Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки площею 5,8137 га, 0,1726 га, 0,0322 га, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходяться на території Котелевської селищної ради Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після [PERSON], який помер 07.07.2011 року, він є спадкоємцем за заповітом спадкового майна - земельної ділянки площею 6,12 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться на території Котелевської селищної ради Полтавської області. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії I-ПЛ № 021330, виданого 13.01.2000 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №928. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори, який видав 27.12.2012 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,12 га, яка надана для сільськогосподарського використання. У серпні 2017 року виготовлено три технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до актів прийому передачі межових знаків на зберігання, актів погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, кадастрових планів площа земельних ділянок склала 5,8137 га, 0,1726 га, 0,0322 га. 25.09.2017 року відділом у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області проведено державну реєстрацію земельних ділянок, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та присвоєно кадастрові номера 5322255100:00:005:1620; 5322255100:00:005:1604; 5322255100:00:005:1605, на підтвердження чого надано Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5306391652017; НВ-5306391282017; НВ-5306391022017. З метою проведення державної реєстрації права власності на належні йому земельні ділянки площею 5,8137 га, 0,1726 га, 0,0322 га, та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач звернувся до відділу правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, де державний реєстратор відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень на земельні ділянки за №37307272, №37308225, №37308039. Відповідно до листа відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області за №658/109-17 від 05.10.2017 року вказано, що Державні акти на право приватної власності на землю, які видавалися власникам земельної частки (паю) СВК «Батьківщина», видавались на основі планово картографічного матеріалу без проведення геодезичної зйомки на місцевості. У 2007 році СВК «Батьківщина» було проведено топографічне знімання контурів земель, які знаходяться в користуванні даного господарства з метою виготовлення «Проекту землеустрою щодо впорядкування землекористування СВК «Батьківщина». При обробці матеріалів польових вимірів змінилися площі та конфігурації більшості контурів. У звязку з цим при проектуванні земельних ділянок у відповідності нового планово картографічного матеріалу пройшли зміни і по площах та конфігурації земельних ділянок власників земельних ділянок (паїв). До того ж відповідні розбіжності в конфігурації земельної ділянки виникли через проведення робіт з інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться в користуванні НАК «Нафтогаз України» в особі ГПУ «Полтавагазвидобування». Даним підприємством було отримано державні акти на право постійного користування на земельні ділянки та проведено державну реєстрацію земельних ділянок від 01.06.2007 року. Позивач вважає, що зміни у площі та конфігурації успадкованої мною земельної ділянки, що відбулися через проведення проектування земельних ділянок у відповідності нового планово картографічного матеріалу, через проведення робіт із інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться в користуванні НАК «Нафтогаз України» в особі ГПУ «Полтавагазвидобування», що стало причиною поділу земельної ділянки площею 6,12 га на три земельні ділянки площами 5,8137 га, 0,1726 га, 0,0322 га, не може бути обставиною для позбавлення його можливості провести державну реєстрацію права власності та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 67-72, 78). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 73). Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 18.10.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 130 ЦПК України, ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 75). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, 18.10.2017 року подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надав (а.с. 76). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Батьківщина», 18.10.2017 року подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надав (а.с. 77). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора, 17.10.2017 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі її представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 74). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про причини неявки суд не повідомило, заперечень проти позову та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надало. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Згідно з ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії I-ПЛ №021330 від 13.01.2000 року, земельну ділянку передано для сільськогосподарського використання, також в свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначено цільове призначення земельної ділянки для сільськогосподарського використання. Згідно з Земельним кодексом України (в редакції чинній на момент видачі державного акта на право приватної власності на землю на імя спадкодавця), землі України за основним цільовим призначенням поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування: 1) громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; 2) громадянам, радгоспам, колективним та іншим сільськогосподарським підприємствам і організаціям - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 3) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам і загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, для ведення сільського господарства; 4) несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям, громадським об'єднанням та релігійним організаціям - для ведення підсобного сільського господарства. У свою чергу відповідно до ч.1 ст. 60 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент видачі державного акта на право приватної власності на землю на імя спадкодавця), колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські акціонерні товариства можуть одержувати земельні ділянки у колективну власність, користування, у тому числі в оренду. Землі, передані цим господарствам у колективну власність, поділяються на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання. З врахуванням викладеного, в державному акті на право приватної власності на землю серії I-ПЛ №021330 від 13.01.2000 року невірно (помилково) вказано призначення земельної ділянки - для сільськогосподарського використання. Тобто, на момент видачі даного державного акта земельна ділянка відносилась до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката. Згідно з ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved