Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно придбане в період шлюбу та просить суд: визнати будівлю літ. «А» площею 7,0 кв.м. в смт Затока особистою власністю [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на будівлю літ. «А» площею 7,0 кв.м. в смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області; визнати автомобіль CHERY 2007 року випуску, синього коліру, зареєстрований 07.08.2007 року особистою власністю [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль CHERY 2007 року випуску, синього коліру, зареєстрований 07.08.2007 року. При цьому, [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що з [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.04.1997 року, а останні місяці сторони часто сваряться, тому, [PERSON] бажає поділити спільно нажите майно, щоб уникнути будь-яких спорів в подальшому. [PERSON] зазначає, що будівлю літ. «А» площею 7,0 кв.м. в смт Затока він будував за власні кошти, без залучення будь-яких фінансових та фізичних затрат дружини. Під час оформлення права власності на будівлю йому стало відомо, що в силу ст.. 60 СК України, будівля вважається спільним майном подружжя та [PERSON] матиме право на ? частину. Такі обставини не влаштовують [PERSON], тому він вирішив звернутися до суду з проханням визнати будівлю літ. «А» площею 7,0 кв.м. в смт Затока його особистою власністю. Разом з тим, [PERSON] зазначає, що автомобіль CHERY 2007 року випуску, синього коліру, зареєстрований 07.08.2007 року належить особисто його дружини, оскільки він подарував їй автомобіль і тільки вона ним користується. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 1970 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 070128, актовий запис 383. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 2 цієї статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 та ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. В 2007 році [PERSON] придбав автомобіль CHERY 2007 року випуску, синього коліру, зареєстрований 07.08.2007 року та подарував його дружині - відповідач, та тільки вона завжди користувалася автомобілем, тому позивач не вважає автомобіль своєю власністю. Позивач в 2011 році за власні кошти збудував будівлю літ. «А» площею 7,0 кв.м. в смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, відповідач не приймав жодної участі в будівництві. Відповідно з ч.6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, спрямованим на захист майнових прав кожного з подружжя, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved