Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що він і відповідачка являються рідними дітьми [PERSON]. 26 грудня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке, зокрема, складається з замельних ділянок у розмірі відповідно 7,79 і 7,73 га, які розташовані на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку від 29.10.2004 року і 31.08.2007 року. В установлений законом термін, протягом 6-ти місяців з дня смерті, як спадкоємець першої черги за законом, не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки ще до смерті матері захворіла на тяжку хворобу дружина позивача [PERSON], з якою він постійно проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу і з якою вони мали спільних дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження дочки серії ІІ-КГ №252190. Після того, як матір позивача померла, у його дружини лікарі констатували захворювання серця ішемічний інсульт, що підтверджується довідкою лікарської установи. [PERSON] пять місяців після смерті матері 06.05.2017 року померла його дружина. Також зазначає, що він і його батьки проживали в одному селі в с.Ногайське Генічеського району Херсонської області, він підтримував родинні стосунки з батьками, чи міг їм допомагав. Після смерті батька продовжував допомагати своїй матері і піклуватися про неї. Із наведених обставин,вказує, що на протязі шести місяців він поховав двох близьких людей, матір і дружину і, крім того, на протязі цих шести місяців постійно доглядав за своєю хворою дружиною, а тому навіть на деякий час не міг виїхати в Генічеськ до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, він не турбувався про свої спадкові права, ще й тому, що ще за життя матері у нього з його сестрою, відповідачкою по справі, була домовленість на якій наполягала і їх мати, про поділ спадкового майна в рівних частинах, але на даний час його сестра не дає згоди на прийняття ним спадщини, згідно вимог ч.2 ст. 1272 ЦК України. В теперішній час бажає оформити спадщину на своє імя, оскільки він також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, та при звернені до нотаріальної контори, йому було вказано, що пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини та роз»яснено можливість вирішити дане питання, шляхом звернення до суду. Після чого він повідомив нотаріуса, що буде звертатися до суду із заявою про поновлення такого строку, а тому просив нотаріуса не здійснювати ніяких дій щодо оформлення спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, просить\~ визначити додатковий\~ строк, достатній\~ для подання заяви про прийняття спадкового майна. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вважає, що вказані вище обставини у своїй сукупності свідчать про поважність причин пропуску для подання заяви про прийняття спадщини та просив суд позов задовольнити. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] також підтримав посилаючись на обставини позову. Пояснив, що\~ в силу частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вказаної норми, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. З наданих доказів вбачається, що дійсно в період з 22.03.2017 року по 18.04.2017 рік дружина позивача хворіла, а 06.05.2017 року померла, а саме через п»ять місяців після смерті матері. Вказані обставини в розумінні ст.. 1272 ЦК України є поважними причинами пропуску строку, а тому наявні підставі для задоволення позову, так як позивач доглядав за дружиною, а потім організовував її поховання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву в якому, заперечувала проти задоволення позову позивача. Свої заперечення обґрунтувала тим, що обєктивних причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини до суду позивачем не наведено, вважає, що позивач мав можливість у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Надані ним докази не підтверджують тих обставин, на які він посилається, просила суд у задоволені позову відмовити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказувала, що причина пропуску строку не є поважною.\~ Доводи наведені позивачем не свідчать про поважність причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Натомість [PERSON] мав достатньо і часу, і можливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із відповідною заявою, зокрема міг направити заяву через пошту з поштовим повідомленням, і за допомогою служб доставки. З дня смерті матері пройшло понад десять місяців, а позивач лише у жовтні надумав звернутися із відповідною заявою. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за\~ N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а наведені позивачем причини не є такими, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а отже позов заявлений позивачем є необґрунтованим. [PERSON] спадок отримала належним чином, оскільки доглядала за матір»ю,годувала її, купувала ліки, викликала недноразово лікаря, тому мати [PERSON] зробила на її ім»я заповіт від 27 січня 2011 року.Також происла відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає сторони, як односельців села, так як проживає разом з ними в с.Ногайське Генічеського району Херсонської області та працює зав.ФАП. З червня 2016 року він був близько знайомий з померлою [PERSON], яка на той момент тяжко хворіла і проживала разом з [PERSON], а він надавав медичну допомогу за проханням [PERSON]-дочки [PERSON] В місяць раз чи два навідувався до хворої, так як вона за станом здоров'я не могла сама пересуватися та потребувала стороннього догляду та не могла сама звернутися за допомогою. На протязі всього часу надання їй медичної допомоги, найчастіше його викликала онука померлої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в [INFO], знає померлу [PERSON], так як проживає по сусідству з [PERSON], а останнім часом [PERSON] проживала з нею, так як сильно хворіла і потребувала стороннього догляду.Як сусідка іноді приходила до [PERSON],що провідати її та її матір. Коли приходила, то сина [PERSON] там не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що являється сином [PERSON],проживає окремо від матері, проте постійно звертався до фельдшера з приводу хвороби своєї бабусі [PERSON] Підтвердив, що бабусею піклувалися всі і його мати і дядько [PERSON], однак не так часто як його мати. Також підтвердив, що в той час коли хворіла їх бабуся також тяжко хворіла і дружина його дядька [PERSON] Миколайовича.Взаємовідносини його матері з дядьком були нормальні, вони підтримували родинні стосоунки, однак чому сталося так,що вони стали сваритися йому не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що, являється онуком відповідачки [PERSON] по батьківській лінії. Також вказав, що дійсно [PERSON] хворіла, всі родичі спільно по мірі можливості доглядали за [PERSON], яка жила з [PERSON], яка являється її дочкою. Суд вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази надані сторонами вважає встановленими наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом в ході розгляду справи встановлено, що [PERSON], яка померла 26 грудня 2016 року являється рідною матір»ю позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії ИФ №660688 та відповідно і копією свідоцтва про смерть, серії І-КГ №241997. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та її майно, яке складається відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку з двох земельних ділянок площею 7,79 та 7,73 га, які розташовані на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Згідно спадкової справи №44/2017 [PERSON] звертався до нотаріуса, де просив не здійснювати ніяких дій щодо оформлення спадщини після смерті його матері [PERSON], так як з поважних причин він не зміг вступити у спадщину. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини\~(статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини і закінчується 26.06.2016 року. З матеріалів справи, вбачається, що померлою [PERSON] було складено заповіт від 27.01.2011 року, у якому вона заповідала відповідачці [PERSON] дві земельні ділянки площею 7,79 та 7,73 га, які належали спадкодавцю на праві власності. Проте, за законом спадкоємцем першої черги, являється син померлої [PERSON] Зі змісту позову, пояснення [PERSON] та наданих ним документів, вбачається, що на протязі часу з грудня 2016 року він доглядав за хворою дружиною, зокрема вказані обставини підтверджуються довідкою лікарської установи, відповідно до якої [PERSON] з початку 2017 року страждала захворюванням серця, а 06.05.2017 року вона померла. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті\~поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна норма міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за\~ N 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; \~2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому до спірних відносин підлягає застосування положення частини першої статті 1269 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У п.24 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи із наданих доказів, а саме виписки із епікрізу, позивач, дійсно мав хвору дружину [PERSON], яка знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу тяжкого захворювання ішемічного інсульту,отримувала лікування, потім була виписана з незначним поліпшенням, однак потребувала тривалого лікування під наглядом сімейного лікаря та догляду. померла 06.05.2017 року, внаслідок чого не мав можливості подати відповідну заяву у встановлений законом термін. Таким чином суд вважає, що позивачем надано докази про наявність причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк. Посилання позивача про догляд за дружиною, а також перебування його у напруженому емоційному стані, як підставу пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на думку суду є поважною причиною, у розумінні ч.1 ст.1272 ЦК. Вказані обставини підтверджені у своїй сукупності як матеріалами справи так і поясненнями позивача та його представника, допитаних у судовому засіданні. Крім того, в судовому засіданні було доведено, що не заперечувала частково і [PERSON], що за життя їх мати висловлювала побажання, що спадкоємцями будуть як позивач так і відповідачка. Склала їх мати [PERSON] дійсно заповіт на користь дочки [PERSON], однак була впевнена, що питання стосовно спадщини після її смерті діти її вирішать належним чином, тобто поділять її порівну між собою.Однак як пояснила відповідачка [PERSON] вона після смерті матері хотіла надавати орендну плату за одну земельну ділянку братові, однак у зв»язку з тим, що почалися сварки між їхніми дітьми, вона з приводу цього передумала. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вимоги\~ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, оскільки віддаленність населеного пункту де вони проживають та хвороба дружини позивача стали причиною несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на ту обставину, що позивачем, доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Заперечення відповідача, на думку суду, повністю спростовуються доказами позивача, наданими суду і фактично відповідачка в судовому засіданні не заперечувала, що її брат має рівне з нею право на спадщину після смерті їх матері, однак не згодна, щоб йому встановили додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, а причина тому,є та обставини, що він повів себе по відношенню до неї не правильно, тому вона розгнівана на його поведінку та його дочки по відношенню до неї та її дітей. Однак з урахуванням того, що позивач і відповідачка мають рівні права на спадщину після смерті їх матері, та здіснювали догляд за своєю матір»ю, однак з боку відповідачки було більше уваги по догляду за матір'ю, що найшло своє підтверження в судовому засіданні, тому суд вважає, виходячи також із принципів розумності та справедливості, слід задовольнити позов позивача.

Outcome: approved