Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 28.12.2011 року укладено договір позики, згідно якого він надав відповідачеві гроші в сумі 31860,00 гривень, про що відповідачка написала власноруч розписку. Вказує, що оскільки строк повернення позики сторони не визначили, тому 02 вересня 2020 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію (вимогу щодо сплати боргу), яку відповідач станом на 17.09.2020 року не виконав, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача вказаного боргу. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача - адвокат Пономарьов О.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у їх сукупності дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно змісту ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядок встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 28 грудня 2011 року був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 31860,00 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят гривень), що підтверджується оригіналом розписки, яка підписана особисто відповідачкою [PERSON] та з пояснень якої встановлено, що вона отримала вказану суму коштів від позивача (а.с.41). Оскільки строк повернення позики сторони не визначили, тому 02.09.2020 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію про повернення суми боргу у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги, але на час розгляду справи борг позивачу не повернуто (а.с.6, 7). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Строк (термін) виконання зобов`язання встановлений ст. 530 ЦК України, а саме, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] отримала у позику від позивача [PERSON] кошти в сумі 31860,00 грн., тому наявність у позивача оригіналу розписки та відсутність доказів з боку відповідача про повернення суми боргу за вказаним вище договором позики свідчить про неповернення боргу за вказаним договором та про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 31860,00 грн. заборгованості за договором позики від 28.12.2011 року. Доводи відповідачки про те, що отримана нею за розпискою від 28.12.2011 року від позивача [PERSON] сума 31860,00 грн. є орендною платою за договором оренди земельної ділянки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються обставинами, встановленими рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №383/259/19 від 22.05.2019 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, яким встановлено, що земельні ділянки відповідачки не перебували в оренді позивача (а.с.38-40). Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини щодо порушення відповідачем зобов`язання за договором позики перед позивачем, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та стягує на користь позивача [PERSON] , з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.12.2011 року в сумі 31860,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved