Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що він з відповідачкою по справі перебував у шлюбі з 28.12.2012 року. Від спільного життя у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося та з вересня 2018 року сторони разом не проживають. Дитина залишилася проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] Також за цією адресою проживають батьки позивача [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які допомагають йому виховувати дитину. На даний час місце проживання відповідачки йому не відоме, однак вона неодноразово повідомляла його, що одразу забере дитину, коли матиме постійне місце проживання. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду та просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із батьком за його місцем проживання, оскільки вважає, що спосіб життя матері зашкодить психоемоційному розвитку дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, та додатково зазначив, що донька проживає з ним та має усі необхідні умови для розвитку. Він виховує дитину та матеріально утримує, піклується про її стан здоров`я. Не заперечує аби мати бачилися з дитиною та відвідувала доньку у будь-який зручний для неї час. Представник позивача [PERSON] також просила задовольнити позов та зазначила, що [PERSON] має постійну роботу, забезпечує дитину та піклується про неї. Донька має всі необхідні умови для проживання та належного розвитку. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечувала та зазначила, що на даний час не має постійного місця проживання та роботи, позивач не заперечує їй бачитися з донькою у будь-який час, тому вона не позбавлена права приймати участь у вихованні дитини. Представник третіх осіб Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради та Органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, проти задоволення позовної заяви не заперечувала та зазначивла що вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, надала висновок Органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради від 22.04.2019 про розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вислухавши пояснення сторін, представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2012 року, актовий запис №924 від 28.12.2012 року, вчинений Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 26.12.2012 року, у якому батьком вказаний позивач. Спільне життя подружжя не склалося та з вересня 2018 року сторони разом не проживають. Дитина залишилася проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Судом встановлений задовільний та такий, що відповідає житловим нормам стан житлового приміщення, в якому проживає позивач разом з донькою, що також підтверджується актом обстеження умов проживання від 02.11.2018 року №03/5062. Відповідно до вказаного акту обстеження умов проживання у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , складеного управлінням-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, створені задовільні умови та дотримані санітарно-гігієнічні норми (а.с.20). Судом також досліджений майновий стан сторін та виявлено, що позивач [PERSON] офіційно працевлаштований на підприємстві ТОВ «АртГранд» та його сукупний дохід за серпень та вересень 2018 року складає 37 456,40 грн. (а.с.24). Крім того, [PERSON] має позитивну характеристику з місця роботи, а також відповідно до характеристики «Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №16» Дніпровської міської ради від 24.10.2018 року №122 між батьком та дитиною існує взаєморозуміння, батько турбується про доньку та цікавиться її життям (а.с.25,26). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради у своєму висновку від 22.04.2019 року №4/4-472 вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.62-63). Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст. 77, 78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. За ч.ч. 1, 4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). При вирішенні даного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені у судовому засіданні факти щодо відповідального ставлення батька [PERSON] до виконання своїх обов`язків. Суд також враховує, що батьком створені усі необхідні умови для проживання дитини, що підтверджується матеріалами справи - актом обстеження умов проживання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , складеним управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради. Суд вважає, що усі зібрані по справі докази у їх сукупності дають переконливі підстави дійти висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Суд також приймає до уваги, що твердження позивача, що чинити перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю він не буде, оскільки дитина повинна також спілкуватися і з нею. Згідно з п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з сім`єю у виняткових випадках. Зважаючи на те, що на теперішній час малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком у створених ним належних умовах для її повноцінного та гармонійного розвитку, мати на даний час забезпечити подібних умов можливості не має, про що вона також і сама підтвердила у судовому засіданні, крім того батько дитини не чинить перешкод у спілкуванні матері з дитиною, суд вважає позов задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , за його місцем проживання чи перебування. Витрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved