Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує , що 31 березня 2016 року позичив [PERSON]. грошові кошти розміром 5500 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 02 червня 2016 року. Однак, у зазначений у розписці час позичені кошти не повернула, що свідчить про ухилення від виконання своїх зобов'язань, що змусило позивача звернутися до суду із відповідним позовом . До початку судового засідання позивачем було подано заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, зважаючи на те, що ним невірно було здійснено розрахунок суми боргу. В судове засідання позивач не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, але його представник подав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на неналежне виконання грошового зобов'язання відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено вимогами ст.ст.1046,1049 ЦК України. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором Крім того, відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 31 березня 2016 року взяв у позику у [PERSON] гроші в сумі 5500 доларів США., про що позичальником власноручно було написано відповідну розписку (а.с.7). Однак у зазначений у розписці час - 02 червня 2016 року, відповідач визначеного розміру коштів не повернув, як не повернув їх і до моменту розгляду справи у суді, а тому позивач має законне право на стягнення всієї суми позики у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання в судовому порядку, оскільки відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання відповідно до вимог цивільного законодавства. Стаття 60 ЦПК України покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.59 ч.1 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 208 ЦК України вказує, що правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян має вчинятися у письмовій формі. Під час отримання відповідачем у позику 5500 доларів США визначена форма правочину була дотримана і була написана письмова розписка. Таким чином суд вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт повернення грошей за договором позики від 31 березня 2016 року, а тому вимоги позивача є правомірними та такими, що підлягають до задоволення. Так, згідно курсу НБУ, на час звернення позивача до суду із відповідним позовом, курс долара по відношенню до гривни станом на 03.10.2016 року становить 25,936893 грн., а тому сума боргу становить 142652 грн.91 коп. (5500 доларів США х 25,936893 грн.). Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. При цьому витрати на правову допомогу суд вважає за необхідне стягнути частково, врахувавши при цьому дійсні витрати адвоката на надання такої, час, який адвокат приймав у судовому засіданні, визначивши такі у розмірі 1500 грн. та понесені ним витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1424 грн.50 коп. Також суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави 2 грн.03 коп. судового збору, який не був сплачений позивачем при зверненні позивача до суду, виходячи з ціни позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved