Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові позивач вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] . Позивач зареєстрований в вищевказаному житловому будинку з 02.03.1981 року і постійно в ньому проживає з родиною по теперішній час. Після смерті матері , як вказує позивач фактично вступив в управління та володіння житловим будинком, розташованим за адресою : [ADDRESS] - користується городом, садком, робе поточний ремонт будинку, сплачує комунальні послуги. Відповідно до ст.549 ЦК України( в ред. 1963 року) визнається , що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України ( в ред. 2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли, або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином позивач вважає, що при розгляді його позовних вимог необхідно керуватись положеннями та нормами Цивільного кодексу України в ред. 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України( в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В теперешній час позивач бажає оформити на себе житловий будинок який залишився після смерті матері - [PERSON] . Позивач просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати цивільну справу без його участі, вказав, що позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані позивачем письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, з`ясувавши правові позиції позивача, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, не протиречать закону та підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді даної цивільної справи суд вважає вірним керуватись нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року в частині розгляду позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері, так як на підставі п. 4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, його положення застосовуються до тих прав та обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, а саме після 01 січня 2004 р. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 29 січня 1954 р., [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . ( аркуш 16). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , зареєстрованого Мартівською сільською радою Печенізького району Харківської області, виданого 23 лютого 1996 р.- [PERSON] померла [INFO] . ( аркуш 17). Згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 18.12.1990 р. власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] є « [PERSON] » ( на рос. мові). Згідно рішення Печенізького районного суду Харківської області від 01 листопада 2012 року встановлено факт належності свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 18.12.1990 р. в [ADDRESS] за [PERSON] померлою [INFO] . ( аркуші 3,11). Також видано технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок на її ім`я. ( аркуш 4-9). Відповідно до довідки № 18 від 12.01.2016 р. виданої Мартівською сільською радою Печенізького району Харківської області на ім`я [PERSON] вказано, що згідно погосподарської книги Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] дійсно була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] з 14.12.1981 року до моменту смерті. На момент смерті разом з нею були зареєстровані : син [PERSON] з 02.03.1981 року по теперішній час, невістка [PERSON] з 11.03.1985 року по теперішній час. ( аркуш 18). Відповідно до довідки № 01 від 05.01.2016 р. виданої Мартівською сільською радою Печенізького району Харківської області [PERSON], [INFO] . згідно погосподарської книги Мартівської сільської ради дійсно проживає, зареєстрований та є господарем домоволодіння в [ADDRESS] з 02.03.1981 року по теперішній час. ( аркуш 19). Згідно паспорта громадянина України, серія [NUMBER] , виданого Печенізьким РВ УМВС в Харківській області - [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] .( аркуші 13-15). Відповідно до розпорядження Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області за № 5 датованого 04.01.2016 р. вулицю Леніна перейменовано на вулицю [ADDRESS] . ( аркуш 12). Норми права, які застосував суд. За вимогами ст. 549 ЦК УРСР (1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно пункту 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику розгляду судами України справ про спадкування №4 від 24.06.1983 р., «передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку.» Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі доказів сторін вважає, що позивач повністю довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, його позовні вимоги не протирічать закону та підлягають задоволенню. Суд не стягує судові витрати з відповідача в зв`язку з заявою позивача про покладення даних витрат на нього.

Outcome: approved