Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання [PERSON] таким, що втратив права на користування жилим приміщення та зняття останнього з реєстрації, вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Починаючи з 29.10.2002 року в його будинку зареєстрований відповідач, проте фактично в ньому не проживає з початку 2003 року, так як відповідач забрав свої особисті речі та виїхав з будинку, нове місце свого проживання не повідомив. Де на даний час проживає відповідач їй невідомо. Таким чином, відповідач не проживаючи за місцем реєстрації не приймає участі в оплаті за комунальні послуги, які нараховуються і на нього, і своїми діями створює позивачці перешкоди у користуванні власністю, так як позивач має більш завищені сплати по комунальним платежам, тощо. Прохає суд визнати відповідачка таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача - адвокат за угодою [PERSON] позов підтримав, прохав його задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про місце і час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що слугує корінець поштового відділення про отримання судової повістки про виклик в судове засідання. Відповідач - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, однак направив до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовної вимоги про визнання відповідача таким, що втратив права на користування жилим приміщення не заперечує, однак в задоволенні вимоги щодо зняття останнього з реєстрації заперечують, враховуючи ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення… права користування житловим приміщенням… і прохає справу розглянути без участі його представника. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно договору дарування від 08.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2804 та вчинено реєстраційний напис в КП «Кременчуцьке МБТІ» у реєстрову книгу № 53 за реєстровим № 6989 позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : [ADDRESS] Згідно будинкової книги відповідач зареєстрований за даною адресою з 24.10.2002 року. Відповідач не проживає за вказаною адресою з 2004 року по теперішній час, що підтверджується довідкою - підтвердженням ТОВ « Добробит» № 85 від 19.11.2013 року. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 30 червня 2004 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON]. При цьому, в мотивувальній частині рішення вказано, що відповідач на час розірвання шлюбу проживає окремо від позивача. Таким чином, відповідач не проживаючи за місцем реєстрації не приймає участі в оплаті за комунальні послуги, які нараховуються і на нього, і таким чином своїми діями створює позивачу перешкоди у користуванні власністю, так як позивач має більш завищені сплати по комунальним платежам, тощо. Згідно ст.ст. 317, 328, 334 ,346 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, яке набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів з моменту передання майна, і припиняється право власності у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України відповідач втратив право користування житлом, так як останній був відсутній без поважних причин більш ніж один рік. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право на користування приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме слід визнати [PERSON], таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється тому числі і на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. А тому, в задоволенні вимоги, щодо зобов'язання Управління державної міграційної служби України в Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] слід відмовити. Також, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial