Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] померла його дружина [PERSON] , після смерті якої позивач має намір прийняти спадщину. Однак після звернення до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на ім`я померлої. При цьому, нотаріусом встановлено, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) запис щодо отримання сертифікату на ім`я померлої [PERSON] не обліковується, але в додатку № 1 до державного акту на право колективної власності на землю, списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Хвиля революції» під № 21 обліковується запис на ім`я померлої [PERSON] . У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 7,29 умовних кадастрових гектарів на території Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області (колишньої Кутьківської сільської ради Дворічанського району Харківської області) в порядку спадкування за законом після смерті його дружини. В підготовче засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представниця відповідача - Дворічанський селищний голова в підготовче засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за відсутності представника Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з трудовою книжкою колгоспника серії [NUMBER] від 03 лютого 1979 року, [PERSON] була прийнята та працювала з 1979 року в колгоспі «Хвиля революції» на посаді доярки. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 серпня 1987 року, виданого Кутьківською сільською Радою народних депутатів Дворічанського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] 08 серпня 1987 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 липня 2013 року, виданим виконавчим комітетом Кутьківської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 6. Відповідно до довідки № Д-106/0-0.23,17-100/138-20 від 08 жовтня 2020 року, наданою Відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, повідомлено, що: Державний Акт на право колективної власності на землю по КСП «Хвиля революції», серія ХР-09-00-000368 від 24 грудня 1995 року, зареєстрований в «Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю» за номером 13. Громадянка [PERSON] обліковується у додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю, списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства КСП «Хвиля революції» під № 21. Середній розмір земельної частки (паю), згідно з справою по паюванню земель колективної власності по КСП «Хвиля революції» становить 7,29 в умовних кадастрових га, з них: рілля 5,17; сіножаті 0,69; пасовища 1,38; багаторічні насадження 0,05. У Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянка [PERSON] не значиться. Згідно з довідкою № 596 від 01 грудня 2020 року, виданою Кутьківською сільською радою Дворічанського району Харківської області, на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по день смерті разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями померлої за законом є: чоловік [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживаючий за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями померлої за заповітом немає. Відповідно до постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 190/02-31 від 11 березня 2021 року, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , так як був зареєстрований та проживав разом з нею по день її смерті. [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності на ім`я померлої. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. Частина друга статті 14\~Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в цей час неможливо зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на належну [PERSON] як члену КСП «Хвиля революції» земельну частку (пай) та виготовити відповідний правовстановлюючий документ, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його дружини в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в судовому порядку. Частиною дев`ятою статті 5\~ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22\~ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Згідно з п. 2 Указу Президента\~України «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~від 8\~серпня 1995\~року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно з вимогами статей 22, 23\~ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до\~абзацу 2\~пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~7\~від 16.04.2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ»,\~член колективного\~сільськогосподарського підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта,\~і в\~разі його\~смерті успадкування\~права на\~земельний пай\~здійснюється за\~ нормами\~ЦК,\~у тому\~числі й\~у випадку,\~коли з\~різних причин\~ця особа\~не отримала\~сертифікат на\~право на\~земельну частку\~(пай).\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. При\~неможливості надати\~такій особі\~земельну частку\~(пай)\~з колективної\~власності через\~відсутність необхідної\~для цього\~землі остання\~відповідно до\~пункту 7\~Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~має бути\~надана із\~земель запасу,\~створеного місцевою\~радою під\~час передачі\~землі у\~колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. В судовому засіданні встановлено, що згідно з довідкою № Д-106/0-0.23,17-100/138-20 від 08 жовтня 2020 року, наданою Відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державний Акт на право колективної власності на землю по КСП «Хвиля революції», серія ХР-09-00-000368 від 24 грудня 1995 року, зареєстрований в «Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю» за номером 13. [PERSON] обліковується у додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю, списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариству КСП «Хвиля революції» під № 21, однак у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] не значиться. Згідно із ст. 1 Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у п. 23 роз`яснив, що судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25\~ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Зі змісту наведеного убачається, що особа набуває право на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Отже, [PERSON] на момент одержання Державного акту на право колективної власності по КСП «Хвиля революції» була його членом, працювала в ньому та включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю під № 21. Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. За життя [PERSON] заповіт не склала. Згідно з ч. 1 ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 190/02-31 від 11 березня 2021 року, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , так як був зареєстрований та проживав разом з нею по день її смерті. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 15\~ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ст.\~2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved