Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що він на праві приватної власності, на підставі договору дарування, має житловий будинок, в смт.Понорниця, Коропського району, Чернігівської області, вул. Червоноармійська, 35. В даному житловому будинку з 2011 року зареєстрована відповідач, однак фактично вона у ньому не проживає з травня 2013 року. Відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ним до 02.10.2015 року. Відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання відмовляється. А тому [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим будинком, в смт.Понорниця, Коропського району, Чернігівської області, вул. Червоноармійська, 35. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити по вищевикладеним мотивам. Пояснив, що відповідачка виїхала з його будинку приблизно у квітні-травні 2013 року і з тих пір у будинку не з»являлася. Згоден на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявилась, хоча про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні власником житлового будинку, в смт.Понорниця, Коропського району, Чернігівської області, вул. Червоноармійська, 35, є позивач, що підтверджується договором дарування від 24.06.2010 року. Відповідач з 2013 року у будинку позивача не проживає і не з»являється, що підтверджується поясненнями позивача та довідкою Понорницької селищної ради. Відповідно до ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України, ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право використовувати помешкання для особистого проживання, проживання членів їх сім'ї та інших осіб. Вони мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд та вимагати усунення будь-яких порушень їх прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України: Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач бажає позбавити права користування житловим будинком, який йому належить на праві власності, відповідача [PERSON], оскільки остання зареєстрована за вищевказаною адресою, але фактично не проживає. Отже, позовна вимога про позбавлення відповідача права користування житлом, підлягає задоволенню. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved