Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], що помер 15.02.2017 року в місті Брянка Луганської області. В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що [PERSON], який помер 15.02.2017 року в місті Брянка Луганській областіна окупованій території, є його батьком. Компетентними органами України свідоцтво про смерть [PERSON] не видавалося. Заявник вказав, що встановлення факту смерті батька необхідно йому для отримання спадщини. Заявник в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити заяву. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявника. 15.02.2017 року [PERSON], який є громадянином України, помер на окупованій території України в місті Брянка Луганської області де і був похований. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №14, видану 20.02.2017 року медичною установою м. Брянки поліклінікою № 5. Свідоцтво про смерть [PERSON] уповноваженими органами України не видавалося. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ч.3 ст.49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Пунктом 6 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року, передбачено наступне, внесення до Реєстру відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється реєстратором одночасно із складенням відповідного актового запису цивільного стану. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Крім того зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, суд вважає факт смерті [PERSON] підтвердженим. Відповідно п.8 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті [PERSON] потрібне заявникові у звязку з виникненням у нього особистих немайнових та майнових прав, в тому числі для отримання спадщини після смерті [PERSON], приймаючи до уваги надані докази,

Outcome: approved