Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 26.12.2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] під розписку грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США в рахунок оплати за придбання будинку за адресою: [ADDRESS]. 07.10.2014 року відповідачу направлена вимога про повернення грошових коштів. Проте, грошові кошти відповідач позивачу так і не повернув, а на вимогу про повернення коштів повідомив в листі від 20.10.2014 року, що грошові кошті він не поверне, так як діяв від імені невідомого [PERSON] 29.07.2015 року відповідачу повторно направлена вимога про погашення заборгованості, але на даний час грошові кошти відповідачем так і не повернуті. Заочним рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09.03.2016 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволений. Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач [PERSON] 05.07.2016 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 09.03.2016 року. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 6.09.2016 року заяву [PERSON] від 05.07.2016 року про перегляд заочного рішення від 09.03.2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів- задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначино до розгляду в загальному порядку. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, посилаючись на безпідставність отримання відповідачем коштів у вигляді авансу в рахунок продажу будинку за адресою: [ADDRESS]. та відмову в їх поверненні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що [PERSON] разом з [PERSON] вирішили придбати у [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS]., відповідач виступив посередником у придбанні вказаного будинку та зголосився допомогти [PERSON], виступивши його представником, так відповідач за дорученням [PERSON] прийняв в якості частини оплати за будинку за адресою: [ADDRESS]. грошові кошти від [PERSON] у сумі 20 000 доларів США , про що надав розписку від 26.12.2012 року.В подальшому частину цих коштів у сумі 12 000 доларів США відповідач передав продавцю будинку - [PERSON], що підтверджується виданою ним розпискою від 15.01.2013 року , кошти у сумі 8000 доларів США відповідач залишив собі, які за домовленістю з [PERSON], стали комісійними відповідача за представництво інтересів [PERSON] Таким чином, відповідач лише взяв кошти у одного із покупців будинку та передав їх продавцю будинку, за вирахуванням своїх комісійних. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась належним чином повідомлялась причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився належним чином повідомлявся, надав до суду заяву де зазначив що позов вважає незаконним та необґрунтованим, просив у позові відмовити. Суд, заслухавши сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] під розписку грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США в рахунок оплати за придбання будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, будинк за адресою: [ADDRESS]. на підставі договору дарування від 02.08.2008 року належав [PERSON], до укладення договору купівлі продажу зазначеного будинку з [PERSON] 17.04.2015 року. 07.10.2014 року відповідачу [PERSON] направлено вимогу про повернення грошових коштів в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, оскільки позивачу стало відомо що відповідач не є уповноваженою особою власника будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листі від 20.10.2014 року, відповідач повідомив, що грошові кошті він не поверне, так як діяв від імені [PERSON] Окрім того, 29.07.2015 року відповідачу повторно направлена вимога про погашення заборгованості. Як встановлено судом, на даний час грошові кошти відповідачем в добровільному порядку не повернув. Позивач вважає відмову відповідача у поверненні зазначених коштів незаконною, і такою, що порушує його права враховуючи наступне. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка, підписана відповідачем, є документом, що стверджує укладення договору. Згідно із ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Верховний суд України в своїй постанові по справі № 6-176 цс12 від 13 лютого 2013 року, виклав висновок в тотожних за змістом правовідносинах з даною цивільною справою, який згідно ч.2 ст. 214 ЦПК України суд зобов»язаний врахувати при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Зокрема, Верховним судом України зазначено, що, з огляду на ст. 546, 570, 635 ЦК України, внесення завдатку як способу виконання зобов»язання може мати місце лише в разі наявності зобов»язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу майна. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У постанові Верховного Суду України судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13.02.2013 року визначено що у справах про стягнення авансових платежів, у разі не укладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно дост. