Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу, нотаріально не посвідченим таким що відбувся та визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10лютого2018 року між позивачем по справі та [PERSON] відбулась домовленість про укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння [ADDRESS]. Зазначене будинковолодіння належить [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата формування витягу 1 вересня 2017 року, дата державної реєстрації 30 серпня 2017 року, індексний номер витягу 96017708, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], виданий 8 квітня 1993 року, видавник державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори; свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-1007 виданий 8 квітня 1993 року, видавник державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори. Позивач в судовому засіданні пояснив, що між ним та відповідачем по справі відбулась домовленість про укладення договору купівлі-продажу та погоджено остаточну суму за придбання будинковолодіння. Після звернення до нотаріуса їм було роз'яснено, що без присвоєного кадастрового номеру на земельну ділянку на якій розташований будинок посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу неможливо. Позивач по справі домовився з відповідачем, що після присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці на якій розташоване будинковолодіння вони укладуть та посвідчать нотаріально договір купівлі-продажу, та провівши повний розрахунок, позивачу було надано розписки про отримання коштів відповідачем по справі та власником будинку. Але до цього часу відповідач ухиляється від свого зобов'язання не надаючи жодних пояснень своїм діям. Так як відповідач по справі ухиляється від свого зобов'язання укласти та посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу він вимушений був звернутись до суду. Відповідач по справі повторно в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про те що проти позовних вимог не заперечує та в зв'язку з зайнятістю на роботі просить справу розглянути без його участі. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON]обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), якімістять дані про обставини, щомають значення для правильного вирішення спору(ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 10 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] відбулась домовленість про укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.15-16). Вищезазначене будинковолодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата формування витягу 1 вересня 2017 року, дата державної реєстрації 30 серпня 2017 року, індексний номер витягу 96017708, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER], виданий 8 квітня 1993 року, видавник державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори; свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-1007 виданий 8 квітня 1993 року, видавник державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори (а.с.14). Відповідачу по справі, [PERSON], [PERSON] було надано доручення за яким він мав право укласти договір купівлі продажу належного їй будинковолодіння, копія доручення від 31 серпня 2017 року була приєднана до матеріалів справи (а.с. 20). Узгодивши суму за придбане будинковолодіння та дату укладення договору купівлі-продажу, позивачем по справі [PERSON] було передано [PERSON] кошти за придбання будинку в повному обсязі, передача яких підтверджується розпискою, яка додана до матеріалів справи (а.с.15). Із розписки, доданої до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів за продаж будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.15). Із розписки, наданої [PERSON], власника будинковолодіння [ADDRESS], вбачається отримання від [PERSON] суми коштів за його продаж. Здійснивши повний розрахунок за попередньою домовленістю позивач по справі та відповідач, звернулись до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння [ADDRESS], але в його укладенні та посвідченні було відмовлено в зв'язку із відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки на якій розташований будинок. Відповідно до ст.46 ЗУ «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Згідно ч.2 ст.377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловийбудинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти. Подібна норма закріплена і в п.6 ст.120 Земельного кодексу України: істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку із набуттям права власності на ці об'єкти. Тобто, ст. 377 ЦК України та ст.120 Земельного кодексу України визначено, що кадастровий номер земельної ділянки є істотною умовою для укладення договору відчуження житлового будинку (будівлю або споруду). У відповідності до вищезазначених статей вбачається порушення конституційних прав власника будинку, оскільки відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст.657 ЦК Українидоговір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було подано належні документи до Смілянської міської ради Черкаської області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які передані для розгляду на сесію Смілянської міської ради Черкаської області. Смілянською міською радою Черкаської області було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для присвоєння кадастрового номеру, але при відправленні документів на підтвердження експертом, йому було відмовлено та надано рекомендації щодо усунення недоліків для повторної подачі документів на затвердження. Відповідач по справі зібрав документи та виконавши рекомендації експерта повторно подав їх до Смілянської міської ради Черкаської області для присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки. З того часу, згідно пояснень [PERSON], [PERSON] жодних дій не вчинялось та будь-яких пояснень позивачу по справі, щодо вирішення питання з земельним кадастром та укладення договору купівлі-продажу не надавались. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно листа ВСУ від 01.07.2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» вбачається: «Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законодавством скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним» (ст.220 ЦК України). Згідно ч.3 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON]було доведено факт уникнення [PERSON] від укладення договору купівлі-продажу та посвідчення його нотаріально, відтак позовна заява про визнаннядоговору купівлі-продажу, нотаріально не посвідченим таким що відбувся та визнання права власності на майно підлягає до задоволення. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі, не підлягаютьдоказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved