Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення боргу. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 05. 02. 2013 року він позичив відповідачу під розписку гроші в борг в сумі 2 500 000 грн. Позивач зазначає, що відповідач повинен був повернути позивачу борг не пізніше 27. 02. 2014 року, однак у зазначений термін відповідач борг не повернув. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 2 500 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Врахувавши заяву представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05. 02. 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] під розписку гроші в борг в сумі 2 500 000 грн., вказану суму відповідач зобов'язався повернути позивачу не пізніше 27. 02. 2014 року (а.с. 5). Вбачається, що відповідач в добровільному порядку умови договору не виконує, в зазначений термін грошові кошти позивачу не повернув, що порушує права позивача, на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі, визначеній договором позики. Однак, у встановлений договором строк, відповідач не повернув позивачу борг, тим самим порушивши умови надання позики. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Під час розгляду справи відповідачем було подану заяву про визнання позову, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на наведене вище, з урахуванням заяви відповідача про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved