Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», у якій просив визнати припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № 1 до кредитного договору № 2389-н від 10 липня 2008 року, укладеним між ним та ВАТ «Ощабанк» у забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання кредиту від 10 липня 2008 року, укладеного з [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 липня 2008 року між ним, відповідачем та третьою особою було укладено договір поруки № 1 до кредитного договору № 2389-н від 10 липня 2008 року, відповідно до умов якого він зобов'язався перед відповідачем солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання третьою особою зобов'язань за вказаним кредитним договором. Проте, 1 листопада 2008 року без його згоди відбулось підвищення процентної ставки за кредитним договором з 12 % до 24 %, у зв'язку із чим позивач вважає, що його зобов'язання за договором поруки припинились. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином, про поважні причини неявки у судове засідання суд не сповістив, 13 березня 2014 року звернувся до суду із заявою, у якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів. 10 липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» , правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України » , та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 20000 гривень, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 20000 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12 % річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Цього ж дня між позивачем, ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивач зобов'язався перед відповідачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язання за кредитним договором № 2389-н від 10 липня 2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені у майбутньому. При цьому відповідно до розділу договору поруки «Визначення та тлумачення термінів», зобов'язанням є зобов'язання [PERSON] перед ВАТ «Державний ощадний банк України», що випливає з кредитного договору № 2389-н від 10 липня 2008 року, а саме здійснити погашення кредиту у розмірі 20000 гривень, сплатити ВАТ «Державний ощадний банк України» проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних, штраф, пеню та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах, визначених у кредитному договорі. Відповідно до п.п. 1.11 - 1.13 кредитного договору № 2389-н від 10 липня 2008 року, сторони погоджуються з тим, що банк не дає жодних гарантій щодо незмінності розміру процентів за користування кредитом, а тому розмір процентів за користування кредитом під час дії цього договору внаслідок настання події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів, в тому числі, залежно від зміни облікової ставки Національного банку України, зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України може бути змінений банком протягом строку дії цього договору до моменту повного виконання позичальником зобов'язання. Банк має право ініціювати зміну розміру процентів за користування кредитом по цьому договору. В такому разі банк направляє позичальнику та поручителю відповідне повідомлення з зазначенням нової процентної ставки, а також причини, з якими банк пов'язує необхідність зміни процентів за користування кредитом та пропозицією укласти додатковий договір до цього договору та договорів забезпечення виконання зобов'язання. Якщо запропонований банком розмір процентів за користування кредитом задовольнить позичальника та поручителів, то позичальник та поручитель зобов'язані протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання відповідної пропозиції укласти додатковий договір до цього договору про зміну процентної славки за користування кредитом одночасно з підписанням додаткових договорів до договорів забезпечення із поручителем. Якщо позичальник та/або поручитель відмовляється від пропозиції банку про зміну процентної ставки за користування кредитом, або залишать таку пропозицію без розгляду та відповіді протягом 15 календарних днів з моменту її надходження на адресу позичальника та поручителя, вважається, що банк вимагає кострового повернення кредиту і позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту спливу 15-денного строку, що визначений сторонами як строк для розгляду пропозиції банку, повністю повернути банку кредит та сплатити усі нараховані проценти за період фактичного користування кредитом та інші платежі, визначені договором. 31 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 2389-н від 10 липня 2008 року, відповідно до умов якої сторони погодились викласти доповнення до п. 1.1 кредитного договору в наступній редакції: Банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 20000 гривень, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 20000 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12 % річних та комісійні винагороди в порядку на умовах та в строки, визначені цим договором, починаючи з жовтня 2008 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 24 % річних. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 18 червня 2012 року по справі № 6-73цс12, яка в силу ч. 1 ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою при застосуванні ст. 559 ЦК України, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Таким чином, оскільки кредитним договором № 2389-н від 10 липня 2008 року передбачена обов'язковість згоди поручителя на зміну розміру процентної ставки за кредитним договором, та оскільки відповідачем будь-яких доказів на підтвердження надання поручителем згоди на підвищення такої процентної ставки не надано, суд доходить до висновку про припинення договору поруки № 1 від 10 липня 2008 року на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої, зокрема, у постановах від 21 травня 2012 року по справі № 6-20цс11, від 21 травня 2012 року по справі № 6-69цс11, від 10 жовтня 2012 року по справі № 6-112цс12, припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved