Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 травня 2005 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 151. Від шлюбу дітей не мають. Позивач посилається на те, що сімя розпалася, причиною стало те, що сторони мають різні погляди на життя та побут. Почуття кохання та взаємоповаги втрачено в звязку з постійними сварками спільне життя стало неможливим, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з початку 2006 року. Позивач в позовній заяві просить суд розглядати справу за його відсутності, у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання просить винести заочне рішення. Відповідачка, [PERSON], повторно в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти позову суду не надсилала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 14 травня 2005 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 151. Сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні звязки, позивач бажає розірвання шлюбу. Шлюбні відносини припинені з початку 2006 року. У відповідності до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стало те, що сторони мають різні погляди на життя та побут. Почуття кохання та взаємоповаги втрачено, в звязку з постійними сварками, спільне життя стало неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати по справі підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved