Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] в селищі Шевченко Великоновосілківського району Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 1963 році він, маючи дозвіл виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області почав будувати житловий будинок та господарські споруди в селищі Шевченко, [ADDRESS] Великоновосілківського району Донецької області. Коли він звернувся до нотаріуса з метою відчудження житлового будинку, отримав відмову, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Додатками № 32 та № 33 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільбських Рад депутатів трудящих було затверджено зразок довідок про право власності колгоспного ( селянського) двору та жилий будинок та про право власності робітника чи службовяця на жилий будинок.За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, галаьною площею 79,7 кв.м., що розташований по [ADDRESS] Великоновосілківського району Донецької області. В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно технічного паспорту, виданого КП «Великоновосілківське РБТІ» Донецької області 12.03.2014 р., домоволодіння по [ADDRESS] в селищі Шевченко Великоновосілківського району Донецької області зареєстроване за [PERSON], позивачем у справі. Згідно даних технічного паспорту, житловий будинок зведений у 1969 році. Право власності підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність». Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», яка передбачає підстави виникнення права власності, праця громадян є основою створення і примноження їв власності. Громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок спадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла на час завершення будівництва спірного майна, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації. Таким чином, право власності на спірне домоволодіння набуте і оформлене у передбаченому законодавством, яке діяло на час завершення будівництва, порядку, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] в селищі Шевченко Великоновосілківського району Донецької області.

Outcome: approved