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили. Всі обґрунтування наведені в позовній заяві безпосередньо вказують на те, що оскільки договору купівлі-продажу будинку, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між покупцем [PERSON] та продавцем (власником будинку) укладено не було, а сторони по справі лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передана відповідачу [PERSON] грошова сума в розмірі 20 000 США є виключно авансом , який підлягає поверненню позивачу. При цьому, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не могло бути договірних відносин з приводу відчуження будинку, оскільки відповідач [PERSON] не був наділений правом реалізації зазначеного будинку, а тому не вправі був отримувати завдаток чи аванс. Посилання відповідача на довіреність від 20.12.2013 року та наявність повноважень на продаж зазначеного спірного будинку, спростовується змістом довіреності з якої вбачається щодо надання відповідачу повноважень представника інтересів [PERSON] усіх судових органах, місцевих, господарських, адміністративних,третейських судах, апеляційних та касаційних інстанціях, Верховному Суді України, досудового слідства, а також здійснювати представництво та інтересів в місцевих радах, виконавчих та розпорядчих органах, виконавчому комітеті Одеської міської ради, інших державних органах у кримінальних,цивільних, господарчих справах і справах про адміністративні порушення, а також бути його представником в усіх установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм їх власності та підпорядкування, перед фізичними та юридичними особами, в органах влади та управління, державтоінспекції УМВС України, податкових інспекціях, податковій міліції, експертних установах, слідчих органах, відповідних органах реєстраційної служби, у тому числі в Реєстраційнїй службі Головного управління юстиції в Одеській області, органах нотаріату, відповідних бюро технічної інвентаризації, органах реєстрації актів цивільного стану, архівних установах, ЖЕКах, ДЕЗах, відділах громадянства, паспортної та імміграційної служби УМВС України в Одеській області, правоохоронних органах, в тому числі прокуратурі, органах внутрішніх справ, СБУ, митних органах, органах юстиції, в усіх виконавчих службах відповідних управлінь юстиції, з усіма правами учасника виконавчого провадження, наданими чинним законодавством, а також у відповідних районних державних адміністраціях, органах опіки та піклування з усіх питань, пов'язаних з виконанням цього доручення. Для чого [PERSON] надає право подавати від його імені різні заяви, в тому числі позовні, клопотання, касаційні та апеляційні скарги, запити в усі необхідні установи та організації отримувати необхідні довідки та інші документи, відомості, розписуватися аз мене, знайомитися з матеріалами справ, робити з них витяги, одержувати копії ухвал, постанов і інших документів, що є у справі, брати участь у судових засіданнях, подавати доти, брати участь у їх дослідженні, з правом ведення від імені останнього переговорів та і попереднього узгодження всіх процедурних питань, подання та підпису всіх і документів, необхідних для виконання повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги, одержувати довідки, рішення та інші необхідні документи, сплачувати вартість послуг за оформлення документів та роботи інші платежі, а також виконувати усі інші дії та формальності, пов'язані з цією довіреністю. Посилання відповідача на розписку від 15.01.2013 року, яка складена між відповідачем та [PERSON], щодо отримання останнім від відповідача авансу у сумі 12 000 доларів США в рахунок продажу спірного будинку, підтверджують лише факт отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] у вигляді авансу, зі змісту розписку не вбачається щодо передачі коштів від [PERSON] через відповідача [PERSON] в рахунок продажу спірного будинку. Окрім того, як встановлено судом [PERSON] не був власником будинку та не мав повноважень на реалізацію зазначеного майна, не міг надавати доручень щодо реалізації того майна , а також отримувати кошти в рахунок оплати за придбання майна у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS]., таким чином, зазначені у розписці кошти отримані без достатньої правової підстави, що є підставою для звернення до суду з окремим позовом. Стаття 1212 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Враховуючи наведене, а також те, що між [PERSON] та власником квартири не було укладено не то що жодного договору купівлі-продажу нерухомого майна, а навіть не укладалось попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, тому передані кошти відповідачу мають тільки статус авансу. Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозв'язку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що позивачем під час судового розгляду справи надано достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що жодних договірних зобов'язань фактично між ним та власником квартири не виникало ніколи,відповідач [PERSON] набув безпідставно майно - грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які належать [PERSON], тому повинен це майно йому повернути, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 Доларів США, що за курсом НБУ становить 524 000 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума судового збору у розмірі 3654,00 грн. На підставі наведеного, 546, 570, 635, 1212 ЦК України та

Outcome: approved