Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на користь [PERSON] 300000 грн. заборгованості за договором позики та 87465,81 грн. процентів за користування позикою. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач грошові кошти не повернув, з посиланням на положення ст. ст. 526, 1046, 1047, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України та висновки Верховного суду України, викладені в постанові ВСУ від 02.07.2014 р. у справі № 6-36цс14. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судова повістка направлялася за адресою, де він зареєстрований згідно довідки Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області № 04-06/1019 від 13.09.2017 року, суд вважає за можливе вирішити справу без його участі. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 р. [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 300000 грн. строком до 01 вересня 2017 р. в присутності свідків, що підтверджується розпискою від 20 листопада 2015 р. (а.с. 8). Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини з приводу зобовязання по договору позики. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] надав 300000 грн. [PERSON], що у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договору позики, укладеного у письмовій формі, суду надано не було, з огляду на, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed