Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на таке. У 2014 році громадянин [PERSON] зловживаючи довірою позивача уклав зі ним в усній формі договір позики, відповідно до якої [PERSON] на протязі 2014 року отримав від позивача кошти в розмірі 176000 (сто сімдесят шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 2279465 (два міліонна двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок. Вказані кошти відповідач отримував від позивача в присутності [PERSON] та [PERSON] . Кошти, що відповідач зловживаючи довірою позивача, отримав та не повернув по цей час. Позивач мав намір покласти кошти на депозитний рахунок з метою отримання прибутку. Оскільки на той час середній відсоток при вкладі на депозитний рахунок в гривні складав 15% річних, за період з 01 січня 2014 рок по 08 жовтня 2014 року позивач мав отримати прибуток в розмірі 20324 (двадцять тисяч триста двадцять чотири) долара США 38 (тридцять вісім) центів, що за курсом НЬУ складало 263200 (двісті шістдесят три тисячі двісті) гривень 72 (сімдесят дві) копійки. У зв`язку з тим, що відповідач в обумовлений строк не повернув грошових коштів, вимоги про повернення коштів залишив без відповіді, позивач був вимушений звернутися з відповідною заявою до Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із відповідною заявою про заволодіння коштами громадянином [PERSON] шахрайським шляхом, про що свідчить наявний в матеріалах цивільної справи витяг з кримінального провадження. Після цього позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Малиновського районного суду м. Одеси. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року відкрито провадження у справі через попереднє судове засідання. Заочним рішенням від 24 листопада 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди задоволений у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в загальному розмірі 3215284,59 грн (три мільйони двісті п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 59 коп.). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень). Стягнуто з [PERSON] на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3654,00 грн (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири гривні) 00 коп. Відповідач подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву про перегляд вказаного судового рішення посилаючись на те, що суд ухвалив рішення про стягнення грошових коштів без жодних доказів такої заборгованості. Жодних договорів, квитанцій, розписок або інших документів, які б підтверджували таку заборгованість в матеріалах справи немає. Суд посилається на нібито договір позики, який існує в матеріалах кримінальної справи. Малиновським районним судом м. Одеси розслідується кримінальне провадження №42014000000000614 у відношенні громадян [PERSON] та [PERSON] за ознаками ч. 3 ст. 368 КК України. [PERSON] будучі працівником прокуратури Одеської області вимагав хабара у розмірі 70000 (сімдесят тисяч доларів США) у [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] нібито за закриття кримінального провадження, порушеного у відношенні [PERSON] за несплату податків. Посередником поміж ними виступив саме позивач [PERSON] , який був другом [PERSON] і знав [PERSON] . [PERSON] розуміючи, що вона не винна в жодному правопорушенні, а також не маючи можливості заплатити таку велику суму грошей звернулась до працівників СБУ, які потім і займались оперативним супроводом справи. [PERSON] в декілька етапів передавала кошти [PERSON] , в тому числі і через [PERSON] . Якраз під час чергової передачі коштів був затриманий [PERSON] , а зразу ж за ним [PERSON] [PERSON] і [PERSON] в якості запобіжного заходу була обрана грошова застава, а трохи пізніше з`явився вказаний позов без будь-яких доказів. [PERSON] і [PERSON] вимагали не хабара за закриття кримінального провадження №32014160000000109 порушеного в відношенні [PERSON] , а просили віддати свої кошти. Враховуючи, що [PERSON] є працівником прокуратури суд повірив йому на чесне слово. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заочне рішення від 24 листопада 2014 року скасовано, справа призначена до розгляду. Позивачем [PERSON] 26 квітня 2016 року подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року позов [PERSON] залишено без розгляду. Позивач [PERSON] подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу. Постановою Одеського апеляційного суду від 07.10.2020 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року про залишення позову [PERSON] без розгляду та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року, у зв`язку з винесенням 27 жовтня 2020 року суддею Сегедою О.М. ухвали про самовідвід, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревському В.К. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року справа прийнята до провадження. Судом встановлено, що громадянин [PERSON] на протязі 2014 року отримав від позивача кошти в розмірі 176000 (сто сімдесят шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 2279465 (два міліонна двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок. Вказані кошти відповідач отримував від позивача в присутності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , які під присягою під час заочного розгляду справи були допитані як свідки і підтвердили викладені обставини в судовому засіданні 25.11.2014 року. Адвокат Костинюк Ю.Д. надав до суду Протокол опитування свідків від 11.03.2021 року [PERSON] (паспорт № [NUMBER] , виданий 19.12.2018 р., орган, що видав № 5112), [PERSON] (паспорт [NUMBER] ) з приводу обставин та фактів передавання та отримання грошових коштів між [PERSON] та [PERSON] . По суті заданих питань [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] , знайомий з ним та [PERSON] , який є кумом [PERSON] [PERSON] мав дружні стосунки з [PERSON] , неодноразово зустрічався на сімейних святах та вдома у [PERSON] з [PERSON] [PERSON] на протязі 2012-2014 років неодноразово давав у борг грошові кошти [PERSON] [PERSON] декілька разів бачив, як він передавав йому різні суми у десятках тисяч доларів. Йому відомо, що [PERSON] заборгував [PERSON] біля 200 тисяч доларів та не віддає. Наскільки йому відомо, ці грошові кошти не віддані і по цей час. По суті заданих питань [PERSON] , що він є кумом [PERSON] , знайомий з ним та з [PERSON] , який є також кумом [PERSON] . Вони неодноразово зустрічалися на сімейних святах. [PERSON] протягом 2012-2014 років неодноразово давав у борг грошові кошти [PERSON] на бізнес. Це відбувалося у його присутності і безпосередньо між ними. Також йому відомо, шо [PERSON] заборгував у той час [PERSON] біля 200 тисяч доларів та не віддає. [PERSON] , [PERSON] повідомили, шо у зв`язку з пандемією, викликаною гострою респіраторною хворобою COVІD-I9. спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 та введеним у зв`язку з ним карантином на території міста Одеси, не можуть бути присутніми на судовому засіданні, яке відбудеться 17.03.2021 о 09:45, тому просили використовувати дані письмові пояснення в якості доказів в цивільній справі. Суд оцінює показання свідків з точки зору не факту передання коштів, а саме з тих обставин, що [PERSON] та [PERSON] є близькими особами, що позивач часто надавав кошти відповідачу для ведення бізнесу за їх домовленостіми, що відповідач заборгував позивачу біля 200000,0 дол. США. У зв`язку з тим, що відповідач в обумовлений строк не повернув грошових коштів, вимоги про повернення коштів залишив без відповіді, позивач звернувся з відповідною заявою до Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із відповідною заявою про заволодіння коштами громадянином [PERSON] шахрайським шляхом, про що свідчить наявний в матеріалах цивільної справи витяг з кримінального провадження № 1201416050008569 від 20.09.2014 року. Після цього позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Малиновського районного суду м. Одеси. Щодо розслідування кримінального провадження №42014000000000614 у відношенні громадян [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 309 КК України, [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України у зв`язку із звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою суду встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/16261/14-ц (провадження № 2/522/8164/14) задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 173680 грн., що еквівалентно 13000 доларів США, в рахунок погашення заборгованості по оплаті за користування житлом за адресою [ADDRESS] за період з 01.10.2013 по 31.07.2014. У подальшому 24.11.2014 Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/19564/14-ц (провадження № 2/521/7229/14) задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з чоловіка [PERSON] - [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в загальному розмірі 3215284,59 грн., а також моральну шкоду в розмірі 100000 грн. У зв`язку з неможливістю в законний спосіб повернення грошових коштів від [PERSON] та її чоловіка [PERSON] у [PERSON] виник умисел на примушення до виконання цивільно- правових зобов`язань, які виникли між членами його сім`ї з [PERSON] і [PERSON] . Для цього [PERSON] звернувся до свого знайомого [PERSON] , який працював у прокуратурі Одеської області, та повідомив про обставини, які виникли у його сім`ї з [PERSON] і [PERSON] , а також повідомив, що тривають судові спори з приводу не виконання ними цивільно-правових зобов`язань, а також вичерпані всі можливості повернення боргу. На що [PERSON] повідомив [PERSON] , що на даний час він здійснює нагляд за додержанням законів органами податкової міліції та у провадженні слідчих управлінням фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів в Одеській області перебуває кримінальне провадження, в якому він являється процесуальним керівником, № 32014160000000109 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати податків фізичною особою - підприємцем [PERSON] , після чого обговорили та узгодили подальші дії щодо примушення [PERSON] до виконання цивільно-правових зобов`язань та повернення боргу шляхом притягнення її до кримінальної відповідальності та вилучення всього майна. У подальшому [PERSON] 03.07.2014 року познайомив [PERSON] з [PERSON] , якого представив як прокурора у даному кримінальному провадженні. Під час зустрічі [PERSON] та [PERSON] висунули вимогу [PERSON] щодо повернення грошових коштів, які вона і [PERSON] винні сім`ї [PERSON] . Діючи поганіше узгодженому плану, [PERSON] , маючи умисел на примушування [PERSON] до виконання цивільно-правових зобов`язань, 08.07.2014 під час особистої зустрічі біля будинку [ADDRESS] повторно висунув [PERSON] вимогу повернення грошових коштів, в обмін на що [PERSON] будуть вжиті заходи щодо не притягнення її до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо неї. [PERSON] розуміючи, що [PERSON] може вжити заходів, які призведуть до настання негативних наслідків для неї, повідомила, що одразу знайти таку суму грошей не може та буде повертати борг частинами. Так, 16.07.2014 приблизно о 21 год. 30 хв. [PERSON] згідно з попередньою домовленістю зустрілася з [PERSON] поблизу парку Шевченка за адресою м. Одеса, пр. Шевченка, 16 та передала, а [PERSON] отримав гроші у сумі 5000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ на 16.07.2014 року становило 58590,36 грн.). Отримані грошові кошти [PERSON] передав [PERSON] та повідомив про зустріч з [PERSON] у дворі будинку [ADDRESS] . Цього ж дня, згідно зі спільною домовленістю, приблизно о 20 годині [PERSON] зустрілася з [PERSON] і [PERSON] у дворі будинку [ADDRESS] та, виконуючи раніше висунуті вимоги, передала частину боргу у вигляді грошових коштів в сумі 630 тис. грн. та 12500 доларів США (що відповідно до курсу НБУ на 30.07.2014 становило 150039,85 грн.). Одержавши вказані грошові кошти, [PERSON] відповідно до існуючих домовленостей одразу передав їх [PERSON] . Сторона обвинувачення вважає, що [PERSON] і [PERSON] за попередньою змовою шляхом вимагання примушували [PERSON] до виконання цивільно-правових зобов`язань, що виникли у неї з родичами [PERSON] , з погрозою притягнення її до кримінальної відповідальності і подальшого вилучення її майна, та отримали від неї грошові кошти в загальній сумі 838630,21 грн. Дії [PERSON] кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 355 КК України - примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вимога виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або пошкодження чи знищення майна за відсутності ознак вимагання. Таким чином, з ухали суду вбачається, що між позивачем, відповідачем та його дружиною існували цивільно-правові відносини. [PERSON] повідомляла про повернення боргу та частково передавала борг частинами, чим фактично визнала боргові зобов`язання сім`ї перед позивачем. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Таку ж правову позицію висловила судова палата з розгляду цивільних справ ВСУ в постанові по справі № 6-3090 цс 15 від 02 березня 2016 року. Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначив, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. При визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму переданих 176000,0 дол. США, що на час подання уточненої позовної заяви складало 2279465 (два міліонна двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок; 3% річних з 01 січня 2014 року по 08 жовтня 2014 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 4062,20 дол. США, що на час подання уточненої позовної заяви складало 52646,08 грн (п`ятдесят дві тисячі шістсот сорок шість) гривень 08 (всім копійок); пені з 01 січня 2014 року по 08 жовтня 2014 року в розмірі 25149,0 дол. США, що на час подання уточненої позовної заяви складало 325931 (триста двадцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять одна) гривня 09 (дев`ять) копійок, упущену вигоду в сумі 20324 (двадцять тисяч триста двадцять чотири) дол. США 38 (тридцять вісім) центів, що за курсом НБУ на час подання уточненої позовної заяви складало 263200 (двісті шістдесят три тисячі двісті) гривень 72 (сімдесят дві) копійки. Щодо стягнення інфляційних витрат за період з 01 січня 2014 року по 08 жовтня 2014 року в розмір 294049 (двісті дев`яносто чотири тисячі сорок дев`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки, то суд має відмовити в задоволенні цих вимог, оскільки за змістом статті 1\~Закону «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже,\~індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України\~- гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідач своєю протиправною поведінкою щодо не повернення коштів позивачу, тривалий час завдає моральних страждань, оскільки внаслідок його дій значно погіршився майновий стан позивача, який не тільки не отримав прибутку (відсотків від депозитного вкладу) на який розраховував, а й не отримав своїх коштів, які відповідач утримує у себе, також суттєво змінився звичний рух життя, позивач вимушений був звертатися до правоохоронних органів, до суду за захистом своїх прав, майже з листопада 2014 року по цей час позивач вимушений відстоювати свої законні права та інтереси в суді, перебуває у постійному нервовому напруженні, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я. Моральну шкоду, завдану відповідачем своїми діями, оцінену в 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, суд вважає обґрунтованою. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд має покласти витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. на користь позивача. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial