Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 3,34 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й знаходиться на території Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, та до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 29.07.2012 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті [PERSON] він є спадкоємцем за заповітом спадкового майна - земельної ділянки площею 3,34 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й знаходиться на території Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №063071, що виданий 24.12.2004 року Котелевською районною державною адміністрацією Полтавської області, і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010454510413. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Котелевської державної нотаріальної контори, однак йому було повідомлено, що державний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки ним, як спадкоємцем, не надано оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.20-23). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 25). Відповідач Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області 09.09.2015 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 26). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора, 09.09.2015 року надіслала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 27-29). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Відділ Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області, 09.09.2015 року подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, заперечень з приводу заявлених позовних вимог [PERSON] не надав (а.с. 24). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved