Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1173 га, кадастровий номер 3221486500:06:005:0011, призначена для ведення садівництва та знаходиться за адресою: [ADDRESS], звільнити її з-під арешту та виключити з акту опису й арешту майна від 05.06.2014 року, який було накладено державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22 червня 2006 року між ним і [PERSON] було укладено договір дарування вказаної земельної ділянки, який посвідчено нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 13883. З листа ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області від 11.06.2014 року йому стало відомо, що 05.06.2014 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна боржника, в якому за зобов'язаннями [PERSON] була описана і арештована зазначена земельна ділянка. Вважає, що оскільки вказана земельна ділянка належить йому, а не [PERSON], вказаний арешт є незаконним. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї заяви з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник відповідача ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області в судове засідання не прибув, в заяві суду просив проводити розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. 22 червня 2006 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою договір дарування, за умовами якого останній подарував, а позивач прийняв в дар земельну ділянку загальною площею 0,1173 га, кадастровий № 3221486500:06:005:0011, призначену для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір нотаріально завірений та зареєстрований в реєстрі за № 13883 (а.с. 7). З довідок Садівницького товариства «Юпітер» від 16.06.2014 року №№ 245 і 246, вбачається, що члену Садівницького товариства «Юпітер» [PERSON] з 2007 року належить садова ділянка площею 0,12 га в [ADDRESS], на якій в 2011 році збудовано садовий будинок (а.с. 8, 9). В листі ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області від 11 червня 2014 року № 254/1 міститься інформація про те, що у ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області перебуває на виконанні зведене виконавче провадження, боржником по якому виступає [PERSON]; державним виконавцем 05.06.2014 року складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,1173 га, кадастровий номер 3221486500:06:005:0011, призначеної для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на якій знаходиться двохповерховий будинок (а.с. 6). Зазначена інформація підтверджується виконавчим листом Печерського районного суду міста Києва № 6-5238-1/09 від 28.01.2010 року та Актом опису й арешту майна від 05.06.2014 року по зведеному виконавчому провадженню № 4258101 про стягнення коштів з боржника [PERSON], згідно якого на описане майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,1173 га, кадастровий номер 3221486500:06:005:0011, призначеної для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним - заборона відчужувати (а.с. 50, 51). Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина друга статті 719 ЦК України передбачає, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із частиною першою статті 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Укладений між [PERSON] і [PERSON] договір дарування земельної ділянки від 22 червня 2006 року є письмовим та посвідчений нотаріально, а також зареєстрований у відповідному реєстрі. Відомості про те, що зазначений договір дарування було розірвано або визнано недійсним, у суду відсутні. Як встановлено судом, позивач дійсно користується вказаною земельною ділянкою як член садівницького товариства з 2007 року. Отже, слід зробити висновок, що позивач набув право власності на подаровану йому земельну ділянку на законних підставах у спосіб передбачений законом, з моменту підписання, нотаріального посвідчення договору дарування від 22.06.2006 року та прийняття вказаної земельної ділянки, однак не здійснив її державної реєстрації. Таким чином, право власності позивача на земельну ділянку виникло на підставі договору дарування до дня арешту вказаного майна державним виконавцем. Проте, на момент проведення опису та накладення арешту на вказану земельну ділянку, державний виконавець не з'ясував, що вона була передана боржником в дар іншій особі, тобто належала не боржнику, а перебувала у власності позивача на підставі договору дарування. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи ту обставину, що наявність арешту майна, порушує право власності позивача, суд приходить до висновку, що таке право слід захистити, а позовні вимоги в частині виключення земельної ділянки з акту опису й арешту та зняття з неї арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, позовні вимоги про визнання права власності на вказану земельну ділянку, суд вважає передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки після виключення належної позивачу земельної ділянки з акту опису й арешту та зняття з неї арешту, позивач має реальну можливість вчинити необхідні дії по державній реєстрації своїх прав на вказану земельну ділянку. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial