Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ГУ МВС України у Львівській області, в якому просить стягнути з відповідача грошове забезпечення з часу прийняття постанови у справі №813/6357/15 Львівським окружним адміністративним судом до часу набрання рішення законної сили. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року по справі № 813/6357/15 наказ в частині звільнення позивача було визнано протиправним та скасовано. [PERSON] поновлено на роботі з 07.11.2015 року та стягнуто з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Однак 11.04.2017 наказом ГУМВСУ у Львівській області такого поновлено в органах внутрішніх справ України. Просить позов задоволити та стягнути з Головного управління МВС України у Львівській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.04.2016 року по 10.04.2017 року (що становить 250 робочих днів) в розмірі 37012,50 грн. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу не здійснювалася відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки учасники процесу в судове засідання не зявилися. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, завданнями цивільного судочинства відповідно до ст.1 ЦК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом (ст.16 ЦК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Повноваження суду при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі і щодо вирішення трудових спорів. Судом встановлено, що 13.09.2004 року [PERSON] був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України. З 21.05.2009 року перебував на посаді старшого дільничного інспектора міліції Яворівського районного відділу ГУМВСУ у Львівській області. Згідно наказу ГУМВСУ у Львівській області № 848о/с від 06.11.2015 року [PERSON] було звільнено з ОВС через скорочення штатів відповідно до п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 року. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року по справі № 813/6357/15 даний наказ в частині звільнення [PERSON] було визнано протиправним та скасовано [PERSON] поновлено на зазначеній посаді з 07.11.2015 року та стягнуто з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2016 року зазначену постанову залишено без змін. 21.04.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 50892271) на підставі виконавчого листа №813/6357/15, виданого 11.04.2016 року. 11.04.2017 року наказом ГУМВСУ у Львівській області № 1020о/с «Про виконання рішення суду» [PERSON] поновлено в органах внутрішніх справ України на посаді старшого дільничного інспектора міліції Яворівського районного відділу ГУМВСУ у Львівській області з 07.11.2015 року. Відповідно до пп «3» п.1, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата. Як передбачено абзацом 3 п.2 цього ж Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. У відповідності до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку у всіх інших, випадках середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 нарахування виплат, що\~\~обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Львівським окружним адміністративним судом при винесенні постанови 11.04.2016 року встановлено, що середньоденний розмір заробітної плати на момент звільнення [PERSON] з ОВС 06.11.2015 року становив 148 грн.05 коп. Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути середній заробіток за вимушений прогул, слід враховувати період з 12.04.2016 року по 10.04.2017 року та листи Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік». Така кількість днів становить 250. Отже, середній заробіток, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу становить: 148грн.05коп. (середньоденна заробітна плата) х 250 (кількість робочих днів, які повинні бути оплачені) = 37012,50 грн. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задоволити. Відповідно до вимог ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 1167 ЦК України та

Outcome: approved