Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням уточнень просить: визнати пункт 12.1 договору №00199 фінансового лізингу від 25.12.2014 недійсним та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, перераховані згідно квитанції № NOLGT51366 від 25 грудня 2014року в розмірі 23548 гривень 40 копійок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.12.2014 між ним, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізинг України» був укладений договір №00199 фінансового лізингу. Згідно з даним договором Відповідач взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу (Skoda Rapid 1.2) у власність та передати його у користування лізингодержателю (позивачу). При укладені договору ним було сплачено на користь відповідача платіж в сумі 23548 гривень 40 копійок. Вважає, що здійсненим ним платіж не є витратами лізингодавця, які повязані з перевіркою та підготовкою документів для укладення договору, а є частковою оплатою вартості транспортного засобу на який він розраховував, а тому він підлягає поверненню. Щодо вимоги визнання пункту 12.1 договору №00199 фінансового лізінгу від 25.12.2014 недійсним посилався на його невідповідність добросовісності, розумності справедливості та рівності сторін у договорі, а також на те, що п.12.1. договору порушує вимоги ЗУ «Про фінансовий лізинг». Крім цього, в первісному позові зазначив, що укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізінг України» договір фінансового лізингу від 25.12.2014 №00199 на підставі його заяви розірваний. Сторони у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 25.12.2014 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізінг України» був укладений договір №00199 фінансового лізингу. Згідно з даним договором Відповідач взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу (Skoda Rapid 1.2) у власність та передати його у користування лізингодержателю (позивачу)./а.с.7-12/ При укладені договору [PERSON] було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізінг України» платіж в сумі 23548 гривень 40 копійок, що підтверджується копією квитанції № NOLGT51366 від 25 грудня 2014року, яка міститься в матеріалах справи./а.с.15/ Квитанція № NOLGT51366 від 25 грудня 2014року про сплату [PERSON] платежу в сумі 23548 гривень 40 копійок не містить посилання на те, що це авансовий або адміністративний платіж, але чітко зазначено призначення платежу - Договір фінансового лізингу. Таким чином, Позивачем було сплачено на користь Відповідача не авансовий або адміністративний платіж, а частину вартості транспортного засобу. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. В порушення умов договору відповідач не виконав належним чином зобовязання за Договором фінансового лізингу. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. 23.01.2015 Позивач подав до Відповідача заяву про припинення договору фінансового лізингу №00199 від 25.12.2014 та повернення сплачених позивачем коштів, яка отримана уповноваженою особою Відповідача 26.01.2015./а.с.17-18/ Оскільки на підставі заяви [PERSON] від 23.01.2015, договір фінансового лізингу №00199 від 25.12.2014 розірвано, підстави для задоволення вимоги щодо визнання пункту 12.1 договору фінансового лізингу №00199 від 25.12.2014 недійсним відсутні. Виходячи з того, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу № №00199 від 25.12.2014, доказів на спростування вимог позивача не надав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача в частині повернення сплачених ним коштів та наявність правових підстав для її задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial