Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2018 року належить квартира [ADDRESS]. На даний час в зазначеній квартирі зареєстрований родич колишнього власника квартири [PERSON] В добровільному порядку з місця реєстрації відповідач не знявся, плату за комунальні послуги не вносить, його особистих речей та іншого майна в квартирі немає. Реєстрація [PERSON] в приміщенні завдає позивачу матеріальних збитків та перешкоджає належному здійсненню права власності. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач, повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився,\~причини неявки суду не повідомив. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.ст. 319, 383, 405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сімї власника, інші особи на підставі договору з власником житла. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст.15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені у ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним. Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. З огляду на ч. 1 ст. 156 ЖК України право членів сімї власника на користування жилим приміщенням є похідним від права власника, з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сімї, за відсутністю між ними договірних відносин, зокрема найму, оренди, тощо, втрачають право користування цим приміщенням. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 26 вересня 2018 року [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 листопада 2018 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], вказана квартира на праві власності належить позивачу. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано 21 листопада 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 29044648. Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області № 19874 від 27 листопада 2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований в зазначеній квартирі. Як вбачається з довідки ОСББ «Азмоловець» станом на 04 березня 2019 року відповідач зареєстрований в [INFO], в ній не проживає з моменту заснування ОСББ, тобто з 28 квітня 2016 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає за адресою: [INFO], не є власником вказаної квартири, проте зареєстрований. Наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника цього нерухомого майна. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved