Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 32000 грив., посилаючись на те, що 7 лютого 2012 року позичив відповідачу зазначену суму строком до 31 грудня 2012 року. У встановлений строк відповідач не повернув борг. На його вимоги повернути борг відповідач не реагує. Просить стягнути розмір інфляційних витрат 63 грив.97 коп. за період заборгованості з 1 січня 2013 року по 1 липня 2013 року. Також просить стягнути з відповідача 3% від простроченої суми за період з 1січня 2013 року по 1 липня 2013 року, що складає 478 грив.68 коп. Відповідач позов не визнав. Звернувся із зустрічним позовом в якому просить визнати договір займу недійсним, оскільки він не укладався. В позовній заяві посилається на те, що в розписці не вказано хто уклав як позикодавець договір. А також розписка не містить даних, що вона надана [PERSON], що розписка написана йому. В розписці відсутні ідентифікаційні дані відповідача. Зазначає, що розписка являється безкоштовною, оскільки в позові [PERSON] зазначив, що передав гроші 7 грудня 2012 року, в розписці вказано 7 лютого 2012 року, але з 5 лютого по 15 лютого 2012 року він знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні 17 лікарні і не міг отримати гроші в борг. У судовому засіданні [PERSON] підтримав зустрічний позов, пояснив, що договір займу з відповідачем він не укладав, гроші не отримував, в договорі не його підпис. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], відповідача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню. Зустрічний позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. Між сторонами 7 лютого 2012 року був укладений договір згідно якого позивач надав відповідачу в борг суму грошей у розмірі 32000 грив. [PERSON] була надана письмова розписка, яка підтверджує факт отримання суми у борг 32000 грив. Згідно розписки відповідач зобов»язався повернути борг до 31 грудня 2012 року. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив, що з відповідачем він разом працював , 7 лютого 2012 року позичив йому суму 32000 грив. про що останній дав розписку. Відповідач не визнав факт отримання грошей від позивача, пояснив, що не отримував у [PERSON] 32000 грив., не підписував ніякої розписки і в день її складання взагалі знаходився на лікуванні у лікарні про що надав медичні документи. Позивач за первісним позовом не погодився з поясненнями відповідача. Вважає, що це він вигадав з тим, щоб уникнути повернення боргу. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт того, що він був очевидцем передачі у борг грошей 32000 грив. [PERSON] [PERSON] на прохання останнього, 7 лютого 2012 року. Відповідно до ч 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Боргові документи повинні підтверджувати дві обставини - факт отримання боржником грошей або речей та волевиявлення боржника у певний строк - точно визначений чи визначений моментом витребування - повернути кошти. Як встановлено у судовому засіданні, 7 лютого 2012 року між сторонами була укладена розписка на отримання відповідачем суми 32000 грив. Розпискою підтверджується термін повернення боргу. Суд не може погодитися з поясненнями відповідача [PERSON] Згідно розписки від 7 лютого 2012 року [PERSON] отримав гроші у розмірі 32000 грив., підписав її. У судовому засіданні позивач за первісним позовом уточнив, що гроші були передані 7 лютого 2012 року, в позовній заяві описка, помилково зазначено 7 грудня 2012 року. Суд не приймає заперечення відповідача за первісним позовом про те, що з 7 лютого 2012 року він не міг підписувати розписку, оскільки знаходився у лікарні. Але пояснення останнього спростовуються медичною документацією з якої вбачається, що він знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні 17 лікарні з 5 лютого по 15 лютого 2013 року. [PERSON] стверджував, що в розписці від 7 лютого 2012 року стоїть не його підпис. Але на пропозицію провести почеркознавчу експертизу відмовився. Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач за зустрічним позовом не довів того, що договір від 7 лютого 2012 року являється недійсним, оскільки такий договір не був укладеним. Згідно ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, підлягає стягненню сума 63 грив.97 коп. - інфляційні витрати, за період з 1 січня 2013 року по 1 липня 2013 року. 3% річних від простроченої суми складають 478 грив.68 коп. за період з 1 січня 2013 року по 1 липня 2013 року. Позивачем [PERSON] з ФОП [PERSON] укладений договір про надання правової допомоги від 1 липня 2013 року. Згідно довідки від 1 липня 2013 року за надані послуги [PERSON] сплачено 3500 грив. Суд вважає, не підлягає стягненню на користь позивача 3500 грив. - вартість наданої правової допомоги, оскільки ФОП [PERSON] не приймав участі у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved