Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визначити йому додатковий строк, для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що [INFO] помер його батько - [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина у вигляді: житлового будинку [ADDRESS]. За життя батько особистого розпорядження на випадок своєї смерті не складав. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак йому державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] та рекомендовано звернутися до суду по питанню продовження строку на прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що він пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він тривалий час хворів та проживав на далекій відстані в м. Лубни Полтавської області, тому в силу своєї хвороби та великої відстані між місцем його постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна, не мав фізичної можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представники проти задоволення позову заперечували. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 7/. [PERSON] батько позивача по справі, помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Височанською селищною радою Харківського району Харківської області від 26 грудня 2012 року /а.с. 8/. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є його діти [PERSON] та [PERSON] /а.с. 15/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] /а.с. 15/. Згідно листа першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] роз'яснено його право звернутися до суду по питанню продовження строку прийняття спадщини /а.с. 15, 77/. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в ч.ч. 1, 2, 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Слід зазначити, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON], як на підставу пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, посилається на те, що він тривалий час хворів, але будь-яких доказів на підтвердження цих обставин суду не надає, хоча відповідно до вимог ч.1ст.60 ЦПК України це є його обов'язком, тим більше навіть не зазначає, чим він хворів. В своїх поясненнях [PERSON] пояснив, що після смерті батька він тривалий час був в стресовому стані, що заважало йому звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак не зазначає, в чому проявлявся його стресовий стан та чи звертався він з цього приводу до лікаря. Враховуючи вищевикладене, суд не може хворобу на яку посилається позивач визнати, як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, ще однією з підстав поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, що він проживав на далекій відстані в м. Лубни Полтавської області, тому в силу хвороби та великої відстані між місцем постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна, він не мав фізичної можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, суд зазначає, що позивач не був позбавлений можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою, що передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Також, слід зазначити, що в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що він дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта позивача /а.с. 4-6/, однак зазначає, що з 2007 року мешкає за адресою: [ADDRESS] та на підтвердження своїх слів надав акт депутата Височанської селищної ради Харківського району Харківської області 24 округа Кравченко С.І. від 14 грудня 2015 року, складеного у присутності сусідів [PERSON], [PERSON], засвідченого секретарем Височанської селищної ради Харківського району Харківської області /а.с. 123/. Таким чином, позивач своїми поясненнями, наданими в судовому засіданні спростував свої позовні вимоги, в яких він зазначав, що не мав можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, в силу великої відстані між місцем постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна, адже він зазначив що фактично мешкав з 2007 року в смт. Високий Харківського району Харківської області. Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача, щодо його проживання в м. Лубни Полтавської області та не може визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини з підстави великої відстані між місцем постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна. [PERSON] не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті його батька, а також те, що ці причини пропуску строку пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача. Враховуючи, що доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини [PERSON] не надав, суд дійшов висновку, що позивач не довів свій позов і відмовляє у задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed