Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітами після померлої [INFO] його баби [PERSON] та після померлого [INFO] його діда [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що дане домоволодіння мало статус «колгоспного двору» і його власниками в рівних долях були його померлі баба [PERSON] та дід [PERSON] ; він прийняв спадщину після померлих, але не може оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору оскільки покійні спадкодавці за життя не провели державної реєстрації правовстановлюючих документів на належні їм частини домоволодіння. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує, згоден на ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Височанська сільська рада в підготовче судове засідання представника не направила, відзиву на позов не подала, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Згідно роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні і розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване в [ADDRESS] , та мало статус «колгоспного двору», були зареєстровані й проживали [PERSON] (голова двору) зі своєю дружиною [PERSON] (дід та баба позивача по материній лінії), яким згідно діючого на той час законодавства й належало право власності на зазначене домоволодіння (по 1/2 частині кожному). [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] , склавши при житті 25 та 28 листопада 2016 року, відповідно, на користь свого онука [PERSON] заповіт на належний їм житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач по справі [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини; спадкоємиця за заповітом [PERSON] (мати позивача) претендує лише на охоплені заповідальним розпорядженням земельні ділянки, які вже юридично оформила. Інші спадкоємці на спадщину не претендують, а тому позивач має право на інше нерухоме спадкове майно, як спадкоємець за заповітом відповідно до положень ст.1223 ЦК України. Зазначені обставини підтверджується копіями свідоцтв про народження, одруження, смерть, про право власності на жилий будинок, заповітами, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідками Носелівського старостинського округу Висачанської сільської ради Борзнянського району №160 від 02.04.2018р., №465 від 17.08.2017р., копіями спадкових справ №524/2017, №232/2017. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] , не зареєстроване. Борзнянською районною державною нотаріальною конторою 10 грудня 2018 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння, оскільки правовстановлюючий документ на нього підлягає заміні та реєстрації належним чином з визначенням часток всіх співвласників членів колгоспного двору, головою якого був померлий [PERSON] . За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки [PERSON] являється спадкоємцем за заповітами після смерті своєї баби [PERSON] та діда [PERSON] , цивільна правоздатність яких припинилася, прийняв спадщину, інші спадкоємці на спірний спадковий будинок не претендують, померлим спадкодавцям як членам колгоспного двору, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , і збереглися після припинення існування колгоспного двору, на які відсутні відповідні правовстановлюючі документи, що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе його позов задовольнити з винесенням рішення в підготовчому засіданні. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved