Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, в обґрунтування якого зазначає наступне. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 05.01.2009 р. Виконавчим комітетом Немирівської міської ради та реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 8635981, номер витягу 21476775, номер запису 322 в книзі ФЖ9. [PERSON] , являється власником 9/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В його фактичному користуванні знаходиться 1-прихожа, 2-санвузол, 3-кімната, 4-кімната, 5-кімната, 6-кухня (прибудова літ. «Б1»), гараж літ. «Ж», погреб літ. «Ж/під», сарай літ. «Є», туалет літ. «ТЗ». Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками будинку. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 31 жовтня 1984 р. Р№1692 належить 13/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 28 травня 1987 року Р№574 належить 11/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. [PERSON] на підставі Договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Науменко В.В. 15 вересня 2008 року Р№2914 належить 7/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 28 серпня 1982 року Р№1406 належить 2/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями. [PERSON] на підставі Договору дарування посвідченого Люлько Л.М. приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу 10 березня 2005 року Р№872 належить 17/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі № 1-1052 21.07.2017 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори належить 11/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Лєбєдєвим В.Д. приватним нотаріусом 09 вересня 2000 року Р№526 належить 16/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з обєкта нерухомого майна. Добровільно між ними не досягнуто згоди щодо виділу часток будинку в натурі. 12 серпня 2020 року [PERSON] одержав висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до висновку [PERSON] може бути виділено житловий будинок літ. «Б1» загальною площею - 77,4 кв. м., в тому числі житловою - 45,6 кв. м., до якого входить: 1-прихожа, 2-санвузол, 3-кімната, 4-кімната, 5-кімната, 6-кухня та господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Ж», погреб літ. «Ж/під», сарай «Є», туалет літ. «ТЗ». За технічними показниками 9/100 частини домоволодіння, йому може бути виділено в окремий об`єкт нерухомого майна в натурі. Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України у разі виділу співвласником в натурі із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримує просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. Надали суду заяви в яких просять справу розглянути без їх участі, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статей 357, 358 та 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільної часткової власності та має право на виділення своєї частки в майні в натурі. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 361 ЦК України гарантовано право співвласника самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідачів, які визнали позов у повному обсязі. Враховуючи вищевикладені факти та обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 4,16, 392 ЦК України,

Outcome: approved