Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном, визнання права на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка являється рідною бабою [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку частку (пай). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно, яке буде належить їй на момент смерті своїм дітям [PERSON] , [PERSON] та батьку позивача [PERSON] . Вважає , що [PERSON] та [PERSON] є такими, що не прийняли спадщину за заповітом після смерті своєї матері, так як до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері вони не зверталися. Також зазначає, що [PERSON] помер [INFO] та 27.08.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Бобринецького районного округу Кіровоградської області Кіріченко Г.М. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] , але йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що ним не дотримано вимог ст.549 ЦК Української РСР щодо строків прийняття спадщини, не встановлено та не підтверджено факту вступу в управління або володіння спадковим майном, та не надано достатніх доказів підтверджуючих документів щодо факту родинних відносин між онуком та бабою, відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Вказує, що дійсно сертифікат на земельну ділянку частку (пай) на ім`я спадкодавця втрачено, але згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відділу у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на ім`я [PERSON] було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай). Також вказує, що він після смерті своєї рідної баби [PERSON] втупив в фактичне управління та володіння спадковим майном, так як на момент її смерті проживав разом з нею (без реєстрації), і на той час він був неповнолітнім, а потім ще проживав у її будинку три роки разом із батьком [PERSON] , тому вважає за доцільне в судовому порядку встановити факт вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті бабусі, визнати за ним право на спадкове майно та встановити факт родинних відносин між ним та бабусею. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому. Надав згоду на заочний розгляд справи в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. Представник позивача - адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити з підстав зазначених у позовні заяві, при цьому не заперечила проти заочного розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. Представник відповідача Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання представник не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не надав, відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Витязівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 21.06.1981 року, актовий запис №13 (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області від 15.05.2012 року, в графі «мати» значиться « [PERSON] » (а.с.17). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим повторно Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 12.08.2020 року, актовий запис №36 (а.с.14). Заповітом від 26.11.1998 року, посвідченим секретарем виконкому Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованим в реєстрі №52, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось на день смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). На час розгляду справи заповіт є чинним. Вказані обставини підтверджуються також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №61450932 від 27.08.2020 року (а.с.46-48). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на на право на земельну частку (пай) відповідно сертифікату серія КР №0077625, який зареєстрований від 19.04.1997 року за №492, площею 7,27 га., що підтверджується Витягом із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Бобринецькою районною державною адміністрацією (КСП «Колос») як члену КСП «Колос» Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.20-21). Відповідно довідки від 11.08.2020 року №262 виданої Витязівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області [PERSON] померла [INFO] та за життя була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з 1981 року по день смерті та на час смерті проживала одна (а.с.18). Судом також встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області 20.11.2013 року, актовий запис №15 (а.с.15). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Бобринецького нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г.М. від 27.08.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] у зв`язку з тим, що ним не дотримано вимог ст.549 ЦК Української РСР щодо строків прийняття спадщини, не встановлено та не підтверджено факту вступу в управління або володіння спадковим майном, та не надано достатніх доказів підтверджуючих документів щодо факту родинних відносин між онуком та бабою, відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку (а.с.23). В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який суду показав, що знайомий з позивачем та знав померлу [PERSON] , остання проживала в с. Витязівка Бобринецького району Кіровоградської області з своїм онуком позивачем [PERSON] та рідним братом [PERSON] . Вказує, що [PERSON] проживав з померлою постійно в її будинку, батьки з ним не проживали, вони проживали також в с.Витязівка Бобринецького району Кіровоградської області, але окремо. Після смерті [PERSON] батько позивача [PERSON] почав проживати з позивачем у будинку померлої, позивач після смерті бабусі ще деякий час, проживав з батьком у її будинку, а потім поїхав до іншого міста на навчання. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який суду показав, що знайомий з позивачем та знав померлу [PERSON] , вказує, що позивач зі своїм батьком [PERSON] проживали разом після смерті бабусі [PERSON] в її будинку в с. Витязівка Бобринецького району Кіровоградської області. Позивачу померла [PERSON] доводилася бабусею по батьковій лінії. Оскільки в судовому засіданні із показань свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та його померлою бабою [PERSON] , та встановлення даного факту пов`язується із спором про право, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення юридичного факту родинних відносин підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання права на спадкове майно, то в цій частині позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Оскільки правовідносини щодо спадкування після смерті [PERSON] виникли [INFO] , тому суд застосовує до даних правовідносин норми ЦК Україн6ської РСР. Статтею 524 Цивільного кодексу УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Вказана правова позиція викладена у постанові ВС від 25.03.2020 р. у справі №305/235/17. Судом із досліджених в судовому засіданні вищезазначених доказів встановлено, що після смерті [PERSON] , фактичним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті, став її син - [PERSON] , та який на час відкриття спадщини був живий, вступив в управління та володіння спадковим майном почавши проживати у спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] відразу ж після смерті матері, що встановлено із показань свідків [PERSON] та [PERSON] , тому позивач, у контексті ст. ст. 529 Цивільного кодексу УРСР, не є спадкоємцем майна померлої [INFO] бабусі [PERSON] , а тому вимоги позивача про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання права на спадкове майно після смерті [PERSON] є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного позовні вимоги суд задовольняє частково лише щодо встановлення факту родинних відносин позивача із бабусею [PERSON] , а щодо позовних вимог про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання права на спадкове майно, то в цій частині суд відмовляє в їх задоволенні у зв2язку із їх необгрунтованністю.

Outcome: partial