Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]А.О., після уточнення якої просив виділити в натурі 2/3 частки жилого будинку № 40б по вул. Кондренко в м. Одесі з надвірними спорудами, з присвоєнням окремої адреси з урахуванням господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, що знаходиться у фактичному користуванні позивача, припинити право спільної часткової власності на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Кондренко, 40, та визнати право власності позивача на обєкт нерухомого майна, який в цілому складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 31,9 кв. м., житловою 19,1 кв. м. за адресою: м. Одеса, вул. Кондренко, 40б. Позов обґрунтований такими обставинами. Домоволодіння № 40 по вул. Кондренко в м. Одесі є обєктом права спільної часткової власності позивача та відповідача, та розташоване на земельній ділянці, наданій у користування, площа якої складає 0,0592 га. Позивач є власником 2/3 часток вказаного домоволодіння. Відповідач є власником 1/3 частки вказаного домоволодіння. Між сторонами існує нотаріально засвідчений порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого позивачу виділено в користування 0.0412 га., та погоджено межу поділу земельної ділянки. Позивачу рішенням Одеської міської ради № 4226-VI від 17.12.2013 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Однак, після отримання доповнення до висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у позивача змінилась площа земельної ділянки з 0.0412 га. на 0.0393 га., з урахуванням проходження червоної лінії. Відповідач відмовляється погоджувати межі земельної ділянки, що не дозволяє позивачу приватизувати земельну ділянку пл. 0.0393 га., а також не погоджується на укладення нотаріально посвідченого договору про виділ частки нерухомого майна в натурі, чим порушує права та інтереси позивача. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи, та просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Представник третьої особи в останнє судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення справи залишив на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. 08.12. 2011 року [PERSON], на підставі договору дарування, укладеним між ним та [PERSON], набув у власність 2/3 частки житлового будинку під № 40 по вул. Кондренко в м. Одесі, які складаються з одного житлового будинку, житловою площею 29,2 кв. м. та надвірних споруд: «Б» - сараю, «Г» - убиральні, «Д» - навісу, І мостіння, № 1-9 огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 565 кв. м. Право власності [PERSON] на вказану частку домоволодіння було зареєстровано КП ОМБТІ та РОН» 13 грудня 2011 року. Іншим співвласником домоволодіння під № 40 по вул. Кондренко в м. Одесі є відповідач - [PERSON]А.О., якому на праві власності належить 1/3 частка спірного домоволодіння. Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками [PERSON] та [PERSON]А.О. був закріплений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 2829, 2830, згідно з яким, за співвласниками домобудівлі по фактичному користуванню закріплювалися ізольовані земельні ділянки площею: [PERSON] 0,0412 га.; [PERSON]А.О. 0,0180 га. Межі розділу між ділянками співвласників були графічно відображені в додатку до вищевказаної заяви. З урахуванням зміни положення червоної лінії, в результаті доповнення до висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-11/1964-1121пр-М від 05.09.2014 року площа ділянки [PERSON] була зменшена з 030412 га. до 0,0393 га. Актом прийомки-передачі межових знаків, складеного ТОВ «ЗБК «Резолют» від 15.04.2014 року площа ділянки [PERSON] була закріплена за кадастровим номером [NUMBER]. Проект землеустрою, згідно матеріалів ТОВ «ЗБК «Резолют» з урахуванням коригування площ земельної ділянки по вул. Кондренко, 40 був узгоджений у висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 10.10.2014 року № 01-11/2934-554/пз- М, Головним Управлінням Держземагентства в Одеській області від 03.12.2014 року № 1214/В. В обгрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] посилається на перешкоди, які йому чинить відповідач, в здійсненні права володіння та користування належним йому на праві спільної сумісної власності майном та земельною ділянкою, на якій це майно розташоване. Так, [PERSON] зазначає, що [PERSON]А.О. відмовляється погоджувати межі земельної ділянки, що не дозволяє позивачу приватизувати земельну ділянку пл. 0.0393 га., а також не погоджується на укладення нотаріально посвідченого договору про виділ частки нерухомого майна в натурі, чим порушує права та інтереси позивача, як співвласника домоволодіння та користувача земельною ділянкою. Надаючи правову кваліфікацію відносинам, які виникли між сторонами, суд вважає, що спірні правовідносини виникли в звязку із здійсненням права спільної часткової власності, користування земельною ділянкою та захистом права власності, та регулюються Главами 26, 29 ЦК України. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Таким чином, виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників. Висновком № 6923 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 30.11.2015 року встановлено, що технічна можливість виділу 2/3 часток житлового будинку, розташованого на земельній ділянці пл. 393 кв. м., з спільного майна по вул. Кондренко в м. Одесі в окрему одиницю мається. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] обрав належний спосіб захисту своїх прав та інтересів шляхом виділу частки в натурі та визнання права власності на житловий будинок № 40б по вул. Кондренко в м. Одесі. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved