Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором займу, який обґрунтовує наступним. 30.12.2012 року [PERSON] взяла у нього в борг 1100 дол. США і зобовязалася повернути їх до 01.07.2013 року. В підтвердження укладення договору займу і його умов [PERSON] була написана розписка 30.12.2012 року. До теперішнього часу відповідачка борг повністю не повернула, повернула лише 100 дол. США, залишилося повернути 1000 дол. США. На його прохання повернути борг відповідачка не реагує. Просить стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 1000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 21829,60 грн. Позивач згодом уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором займу в розмірі 1000 дол. США, що еквівалентно станом на 17.12.2015 року 23,520 грн. за 1 дол. США, також просив справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про день та час судового засідання повідомлена належним чином, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивачка не надала. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно розписки від 30.12.2012 року [PERSON] підтверджує, що 30.12.2012 року бере у [PERSON] 1100 доларів США, які зобовязується повернути до 01.07.2013 року. (а.с. 4). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До сьогоднішнього часу відповідачка ухиляється від повернення суми боргу позивачу, чим порушила взяті на себе зобов'язання. Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони . Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки у розписці позичальником зазначено, що вона взяла кошти 30 грудня 2012 року, суд вважає, що договір позики укладений саме 30 грудня 2012 року. Саме в цей день позивач передав суму в розмірі 1100 доларів США, які відповідачка була зобов'язана повернути до 01.07.2013 року. Таким чином, позивач та відповідач досягли домовленості щодо суттєвих положень договору позики щодо суми позики, дата передання коштів, строк повернення, що дає всі підстави для визнання договору позики дійсним. Як зазначив позивач, відповідачкою повернуто 100 дол. США, тому сума боргу за договором складає 1000 дол.США. Таким чином, позивні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики (з урахуванням уточнених вимог) законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, стягненню підлягає 1000 (одна тисяча) доларів США, що за станом на 17.12.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 23520 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 гривень (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved