Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить укладений у лютому 2013 року договір про передачу йому у користування автомобіля «Форд Мондео» державний номерний знак [NUMBER], розірвати та зобов'язати відповідача відшкодувати йому збитки, тобто повернути отримані при укладанні договору кошти в сумі 3750 доларів США, що в еквіваленті по курсу Нацбанку України становить 44404 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що в кінці лютого 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір у усній формі, за яким [PERSON] передав йому у користування автомобіль «Форд Мондео» д.н.з. [NUMBER], а він сплатив відповідачу кошти в сумі 3750 доларів США за цей автомобіль. Автомобілем він користувався до 20 червня 2013 року. В цей день автомобіль був затриманий працівниками ДАІ на підставі постанови слідчого СВ Корюківського РВ УМВС України в Чернігівській області, оскільки на нього було накладено арешт і автомобіль знаходився в розшуку. Про ту обставину, що на переданий йому на підставі укладеного договору з відповідачем автомобіль, накладено арешт та він знаходиться в розшуку, йому відомо не було. Після цього він зателефонував відповідачу, повідомив його про дану обставину та висловив вимогу повернути йому передані кошти в сумі 3750 доларів США. [PERSON] в розмові повідомив, що не знав про те, що на автомобіль було накладено арешт, при цьому пообіцяв кошти повернути у найближчий час. По теперішній час відповідач свого зобов'язання повернути кошти не виконав, від зустрічі та телефонних розмов ухиляється. Факт укладання договору підтверджується копією протоколу допиту [PERSON] в якості свідка по кримінальному провадженню по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 388 КК України. Таким чином, обставини, якими позивач керувався при укладенні договору, істотно змінились. Про те, що на переданий йому відповідачем автомобіль було накладено арешт, йому відомо не було. Про це позивач дізнався лише 20 червня 2013 року від працівників міліції, які його затримували. Ця зміна обставин є настільки істотною, що якщо позивач міг це передбачити, то не уклав би з відповідачем зазначений договір. Таким чином, договір підлягає розірванню на підставі ст. 652 ЦК України. На підставі ч.5 ст. 653 ЦК України з відповідача на його користь підлягають стягненню збитки. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. При цьому пояснив, що між ним та відповідачем в усній формі укладався договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. Жодних письмових документів не укладалось. Довіреність на право керування автомобілем він також не оформляв. Просив також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Пояснив, що договір між сторонами укладався в усній формі, що допускається діючим цивільним законодавством України. Вважав, що дії відповідача носять шахрайський характер, оскільки тому було відомо про те, що автомобіль перебуває під арештом. Просив також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому зазначив про те, що між ним та позивачем ніякого договору про передачу у найм чи власність спірного автомобіля не укладалось. При цьому відповідач посилався на ч.2 ст. 799 ЦК України, згідно якої договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Також відповідач посилався на ч.1 ст. 652 ЦК України, згідно якої, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заслухавши позивача, представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Судом було встановлено, що 20.06.2013 року в м. Чернігові по вул. Борисенко, 66 працівниками ДАІ було затримано автомобіль «Форд Мондео», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] - позивача по даній справі. Затримання автомобіля було проведено на підставі постанови слідчого СВ Корюківського РВ УМВС України в Чернігівській області, оскільки на автомобіль було накладено арешт і автомобіль знаходився в розшуку. Вказаний автомобіль, зі слів [PERSON], він в кінці лютого 2013 року отримав у користування від [PERSON], за що передав останньому гроші в сумі 3750 доларів США. При цьому довіреність на право керування автомобілем не оформлялась. З пояснень [PERSON] вбачається, що [PERSON] не повідомляв його про те, що автомобіль перебуває у розшуку. Сам він це питання при укладанні договору не з'ясовував, хоча мав таку можливість. При цьому позивач підтвердив, що відповідач пропонував оформити довіреність на автомобіль, але він відмовився. Твердження позивача про те, що відповідач знав чи повинен був знати про перебування автомобіля у розшуку і не повідомив про це під час укладання договору, свого підвердження в судовому засіданні не знайшли. Тому посилання позивача на те, що на даний час істотно змінились обставини укладення договору і це повинно тягнути за собою його розірвання на підставі ст. 652 ЦК України, суд прийняти не може. Внаслідок цього і вимога позивача про відшкодування збитків на підставі ч.5 ст. 653 ЦК України, в разі розірвання договору через істотні порушення його умов однією зі сторін, є безпідставною. Окрім цього, сам договір купівлі-продажу або передачі у користування автомобіля між сторонами, у передбачений законом спосіб, не укладався. Відповідно до ч.2 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Отже, оскільки договір між сторонами належним чином не укладався, то і питання про його розірвання ставитись не може. Факт отримання відповідачем грошей за автомобіль також належним чином не доведений в судовому засіданні. Протокол допиту відповідача в якості свідка по кримінальному провадженню по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 388 КК України, на думку суду, не може бути належним доказом отримання відповідачем коштів за спірний автомобіль. Інших доказів на підтвердження цього факту суду не надано. За вказаних обставин суд приходить до висновку, за заявлений позов є необґрунтованим та безпідставним і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed