Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір позики грошей від 08 серпня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що він 08 серпня 2013 року уклав з [PERSON] договір позики на суму 324000,00 грн. На виконання укладеного договору він частково сплатив на користь [PERSON] суму позики у розмірі 64800,00 грн. та проценти на користування позикою в сумі 9720,00 грн. та 16783,00 грн. Але договір позики позивач вважає недійсним з тих причин, що він був укладений ним під впливом тяжких для нього обставин, під дією обману з боку [PERSON], а також у ньому не визначений строк дії. Так, позивач вказує, що вимушений був взяти у [PERSON] грошові у борг для проведення розрахунку з ПАТ «ОТП Банк» та запобігання стягнення з нього значного заборгованості як з поручителя за кредитним договором. Більш того, під час оформлення договору сторони не обговорювали застосування штрафних санкцій у випадку не виконання договору. Між ним та [PERSON] на той час існували довірливі стосунки, а тому через відсутність власних окулярів та втомленість він скористався окулярами дружини [PERSON]. Відповідач напевне цим скористався та доповнив текст договору п. 7 про штрафні санкції. Лише наступного дня він, [PERSON], дізнався про наявність у договорі пункту про штрафні санкції у розмірі 1% за кожен день невиконання договору. Крім того, на думку позивача, у договорі сторони не визначити строк його дії, що не відповідає вимогам ст. 638 ЦК України, та є підставою його недійсності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В доповнення до обставин, викладених у позові, [PERSON] пояснив, що грошові кошти були потрібні йому для погашення боргу перед Банком, тому він погодився на отримання у [PERSON] грошей у борг. У день укладання договору [PERSON] власноручно друкував його текст на комп'ютері в офісі приватного нотаріуса. Так як він, [PERSON], був в цей день без власних окулярів, тому скористався окулярами дружини [PERSON] в момент ознайомлення з первісним варіантом договору. Після цього [PERSON] роздрукував інший примірник договору, який доповнив пунктом про штрафні санкції та надав йому для підписання. Довіряючи [PERSON], він підписав договір позики, не перевіряючи вдруге його текст. У такий спосіб [PERSON] розрахував збагатитися за рахунок стягнення штрафних санкцій. Представник позивача [PERSON] в доповнення до пояснень [PERSON] пояснив, що укладанню договору передував судовий процес за позовом ПАТ «ОТП Банк» до боржників, одним з яких є позивач у даній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Одночасно з цим, [PERSON] подав суду письмові заперечення проти позову, в яких вказував, що договір позики грошей був оформлений у відповідності до чинного законодавства, а його зміст неодноразово обговорювався з позивачем та коригувався в присутності дружини [PERSON] та цивільної дружини позивача [PERSON] Після передачі ним грошей позичальнику нотаріус вголос прочитала договір та його зміст сторони дослідили особисто перед підписанням. Будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів [PERSON], на думку відповідача, суду не надав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, подавши відповідні письмові заперечення, в яких вказувала, що під час укладання договору сторони підтвердили свою дієздатність та не перебування під впливом помилки, насильства, тяжких обставин або на невигідних для себе умовах. В подальшому волевиявлення сторін щодо такого правочину було виражено у додаткових угодах про внесення змін до договору позики грошей, за наслідками підписання якої позивач погодився залишити без змін умови про штрафні санкції. Інші доводи позивача, на думку представника [PERSON], щодо перебування під впливом обману або тяжких обставин, є безпідставними, оскільки не підтверджуються відповідними доказами. Тому представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Третя особа, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але подала письмові пояснення, в який просила розглянути справу за її відсутності та вказувала на те, що договір позики був посвідчений нею 08 серпня 2014 року у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При укладанні договору були присутні [PERSON] та його дружина [PERSON], яка надала письмову згоду на укладання вказаного договору позики грошей, а також [PERSON] та [PERSON] - представник ПАТ «Енерго-Інвест Груп». До підписання договору сторони досліджували його зміст та неодноразово коригували його, а після визначення остаточного варіанту та проведення розрахунків між ними, нотаріусом було роздруковані три примірники договору, який було зачитано сторонам вголос та прочитаний ними особисто. За відсутності будь-яких заперечень чи зауважень до договору, його текст було підписано сторонами та посвідчено нотаріально. Третя особа, ПАТ «Енерго-Інвест Груп», в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши подані ним у справі докази, встановив наступне. 08 серпня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим № 3020 був посвідчений Договір позики грошей від 08 серпня 2013 року, за яким [PERSON], як позикодавець, передав у власність [PERSON], як позичальнику грошову суму у розмірі 324000,00 грн., що за домовленістю сторін становить еквівалент 40000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] таку ж грошову суму у строк до 08 листопада 2013 року з оплатою за користування позикою процентів у розмірі 36% річних. Одночасно з цим сторони передбачили, що у разі прострочення повернення позики позичальник сплачує штрафні санкції, у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 7 Договору). В п. 10 Договору позики грошей сторони засвідчили одне одному, що на час укладання цього правочину не визнані судом недієздатними або обмеженими у цивільній дієздатності, правочин не вчинено під впливом помилки, насильств, тяжких обставин і на невигідних для них умовах. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як вказує Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 06 листопада 2009 року (п. 23), правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Позивач [PERSON] стверджував, що він перебував під впливом тяжкої обставини - звернення стягнення на належне йому офісне приміщення за рішенням суду про стягнення з нього, як з поручителя, солідарно на користь ПАТ «ОТП БАНК» заборгованості в сумі 293276,67 грн. за кредитним договором № СМ-SМЕ 701/96/2008 від 25 березня 2008 року. Цим скористався [PERSON] та запропонував гроші в борг на вкрай невигідних для нього, [PERSON], умовах - 36% проценти за користування позикою та штрафні санкції 1% за кожен день прострочки. Але належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах позивач суду не надав. Твердження позивача про можливість примусового відчуження належної йому нерухомості у виді офісного приміщення є лише припущенням, адже рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 квітня 2013 року, яке не набрало чинності на час укладання оспорюваного договору, були задоволені вимоги ПАТ «ОПТ Банк» про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Корпорації Світ» та ЗАТ по виготовленню, монтажу, ремонту і налагодженню енергетичного обладнання «Енергоагрегат» заборгованості у розмірі 293276,67 доларів США та пені у розмірі 104333,87 грн. Укладаючи у 2011 році з ПАТ «ОТП Банк» договір поруки, [PERSON] діяв на власний розсуд та мав розуміти про можливість настання для нього негативних наслідків у виді необхідності погашення боргу за кредитом. Більш того, позивачем не надані докази того, що на час укладання договору позики грошей існувала загроза втрати ним саме житлового приміщення, відчуження якого позбавило б місця проживання його разом з сім'єю. Твердження позивача про вчинення правочину на вкрай невигідних умовах спростовуються дослідженими доказами. Так, 28 вересня 2013 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою Договір № 1 Про внесення змін до Договору позики грошей від 08 серпня 2013 року, посвідчений 28 вересня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим № 5138. Сторонами була змінена редакція п. 1 Договору позики грошей від 08 серпня 2013 року щодо передачі у власність [PERSON] грошової суми у розмірі 259200,00 грн. Інші умови Договору позики грошей від 08 серпня 2013 року сторонами залишені без змін. Того ж дня, 28 вересня 2013 року, у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] була оформлена заява [PERSON] про прийняття розрахунку від [PERSON] у сумі 9720,00 грн. в якості сплати процентів за користування позикою за перший місяць згідно з договором позики. Вчинення позивачем [PERSON] дій, спрямованих на виконання оспорюваного договору позики грошей, свідчить про прийняття ним зобов'язань по виконанню такого договору за усіма істотними умовами як в момент підписання, так і в процесі його виконання. Дії позивача, спрямовані на укладання оспорюваного договору, суд вважає добровільними та вчиненими на підставі вільного волевиявлення та розуміння обсягу відповідальності у разі його невиконання. Відповідно до ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в своїх роз'ясненнях, викладених у п 20 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року, вказує на те, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Однак позивач не надав суду належних доказів вчинення правочину під впливом обману внаслідок умислу з боку відповідача. За ініціативою представника відповідача [PERSON] під час розгляду справи по суті було допитано свідка [PERSON], яка пояснила суду, що перебуває й зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Як дружина, вона мала обов'язок бути присутньою у нотаріуса під час укладання договору позики, тому разом з чоловіком з'явилася до нотаріуса 08 серпня 2013 року. Свідок [PERSON] підтвердила суду, що гроші були надані [PERSON] в борг на його прохання на підставі довірливих стосунків з ним. У нотаріуса в кабінеті були присутні вона, її чоловік [PERSON], [PERSON] та його цивільна дружина [PERSON]. Всі разом обговорювали умови, на яких буде укладено договір, при цьому [PERSON] корегував його зміст та запропонував визначити тримісячний строк користування позикою, на що [PERSON] погодився. Під час обговорення умов договору [PERSON] не висловлював претензій щодо процентів за користування. Після досягнення згоди щодо тексту договору нотаріус надала всім присутнім для ознайомлення остаточний його варіант, з яким ознайомились [PERSON] та [PERSON] Перед підписанням договору нотаріус вголос прочитала його зміст. За ініціативою представника позивача [PERSON] під час розгляду справи по суті були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який мав намір погасити перед ПАТ «ОПТ Банк» виниклу заборгованість. За для цього [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням позичити гроші, на що останній погодився лише за умови нотаріального оформлення такої позики. Їй відомо, що сторони до укладання договору погодили розмір ставки за користування позикою - 3% річних. Також свідок [PERSON] в своїх поясненнях вказувала, що коли вона з [PERSON] прийшли до нотаріуса, там вже знаходився [PERSON], який з власної папки дістав вже готовий текст договору позики. Вона, [PERSON], текст договору не читала, під час його оформлення на деякий час від'їжджала у справах, а коли повернулася, в її присутності [PERSON] підписав договір. Коли саме та у який спосіб [PERSON] доповнив договір пунктом про штрафні санкції, їй не відомо, та чи мав при собі [PERSON] окуляри, вона згадати не може. Інший свідок [PERSON], допитаний за ініціативою представника позивача, пояснив суду, що він є рідним сином позивача [PERSON] та 08 серпня 2013 року виконував роль водія. В цей день він привіз батька та його цивільну дружину [PERSON] до офісу нотаріуса, де у входу зустрілись з [PERSON] Він, [PERSON], не був присутній постійно в приміщенні у нотаріуса, лише бачив як [PERSON] приносив якісь папери. На прохання батька він їздив до офісу за установчими документами, а також ходив до банку оплачувати послуги, пов'язані з оформленням договору. Свідок [PERSON] також пояснив, що не знає у який спосіб [PERSON] вніс зміни до договору, та не пам'ятає чи мав при собі [PERSON] окуляри, але бачив як текст договору читала [PERSON] Оцінюючи показання свідків, співставляючи їх з іншими доказами, суд відмічає, що показання свідка [PERSON] є чіткими, послідовними та змістовними щодо обставин укладення оспорюваного договору, а тому бере їх до уваги як доказ на підтвердження позиції відповідача та його представника про вільне волевиявлення сторін під час вчинення правочину. Аналізуючи показання свідка [PERSON], суд приходить до висновку про те, що ставка за користування позикою, як істотна умова договору, визначена з урахуванням пропозицій [PERSON] про бажані її розміри, виходячи зі строку користування (36% річних : 12 місяців = 3% на місяць). В іншому, показання свідків [PERSON] і [PERSON] суперечать як одне одному, так і іншим доказам в поясненнях про обстановку укладення договору та не містять в собі повідомлення про обставини, які б підтвердили наявність умислу в діях відповідача на введення позивача в оману щодо істотних умов договору. Наведені вище докази також спростовують твердження позивача про невизначеність у договорі строку його дії, адже у його тексті чітко визначений строк користування [PERSON] позикою, по завершенню якого він має виконати свій обов'язок повернути позику в повному обсязі. На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed