Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 12.08.2016 року Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис №278. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 12.08.2016 року Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис №278. У даному шлюбі народилася донька - [PERSON], [INFO], яка проживає на даний час з відповідчем. Зазначає, що протягом тривалого часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує лише формально. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Вважає, що примирення та збереження сім'ї є неможливим та супречить інтересам сторін. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.12.2018 року. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, часу для примирення не потребує. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, часу для примирення не потребує, що дає суду можливість вважати, що відповідач визнає позов. На підставі ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України проведення попереднього судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 12.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис №278, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] /а.с. 5/. У даному шлюбі народилося донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, сварки, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд проходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що позивачем при подланні позовної заяви сплачено 740,00 грн. судового збору. Згідно ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №205 від 20.11.2018 року у розмірі 352,40 грн. Також, позивачу необхідно повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 35,20 грн., а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути решту судового збору.

Outcome: approved