Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу частини приміщення гаража, площею 70,0 м?, укладений 08 жовтня 2014 року та визнати за позивачем право власності на дане майно. Позовні вимоги обгрунтованітим, що 08 жовтня 2014 року між ним та ТзОВ «Старовижівський райсількомунгосп», в особі директора Бущука В.І., був укладений договір купівлі-продажу №08.10.14, відповідно до якого позивач придбав нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , а саме: частину приміщення гаража, площею 70,0м?. Всі умови договору сторони виконали окрімнотаріального посвідчення. Оскільки, даний правочин не посвідчений нотаріально, вищезазначений договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позивач не має можливості розпорядитись своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив справу розглядати у його відсутності за наявними матеріалами справи. Представник Старовижівської селищної ради Волинської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив справу розглядати у його відсутності. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Згідно зі статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Пунктом 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно роз`яснень, наданих у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом з матеріалів справи встановлено, що 08 жовтня 2014 року між [PERSON] та ТзОВ «Старовижівський райсількомунгосп», в особі директора Бущука В.І., укладено договір купівлі-продажу №08.10.14 (далі - Договір), відповідно до якого позивач придбав нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , а саме: частину приміщення гаража, площею 70,0 м? (арк.спр.6-7). Згідно з умовами 1,2 Договору сторони визначили істотні умови договору, а саме: предмет договору та його ціну. На виконання вимог пункту 3 Договору [PERSON] було здійснено повну оплату вартості майна, що підтверджується квитанціями від 15 жовтня 2014 року на суму 1 700, 00 грн, від 11 листопада 2014 року на суму 1 960, 00 грн, (арк.спр.8-9). З акту приймання-передачі від 12 листопада 2014 року вбачається, що майно передане покупцю [PERSON] , відповідно до умов визначених пунктом 4 Договору (арк.спр.8). Таким чином, судом встановлено, що в укладеному між сторонами договорі було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме: предмету договору та його ціни, сторонами повністю виконано дані істотні умови договору, за яким покупцеві передано у власність обумовлене договором нерухоме майно, а покупець передав продавцеві визначену грошову суму. Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі (арк.спр.33,37). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази та правові норми, а також ту обставину, що укладений Договір нотаріально не посвідчувався, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання дійсним договору №08.10.14 від 08 жовтня 2014 року купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: частину приміщення гаража, площею 70,0 м?. Відповідно до частини 3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки, суд визнав договір купівлі-продажу частини приміщення гаража, площею 70,0 м?, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] від 08 жовтня 2014 року дійсним, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на зазначене нерухоме майно на підставі вказаного правочину. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved