Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ? частини з усіх видів заробітку до 1000 гривень щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 січня 2015 року з нього було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частина від усіх видів доходів, починаючи з 15 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. 30 вересня 2015 року він був звільнений з місця роботи, і наразі не може працевлаштуватися внаслідок стану здоровя. На лікування йому необхідні додаткові матеріальні витрати. Крім того, він має непрацездатних батьків, які знаходяться на його утриманні. Отже, у звязку із зміною його матеріального стану, погіршенням здоровя, та наявністю непрацездатних батьків, просив зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1/4 частини з усіх видів заробітку до 1000 гривень щомісячно, та відкликати виконавчий лист, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 27 січня 2015 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 1/4 частини з усіх видів заробітку. Ухвалою суду від 23 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено відкрите судове засідання. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, зясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 304077, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 10 грудня 2009 року (а.с. 6). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 січня 2015 року, яке набрало законної чинності 10 лютого 2015 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5). З довідки від 17 січня 2018 року, виданої Лівобережним ВДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] має заборгованість за аліментами перед [PERSON] на дитину [PERSON] у розмірі 33601,72 гривень за період з 13 жовтня 2016 року по 17 грудня 2017 року (а.с. 7). Як вбачається з виписки № 176 з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Маріупольська міська лікарня № 1» з 20 лютого 2015 року по 25 лютого 2015 року з діагнозом: гострий неврит зіркового нерву (а.с. 11). Згідно виписки з історії хвороби № 186, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Маріупольська міська лікарня № 4 ім. І.К. Мацука» з 02 березня 2015 року по 17 березня 2015 року з діагнозом: розсіяний склероз, цереброспинальна форма з легкої вестібулоатаксіей, лівостороннім ретробульбарним невритом (а.с. 12). Згідно виписного епікризу із історії хвороби № 1734, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ЦПМСП № 5 міста Маріуполя» з 05 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року з діагнозом: розсіяний склероз, цереброспинальна форма з помірною вестібулоатаксіей, лівостороннім ретробульбарним невритом (а.с. 13). За наслідками проведення МРТ головного мозку від 29 травня 2018 року [PERSON] рекомендовано консультація невропатолога, оториноларинголога, МРТ-контроль з внутрішньовенним контрасним посиленням (а.с. 37). Як вбачається з витягу з історії хвороби № 580, [PERSON] знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні МЛ № 4 з 14 червня по 25 червня 2018 року з діагнозом: розсіяний склероз, цереброспинальна форма з помірною дизартрією, помірною вестібулоатаксіей, тетрапарезом легким в руках і правій нозі, помірно вираженим в лівій нозі, порушенням функцій тазових органів періодичні нетримання сечі (а.с. 41). [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є пенсіонерами за віком, про що свідчать їх пенсійні посвідчення\~ (а.с. 16, 17). За даними довідки КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» середньомісячна зарплата [PERSON] за період з березня 2018 року по серпень 2018 року складає 4788,14 гривень (а.с. 40). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища батька таке може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 12 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 76 ЦПК України). Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього на стільки змінився матеріальний стан, що воно впливає на його неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що погіршився стан його здоровя та матеріальний стан, а також на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, у зв'язку з чим не має можливості сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі. Однак жодних документів, які б свідчили про обмеження працездатності позивача [PERSON], витрачання грошових коштів на лікування, позивачем не надано. Той факт, що позивач не працює, будучи працездатним чоловіком, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Його посилання на те, що він не може знайти роботи через погіршення стану здоровя, не підтверджені у судовому засіданні. Також суд не може прийняти до уваги той факт, що батьки позивача знаходяться на його утриманні, тому як жодних доказів на підтвердження цього факт суду не надано, зокрема, довідку з місця проживання, данні про розмір їх пенсії, навіть не надано свідоцтва про народження позивача, з якого би вбачалося, хто саме є батьками [PERSON] Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем не доведений факт погіршення його матеріального становища до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку до 1000 гривень щомісячно.

Outcome: dismissed