Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 16 вересня 2002 року він уклав Договір купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Семейко С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 541, відповідно до якого він придбав у власність будинок [ADDRESS] . Право власності він зареєстрував в КП «Бюро технічної інвентаризації» 24 вересня 2002 року, номер запису 144 в книзі 2. На даний час він втратив оригінал Договору купівлі - продажу будинку [ADDRESS] від 16 вересня 2002 року, та отримати дублікат даного договору він не може, оскільки архіви знаходяться у м. Донецьку, у зв`язку з чим він змушений звертатися до суду на підставі ст. 392 ЦК України. Просить суд, визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги, серія ДН № 105045 від 25 листопада 2019 року, до судового засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду надали Заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі, та задовольнити позовні вимоги (а.с.13, 23). Представник відповідача Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився. 02 грудня 2019 року від Голови Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області Бахмут М.І. до суду надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу у відсутності представника Долинської сільської\~ради \~Слов`янського району\~ Донецької\~області (а.с.22). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправна позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.316 ч.1 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України\~передбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено копією Договору купівлі продажу від 16 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Семейко С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 541, [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] на земельній ділянці земель Долинської сільської Ради Слов`янського району. На вказаній земельній ділянці розташовано один одноповерховий дерев`яний, обкладений цеглою житловий будинок, загальною площею 76,5 кв.м, у тому числі житловою площею 43,8 кв.м, зазначений в по-етажному плані літерою «А-1» і господарські будови і споруди: сарай гіпсоблочний «Б», туалет цегляний «В».(а.с. 5, 7-13). З Довідки № 2967-3/0.45/01 від 09 жовтня 2019 року, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано на підставі Договору купівлі - продажу від 16 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Семейко С.І. р/ № 541. Дата реєстрації 24 вересня 2002 року, номер запису 144 в книзі №2 (а.с. 7). Також в Довідці № 2967-3/0.45/01 від 09 жовтня 2019 року, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», зазначено, що назву вулиці Радянська змінено на підставі Рішення Долинської сільської ради № 7/2-15 від 06 листопада 2015 року (а.с. 7). Таким чином, оскільки житловий будинок [ADDRESS] був придбаний 16 вересня 2002 року та правов власності на нього було зареєстровано в КП «БТІ» 24 вересня 2002 року, таким чином [PERSON] набув на нього право власності. Отримати дублікат Договору купівлі продажу від 16 вересня 2002 року позивач не має можливості, оскільки, оригінал договору, разом з матеріалами нотаріальної справи були передані до нотаріального архіву у м. Донецьк, що знаходиться на тимчасово непідконтрольний території України. Відповідно доч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~шляхом визнання прав. Відповідно до 392\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 30 жовтня 2019 року Слов`янським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на зазначене домоволодіння. З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , бвачається, що дане домоволодіння складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 78,5 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», навіс «Е», ворота №1, огорожа №2, водопровід №3 (а.с. 8-12). Також з Довідки №253 від 30 жовтня 2019 року, про технічні характеристики об`єкту нерухомого майна, що належить [PERSON] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що домоволодіння складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 78,5 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», навіс «Е», ворота №1, огорожа №2, водопровід №3 (а.с. 23). У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Законність володіння, користування і розпорядження житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ніким і ніколи не заперечувались. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15 та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved