Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] . звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів , що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) позивача до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , встановленому законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» , а саме 583 гривні 50 коп. на місяць. В судовому засіданні представник позивача позов підтримали і пояснили, що позивач в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Також на утриманні позивача знаходиться син [PERSON] від попереднього шлюбу - [PERSON], 2008 року народження. Позивач є військовослужбовцем і не має можливості сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) позивача. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Позивач тривалий час не сплачував аліменти в зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. Утримувати дитину дружини позивача від першого шлюбу повинен батько дитини. Заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2012 року стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) позивача до повноліття сина. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При відмові в задоволенні позову суд враховує, що дружина позивача має можливість звернутися до суду з позовом про сплату аліментів на утримання дитини, те, що позивач не надав доказів погіршення його матеріального становища. Суд не бере до уваги посилання представника позивача на ту обставину, що з заробітної плати позивача відраховуються аліменти в розмірі 50 % , оскільки відрахування з заробітної плати в розмірі 50 % можуть здійснюватись у випадку наявності заборгованості по сплаті аліментів. Враховуючи. що позов не підлягає задоволенню, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в сумі 551 гривня 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved