Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання відповідачка не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до усного договору позики від 19 січня 2012 року позивач [PERSON] передав відповідачці [PERSON] грошові кошти у сумі 65000 грн. (шістдесят п'ять тисяч), що підтверджується борговою розпискою, яка власноручно написана відповідачкою [PERSON]. Згідно розписки відповідачка зобов'язана повернути окрім основної суми боргу ще 3% за кожен місяць використання коштів, кінцевий термін повернення грошових коштів листопад 2012 року. У березні 2014 року відповідачка віддала позивачу борг у розмірі 10000 грн. (десять тисяч) та у жовтні місяці 2014 року віддала у розмірі 7000 грн. (сім тисяч). Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої є якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01 січня 2015 року залишок неповернутого відповідачкою боргу становить 48000 грн. (сорок вісім тисяч). Крім того, 3% за кожен місяць користування коштів від прострочених сум складає: за 2012 рік - 23400 грн. (65000 х 36 : 100); за 2013 рік - 23400 грн. (65000 х 36 : 100); за січень-лютий 2014 рік - 3900 грн. (65000 х 6 : 100); за квітень-жовтень 2014 рік - 11550 грн. (55000 х 21 : 100); за листопад-грудень 2014 рік - 2880 грн. (48000 х 6 : 100), а всього 65130 грн.. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved