Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25.09.1999 року між ними укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON] [INFO] . [PERSON] зазначає, що спільне життя не склалось через різність характерів, ставлення до життя, сім`ї, з врахуванням періодичних сварок. Шлюбні відносини припинені з 2015 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе. [PERSON] з просить: -розірвати шлюб з [PERSON] , [INFO] . [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що 25.09.1999 року між ними укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON] [INFO] . Під час шлюбу, [INFO] , сторонами було придбано за спільні сумісні кошти автомобіль «Nissan Note», об`єм двигуна 1.6, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01.02.2007 року. [PERSON] вважає вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя та зазначає, що має право на 2/3 частки вказаного майна. [PERSON] просить: -визнати автомобіль «Nissan Note» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] спільним сумісним майном подружжя; -визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 2/3 частини вартості автомобіля «Nissan Note» 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, а саме: визнав спільним сумісним майном автомобіль «Nissan Note», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] ; визнав, що за [PERSON] в порядку спільного сумісного майна подружжя слід визнати право власності на Ѕ частину вартості автомобіля «Nissan Note», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . [PERSON] , її представник адвокат Омельчук М.А. визнали позовні вимоги про розірвання шлюбу, підтримали свої зустрічні позовні вимоги, просили їх задовольнити. [PERSON] пояснила, що грошові кошти на придбання автомобіля надали її батьки для того, щоб їх доньку возити на навчання до загальноосвітньої та музикальної школи. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про одруження серії [NUMBER] , виданого 25.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Макарівського рацйонного управління юстиції Київської області, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , одружились 25.09.1999 року, про що зроблено запис №62. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.5, 36). Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданого Макарівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.36). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, достовірними, допустимими, а позов про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, які виявили взаємне бажання припинити шлюб. В судовому засіданні також встановлено, що згідно договору №103 купівлі-продажу транспортного засобу від 01.02.2007 року, укладеному між ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», в особі його директора та [PERSON] , останній придбав транспортний засіб - автомобіль «Nissan Note», об`єм двигуна 1.6, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 97667.00 гривень, еквівалент 19340.00 доларів США (а.с.38-41). Згідно рахунків-фактура №8020430 від 01.02.2007 року, №8020995 від 25.02.2007 року, №8021045 від 28.02.2007 року [PERSON] внесена передоплата за автомобіль «Nissan Note», об`єм двигуна 1.6, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] відповідно в розмірі 10000.00 гривень, 20000.00 гривень, 67667.00 гривень (а.с.42-44). Згідно видаткової накладної №442599 від 28.02.2007 року, [PERSON] сплатив за автомобіль 97667.00 гривень (а.с.45). Згідно акту приймання-передачі від 28.02.2007 року, ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» передало, а [PERSON] прийняв автомобіль «Nissan Note», об`єм двигуна 1.6, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.46). Згідно витягу з сайту AUTO.RIA вартість автомобіля «Nissan Note», об`єм двигуна 1.6, 2007 року випуску становить (враховуючи мінімальний та максимальний показник) від 6450.00 доларів США до 7800.00 доларів США (а.с. 47-50). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину р.№1998 від 25.08.2010 року (а.с.65). Стаття 60 СК України регламентує підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, а саме: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно зі ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно п. 23, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно абзацу 4 п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, достовірними, допустимими, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню за таких обставин. Враховуючи, що спільною сумісною власністю подружжя є автомобіль, який є неподільною річчю, а також те, що сторони не дійшли згоди щодо його вартості, тому відповідно до ч.2 ст.71 СК не можуть бути виділені частки в натурі будь-якій зі сторін, оскільки жодна з них відповідно до вимог ст.365 ЦК України з вимогою про припинення права одного з подружжя на частку у спільному майні не зверталась, та попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, тому суд вважає за необхідне визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя без його реального поділу та залишити майно: автомобіль «Nissan Note», об`єм двигуна 1.6, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом достовірно встановлено, що сторонами за час перебування у шлюбі придбаний автомобіль «Nissan Note», об`єм двигуна 1.6, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , яке в свою чергу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд критично ставиться до твердження [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 2/3 частини вартості автомобіля, оскільки відсутні будь-які докази, які б давали можливість суду відступити від рівності часток майна подружжя.

Outcome: partial