Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві спільної часткової власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але він фактично з липня 2012 року за місцем реєстрації не проживає, особистих речей відповідача в квартирі не має і ці обставини підтверджуються відповідним актом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на житло від 20.07.1999, позивачу [PERSON] та третім особам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] по ј частці за кожним (а.с. 8). У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] , який фактично там не проживає з липня 2012 року, про що свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 10.09.2018 (а.с. 9), а також акти обстеження від 10.09.2018 та 21.01.2019, складені депутатом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області з підписами сусідів (а.с. 11, 26). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Згідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає з 2012 року, житловою площею квартири не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у квартирі позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved