Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що йому згідно договору дарування житлового будинку від 04 грудня 2008 року належить на праві приватної власності житловий будинок по [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрована колишня дружина [PERSON] яка не проживає в даному будинку та в добровільному порядку не знялася з реєстрації у будинку. Відповідачка не проживає в будинку, житлом не користується, не сплачує рахунки за комунальні послуги, її особистих речей у будинку не має. Оскільки [PERSON] не користується житлом, будинок їй не належить, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. З письмової згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі на підставі ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач [PERSON] звернувся до суду вважаючи, що його право власності та житлові права порушені, оскільки у зв'язку з реєстрацією відповідачки [PERSON] у належному йому будинку, він позбавлений можливості належним чином реалізувати свої права, тому його порушене право підлягає судовому захисту. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Згідно договору дарування жилого будинку від 04.12.2008 року, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.06.2015 року, складеного комісією Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS], але не проживає з червня 2014 року. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в належному позивачеві житловоиу будинку, і він як власник у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved