Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що з відповідачем по справі з 15 березня 2016 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 22.11.2019 року розірваний. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно судового наказу Красноградського районного суду Харківської області від 16.09.2019 року з відповідачки по справі [PERSON] на його користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника. Відповідач по справі не виконує покладених законом обов`язків матері, не цікавиться їх дитиною, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Всі питання щодо виховання сина вирішуються ним особисто. Не виконання батьківських обов`язків з боку [PERSON] говорить про її особисте ставлення до дитини. Вона ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, навчанням, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування незважаючи на те, що його місце проживання та місце проживання сина їй відоме. Дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, що підтверджується рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 22.11.2019 року та довідкою виконкому Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області. Згідно довідки Красноградського РВДВС СМУ МЮ (м. Харків), від 05.03.2020 року за період з 13.09.2019 року по 29.02.2020 року він не отримував аліменти від [PERSON] на утримання сина, заборгованість по аліментам становить 5217,00 грн. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, наявність яких відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 13.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження та ухвалою від 28.09.2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали та на задоволенні позову наполягали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник третьої особи служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився, служба у справах дітей про час, дату та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті суду, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. В матеріалах справи є копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). В судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідач по справі не виконує покладених законом обов`язків матері, не цікавиться дитиною, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Всі питання щодо виховання сина вирішуються батьком особисто. Вона ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, навчанням, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування незважаючи на те, що місце проживання сина їй відоме. Дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, заборгованість по аліментам на час подання позову до суду становить 5217,00 грн. Відповідачка повністю відсторонилась від виховання сина залишивши проживати його з батьком. Судом встановлено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 23.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з батьком (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 13.03.2020 року (а.с. 8). Актом депутат округу №8 Наталинської сільської ради Агеєнкова Т.К. від 12.03.2020 року засвідчує, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані власник будинку [PERSON] та син [PERSON] , за вказаною адресою фактично проживає батько - [PERSON] та син - [PERSON] , мати [PERSON] за даною адресою не зареєстрована, фактично не проживає, участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 9). Згідно судового наказу Красноградського районного суду Харківської області від 16.09.2019 року з відповідачки по справі [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Відповідно до довідки про неотримання аліментів Красноградського РВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) від 05.03.2020 року [PERSON] дійсно не отримував аліменти за період з 12.09.2019 року по 29.02.2020 року від [PERSON] за судовим наказом від 16.09.2019 року, за вказаний період сума нарахованих, але не сплачених аліментів становить 5217,00 грн. (а.с. 10). З характеристики Наталинського навчально-виховного комплексу від 13.03.2020 року на [PERSON] , 2016 року народження, вбачається, що дитина спілкується тільки з батьком, мати до дитячого садка не приходить та не бере участі у заходах закладу дошкільної освіти (а.с. 11). Постановою Красноградського районного суду Харківської області від 27.04.2018 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП (ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей) (а.с. 12). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації від 01.09.2020 №01-58/1796 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 42-44). Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина, участі у вихованні, лікуванні та навчанні дитини не приймає, не турбується про здоров`я сина, фінансової допомоги для виховання та утримання дитини не надає, не виявляє у відношенні до дитини батьківської турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином сукупністю наведених доказів підтверджується, що [PERSON] не займається та не бажає займатися вихованням сина, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Зазначені факти, суд розцінює як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, не бажання займатися вихованням сина, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] прав по відношенню до її дитини, оскільки відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, тобто самоусунувся від виховання та утримання сина. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так як відповідно до судового наказу Красноградського районного суду Харківської області від 16.09.2019 року з відповідачки по справі [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , тому під час винесення рішення про позбавлення батьківських прав питання про стягнення аліментів не вирішується. Відповідно до ст. 136, 141 ЦПК України стягнення з відповідача підлягають судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved