Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 6,23 умовних кадастрових гектарів, що знаходилася у колективній власності КСП «Україна», сертифікат серії [NUMBER], в порядку набувальної давності. В обґрунтування уточнених позовних вимог Позивач зазначив, що за життя [PERSON] мав право на земельну частку (пай) та будучи у похилому віці він у березні 2000 року передав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] Позивачу на зберігання. [INFO] помер [PERSON]. За невідомих обставин у 2015 році позивачем було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Позивач добросовісно, відкрито та безперервно володів цим Сертифікатом на право на земельну частку (пай), не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, але на даний час позивач не має можливості отримати правовстановлюючі документи, належним чином оформити право на земельну частку (пай), право на яку засвідчує Сертифікат серії [NUMBER] . Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити їх в повному обсязі (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, до канцелярії суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог Позивача не заперечував (а.с.17). Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За життя [PERSON] мав право на земельну частку (пай), площею 6,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER]. Будучи у похилому віці, [PERSON] у березні 2000 року передав на зберігання Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] Позивачу, [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується довідкою №451 від 07.11.2016 року, виданою виконавчим комітетом Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 5). Після смерті [PERSON] спадкових прав на вищевказану земельну частку(пай) ніхто не оформляв. Відповідач є дальнім родичем померлого, спадщину фактично не приймав, з заявою до нотконтори не звертався, на спадщину не претендує. За невідомих обставин у 2015 році позивачем було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до листа № 32-20.07-0.4-3473/2-16 управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області від 11.11.2016 року, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), під №36 зареєстровано [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] отримав сертифікат серії [NUMBER], про що свідчить його підпис у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Тобто позивач добросовісно, відкрито та безперервно володів цим Сертифікатом на право на земельну частку (пай), не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Але [PERSON] не має можливості отримати правовстановлюючі документи, належним чином оформити право на земельну частку (пай), право на яку засвідчував Сертифікат серії [NUMBER]. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Визнання права на вказану земельну частку не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно, відкрито, безперервно володів Сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) з березня 2000 року, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право на земельну частку (пай), яке належить померлому, в порядку набувальної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved