Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати попередній договір № 0011 купівлі - продажу транспортного засобу від 22.03.2018 року з відповідачем. Стягнути з відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТБІЗНЕС» код ЄДРПОУ 41894477, юридична адреса: 61099, м. Харків, вулиця Лодзька, будинок 7) грошові кошти у розмірі 34000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між Позивачем та Відповідачем укладено попередній договір № 0011 купівлі - продажу транспортного засобу від 22.03.2018 року. Відповідно до п. 1.5. договору Сторони зобов'язуються укласти Основний договір 27 березня 2018 року за умови повного виконання зобов'язань Позивачем пункту 2.1. договору. Згідно квитанції, позивачем виконані умови попереднього договору № 0011 купівлі - продажу від 22.03.2018 року та сплачено суму в розмірі 34000 грн. Однак Основного договору між сторонами не було укладено у встановлений строк до 27.03.2018 року. 18.04.2018 року позивач отримав відповідь від відповідача про відмову від розірвання вказаного договору та повернення сплаченої суми. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у судове засідання викликався належним чином, заперечень та відзиву проти позову не надав. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТБІЗНЕС» укладено попередній договір № 0011 купівлі - продажу транспортного засобу від 22.03.2018 року. Відповідно до п. 1.5. зазначеного договору Сторони зобов'язуються укласти Основний договір 27 березня 2018 року за умови повного виконання зобов'язань Позивачем пункту 2.1. договору. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що Основний договір буде укладено на п'ятий день після придбання продавцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладання Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року. Пунктом 2.1 вказаного Договору вказано, що на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення Основного договору в момент укладення цього попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти у розмірі 34000 грн., а продавець своїм підписом під цим попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. Відповідно до п.1.2 Договору, транспортний засіб, який продавець зобов'язується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за Основним договором, та який являтиметься предметом основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: Марка: Chevrolet; Модель: Niva; Рік випуску: 2014; Інші характеристики сірий (колір, пробіг тощо). До теперішнього часу Основного договору укладено не було та Відповідачем не повідомлено про придбання майна (автомобіля) по Основному договору, яке буде предметом Основного договору купівлі - продажу. Згідно квитанції, Позивачем виконані умови попереднього договору № 0011 купівлі - продажу від 22.03.2018 року та сплачено суму в розмірі 34000,00 (тридцять чотири тисячі грн.00 коп.) на користь ТОВ «СМАРТБІЗНЕС». Згідно з ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Листом від 18.04.2018 року ТОВ «СМАРТБІЗНЕС» на письмове звернення позивача повідомило, що на виконання п.2.1 Попереднього договору купівлі-продажу № 0011 від 22.03.2018 року позивачем сплачено 34000 грн. За відсутності волевиявлення ТОВ «СМАРТБІЗНЕС» на дострокове розірвання (припинення) Договору, на сьогоднішній день відсутні правові підстави для дострокового розірвання (припинення) Договору та відповідно повернення позивачу грошової суми сплаченої на виконання п.2.1 Договору. Також до відома позивача було доведено, що відповідач вже здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом Договору, а відповідно при умові дострокового розірвання (припинення) Договору, останній понесе збитки, на що відповідач погодитись не може. Згідно з ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. В частині 3 ст. 635 ЦК України істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства Згідно вимог ст. 530 ЦК України, відповідач протягом 7 днів з моменту отримання листа вимоги, яка є пропозиція укласти договір, не придбав майно, що є предметом попереднього договору та не повідомив про це та про конкретну календарну дату, місце та час укладання Основного договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved