Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, та після уточнення своїх позовних вимог просить суд визнати недійсним договір дарування квартири від 04 лютого 1994 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) відповідно до умов якого [PERSON] подарувала [PERSON] ([PERSON]) квартиру [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] та просить суд визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 04 лютого 1994 року, посвідченого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 04.02.1994 року, реєстровий номер 2-582. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] вимоги позовної заяви [PERSON] підтримала, просить позов задовольнити. Проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечувала. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовними вимогами первісного та зустрічного позову не згодна, надала до суду письмову заяву відповідно до якої просить застосувати до позовних заяв строки позовної давності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні [PERSON], представника [PERSON], суд вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що предметом спору у первісному та зустрічному позовах є визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS]. Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується сторонами по справі спірний договір дарування було укладено 04 лютого 1994 року між [PERSON] та [PERSON]. Із позовною заявою до [PERSON] з приводу спірної квартири [PERSON] звернувся до суду 15.05.2011 року. [PERSON] зустрічна позовна заява про визнання договору дарування недійсним була подана до суду лише 12.04.2013 року, тобто на час звернення до суду з відповідними позовами минуло більше 17 років з моменту укладення спірного договору дарування. Відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оспорюваний договір дарування був укладений у 1994 році, таким чином правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ЦК 1963 р. Так, відповідно до ст. 71 ЦК 1963 р. загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до ст. 76 ЦК 1963 р. перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Ст . 80 ЦК 1963 р. встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Відповідно до ст. 75 ЦК 1963 р. позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Позивачі за первісним і зустрічним позовом не надали до суду жодних доказів в підтвердження поважності пропуску строків звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог останніх. На підставі викладеного, суд вважає необхідним у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири, та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири - відмовити.

Outcome: dismissed