Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.06.2012 року між ним та відповідачем, був укладений договір позики. Відповідно до якого [PERSON] отримав від позивача кошти на загальну суму 468 000,00 грн. Факт отримання коштів та кінцевий термін повернення боргу було посвідчено розпискою [PERSON] Згідно письмової розписки [PERSON] від 04.06.2012 року позивач позичив останньому кошти в сумі 40 000,00 тисяч доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ на гривню станом на день подачі позову еквівалентно 468 000,00 грн., з умовою повернути позичені кошти до 28.08.2012 року. Відповідач свої зобов'язання в установлений строк не виконав, тому позивач просить стягнути з останнього на його користь суму боргу в розмірі 468 000,00 грн., та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив суд за обставин, викладених у позові, його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Не заперечив факт написання розписки. Заперечив обставини її написання. Суду пояснив, що він дійсно писав дану розписку на ім'я [PERSON], однак вказана розписка була ним передана іншій людині, ім'я якої він не пам'ятає. В подальші судові засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки про з'явлення до суду (а.с.41) та судовою повісткою, направленою за адресою його місця реєстрації, згідно адресної довідки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка не вручена з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.46). Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи. Суд, враховуючи думку представника позивачки, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказах. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04.06.2012року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. Згідно якого [PERSON] отримав у власність грошові кошти на суму 468 000,00 грн. На підтвердження укладення вказаного договору [PERSON] була складена письмова розписка. Як вбачається із письмової розписки від 04.06.2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 40 000,00 доларів США грн. (а.с.22). Відповідно до довідки НБУ про офіційний курс гривні до іноземних валют, станом на 28.05.2014 року 100 доларів США = 1170,97 грн. (а.с.7). Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. т. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] 04.06.2012 року була написана розписка про отримання ним позики на суму 40 000,00 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ на гривню станом на день подачі позову еквівалентно 468 000,00 грн., що свідчить про факт укладення договору позики. Термін повернення позики - 28.08.2012 року. На час розгляду справи відповідач позики не повернув. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору щодо його предмету і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. В установлений строк відповідач [PERSON] не виконав своє зобов'язання, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення суми боргу за договорами позики підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі судового збору в сумі 3 654,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved