Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, придбаного за час подружнього життя, просив розірвати шлюб, зареєстрований 11.11.1995 р. виконкомом Антонюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області, актовий запис №5, визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], та на автомобіль «BMW», 2004 року випуску р/н [NUMBER], а також просив визнати за відповідачкою право власності на майнові права - квартиру [ADDRESS]. Позов обґрунтовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів та різні погляди на життя, внаслідок чого з кінця січня 2015 р. шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, як зазначив позивач, подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачкою не можливо, шлюб носить формальний характер. Сторони, повідомлені належним чином, в судове засідання не зявились, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Представник позивача зазначив , що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка в своїй заяві вказала на визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 листопада 1995 року виконкомом Антонюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №5 (а.с.6). У подружжя є спільна малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.7). Причинами розпаду сімї стали різні характери та погляди на життя, у звязку з чим сторони не підтримують подружні відносини. В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що у сторін сімя розпалася, відповідач погодилася на розірвання шлюбу, про що надала заяву до суду, тому суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно, тому що це суперечить моральним засадам суспільства. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані і доказані, а шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Нормами ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сімю, який діяв на час виниклих правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сімю в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до ст.60 СК України, який регулює майнові права стосовно автомобіля, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна що є спільною власністю подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними. Спірне майно: однокімнатна квартира [ADDRESS] була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2001 року на імя [PERSON] (а.с.17), автомобіль марки «BMW 316I», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], 04.06.2010 р. зареєстровано на імя [PERSON]; 28 листопада 2013 р. між ТОВ «Алькор-S» та [PERSON] було укладено договір №15/288-10/2 про пайову участь в будівництві обєкта нерухомого майна, а 14 січня 2015 р. було підписано акт прийому-передачі в тимчасове користування квартири [ADDRESS]. Отже, враховуючи встановлені судом обставини та вказані норми, дане майно є спільним майном подружжя, оскільки було придбано у шлюбі, тому підлягає поділу. Загальна сума виплат, здійснена подружжям по договору №15/288-10/2, складає 38706,48 дол. США, залишок виплат 15680,12 дол.США. За даними веб-сайтів з продажу нерухомого майна, які додано до матеріалів справи, середня вартість однокімнатної квартири в Суворовському районі м. Одеси складає 24000-27000 дол.США. Придбаний за спільні кошти автомобіль марки «BMW 316I» складає 9400-10000 дол.США. Частини 1,2\~ст.71 СК України\~визначають, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.22,25 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК . Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з положеннями ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Приймаючи до уваги досягнуту домовленість сторін щодо поділу майна, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved