Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, та, остаточно уточнивши свої вимоги, мотивує позов тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем та на підставі наказу №819 к від 29 грудня 2018 року звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 31 грудня 2018 року. Зазначає, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок при звільненні з ним проведений не був. Станом на час звільнення заборгованість із всіх належних йому виплат при звільненні становила 674,72 грн. Зазначена сума, належна йому до виплати на час звільнення, перерахована йому після звернення до суду з позовною заявою - 22 лютого 2019 року. Вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з часу звільнення 02 січня 2019 року по день проведення остаточного розрахунку 21 лютого 2019 року. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з часу звільнення 02 січня 2019 року по день проведення остаточного розрахунку в сумі 9050 грн. 40 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду на 07 травня 2019 року о 13 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року виправлено описку в ухвалі Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого 2019 року про відкриття провадження в зазначеній справі. 18 березня 2019 року від відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2019 року виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження від 28 лютого 2019 року та в ухвалі Зарічного районного суду м. Суми про виправлення описки від 05 березня 2019 року у справі №591/1079/19. 25 березня 2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що він працював у відокремленому підрозділі «Північної електроенергетичної системи» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» з 2017 року. На підставі наказу №189 к від 29 грудня 2018 року він звільнений з займаної посади за угодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України, з 31 грудня 2018 року. Визначаючи відповідача, як юридичну особу, він зазначив підприємство, на якому працював, виходячи з записів та наявних печаток в трудовій книжці, відомостей, наявних на бланках, на яких роздруковані накази про прийняття його на роботу та звільнення з роботи. Зазначає, що ним буде заявлено клопотання про заміну відповідача в порядку ч.2 ст. 51 ЦПК України. 17 квітня 2019 року від позивача надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2019 року замінено у даній справі відповідача Відокремлений підрозділ «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» належним відповідачем - Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», в особі Відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2019 року залучено до участі у зазначеній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Харківське міське відділення Фонду соціального страхування України в Харківській області. 07 травня 2019 року в зв`язку з заміною відповідача, залученням третьої особи та поданням уточненої позовної заяви, розгляд справи відкладено до 18 липня 2019 року. 15 травня 2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив представника Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», в якому зазначає, що на час його звільнення з зазначеного підприємства розрахунок з ним в повному обсязі проведений не був, в зв`язку з чим існувала заборгованість з належних до виплати платежів в сумі 1518,12 грн., з яких 843,40 грн. йому виплачена 18 січня 2019 року до звернення ним до суду. 674,72 грн., належні йому до виплати, перераховані 22 лютого 2019 року. Зазначає що в документах, складених та поданих суду, він посилається на документально встановлені факти, та надає підтверджуючі документи. Наявність заборгованості підтверджується і тими обставинами, що зазначена заборгованість йому перерахована 22 лютого 2019 року. Позивач зазначає, що статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Будь-яких виключень, які б дозволяли не проводити розрахунок всіх належних виплат при звільненні в зазначеному порядку, виходячи з джерел фінансування, законодавством не передбачено. Посилання відповідача на ті обставини, що виплати йому не могли бути проведені своєчасно в зв`язку з відсутністю фінансування з боку фонду соціального страхування, спростовуються наявними матеріалами справи та вбачаються і з відзиву на позовну заяву. Згідно з наданого ним відповідачу листка непрацездатності за період непрацездатності з 21 грудня 2018 року по 29 грудня 2019 року, 5 днів непрацездатності повинно бути оплачено саме за рахунок коштів відповідача. Тому посилання на відсутність коштів перерахованих фондом соціального страхування безпідставна, та свідчить про намагання відповідача уникнути відповідальності за несвоєчасно проведений розрахунок. Робота комісії із соціального страхування відповідача організовується відповідачем. Таким чином, відповідач для виконання вимог, передбачених ст. 116 КЗпП України мав обов`язок та можливість провести необхідні виплати у встановлені терміни, та вжити заходів для врегулювання з фондом соціального страхування проведення всіх належних йому виплат у встановлені терміни. Таким чином, наявна вина відповідача в порушені вимог ст. 116 КЗпП України, а відповідно, повинна наступати відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України. 17 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», в якому зазначає, що твердження відповідача про порушення відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України не відповідають дійсності та спростовуються наступним. В період з 21 грудня 2018 року по 29 грудня 2018 року позивач хворів. В листку непрацездатності зазначено, що періодом звільнення від роботи у зв`язку з хворобою є період з 21 грудня 2018 року по 29 грудня 2018 року (включно), та стати до роботи 30 грудня 2018 року. 28 грудня 2018 року від позивача було отримано заяву про звільнення 31 грудня 2018 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. 29 грудня 2018 року (в останній день знаходження позивача на лікарняному та в останній робочий день 2018 року) листок непрацездатності серії АДО № 203075 було передано позивачем на підприємство та оформлено у встановленому діючим законодавством порядку. 31 грудня 2018 року Північною ЕС видано наказ № 819-к «Про припинення трудового договору (контракту)» з [PERSON] за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно написаної власноруч заяви від 28 грудня 2018 року про звільнення з роботи. Зауважує, що бажаний день звільнення, зазначений позивачем в його заяві від 28 грудня 2018 року було 31 грудня 2018 року, тобто вихідний день, листок непрацездатності надано на підприємство 29 грудня 2018 та в якому зазначено стати до роботи 30 грудня 2018 року. Звертає увагу суду на той факт, що в заяві про звільнення [PERSON] надано письмову згоду на виплату розрахункових коштів в перший банківський робочий день січня 2019 року, так як провести виплату в неробочий неможливо. До того ж, в повідомленні про нарахування суми [PERSON] (таб. № 14061) при звільненні згідно статті 36 КЗпП України, також міститься письмова згода з розрахунком та підпис позивача про його ознайомлення з ним. 03 січня 2019 року відповідачем у перший робочий день банківської системи України, за згодою позивача та у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, було проведено розрахунок при звільненні, що підтверджується платіжним дорученням № 383 від 03 січня 2019 року. Тому твердження позивача щодо не проведення відповідачем розрахунку при звільненні не відповідають дійсності та даними твердженням позивач вводить суд в оману. Що стосується виплати позивачу 674,72 грн. 22 лютого 2019 року після припинення з ним трудового договору за угодою сторін, зазначає, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №13 затверджено Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - Положення). Згідно п. 4.1. Положення основною формою роботи комісії є засідання, які проводяться відповідно до затвердженого нею плану, але не рідше двох разів на місяць. 28 грудня 2018 року в Північній ЕС відбулося засідання комісії із соціального страхування, що підтверджується протоколом № 28. Листок непрацездатності серії АДО № 203075 було передано позивачем на підприємство в другій половині 29 грудня 2018 року, в останній робочий день року (скорочений робочий день), що підтверджується підписом уповноваженої особи на лікарняному листку. В свою чергу, Національним банком України було визначено регламент роботи системи електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП) та порядок роботи банківської системи України в період завершення звітного року: 27, 28 грудня 2018 року СЕП працюватиме в режимі продовженого банківського дня - на дві години. 29 грудня 2018 року до 13.00 у СЕП можуть здійснюватися лише платежі між банківськими установами, підпорядкованими одній юридичній особі, а також платежі, спрямовані до Національного банку України та органів Державної казначейської служби України. Національний банк та органи Державної казначейської служби України можуть здійснювати платежі на адресу всіх учасників СЕП. Банківський день у СЕП закінчується о 15.00. 30, 31 грудня 2018 року, 1, 5, 6 та 7 січня 2019 року СЕП, система електронної пошти Національного банку України, депозитарій Національного банку України, Система СЕРТИФ, Автоматизована інформаційна система «Реєстр договорів з нерезидентами 2» не працюватимуть. 02 січня 2019 року банки працюватимуть без клієнтів і забезпечуватимуть комплекс робіт, пов`язаних із початком нового звітного року. Міжбанківські перекази коштів через СЕП у цей день не здійснюватимуться. 3,4 та з 8 січня 2019 року СЕП і банківська система України працюють у звичайному режимі. Таким чином здійснити 29 грудня 2018 року банківську операцію по перерахуванню коштів матеріального забезпечення [PERSON] не виявлялось можливим. В свою чергу, протоколом № 1 від 16 січня 2019 засідання комісії із соціального страхування (далі - Протокол), перше засідання комісії в новому 2019 році, розглянуті звернення та документи про призначення матеріального забезпечення застрахованим особам та призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності, зокрема, [PERSON] , згідно листка непрацездатності серії АДО №203075 за період непрацездатності з 21 грудня 2018 року по 29 грудня 2019 року за 9 днів непрацездатності, з яких 4 підлягають сплаті за рахунок коштів фонду соціального страхування України (п. 52 Протоколу). 17 січня 2019 року на підставі Протоколу від 16 січня 2019 року [PERSON] було перераховано матеріальне забезпечення по листку непрацездатності серії АДО № 203075 за перших 5 днів хвороби, які підлягають оплаті підприємством, що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 17 січня 2019 року. В зв`язку з відсутністю фінансування з Фонду соціального страхування України (коштів які надходять на окремий рахунок), Північна ЕС листом № 07/3535 від 31 січня 2019 року повідомила позивача про затримку в виплаті матеріального забезпечення по листку непрацездатності серії АДО № 203075 за шостий, сьомий, восьмий та дев`ятий дні хвороби. 22 лютого 2019 року після надходження коштів від фонду соціального страхування України, Північною ЕС одразу було перераховано [PERSON] оплату за останні 4 дні тимчасової непрацездатності (з 26 по 29 грудня 2018 року), згідно листка непрацездатності серії АДО № 203075, в сумі 674, 72 грн., що підтверджується платіжною відомістю № 41 від 22 лютого 2019 року, платіжним дорученням № 15 від 22 лютого 2019 р. та платіжним дорученням № 41 від 22 лютого 2019 року. Таким чином, роботодавцем повністю дотримано вимог чинного законодавства при нарахуванні та виплаті матеріального забезпечення по листку тимчасової непрацездатності. Що стосується стягнення середнього заробітку в сумі 9050,40 грн. за час затримки розрахунку при звільненні зазначає, що нормами статті 117 КЗпП України чітко встановлено обов`язок виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум. Підставою відповідальності власника є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина власника. Зазначає, що наявність вини власника або уповноваженого ним органом є обов`язковою передумовою для відшкодування працівнику сум за час затримки належних йому виплат. Виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів Фонду соціального страхування, не належить до коштів підприємства (зобов`язань підприємства перед працівником). Тому, виплата матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду працівникові після звільнення не є порушенням підприємством (відповідачем) норм ст. 116 КЗпП України. Документи надані позивачем до первісної позовної зави ніяким чином не встановлюють та не підтверджують наявність порушень з боку роботодавця при проведенні остаточного розрахунку з працівником при припиненні трудового договору, а навпаки, в копії розрахунку заробітної плати за січень 2019 року зазначається, що за грудень 2018 року позивачу нараховано матеріальне забезпечення в сумі 1047,70 грн. за 5 днів тимчасової непрацездатності, виплата якого покладається на підприємство, а також нараховано матеріальне забезпечення в сумі 838,16 грн. за 4 дні тимчасової непрацездатності, виплату якого покладено на фонд соціального страхування. Враховуючи, що виплата матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності та дані кошти не є коштами підприємства, то між затримкою виплати за чотири дні лікарняного (6-й, 7-й, 8-й і 9-й дні захворювання) та наявністю вини роботодавця відсутній причинно-наслідковий зв`язок, і таким чином позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку в сумі 9050,40 грн. за час затримки розрахунку при звільненні безпідставні та не підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 21 травня 2019 року від представника Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що допомога по тимчасовій непрацездатності починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності була перерахована [PERSON] 22 лютого 2019 року, у зв`язку з відсутністю фінансування з Фонду соціального страхування України (коштів, які надходять на окремий рахунок Північної ЕС). Враховуючи, що виплата матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності та дані кошти не є коштами підприємства, то між затримкою виплати та наявністю вини роботодавця - відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а тому вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню. 01 липня 2019 року від третьої особи Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області надійшли письмові пояснення, в яких повідомляється про те, що відповідачем 18 січня 2019 року було подано до ХМВ УВД ФССУ до Х/о заяву-розрахунок на здійснення фінансування для матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду, в т.ч. [PERSON] за листком непрацездатності серії АДО №203075 з 21 грудня 2018 року по 29 грудня 2018 року, згідно якого кількість днів, що підлягають оплаті - 9, у т.ч. за рахунок коштів Фонду -4; призначена сума допомоги всього -1885,86 грн., в т.ч. за рахунок коштів Фонду - 838,16 грн. Платіжними дорученнями від 01 лютого 2019 року №4956, №4957 робочим органом Фонду було 21 лютого 2019 року здійснено фінансування страхувальника по зазначеній заяві-розрахунку в повному обсязі. Відповідач після отримання від Фонду на свій спеціальний рахунок матеріального забезпечення повинен був перед його виплатою застрахованій особі відповідно до вимог Податкового кодексу України утримати всі належні податки та збори з допомоги по тимчасовій втраті працездатності. Листом від 31 січня 2019 року №07/3535 відповідач повідомив [PERSON] про те, що заборгованість у розмірі 674,72 грн. - це заборгованість по оплаті листка непрацездатності серії АДО №203075 з 21 грудня 2018 року по 29 грудня 2018 року. Зазначає, що засідання комісії із соціального страхування, яким позивачеві було призначено допомогу по тимчасовій втраті працездатності за вказаним листком непрацездатності відбулося 16 січня 2019 року. Заяву-розрахунок подано страхувальником до Фонду 18 січня 2019 року. Тому в день звільнення 31 грудня 2018 року допомогу по тимчасовій втраті працездатності не могло бути виплачено підприємством [PERSON] Допомога з тимчасової втрати працездатності надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення в рамках загальнообов`язкового державного соціального страхування та не входить до складу заробітної плати, яка виплачується при здійсненні остаточного розрахунок з працівником. В судовому засіданні 18 липня 2019 року протокольною ухвалою суду вирішено вважати вірним зазначення третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений судом належним чином. Суд, вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», займаючи посаду сторожа (а.с. 6) Наказом № 819-к від 29 грудня 2018 року позивача звільнено 31 грудня 2018 року за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.7). В заяві про звільнення від 28 грудня 2018 року [PERSON] зазначив, що не заперечує щодо виплати розрахункових коштів в перший банківський робочий день січня 2019 року (а.с. 136). Відповідно до довідки про розрахунок заробітної плати за січень 2019 року [PERSON] належна сума до видачі по лікарняному становить 674,72 грн. (а.с. 10). З листка непрацездатності серії АДО № 203075 вбачається, що в період з 21 грудня 2018 року по 27 грудня 2018 року [PERSON] перебував на лікуванні (а.с. 128). З повідомлення відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 31 січня 2019 року №07/3535 на адресу [PERSON] вбачається, що станом на 31 січня 2019 року наявна заборгованість по листку тимчасової непрацездатності АДО №203075 в сумі 674,72 грн. Заборгованість виникла у зв`язку з тим, що відсутнє фінансування з Фондом соціального страхування України (ФСС). Погасити заборгованість з поточного рахунку підприємство не має права, згідно законодавства. Кошти для виплати матеріального забезпечення по листку тимчасової непрацездатності з ФСС надходять на окремий рахунок. У зв`язку з цим заборгованість по листку тимчасової непрацездатності АДО №203075 буде погашена після отримання фінансування від ФСС України. Середньоденна заробітна плата, обчислена у відповідності до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, складає 251,40 грн. (а.с. 11). З протоколу № 1 від 16 січня 2019 засідання комісії із соціального страхування Північної ЕС вбачається призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі і позивачу згідно листка непрацездатності АДО №203075 за період непрацездатності з 21 грудня 2018 року по 29 грудня 2018 року за 9 днів непрацездатності, з яких 4 підлягають сплаті за рахунок коштів фонду соціального страхування України (а.с. 129-131). 17 січня 2019 року на підставі Протоколу від 16 січня 2019 року [PERSON] було перераховано матеріальне забезпечення по листку непрацездатності серії АДО № 203075 за перших 5 днів хвороби, які підлягають оплаті підприємством, що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 17 січня 2019 року (а.с. 135). З платіжного доручення № 42 від 22 лютого 2019 року вбачається, що позивачу перераховане матеріальне забезпечення по листку непрацездатності серії АДО № 203075 в розмірі 674 грн. 72 коп. (а.с. 127). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Під час судового розгляду встановлено, що усі належні для виплати позивачу [PERSON] суми при його звільненні відповідачем виплачені не були, а саме не проведено оплату листка тимчасової непрацездатності. Суд не може погодитися з доводами відповідача з приводу відсутності його вини у непроведенні розрахунку при звільненні позивача, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин неможливості вжиття заходів щодо виплати допомоги по тимчасовій втраті працездатності на дату звільнення позивача. Доводи представника відповідлача щодо вирішення комісією із соціального страхування питання про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності на найближчому засіданні 16 січня 2019 року є неспроможними, оскільки обов`язок здійснити виплату належних позивачу при звільненні сум лежить саме на відповідачеві. Не можна взяти до уваги і доводи відповідача щодо роботи комісії відповідно до затвердженого плану, оскільки вказане твердження не спростовує позицію позивача щодо можливості здійснення організацію роботи комісії для забезпечення обов`язку роботодавця виплати належних працівнику при звільненні сум. При цьому, навіть якщо припустити відсутність можливості отримати в день звільнення позивача перерахованих Фондом соціального страхування України призначеної суми допомоги в зв`язку з проведенням процедури перерахування коштів матеріального забезпечення, що потребувало певного часу, відповідачем не доведено неможливість з об`єктивних причин здійснити в день звільнення позивача оплату допомоги за 5 днів тимчасової непрацездатності, виплата якої покладається на підприємство. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Оскільки відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання всіх сум, що належать йому при звільненні, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає задоволенню. З довідки від 31 січня 2019 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 251 грн. 40 коп. Період, за який необхідно стягнути середній заробіток з часу звільнення 02 січня 2019 року по день проведення розрахунку - 21 лютого 2019 року, становить 36 робочих днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку складає: 251,40 грн. х 36 днів =9050,40 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в 9050 грн. 50 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved