Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту, мотивуючи це тим, що 04 травня 2011 року [PERSON] позичив у позивача гроші в сумі 50 000 грн., про що написав відповідну розписку. [PERSON] зобов'язувався повернути борг до 01 травня 2013 року. Оскільки [PERSON] в обумовлений строк борг не повернув, сторони 11 квітня 2013 року уклали договір застави, який зареєстрували у нотаріуса, на 5 тракторів і 2 причепи, а саме: колісний трактор ЮМЗ-6АЛ, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6Л, випуску 1979 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6АКЛ, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор Т-16, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор МТЗ-82, випуску 2011 року, номерний знак [NUMBER], причіп тракторний 2 ПТС-4А, випуску 1985 року, номерний знак [NUMBER], причіп тракторний 2 ПТС-4, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER]. 09 лютого 2014 року позивач отримав листа про те, що державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції майно, яке перебуває у заставі описане, на нього накладено арешт. Позивач посилається на те, що майно, яке перебуває у заставі, не може бути писане та бути предметом реалізації. [PERSON] просить виключити з акту опису і арешту колісний трактор ЮМЗ-6АЛ, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6АКЛ, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор Т-16, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор МТЗ-82, випуску 2011 року, номерний знак [NUMBER] та визнати його право власності на вказане майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - відділу Державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції Лапчук Л. І. позовні вимоги не визнала. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 316 Цивільного Кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 386 Цивільного Кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно договору застави від 11 квітня 2013 року, зареєстрованому приватним нотаріусом в реєстрі № 504, копія якого додана до матеріалів справи, цей договір забезпечує вимоги по договору позики від 11 квітня 2013 року, укладеного в простій письмовій формі на суму 50 000 грн., за яким [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] борг в сумі 50 000 грн. до 31 грудня 2020 року. В забезпечення виконання зазначеного зобов'язання [PERSON] передав в заставу належні йому на праві власності транспортні засоби колісний трактор ЮМЗ-6АЛ, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6Л, випуску 1979 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6АКЛ, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор Т-16, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор МТЗ-82, випуску 2011 року, номерний знак [NUMBER], причіп тракторний 2 ПТС-4А, випуску 1985 року, номерний знак [NUMBER], причіп тракторний 2 ПТС-4, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. У відповідності з ч. 1 ст. 572 Цивільного Кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. У відповідності з ч. 1 ст. 589 Цивільного Кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У відповідності з ч. ч. 1,2 ст. 590 Цивільного Кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. 08 лютого 2014 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції Лапчук Л. І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/675/6/2013, виданого Ізяславським районним судом 15 липня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 55514,41 грн., описала та наклала арешт на майно: колісний трактор ЮМЗ-6АЛ, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6АКЛ, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор Т-16, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор МТЗ-82, випуску 2011 року, номерний знак [NUMBER], круги цементні, два бетонозмішувачі, телевізор LG, стінку кавового кольору, два м'які стільці, диван зеленого кольору, диван світо зеленого кольору, січкарню металеву, що підтверджується актом опису і арешту майна, копія якого додана до матеріалів справи, поясненнями сторін. Згідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Представник позивача [PERSON] звернув увагу суду на те, що строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою не настав, застава не припинена, майно, яке перебуває у заставі, описане і арештоване не на виконання зобов'язання, у забезпечення якого вчинена застава. [PERSON] підтвердив наявність у нього зобов'язань перед [PERSON], які забезпечені заставою зазначив, що предмет застави залишився у володінні та користування заставодавця. Таким чином суд приходить до висновку, що на майно, а саме: колісний трактор ЮМЗ-6АЛ, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6АКЛ, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор Т-16, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор МТЗ-82, випуску 2011 року, номерний знак [NUMBER], як предмет застави в забезпечення зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] не може бути звернуто стягнення для задоволення вимог інших кредиторів до [PERSON] Суд вважає, що при накладенні арешту на вищевказане майно було порушено право [PERSON] як заставодержателя, оскільки він не являється стягувачем у виконавчому провадженні. В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що слід виключити колісний трактор ЮМЗ-6АЛ, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор ЮМЗ-6АКЛ, випуску 1988 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор Т-16, випуску 1986 року, номерний знак [NUMBER], колісний трактор МТЗ-82, випуску 2011 року, номерний знак [NUMBER], з акту опису й арешту. Разом з тим, оскільки строк виконання зобов'язання не настав, підстави для звернення стягнення на предмет застави на момент розгляду справи відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності заставодержателя на предмет застави задоволенню не підлягає.

Outcome: partial