Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, посилаючись на те, що [PERSON] є його матір`ю, відповідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області з останньої було стягнуто аліменти на його утримання до повнолітті. [INFO] він досяг повноліття, але на теперішній час продовжує навчання в Бериславському фаховому педагогічному коледжі ім. В.Ф. Беньковського Херсонського державного університету І рівня акредитації на ІІІ курсі відділення «Початкова освіта», за денною формою навчання. Термін завершення навчання 26.06.2022 року. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання до 26.06.2022 року. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частина 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Берислав Херсонської області, про що зроблено відповідний запис за №15, батьками зазначено: Батько - [PERSON] , Мати - [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] навчається в Бериславському фаховому педагогічному коледжі ім. В.Ф. Беньковського Херсонського державного університету І рівня акредитації на ІІІ курсі відділення «Початкова освіта», за денною формою навчання. Знаходиться на неповному державному утриманні. Термін завершення навчання 26.06.2022 року, що підтверджується довідкою виданою Бериславським фаховим педагогічним коледжем ім. В.Ф. Беньковського Херсонського державного університету (а.с. 7). Згідно довідки-розрахунку №59887536 виданої державним виконавцем Маринко В.С. з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Заборгованість по сплаті аліментів станом на 28.01.2021 року становить 1 784, 61 грн. (а.с. 8-10). Відповідач на підтвердження доказів щодо відсутності у неї змоги надавати матеріальну допомогу [PERSON] надала суду документи, якими встановлено: Згідно довідки-розрахунку №59887536 виданої державним виконавцем Маринко В.С. з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Заборгованість по сплаті аліментів станом на 04.03.2021 року відсутня. [INFO] у [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 28.12.2019 року. [PERSON] працює на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Берислав-хлібзавод» на посаді формувальника тіста з 28.05.2013 року, та в даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11.02.2020-22.12.2022 р.р., що підтверджується довідкою №156 від 27.05.2021 року виданої директором ТОВ «Берислав-хлібзавод». [PERSON] знаходиться на обліку в Бериславському РУСЗН і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Починаючи з листопада 2020 року - квітень 2021 року отримала допомоги всього 5 160, 00 грн. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] , 2003 року народження є повнолітнім, дійсно навчається на денній формі навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні, в зв`язку з чим не має можливості працювати, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Позивачем не надано суду доказів утримання другим із батьків, вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчатися, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язана утримувати сина до закінчення ним навчання (але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років), незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів, але такої допомоги не надає, не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти, оскільки за станом здоров`я та віком є працездатною, суд дійшов висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище позивача, який не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, відсутність доказів утримання другим із батьків, матеріальне становище відповідача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11.02.2020-22.12.2022 р.р., суд вважає, що позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме з [PERSON] , з урахуванням ч. 1 ст. 182 СК України, на користь позивача підлягають стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 28.04.2021 року і до закінчення навчання - до 26.06.2022 року. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із позовом [PERSON] звернувся до суду 28.04.2021 року, тому стягнення аліментів слід розпочати із даної дати. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 908 гривень 00 копійок судового збору. На підставі ст.ст. 181-184, 200, 199 СК України та,

Outcome: partial