Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом ,в якому просить: визнати відповідача безвісно відсутнім , позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовної заяви зазначив, що відповідач є сином позивача , більш трьох років у спірній квартирі не проживає та його місце знаходження позивачу та його дружині , доньці невідомо. В зв,язку з відсутністю відповідача більше трьох років за місцем реєстрації позивач звертався 28 червня 2018 року та 06 лютого 2019 року до Слобідського ВП ГКУНП в Харківській області. З питання щодо зняття відповідача з реєстрації зі спірної квартири позивач звертався до Департаменту реєстрації ХМР . Ухвалою судді від 13 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху. 27 березня 2019 року ухвалою судді заява позивача про звільнення його від сплати судового збору задоволена. 27 березня 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено у судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився. Представник третьої особи - Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з,явився, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що з матеріалів справи вбачається , що позивач не є одноосібним власником спірної квартири , зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності також і відповідачу. Просив справу розглянути у відповідності до норм матеріального та процесуального права . Суд, вислухавши вступне слово позивача , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного . Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім,ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з довідки Реєстру територіальної громади м. Харкова від 24.07.2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON] Як вбачається з копії заяви від 18.06.2018 року позивач звертався до Департаменту реєстрації ХМР , щодо зняття відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області про розшук сина - відповідача [PERSON] Згідно висновку Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 26.06.2018 року , 18.06.2018 року до відділу з заявою звернувся [PERSON] ,який мешкає за адресою: [ADDRESS] , у якій прохав встановити факт мешкання його сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працюючи за матеріалом відділом були опитані мешканці будинку [ADDRESS] ,які пояснили , що [PERSON] за даною адресою довгий час не проживає. Подальший розгляд заяви [PERSON] припинений. Як вбачається з листа Департаменту реєстрації ХМР від 04.07.2018 року за №2022/0/50-18 позивачу роз,яснені підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи . 06 лютого 2019 року позивачем до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області подано заяву з проханням оголошення відповідача [PERSON] у розшук , в зв,язку з його відсутністю за місцем реєстрації більше трьох років . Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. П. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 року №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз,яснено , що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). Суд , сприявши всебічному та об,єктивному розгляду справи , позивачу роз,яснив право на подання клопотань про витребування інформації з закладу охорони здоров,я , щодо звернення відповідача за медичною допомогою до закладу та з відділення Укрпошта за місцем реєстрації відповідача , щодо надходження на ім,я відповідача за його місцем реєстрації кореспонденції . Однак , позивачем відповідних клопотань заявлено не було. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання відповідача безвісно відсутнім задоволенню не підлягають , у зв,язку з відсутністю доказів ,які б підтверджували оголошення відповідача у розшук . Позовні вимоги [PERSON] , щодо позбавлення права відповідача користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають, оскільки відповідач є співвласником вищезазначеної квартири і має право володіти, користуватися та розпоряджатися майном, та не може бути позбавлений права користування своїм майном. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed