Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Вказану квартиру було надано позивачу та членам його сім'ї на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 21.06.1984 року №308. Крім позивача в даній квартирі зареєстровані: дружина - [PERSON], донька - [PERSON], онук - [PERSON], онучка - [PERSON], донька - [PERSON], онучка - [PERSON], онук - [PERSON] та колишній зять - [PERSON], відповідач по справі. Зазначив, що шлюб між його донькою та відповідачем [PERSON] був розірваний 08.09.2000 року. З грудня 2008 року відповідач не проживає в зазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у даній квартирі немає. Комунальні платежі нараховуються згідно з кількістю зареєстрованих осіб, проте відповідач не сплачує зазначені платежі, позивач та члени його родини вимушені нести ці витрати самостійно. Будь-яких перешкод щодо користування житловим приміщення а ні позивач, а ні члени його родини не чинили. За таких обставин позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] та стягнути з нього судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Треті особи в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що склалися між сторонами у справі, стосовно користування громадянами житлом державного та громадського фонду, прав та обов'язків користувачів житлових приміщень, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми мешканцями, щодо порядку визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, які врегульовані відповідними нормами Житлового кодексу України. Статтями 71, 72 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» встановлено, що в справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що позивач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира отримана останнім та членами його сім'ї в 1984 році відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 21.06.1984 року № 308 (а.с. 4-7). За вказаною адресою з 1997 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON], про що свідчить довідка з місця проживання, видана МКП «ЖЕК № 5» від 15.10.2013 року №5460 (а.с.10). 08.09.2000 року шлюб між донькою позивача - [PERSON] та відповідачем був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 15.06.2011 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідач з грудня 2008 року не проживає за вказаною адресою, однак з реєстраційного обліку не знявся. Факт його не проживання з 2008 року підтверджується актом № 118 від 29.10.2013 року (а.с.12), а також показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили, що відповідач не проживає за вказаної адресою, його речі відсутні, комунальних послуг не сплачує, будь-яких перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинить. При цьому, свідок [PERSON] наголосила, що донька позивача - [PERSON] намагалася зв'язатись з відповідачем по телефону, зважаючи на необхідність утримувати дітей, однак останній на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем його фактичного проживання двері їй не відкриває. Судом не встановлено, що відповідач звертався до наймодавця чи до виконавчого комітету Вінницької міської ради з приводу своєї відсутності, як і не встановлено поважності причин не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] чи чинення відповідачу перешкод в користуванні житловим приміщенням. Враховуючи, що судом не встановлено чинення перешкод в користуванні відповідачем квартирою, а також, те, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації його постійного проживання, не виконує обов'язки по утриманню житла, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми судового збору. Щодо витрат на правову допомогу, то суд звертає увагу, що позивачем будь-яких доказів про понесені витрати суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved