Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу позики. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 18 червня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Факт отримання грошей стверджується письмовою розпискою, написаною відповідачем в момент передачі грошей. Позикодавець надав позичальнику строкову позику в розмірі 116 681 гривень. Згідно умов договору позики, термін повернення позики - 25 червня 2014 року. Станом на 14.07.2015 року відповідач повернув частину позики, залишок основного боргу становить 104 305,70 грн. Станом на час подання позову до суду відповідач ухиляється від повернення залишку суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Враховуючи факт порушення відповідачем його зобов'язання в частині повернення позики, [PERSON] було нараховано штрафні санкції відповідно до умов договору в розмірі 10% від суми позики в розмірі 10 430,57 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу відповідно до умов ст. 625 ЦК України в розмірі 3 292,05 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача суму отриманої та неповернутої позики в розмірі 104 305,70 грн., 3% річних в сумі 3 292,05 грн., штрафні санкції в розмірі 10 430,57 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1 180,28 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, жодних заперечень, доказів, суду не подав, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, по наявних доказах, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом при розгляді справи встановлено, що 18 червня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Факт отримання грошей стверджується письмовою розпискою, написаною відповідачем в момент передачі грошей (а.с. 5). Позикодавець надав позичальнику строкову позику в розмірі 116 681 гривень. Згідно умов договору позики, термін повернення позики - 25 червня 2014 року. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між позивачем та відповідачем 18 червня 2014 року укладений договір позики. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення у договорі безпроцентної позики визначений 25 червня 2014року. Станом на 14.07.2015 року відповідач повернув частину позики, залишок основного боргу становить 104 305,70 грн. Станом на час подання позову до суду відповідач ухиляється від повернення залишку суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Станом на час розгляду справи судом позика не повернута. Згідно ч.1 п.3 ст. 3 Цивільного кодексу України за суб'єктом цивільного права зберігається можливість укладати договір і визначати його зміст, на свій розсуд, відповідно до домовленості, що і було зроблено в даному випадку між позивачем та відповідачем. Крім того, оскільки оригінал договору позики знаходиться у позивача, то дане зобов'язання вважається не виконаним боржником як зазначено ст. 545 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до договору та ст. 1049 ЦК України відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до умов договору позики, відповідач зобов'язався в разі прострочення терміну повернення позики, сплатити штрафні санкції в розмірі 10% від суми позики. Таким чином, штраф за невиконання відповідачем зобов'язання становить 10 430,57 грн. Крім того в силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, три проценти річних від простроченої суми за період з 25.06.2014 року по 14.07.2015 року складають 3 292,05 грн. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів [PERSON] не виконав. В результаті чого в нього станом на 14.07.2015 року виникла заборгованість перед [PERSON] в розмірі 104 305,70 грн., три відсотки річних від простроченої суми за період з 25.06.2014 року по 14.07.2015 року в розмірі 3 292,05 грн., штрафні санкції в розмірі 10 430,57 грн. Приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики з штрафними санкціями та 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 180,28 грн.

Outcome: approved