Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивач посилається на те, що з позивачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Проживали разом із його батьками у с.Витків Гощанського району. [INFO] року у них народився син [PERSON]. 24 липня 2014 року відповідачка без його згоди забрала сина і поїхала жити до своїх батьків у с.Жаврів Гощанського району, самовільно змінивши при цьому місце проживання дитини. На даний час відповідачка не надає йому можливості бачитися та спілкуватися з дитиною, хоча сама не може забезпечити синові нормальні умови проживання, а також, на його думку, не належним чином здійснює догляд за дитиною, залишає її без нагляду на тривалий час. Відповідачка та члени її сім'ї у побуті ведуть себе аморально, не маючи належного рівня матеріального забезпечення, не можуть забезпечити дитині належні умови для нормального життя та розвитку. В зв'язку з цим він запропонував відповідачці передати дитину йому на виховання та утримання, але остання відмовляється в добровільному порядку це зробити. Тому просить в судовому порядку визначити місце проживання малолітнього сина біля нього і передати дитину йому на утримання та виховання. Одночасно просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що протягом останнього часу у неї склалися неприязні стосунки з батьками чоловіка, а також погіршилися стосунки і з ним самим. Після народження дитини стосунки в сім'ї ще більше погіршилися і тому вона разом з дитиною переїхала проживати до своїх батьків у с.Жаврів Гощанського району. Чоловік декілька раз приїжджав разом із своїми батьками додому до її батьків, де кожного разу влаштовували сварки, обзивали її та її батьків різними поганими словами, пошкодили вхідні двері в будинку, намагалися відібрати дитину, в зв'язку з чим вони змушені були звертатися за допомогою до працівників міліції. Вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні чоловіка з дитиною, але вважає, що таке спілкування повинно проходити у спокійній обстановці і у її присутності, оскільки дитина є ще зовсім маленькою (на даний час їй тільки 4 місяці), знаходиться на грудному вигодовуванні і тому присутність матері біля неї є життєво необхідною. На даний час орган опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації встановив позивачеві дні спілкування з дитиною, але останній не завжди їх дотримується. Вона не заперечує проти спілкування позивача з дитиною і в інші дні, але за умови її присутності біля дитини. Що стосується доводів позивача про неспроможність її як матері забезпечити дитині належні умови для розвитку та проживання, то, вважає, що ці доводи є надуманими і не відповідають дійсності. Вона сама, отримуючи державну допомогу в зв'язку з народженням дитини, має необхідні кошти, щоб забезпечити дитину та себе всім необхідним. Її батьки також допомагають їй у догляді та утриманні дитини, оскільки мають підсобне господарство, а батько являється приватним підприємцем. Тому їхня сім'я має належний рівень матеріального забезпечення та всі необхідні побутові умови для нормального життя. Після народження дитини чоловік та його мати чинили їй перешкоди в оформленні та отриманні державної допомоги, яка виплачується жінці в зв'язку з народженням дитини. Вони забрали і тривалий час не повертали їй свідоцтво про народження дитини, довідки, що видаються для оформлення такої допомоги в органах соціального захисту населення, а свідоцтво про шлюб не віддали їй і на даний час. В зв'язку з цим вона вимушена була декілька разів залишати дитину вдома із своєю мамою чи іншими особами, а сама неодноразово приїжджала в Красносільську сільську раду за місцем проживання позивача та в органи соціального захисту населення для оформлення державної допомоги. Доводи позивача про те, що вона неодноразово залишала дитину без догляду, є надуманими. Не відповідають дійсності також доводи позивача про неналежну її поведінку та поведінку її батьків у побуті, оскільки з цього приводу вони ніколи не мали ніяких зауважень. Тому підстав для відібрання у неї дитини немає, в зв'язку з чим просить у задоволенні позову відмовити. Свідки [PERSON] та [PERSON] (батьки позивача) в судовому засіданні пояснили, що, на їхню думку, їхній син, який являється батьком дитини, може забезпечити дитині кращі умови проживання і розвитку, ніж відповідачка. Вони також мають можливість допомагати йому у догляді за дитиною. Доказів того, що відповідачка не забезпечує дитині належного догляду та утримання, свідки суду не надали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час її дочка відповідачка [PERSON] разом із сином, а її внуком проживає у неї з чоловіком в с.Жаврів Гощанського району. Вона перейшла проживати до них тому, що до неї було погане ставлення зі сторони її чоловіка та його батьків, а особливо матері чоловіка, які постійно її принижували, попрікали в усьому. Тому вона вимушена була залишити їхню сім'ю. На даний час дитина має все необхідне. Дочка піклується про сина, належним чином доглядає за ним. Вона допомагає дочці доглядати онука. Кожного разу, коли до них приїжджають зять та його батьки, вони влаштовують лише сварки. Представники органу опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації вважає, що позовні вимоги є безпідставні. Будь-яких зауважень у органу опіки та піклування до відповідачки з приводу догляду за дитиною, її поведінки в побуті немає. Відповідачка характеризується позитивно, дитина знаходиться у нормальних умовах, забезпечена всім необхідним відповідно до віку, тому підстав забирати дитину від матері і передавати її для позивача немає. Також необхідно врахувати, що дитина знаходиться на грудному вигодовуванні. На даний час органом опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації позивачеві встановлені дні спілкування з дитиною і скарги на те, що відповідачка чинить останньому перешкоди у такому спілкуванні, до органу опіки та піклування не надходили. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, свідків, представника органу опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. На даний час батьки дитини спільно не проживають. Відповідачка проживає разом з дитиною у своїх батьків у с.Жаврів Гощанського району. Позивач мешкає в с.Витків Гощанського району. При визначенні місця проживання малолітніх дітей відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.161 СК України суд повинен приймати до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи позивачем не надано суду доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини чи своєю негативною поведінкою може зашкодити її розвиткові. Його посилання на те, що відповідачка неодноразово залишала дитину без догляду, ніде не працює, не має ніяких доходів, характеризується негативно, не відповідають дійсності, оскільки встановлено, що остання на даний час здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв'язку з чим знаходиться у відпустці. За місцем проживання відповідачка та всі члени її сім'ї характеризуються позитивно, що підтверджується письмовою характеристикою, виданою Жаврівською сільською радою за місцем їхнього проживання. Дитина, проживаючи з матір'ю, має належні житлово-побутові умови, необхідні для повноцінного розвитку, забезпечена в достатній мірі всім необхідним, доглянута, що підтвердив в судовому засіданні представник органу опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації. В судовому засіданні позивач підтвердив, що всі доводи про неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків, які він виклав у позовній заяві, ґрунтуються на його припущеннях і будь-яких об'єктивних доказів цього у нього немає. Спір з приводу спілкування батька з дитиною врегульовано рішенням комісії з питань захисту прав дитини Гощанської районної державної адміністрації від 15 серпня 2014 року про встановлення батьківських днів позивачеві для спілкування з сином, що підтвердив в судовому засіданні сам позивач. Відповідачка не чинить йому ніякі перешкоди у спілкуванні з дитиною, дозволяє позивачу спілкуватися із сином. Вимога відповідачки, щоб спілкування позивача із дитиною проходило у її присутності є обґрунтованою, оскільки дитина являється досить маленькою (на даний час їй тільки 4 місяці) і знаходиться на грудному вигодовуванні. З письмового висновку органу опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації від 09 жовтня 2014 року вбачається, що підстав передавати малолітню дитину позивачеві немає, а доцільно залишити місце проживання дитини біля матері. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини та керується, крім положень Сімейного кодексу, також принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю, крім випадків, коли є виняткові обставини. Судом не добуто доказів того, що відповідачка не належним чином виконує свої батьківські обов'язки, або що наявні виняткові обставини, які б дали суду право розлучити малолітню дитину із своєю матір'ю. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed