Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк терміном в три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття за заповітом спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки проживає на значній відстані від місця відкриття спадщини та має постійні проблеми зі здоров`ям. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся. Відповідач Борзнянська міська рада відзиву на позов не надала, в підготовче судове засідання представника не направила, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, не заперечує проти позовних вимог. Неявка сторін у даному випадку у відповідності до ст.198 ЦПК України не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким за ст.1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом положень ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного судочинства належить справедливість, добросовісність та розумність. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала сама в [ADDRESS] . За життя 04 березня 1999 року [PERSON] склала на користь [PERSON] заповіт на все належне їй майно. Тому позивач має право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом відповідно до положень ст.ст.1223, 1233 ЦК України. У визначений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк ніхто зі спадкоємців, в тому числі й позивач, спадщину не прийняв. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтва про смерть, заповіту, медичної картки, довідки Миколаївського старостинського округу № 53 від 13.02.2020р., довідкою Борзнянської районної державної нотаріальної контори № 1010/01-16 від 18.09.2020р. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Даною статтею також визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Водночас, закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак визнання поважною причини пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року, справа № 6-1320цс17, а також у постанові від 26 вересня 2012 р. у справі № 6-85цс12. Важливо відзначити, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог (постанова Верховного Суду від 17 жовтня 2018 р., судова справа № 681/203/17-ц, провадження № 61-26164св18). Суд погоджується з доводами позивача, що після відкриття спадщини позивач не оформив свої спадкові права через ряд об`єктивних причин. Зокрема, в зв`язку з територіальною віддаленістю та хворобою. А тому, суд визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що він пропустив строк для подачі заяви з поважної причини. Дані обставини по справі ніким не заперечуються. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими й підлягають задоволенню з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved