Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що його мати [PERSON] померла [INFO] . 14 серпня 1998 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Новоєгорівською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 78, яким заповіла все своє майно [PERSON] . Після смерті [PERSON] в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області заведено спадкову справу за № 269/2018 року, де спадщину прийняв її син [PERSON] . Відповідно довідки, виданої відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.02.2021 за № К-9/0- 0.23,17-13/138-21, після смерті [PERSON] залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР № 0145637, на підставі вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 147727 від 21.01.2008 на загальну площу 6,3714 га (6,2066 га - рілля та 0,1648 га - сіножаті). [PERSON] не може надати до нотаріальної контори оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0145637 в якому залишилися невиданими угіддя, а саме: пасовища - 1,40 в умовних кадастрових га та багаторічні насадження - 0,12 в умовних кадастрових га, оскільки оригінал сертифікату було втрачено . В зв`язку з цими обставинами нотаріус не має змоги видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно невиданих угідь. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача Дворічанський селищний голова Куп`янського району Харківської області Турбаба Г. Г. в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву в якій не заперечувала проти задоволення позову, просила справу розглянути за відсутності представника відповідача. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що було повторно видане свідоцтво про народження [NUMBER] від 21 травня 1975 року (а. с. 7). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 жовтня 2018 року, виданим 12.10.2018 виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області (а. с. 8). Згідно заповіту, посвідченого 14.08.1998 секретарем Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, [PERSON] (а. с. 10). Згідно з інформацією відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.02.2021 № К-9/0-0.23,17-13/138-21, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мечніково» під № 637 від 27.02.97, обліковується запис на видачу [PERSON] сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серія ХР №0145637. На підставі даного сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР №147727 від 21.01.2008 на загальну площу 6,3714 га (6,2066 га - рілля та 0,1648 га - сіножаті). Не виданими лишилися пасовища - 1,40 в умовних кадастрових га та багаторічні насадження - 0,12 (а. с. 9). З постанови державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області Зашивайко Н. Г. від 05.03.2021 № 181/02-31 встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що для вчинення нотаріальної дії відсутні необхідні документи. Після смерті [PERSON] залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) ХР № 0145637, на підставі вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 147727 від 21.01.2008 на загальну площу 6,3714 га (6,2066 га - рілля та 0,1648 га - сіножаті). Спадкоємець не надав до нотаріальної контори оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0145637 в якому залишилися не виданими пасовища - 1,40 в умовних кадастрових га та багаторічні насадження - 0,12 в умовних кадастрових га, в зв`язку з вище викладеними обставинами нотаріус не має змоги видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 14 серпня 1998 року померла залишила заповіт посвідчений Новоєгорівською сільською радою Дворічанського району Харківської області за реєстром № 78, яким заповіла все своє майно [PERSON] . Після смерті [PERSON] в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області заведено спадкову справу за № 269/2018 року, де спадщину прийняв її син [PERSON] (а. с. 6). Про загублення вищевказаного сертифікату було подано оголошення в газеті «Дворічанський край» № 21-22 від 13 березня 2021 року (а. с. 11). Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. Частиною 1 ст. 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, і означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. На підставі ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, у зв`язку з чим в даний час неможливо зареєструвати право власності на земельну ділянку відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0145637 відповідно довідки, виданої відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.02.2021 за № К-9/0-0.23,17-13/138-21 та виготовити відповідний правовстановлюючий документ, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. На підставі ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, а відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення, вивчив матеріали справи, і приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved