Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] з позовом про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрований відповідач - його колишня дружина та малолітня донька [PERSON] , які за місцем реєстрації з 2015 року не проживають, оскільки виїхали на проживання до Російської федерації. Відповідач витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує та реєстрація відповідача у належному йому домоволодінні створює перешкоди у здійсненні прав власника. Просив визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Кравченко К.М. пояснила суду, що відповідач забрала документи зі школи дитини та разом з донькою тепер проживає у Російській федерації. В подальшому надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про слухання справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи не надав. Представник органу опіки та піклування (за довіреністю) Калініченко Ю.В. надав заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов до наступного висновку. Позивач та відповідач з 09.09.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.01.2008 року шлюб розірвано (а.с. 13-14). [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 29.06.2000 року та копією свідоцтва про право на спадщину від 23.10.2003 року ( а.с. 9-10). Згідно з довідкою про склад сім`ї місце проживання відповідача [PERSON] та малолітньої [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 15). Вказане також підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади Бердянської міської ради, наданої суду відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради. До 2015 року [PERSON] та їх спільна донька проживали у квартирі [PERSON] 04.03.2015 року [PERSON] надав нотаріальну згоду [PERSON] на тимчасові поїздки їх малолітньої доньки [PERSON] на відпочинок до Російської Федерації в період з 04.03.2015 року по 04.03.2016 у супроводі матері (а.с. 16). Згідно відповіді директора ЗОШ № 5 Бердянської міської ради № 569 від 17.12.2019 року [PERSON] відрахована з 6-А класу 21.04.2015 року на підставі заяви матері [PERSON] від 21.04.2015, довідки про зарахування до Муніципального бюджетного загальноосвітнього закладу гімназії № 1 Ростовської області м. Батайська, згоди на відрахування служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради № 02-16/836 від 07.04.2015 року у зв`язку з переїздом сім`ї на постійне місце проживання до Росії (а.с. 18-20). Факт не проживання відповідача та малолітньої доньки у спірній квартирі підтверджується також актом від 18.11.2019 року (а.с. 21). Наразі у квартирі позивачем проводиться капітальний ремонт, квартира непридатна для проживання, що підтверджено долученими фото таблицями (а.с. 22-23). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у квартирі [PERSON] . Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача та малолітньої [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved