`язався повернути йому 10.01.2019, про що написав розписку. Однак, до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання не виконав, борг не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 13.05.2021 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та просив суд справу розглянути без його участі. На підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2013 [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 500\~000,00 гривень, які останній зобов`язався повернути 10.01.2019, про що зазначено у розписці, яка написана та підписана [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~статті 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно зі\~статтею 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів. Аналіз частини другої\~статті 1047 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що розписка підтверджує укладення договору позики. Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження про завершену дію передання коштів позичальнику, що міститься в тексті договору, не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 500/1755/17. У частині першій\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до\~статті 525 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з частиною першою\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Аналізуючи долучену позивачем до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Відповідачем у відзиві підтверджено, що він дійсно отримав від позивача грошові кошти у сумі 500 000,00 грн. та витратив їх на придбання обладнання для фотографування. Таким чином, сторони дотримались письмової форми договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зазначеного у позові розрахунку розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 11.01.2019 року по 14.04.2021 року становить 33 863 грн 01 коп. та розмір інфляційних втрат за цей період складає 69500 грн. 00 коп. Розрахунок перевірений судом та є арифметично вірним. Враховуючи викладене вище, та визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості за договором позики від 10.01.2013 у розмірі 500000 гривень; інфляційних збитків у розмірі 69 500 гривень; 3% річних у розмірі 33 863 гривні є обґрунтованим та таким, що необхідно задовольнити. Щодо питання розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 6033,70 грн. (а.с. 1). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті згідно з частиною 1 статті 142 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем [PERSON] визнано позов до початку розгляду справи по суті, а позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача 3016,85 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Крім того, 3016,85 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved