Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за договором позики В позові зазначено, що 30.01.2011 р. сторони уклали договір позики № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 403, згідно з яким позивач передав у власність, а відповідач - прийняв грошові кошти в сумі 40000 грн. строком до 31.12.2011. Сума позики була передана відповідачеві до підписання договору позики. Проте станом на граничну дату повернення позики (31.12.2011 р.) відповідач повернув борг лише частково у сумі 29000 грн., залишившись винним ще 11000 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 11000, 00 грн., 3% річних від простроченої суми за договором позики у розмірі 699,78 грн. та проценти за користування коштами у сумі 1683,83 грн., а разом 13 383, 61 грн. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON], своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи за місцем своєї реєстрації, вказаної в договорі позики, до суду повторно не з»явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову від нього не надходило. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору позики від 30.01.2011 р., (безпосередньо до п. 1) позивач надав у власність, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 40000 грн., що відповідно до курсу НБУ на момент посвідчення цього договору становить 5000 дол. США строком до 31.12.2011 р. Відповідно до п. 3 вказаного договору грошова сума, передана відповідачу до підписання цього договору, а згідно п. 4 - у разі неповернення боргу в сумі і строки, передбачені даним договором відповідач зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Вищевказаний договір підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 403 (а.с. 2). Також відповідно до п. 2 договору позики відповідач зобов'язався повернути таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) в повній сумі в строк до 31.12.2011 р., але свій обов'язок не виконав, та не повернув в строк всю суму позику, що отримав від позивача. На даний час відповідач з ним на зв'язок не виходить, ховається від нього, на телефонні дзвінки не відповідає, двері за місцем його мешкання ніхто не відчиняє. В судовому засіданні позивач повідомив, що відповідач повернув борг частково у сумі 29000 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до укладеного між сторонами договору позики розмір процентів, які відповідач зобов'язаний сплатити за користування позикою, не визначений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ, яка діяла у період, коли відповідач користувався коштами. Розрахунок 3% річних: сума заборгованості: 11 000, 00 грн., період за який виникла заборгованість: 01.01.2012 р. - 13.02.2014 р. Тривалість - 774 дні, тобто 11 000,00 х 774 х 3% = 699, 78 грн. Відповідно до розрахунку наданому позивачем станом на 13.02.2014 р. сума процентів, які відповідач зобов'язаний сплатити відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України за період з 01.01.2012 р. - 13.02.2014 р. дорівнює 1683, 83 грн. (а.с.4). Отже, загальна сума заборгованості відповідача за договором позики становить 13383, 61 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 1049 ЦК Українивстановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved