Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про надання дозволу на побачення з дитиною. В обгрунтування позовних вимог посиється на те, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2014 року його позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Опікуном над останньою, рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 202 від 02.10.2014 року призначено її бабу, відповідача по справі - [PERSON] Вказує на те, що після позбавлення батьківських прав він усвідомив свою негативну поведінку по відношенню до виховання своєї дитини, має постійне місце проживання, періодично працює по найму, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, прагне спілкуватися з дочкою, брати участь в її утриманні та вихованні. Просить надати йому періодичні побачення з дитиною в присутності її опікуна. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити, ствердивши обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області за довіреністю [PERSON] проти позову не заперечував проти надання судом права на побачення позивачу з малолітньою дочкою - [PERSON], [INFO], за умови присутності опікуна над дитиною. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, допитавши свідка, перевіривши зібрані докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Частиною 1 ст.168 СК України визначено право матері, батька, позбавлених батьківських прав, на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. В силу ч.2 ст.168 СК України, суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоровю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Судом встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з рішення суду, підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав було свідоме ухилення його від виконання свої батьківських обов'язків по вихованню дитини, ведення аморального способу життя та відсутність інтересу до життя та здоров'я дитини. Відповідно до рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 202 від 02.10.2014 року опікуном над малолітньою [PERSON]. [INFO], призначено [PERSON] З довідки Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 123 від 28.02.2017 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], крім нього в даному господарстві ніхто не зареєстрований і не проживає. Згідно характеристики Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 28.02.2017 року, за час проживання [PERSON] в с.Чижівка Ізяславського району, скарг та зауважень щодо поведінки останнього до сільської ради не поступало, у п'янстві чи в порушенні громадського порядку не помічався. Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області №01-120/169 від 19.01.2017 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області не заперечує проти надання судом права на побачення позивачу з малолітньою дочкою - [PERSON], [INFO], за умови присутності опікуна над дитиною. Відповідно до ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї (ч.8 ст.7 СК України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Нормами статей 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]- директор Шепетівського міського центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді суду пояснила, що позивач змінив своє ставлення до батьківства, перестав зловживати спиртними напоями, нормалізував свій психологічний стан, має постійне місце проживання, тому в даному випадку спілкування батька і дочки повинно бути пріоритетним, з врахуванням інтересів дитини. З огляду на викладене та враховуючи дійсне бажання батька підтримувати зв'язки зі своєю дочкою, відсутність загрози завдання шкоди життю, здоров'ю та моральному вихованню малолітньої дитини, суд вважає, що позивачу необхідно надати дозвіл на щотижневе побачення з дитиною - [PERSON], [INFO], за умови присутності її опікуна - [PERSON] за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS] або в іншому місці за її згоди, повідомивши завчасно опікуна та знаходить позов підлягаючим до задоволення. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 1-3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7, 19 ,153, 168 СК України,

Outcome: approved