Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництвом, готовністю 75%, житлового будинку по [ADDRESS] та нежитлової будівлі по [ADDRESS]. На виконання умов даного договору ним було сплачено відповідачу визначену вказаним договором суму, а останнім, згідно акту приймання-передачі, були передані йому, позивачу, об`єкти нерухомого майна, що становлять предмет договору. Для того, щоб здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном просить суд визнати за ним право власності на зазначене в договорі купівлі-продажу від 01.03.2012 року нерухоме майно. Позивач подав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна у м. Сколе Львівської області, зокрема: незавершеного будівництвом, готовністю 75%, житлового будинку по [ADDRESS] та нежитлової будівлі по [ADDRESS] Відповідно до акту приймання-передачі від 09.03.2012 року відповідач передав зазначене в договорі купівлі-продажу нерухоме майно та правовстановлюючі документи, а позивач прийняв вказане майно у власність, сплативши відповідачу грошові кошти, згідно п. 2.1. договору, що підтверджується копіями акту приймання-передачі від 09.03.2012 року та розписки від 09.03.2012 року. У відповідності до чинного цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин являється рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ) для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов`язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпоряджання майном. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, яким є, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом, готовністю 75%, житловий будинок по [ADDRESS] та нежитлову будівлю по [ADDRESS], оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач прийняв вказане нерухоме майно у власність, сплативши за нього обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач передав йому вказане майно за актом приймання-передачі, відтак сторони домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу і відбулося повне його виконання, яке відповідало внутрішній волі сторін та було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що були обумовлені даним договором.

Outcome: approved