Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що позивачеві та третій особі (братові позивача) на праві спільної часткової власності належить житловий будинок. В 2010 році брат позивача у вищевказаному належному їм на праві спільної часткової власності житловому будинку тимчасово зареєстрував місце проживання відповідача, якого позивач ніколи не бачив і який жодного дня в даному будинку не проживав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подав. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, пояснення до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідачів та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] ніколи не проживав в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживає один. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні показання. Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина жилого будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Цюрупинської районної державної контори Красновою Н.В. від 06.05.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-318, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7442101 від 06.06.2005 року. 26 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір по порядок володіння та конкретного користування належним їм на праві спільної часткової власності нерухомим майном, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 02.10.2010 року зареєстрований як тимчасовий мешканець відповідач, що підтверджується відомостями книги реєстрації та довідкою виконавчого комітету Олешківської міської ради №6870 від 16.08.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власників житла, а є тимчасовим мешканцем, реєстрація якого проведена без згоди кожного із співвласників, оскільки позивач своєї згоди на реєстрацію відповідача не надавав, а тому правила ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України в даному випадку застосуванню не підлягають, відповідно, відповідач не має будь-яких правових підстав для користування будинком, частина якого належить позивачеві на праві власності, а тому позивач має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права власності шляхом визнання зареєстрованого без його згоди тимчасового мешканця таким, що втратив право користування житловим приміщення, крім того, встановлено, що відповідач не проживав за адресою реєстрації, його фактичне місце проживання не відоме, отже, [PERSON] мав зареєструвати своє місце проживання за фактичною адресою. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, судові витрати суд стягує з відповідачів на користь позивача оскільки позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved