Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 44550,70 доларів США, яка складається з суми позики в розмірі 41700 доларів США, сума процентів за неповернення коштів в розмірі 2850,70 доларів США. На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 26 липня 2012 року [PERSON] позичив в нього грошові кошти в сумі 41700 доларів США, про що надав йому розписку, яка особисто ним підписана. За умовами позики відповідач мав повернути йому кошти в строк до 25.12.2013 року Однак такого обовязку не виконав. Таким чином станом на сьогоднішні день відповідач заборгував йому грошові кошти в сумі 41700 доларів США. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу. Сума процентів за прострочення повернення позики, передбачених статтею 625 ЦК України складає суму в розмірі 2850, 70 доларів США, за період з 25.12.2013 року по 04.04.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 26 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 41700 доларів США, зазначену суму коштів відповідач зобовязався повернути до 25.12.2013 року. Факт укладення даного договору підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 03.11.2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розсипка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. На даний час відповідач умови договору не виконав, кошти не повернув. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача кошти в сумі 44550,70 доларів США, яка складається з суми позики в розмірі 41700 доларів США та суми процентів за неповернення коштів в розмірі 2850,70 доларів США (за період з 25.12.2013 року по 04.04.2016 року).

Outcome: approved