Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. Позовні вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] 01.06.2012 було укладено договір позики на суму 5000 доларів США. Вказані кошти [PERSON] зобов'язався повернути 1000 доларів США - до 31.12.2012, 2000 доларів США - до 01.09.2013, 2000 доларів США - до 01.09.2014. Отримання відповідачем коштів підтверджується також розпискою. Для забезпечення виконання зобов'язання даного 01.06.2012 укладено договір застави майна (з майновим поручителем) №01/06/12, згідно до якого заставодавець [PERSON] передав в заставу заставодержателю [PERSON] автомобіль Subaru Forester, вартість якого оцінено сторонами в 60000 грн. Відомості про заставу внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зобов'язання за договором позики не виконано, кошти не повернуто. Просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності позивача та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає, що у даній цивільній справі можна ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, а також те, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим позивач звернувся з вимогою про звернення стягнення на заставне майно. Судом встановлено, що 01.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №01/06/12 на суму 5000 доларів США. Згідно п.2.2 договору, вказані кошти [PERSON] зобов'язався повернути: 1000 доларів США - до 31.12.2012, 2000 доларів США - до 01.09.2013, 2000 доларів США - до 01.09.2014. За порушення строків повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10 відсотків від належної до сплати суми, за неповернення коштів в строк позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період такого прострочення. (а.с.3). Отримання коштів у сумі 5000 доларів США підтверджується оригіналом розписки [PERSON] (а.с.28). У якості забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором позики, [PERSON] та [PERSON] 01.06.2012 укладено договір застави майна (з майновим поручителем) №01/06/12, яким [PERSON] передав у заставу [PERSON] транспортний засіб Subaru Forester, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить заставодавцеві на праві власності. Відповідно до п.4.2.3 та 4.2.4 даного договору, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України або залишити предмет застави за собою за заставною вартістю без згоди заставодавця у разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою, вони не будуть виконані (а.с.4). Відомості про заставу вказаного автомобіля внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.5,6). Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В обумовлений у договорі час та в подальшому позичальник взяті не себе зобов'язання з повернення коштів не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Таким чином, судом установлено, що [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконано. Позивач звернувся з позовим про звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості на предмет застави. Вимога про дострокове повернення позики та сплати процентів позивачем не заявлялась. Згідно ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'яхання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За ст.577 К України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.13 Закону України «Про заставу», у випадках, коли об'єктом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобі проводиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору. Відповідно до ст.14 Закону України «Про заставу», недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України. З договору застави майна (з майновим поручителем) №01/06/12 від 01.06.2012р. не вбачається його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, жодних зобов'язань за вказаним договором застави у [PERSON] перед [PERSON] не виникло, а тому вимога позивача про звернення стягнення на майно відповідача, що є предметом застави за недійсним договором, не підлягає задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 216, 526, 572, 577,1046 - 1050 ЦК України, ст.ст.13, 14 Закону України «Про заставу»,

Outcome: dismissed