Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]року народження. Просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним за адресою [ADDRESS] В обґрунтування позову посилається на те, щовін є батьком неповнолітніх, останній час почав помічати, що відповідач зловживає спиртними напоями, повністю відмовилась від своїх материнських обов'язків, покладених на неї законом, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Діти не бажають проживати разом з матір'ю, оскільки перебувають в постійному стресі від адективної поведінки матері, внаслідок вживання нею алкоголю. В житловому будинку не дотримується належний санітарний стан, елементарно діти постійно голодні, на що неодноразово йому скаржилися. Крім того [PERSON],[INFO] є особливою дитиною, має психічне захворювання, тому потребує відповідно індивідуального підходу у вихованні любові і турботи, натомість із-за негативної поведінки матері він перебуває в постійному стресі і напруженні, що є негативним фактором, що впливає на емоційний стан і хвору психіку дитини. Зараз діти проживають з позивачем. Відповідач свідомо не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Станом на сьогоднішній день всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Зараз діти мешкають разом з позивачем, він виховує самостійно дітей. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали свій позов та пояснили, що на даний момент дітям,буде краще проживати разом з батьком. При цьому наполягали на тому, щоб місце проживання дітей визначити разом з позивачем. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про час і день розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Світловодської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. У вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які склалися між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]року народження Згідно свідоцтв про народження батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] Згідно характеристики наданих навчальним закладом, виконавчим комітетом Павлівської сільської ради відповідач має негативну характеристику Згідно висновку органу органу опіки та піклування Світловодської РДА про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між батьками не досягнуто згоди стосовно місця проживання дітей. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 160 СК України встановлено, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому частина 1 статті 161 СК України встановлює, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Як свідчить судова практика при розгляді справ про визначення місця проживання дітей слід керуватися положеннями статей 160, 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини. Також суд звертає увагу на те, що малолітні діти сторін проживають разом з батьком. За таких обставин, суд вважає, що проживання дітей разом з матір»ю призведе до додаткового навантаження на психологічний стан малолітніх дітей та може вкрай негативно позначитися на їх здоров'ї та моральному стані. Отже, в судовому засіданні не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання малолітніх дітей разом з батьком. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, беручи до уваги насамперед інтереси малолітніх дітей, суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо визначення місця проживання дітей разом з ним, є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дітей, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 141, 151, 153, 160, 161 СК України, Конституції України, Декларації прав дитини,

Outcome: approved