Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом вселення, посилаючись на те, що він є власником 1/4 частини будинку [ADDRESS] на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.07.2009 р. Іншими власниками вказаного будинку є: сестра - [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/2 частка. [PERSON] чинить перешкоди у проживанні в будинку. Будинок в натурі не поділений, але відповідач зайняла ту частину будинку, яку вважає за потрібне. Позивач, та його сестра - [PERSON] звертались до суду з позовом про виділ в натурі їх частини будинку, тобто загалом 54 частини. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2012 р. в позові позивачу було відмовлено. Підставою відмови було те, що відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України перепланування будинку має бути погоджено виконкомом Хмельницької міської ради. [PERSON] посилається на те, що загальна площа будинку складає 340 кв. м. з яких відповідач є власником 85 кв. м, що є достатнім для проживання (340 кв. м.: 4 = 85 кв. м.). Позивач є співвласником будинку, йому перешкоджає в проживанні в будинку відповідач, яка фактично займає половину будинку. Позивач, як власник належних їй 1/4 частини будинку, має право вимагати усунення перешкод в користування ним шляхом вселення її у спірний будинок. Домовитися про спільне користування будинком сторони не можуть, оскільки відповідач чинить перешкоди в користуванні житлом. Просить зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні будинком [ADDRESS] шляхом вселення позивача в будинок. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, вказавши, що позивачу належить означеного житлового будинку. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, однак від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного пава, у разі його порушення, невизнання або оспорювання та відповідно до статті 16 ЦК України вимагати припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України гарантується право звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні належним на праві власності житловим будинком. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду тощо. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Іншому власнику означеного житлового будинку [PERSON] належить на праві власності 1/2 частини будинку. [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у проживанні в будинку. Будинок в натурі не поділений. [PERSON] звертався до суду з позовом про виділ в натурі частини будинку [ADDRESS]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2012 р. в позові позивачу було відмовлено. Підставою відмови було те, що відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України перепланування будинку має бути погоджено виконкомом Хмельницької міської ради. Судом встановлено, що [PERSON], як співвласник означеного будинку перешкоджає [PERSON] у проживанні в будинку. Домовитися про спільне користування будинком сторони не можуть. Вказаний факт підтверджується висновком ДІМ ПЗВМ УМВС України у Хмельницькій області та показаннями як свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд приходить до висновку, що позивач у відповідності до вимог ст.ст. 57, 58 ЦПК України надав докази в обґрунтування позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту.

Outcome: approved