Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. У позові зазачив, що йому на праві власності належить 1/5 частина квартири [ADDRESS], відповідачу належить 4/5 частин цієї квартири. Вказана квартира складається із трьох кімнат: ізольованої площею 10,3 кв. м. та суміжних площею 16,7 кв. м. і 14,0 кв.м. На теперішній час відповідач займає всю квартиру та чинить йому перешкоди в здійсненні права власності належною йому частиною квартири. Оскільки між ними немає згоди в користуванні квартирою, просив порядок його визначити судом, а саме: виділити йому у користування ізольовану кімнату площею 10,3 кв.м., а відповідачу суміжні кімнати площею 16,7 кв.м. і 14,0 кв.м., підсобні приміщення залишити у загальному користуванні, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні спірною квартирою. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, викладених у позові, наполягають на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він не проживає у спірній квартирі, за його згодою на теперішній час у ній проживає його брат з дружиною та дитиною. Ключі від квартири є лише в одному екземплярі і знаходяться у брата. З приводу надання ключів від квартири позивач ніколи до нього не звертався, тому вважає позов необгунтиованим і з цих підстав в його задоводенні просить відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, з'ясувавши обставини справи, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. За положенями ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], їх частки становлять відповідно 1/5 і 4/5 (а.с.3,4). Згідно технічному паспорту, спірна квартира має загальну площу 59,31 кв.м., житлову - 41,0 кв.м., складається з трьох кімнат: ізольованої площею 10,3 кв.м. та двох суміжних кімнат площею 16,7 кв. м. і 14,0 кв. м. Фактичний порядок користування житловими приміщеннями між сторонами не склався. Площа кімнати, на яку претендує позивач, перевищує його ідеальну частку, на яку приходиться 8,2 кв.м. житлової площі, а тому запропонований позивачем порядок користування квартирою порушує право [PERSON] як іншого співвласника. В силу вимг ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік таких способів захисту наведено в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. Однак такий спосіб має бути встановлений законом або договором. Отже, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як зобов'язання особи не перешкоджати користуватися квартирою не передбачено ні ст. 16 ЦК України, ні будь-яким іншим законом чи договором, а тому в цій частині позов задоволений бути не може. Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed