Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги наступним. 02 листопада 2019 року між ним та відповідачем укладено договір позики, на підставі якого позивач передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 150\~000 грн. Пунктом 1 договору передбачено, що відповідач зобов`язується повернути позивачу боргові кошти до 20 листопада 2019 року. В зазначений строк [PERSON] кошти не повернув. 22 листопада 2019 року [PERSON] направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу до 10 грудня 2019 року. Однак, до теперішнього часу [PERSON] заборгованість не повернув, про причини невиконання зобов`язання не повідомив, на звернення про повернення не відреагував, в зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду для врегулювання спору. Просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 150 000 грн., понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5\~000 грн. та 1\~500 грн. за сплату судового збору. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, з якої вбачається, що він просив позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.\~\~\~ Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 02 листопада 2019 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 150\~000 грн. Згідно домовленості та відповідно до взятих на себе зобов`язань, які знайшли відображення в тексті договору позики, підписаного сторонами, строк повернення коштів було встановлено до 20 листопада 2019 року. Однак, відповідач у визначений в договорі термін кошти не повернув. 21 листопада 2019 року позивачем складено вимогу, відповідно до якої [PERSON] вимагав повернути суму позики в розмірі 150\~000 грн. в термін до 10 грудня 2019 року. Зазначену вимогу було направлено позивачем на адресу відповідача 22 листопада 2019 року. На день звернення до суду борг не сплачено. Позикові відносини регулюються положеннями глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Факт отримання відповідачем грошей підтверджений належними доказами по справі. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Матеріали справи містять докази на підтвердження вказаних витрат, понесених [PERSON] , а саме договір № 16/2 про надання правової допомоги від 06 червня 2019 року, акт № 4/16 розрахунку витрат на послуги адвоката та виконаних робіт від 16 грудня 2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4/16 від 16 грудня 2019 року на суму 5\~000 грн. Сума понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу по справі склала 5\~000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~ч.\~8\~цієї статті\~передбачено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо).\~Тому з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~сплачений останнім\~судовий збір\~в розмірі\~1\~500грн.

Outcome: approved