Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому посилаючись на право на спадщину як спадкоємця за законом після смерті матері - [PERSON], що мала місце [INFO], та на відмову нотаріуса видати йому свідоцтва про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 7,0890 га, розташованої в межах території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, набуту у власність спадкодавцем [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 17.12.2001 року. Ухвалою суду від 23.01.2015 року за заявою позивача залучено до участі в справі в якості співвідповідача Каширівську сільську раду Казанківського району Миколаївської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги і пояснив, що після смерті матері звернувся до приватного нотаріуса Рожко О.О. Казанківського районного нотаріального округу з проханням видати йому свідоцтво про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку. Однак державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що не було надано оригіналу Державного акту на право власності на відповідну земельну ділянку. Посилаючись на те, що Державний акт було втрачено його матір'ю, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач Каширівська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.2, ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приписами ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до вимог ч.1,ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №109 в Каширівській сільській раді Казанківського району, громадянка [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, площею 7,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2014 року [PERSON] померла [INFO] у віці 66 років в селі Каширівка Канківського району Миколаївської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 серпня 2014 року, власником земельної ділянки розміром 7,0890 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області - зазначена [PERSON]. Дата державної реєстрації земельної ділянки вказана 29.08.2014 року. До витягу додано кадастровий план відповідної земельної ділянки. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка, яка їй належала згідно вищевказаного Державного акту, виданого на підставі рішення Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 08.11.2001 року за №146/28. В судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Каширівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області 17 грудня 2011 року на ім'я [PERSON], остання за життя втратила. Як видно з матеріалів спадкової справи за №23/2014 до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Рожко О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] звернувся 12.03.2014 року [PERSON] (син спадкодавця). Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] (чоловік), який на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем [PERSON], відмовився від прийняття спадщини за законом на спадкове майно. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 7,0890 га, розташовану в межах території Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 23.09.2014 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірну земельну ділянку, але за життя втратила державний акт на цю земельну ділянку, який було видано на її ім'я 17.12.2001 року. Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, тому існують об'єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Таким чином, визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту його прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою ним судового збору, в розмірі по 603 грн. 35 коп. з кожного.

Outcome: approved