Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачкою 25 серпня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 668. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO], який проживає з відповідачкою. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не змогли створити міцну сім'ю. Шлюбні відносини припинили в січні 2016 року, оскільки в сім'ї не було взаємо порозуміння по вирішенню сімейних проблем, на підставі чого постійно виникали сварки, тому не мають наміру проживати однією сім'єю. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечувала, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 668, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтв про народження, сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджуються копіями свідоцтв про народження. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2016 році. На протязі вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно -шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Майновий спір сторони будуть вирішувати в окремому провадженні. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання відповідача, суд вважає можливим залишити відповідачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved