Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 15.01.1983 сторони зареєстрували шлюб у міськвідділу ЗАГСу м. Вінниці. За час спільного проживання в сторін народились діти син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Діти повнолітні, мають свої сім`ї, проживають окремо. Через різні погляди на взаємовідносини між подружжям, сімейне життя у сторін не склалося. Тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що буде суперечити інтересам сторін. Оскільки відповідач не погоджується розірвати шлюб у органі ДРАЦС, позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2020 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 15) Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] проти задоволення позовної заяви не заперечувала. Додатково повідомила, що дійсно тривалий час не веде спільного господарства разом з позивачем, не мають по відношенню один до одного прав та обов`язків, просила не надавати час на примирення та провести розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.01.1983, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого 15.01.1983 міськвідділом ЗАГСу м. Вінниці, актовий запис №80. (а.с. 3) Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.\~24\~СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача та відповідача по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. слід залишити за позивачем відповідно до поданої заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved