Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON]\~\~ звернувся до суду з заявою в якій зазначає, що 15 листопада 2001 року помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, в тому числі на земельну частку (пай), розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Гандрабуріської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0268328, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 24 квітня 1997 року. Позивач як спадкоємець за законом звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу належного переоформлення спадку, який залишилася після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказану земельну частку (пай), в звязку з чим рекомендовано звернутися до суду. [PERSON] вказує, що звертався до органу, який видавав спадкодавцю правовстановлюючий документ, а саме до Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області з питання отримання дублікату даного сертифікату на право на земельну частку (пай), однак йому відповідним листом було розяснено, що на законодавчому рівні не передбачено порядок видачі дублікату сертифікату та рекомендовано звернутися до суду. Зазначає, що у відділі в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області наявна інформація щодо видачі покійному [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай). В звязку з наведеним вважає, що за ним може бути визнано право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, тому звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання позивач не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.23), відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник позивача, діючий на підставі довіреності (а.с.31) в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.32), відповідно до якої позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити. Представник Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області в судове засідання також не зявився, однак сільська рада надала на адресу суду письмову заяву (а.с.33), в якій просить суд розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, діюча на підставі довіреності (а.с.35), в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду клопотання (а.с.34), відповідно до якого справу просить розглядати у її відсутність та рішення прийняти на розсуд суду. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, взявши до уваги заяву позивача, представника позивача, відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] та зареєстрований за адресою: [INFO] (бувше Котовськ), вул.Вокзальна, 30, згідно копії паспорту (а.с.7-9). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 16 серпня 2018 року, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 15 листопада 2001 року (а.с.10). З повідомлення відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, вбачається, що відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Одеській області становить 31167,66 грн./га (а.с.13). Згідно довідок №1478 та №1479, виданих 26 липня 2018 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, [PERSON], [INFO], дійсно був зареєстрований і фактично мешкав один в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області по день смерті 15 листопада 2001 року (а.с.14). Також зясовано, що у звязку з демографічними змінами кількості членів в колективних сільськогосподарських підприємствах внесено зміни до додатку І розпорядження районної державної адміністрації від 27 лютого 1996 року №52 «Про затвердження обчислених розмірів земельних часток (паїв)» та затверджено в слідуючому варіанті … по КСП «Гандрабури» в розмірі 2,50 в умовних кадастрових гектарах, про що свідчить розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року (а.с.15). Встановлено, що Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області відмовлено у отриманні дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 24 квітня 1997 року на імя «Палисика Ивана Фомича» (вказано мовою оригіналу російською), оскільки на законодавчому рівні не передбачено порядку видачі дублікату сертифікату на імя особи, яка мала право на земельну частку (пай) (а.с.17-18). Встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо залишення заповіту [PERSON] на своє майно, про що свідчить копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №52807574, виданого 31 липня 2018 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області (а.с.22). Також зясовано, що відсутні будь-які відомості щодо заведення спадкової справи на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], який помер 15 листопада 2001 року, про що свідчить копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), №52807579, виданого 31 липня 2018 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області (а.с.21). З оголошення в газеті «Вісті Ананьївщини» від 15 серпня 2018 року вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий 24 квітня 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на імя [PERSON], вважати втраченим (а.с.19-20). Положенням ч.1-2 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Положеннями ст.ст.1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст..2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст.3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст.392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред'явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст..16 ЦК України, суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Outcome: approved