Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що в 2014 році він отримав паспорт, у зв'язку з уточненням по батькові, а тому виникла необхідність підтвердити належність йому наведених правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Від встановлення такого факту залежить право заявника на подальше володіння цим нерухомим майном, у зв'язку з чим [PERSON] і звернувся до суду. Представником заявника [PERSON], який діє на підставі довіреності, подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій заявлені вимоги він підтримав з урахуванням раніш поданої заяви про залишення частини вимог без розгляду. Заінтересованою особою приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н. В. подано до суду заяву, в якій зазначено, що заінтересована особа будь-яких зауважень щодо змісту заяви [PERSON] не має та просить суд розглядати справу за її відсутності (а.с. 30). Заявник та заінтересовані особи Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради та КП «Харківське міське БТІ», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.03.1950 Кожухівською селищною радою депутатів трудящих, копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 26.02.2014 Жовтневим РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області (а.с. 4), копії картки платника податків, виданої 13.11.2014 (а.с. 11), які належать заявнику, вбачається, що українською мовою правильне написання його прізвища, ім'я та по батькові: «[PERSON]». Вказаний паспорт виданий у зв'язку з уточненням анкетних даних [PERSON], оскільки було виявлено розбіжність у записах по батькові, а саме вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]», що підтверджується довідкою Новобаварського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМУ України в Харківській області від 27.02.2018 за № 6320/1370 (а.с. 9). До часу заміни паспорту заявником набуто право власності на певне нерухоме майно. Так, зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданого 06.03.2007 Комінтерновською районною в м. Харкові радою на підставі рішення виконавчого комітету Комінтерновської районної в м. Харкові ради та зареєстрованого 03.04.2007 в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 18068087, вбачається, що заявник є власником вказаної квартири (а.с. 6, 7). Відповідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого 20.11.2001 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В. та зареєстрованого 28.11.2001 в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № П-6-7630, заявник є співвласником вказаної квартири (а.с. 8). Однак, по-батькові заявника у вищевказаних правовстановлюючих документах зазначено як «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. Частиною першою ст. 318 ЦПК України передбачено, що заявник у своїй заяві зобов'язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. В п. 12 вищевказаної Постанови зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За положеннями ч. 1 ст. 293 ЦПК у порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Таким чином, факт належності [PERSON] зазначених вище правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки необхідне заявнику для подальшого володіння вищевказаним нерухомим майном. На підставі викладеного та

Outcome: approved