Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 8,5534га (3,1183га, 1,3119га, 3,1280га, 0,9952га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Комарівської сільської ради, згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку ЯА №759787 від 30.08.2005р., виданого на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину, але позбавлений можливості оформити зазначені спадкові земельні ділянки через нотаріальну контору, оскільки правоустановлюючий документ на них (оригінал державного акту) був втрачений. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав; згодний на ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідач Комарівська сільська рада в підготовче судове засідання представника не направила, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований і проживав сам у [ADDRESS] . При житті 18 березня 2016 року [PERSON] склав на користь [PERSON] заповіт на все належне йому майно. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, інші спадкоємці на спірне спадкове майно не претендують, а тому позивач має право на спадкове майно, як спадкоємець за заповітом. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтва про смерть, заповіту, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, довідками Комарівської сільської ради №1432 від 13.12.2019р. та Борзнянської районної державної нотаріальної контори №323/01-16 від 25.03.2020р. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Як вбачається з довідки відділу у Борзнянському районі ГУДЧО від 28.01.2020р., витягів із технічної документації земельних ділянок, на ім`я [PERSON] був виданий державний акт серії ЯА №759787, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею 30.08.2005р. за №010584200317, на загальну площу 8,5534га (площею 3,1183га з кадастровим номером 7420882000:02:000:0704, площею 1,3119га з кадастровим номером 7420882000:02:000:0703, площею 3,1280га з кадастровим номером 7420882000:02:000:0567, площею 0,9952га з кадастровим номером 7420882000:02:000:0566), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області. Згідно оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» №5 (9875) за 01 лютого 2020 року зазначений державний акт вважаються втраченим, а видача його дублікату є неможливою через припинення друку бланків цих документів в зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства. Таким чином, оскільки [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , цивільна правоздатність якого припинилася, прийняв спадщину, інші спадкоємці на спадщину не претендують, правовстановлюючий документ на земельні ділянки спадкодавцем був втрачений і його відновлення неможливе, що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе його позов задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Крім того, в своїй заяві від 19 березня 2020 року позивач [PERSON] просить повернути суму надмірно сплаченого судового збору в розмірі 1065,10 грн, сплаченого ним за подання даного позову. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно зі ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. При зверненні до суду позивачем було сплачено частинами судовий збір на загальну суму 2701,10 грн (квитанції від 05 березня 2020 року: платіж № [NUMBER] на суму 1019,50 грн; платіж № [NUMBER] на суму 840,80 грн; платіж № [NUMBER] на суму 840,80 грн), замість правильної суми в розмірі 1636,00 грн (з огляду на ціну позову в 163600,15 грн). Отже, сума яка підлягає поверненню позивачу в зв`язку із внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, становить 1065,10 грн (2701,10 грн - 1636,00 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved