Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 06.12.2005 р. вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Під час шлюбу між ним та відповідачкою часто виникали сварки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, що і призвело до припинення сімейних відносин, сім'я фактично розпалась. З лютого 2014 р. вони не проживають разом, не підтримують сімейних стосунків. Їх шлюб існує формально, фактично вони один одному чужі люди, примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб розірвати. Спір про майно будуть вирішувати в іншому судовому провадженні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але згідно поданої через канцелярію суду заяви позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Просить справу розглядати у його відсутність. Судові витрати пов'язані із зверненням до суду з даним позовом просив віднести на його рахунок. (а.с. 16) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але згідно заяви, поданої через канцелярію суду, позов визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Просила розглянути справу без її участі. (а.с. 15) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяви сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що громадянин Росії [PERSON] та громадянка України [PERSON] 06.12.2005 року уклали шлюб, який зареєстровано Вернадським відділом РАГС Управління РАГС Москви, актовий запис №2484 (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7) Сторони не підтримують шлюбних стосунків з лютого 2014 р. , втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та це суперечило б інтересам сторін, які не бажають продовжувати подружні стосунки один з одним. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та Сімейним кодексом України. Частинами 1, 2 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Статтею 63 Закону України «Про приватне міжнародне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Враховуючи те, що сторони в даний час проживають на території України, то розірвання шлюбу має здійснюватись за законодавством України. Відповідно до ст.ст. 109-110 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного з подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved