Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов мотивує тим, що вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 22.03.2018 у справі №550/528/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України. Судом було встановлено, що [PERSON] внаслідок злочинних дій завдав позивачу матеріальну шкоду на суму 38050,00 грн, викравши дані кошти із картки останнього. Крім того, позивач стверджує, що своїми злочинними діями [PERSON] завдав йому також моральну шкоду, яку він оцінює у 10000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позов та стягнути із відповідача на його користь вищевказані матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою судді від 25.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити його позов, а справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був належним чином повідомлений. Правом надати відзив на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно вироку Чутівського районного суду Полтавської області від 22.03.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі (а.с.5-11). Як вбачається із змісту вищевказаного вироку суду, 28.10.2017 близько 01.00 год [PERSON] , перебуваючи в приміщенні будинку [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих спонукань таємно викрав банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , яка належить останньому, після чого у період часу з 04.32 год по 12.17 год 28.10.2017, вчиняючи однорідні, тотожні злочинні дії за допомогою викраденої банківської картки, викрав готівку з рахунку [PERSON] на загальну суму 38050,00 грн. Викраденими грошовими коштами [PERSON] розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Із змісту вироку суду вбачається, що [PERSON] свою вину вчиненні ним, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме щодо викрадення у потерпілого [PERSON] банківської картки з якої в подальшому викрав 38050,00 грн, визнав повністю та детально пояснив про фактичні обставини скоєння крадіжки майна потерпілого. Потерпілий [PERSON] підтвердив факт крадіжки [PERSON] його майна, а саме банківської картки та грошових коштів, які знаходились на ній в сумі 38050,00 грн. Вирок набрав законної сили 07.05.2019. На даний час [PERSON] не відшкодовано в добровільному порядку збитки, завдані крадіжкою в сумі 38050,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Відповідно до ч.2 ст. 127 КК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Враховуючи вищевказане, а також висновки, до яких прийшов Чутівський районний суд Полтавської області при розгляді справи №550/528/17 (провадження №1-кп/550/3/18), викладені у відповідному вироку суду від 22.03.2018, очевидним та визнаним всіма учасниками процесу є факт спричинення позивачу відповідачем шкоди в результаті скоєння ним кримінального правопорушення. Слід зазначити, що дії відповідача [PERSON] , які мають ознаки кримінального правопорушення, є такими що порушують особисті майнові та немайнові права позивача, які підлягають поновленню, шляхом відшкодування йому за рахунок відповідача нанесеної матеріальної та моральної шкоди. Стосовно розміру матеріальної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, слід зазначити наступне. Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини (стаття 17) закріплено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтями 28, 68 Конституції України закріплено що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є «...витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права....» Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 6 статті 82 ЦПК України щодо підстав звільнення від доказування встановлено: «Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою» Таким чином, 22.03.2018 Чутівський районний суд Полтавської області при розгляді справи №550/528/17 (провадження №1-кп/550/3/18) дії [PERSON] кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України, що полягають у скоєнні крадіжки (повторно) майна належного [PERSON] . Отже, враховуючи положення статей 22, 1166, 1177 ЦК України, існують правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 38050,00 грн. Стосовно розміру моральної шкоди, завданої позивачу кримінальним правопорушенням, слід зазначити наступне. Стаття 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд встановив, що в результаті скоєння відповідачем кримінального правопорушення окрім матеріальної шкоди позивачу заподіяно моральну шкоду. Діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті втрати належного йому майна. Такі дії відповідача [PERSON] спричинили негативні зміни у житті позивача: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, що злочинець можуть знову проникнути до будинку, емоційні реакції при згадуванні; порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратливість, втрата довіри до людей. В момент виявлення крадіжки майна він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності. В подальшому, позивач змушений шукати можливості звернутися до суду з цивільним позовом для відновлення порушених прав, що викликає у нього почуття приниження його честі і гідності. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 386 ЦК України закріплено, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Враховуючи, що порушення особистих майнових та немайнових прав позивача відбулося в результаті скоєння відповідачем кримінального правопорушення шляхом крадіжки майна, що належало позивачу, то найефективнішим способом захисту його прав є відшкодування відповідачем нанесеної майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) та відшкодування нанесеної моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню частково в розмірі 5000,00 грн, оскільки такий їх розмір, разом з розміром матеріальної шкоди в сумі 38050,00 грн є достатніми для сприяння відновлення порушених прав позивача. Окрім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON] , в дохід держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову, предметом якого є відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Outcome: partial