Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю та визначення її частки, посилаючись на те, що з 11.08.2007 року перебував з відповідачкою у шлюбі. За час шлюбу у них народилося троє малолітніх дітей: син [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] ; донька [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини припинені у вересні 2014року. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12.05.2015 року шлюб розірвано. Із самого початку спільного проживання вони проживали у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] матері [PERSON] . За час спільного проживання його дружина не працювала, доглядала за малолітніми дітьми, фактично він особисто утримував родину. Мати дружини у 2013 році запропонувала викупити у неї спірну квартиру, але враховуючи реальну вартість квартири та сплату необхідних при оформленні договору купівлі-продажу податків, [PERSON] запропонувала укласти договір дарування, оформивши його на свою доньку [PERSON] . На час укладення цього договору його в України не було. За час спільного проживання він особисто та за допомогою своїх батьків, які надали йому для обладнання квартири грошові кошти в сумі 20\~000,00 доларів США, було здійснено переобладнання та ремонт квартири, на який витрачено 256\~483,00грн. Оскільки, за час шлюбу цінність квартири значно збільшилася, тільки на її ремонт витрачено 256\~830,00грн,, а на придбання квартири він витратив кошти його батьків в сумі 20\~000,00 доларів США, тому спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя і він має право на 1\\2 її частину, проте враховуючи, що з ними проживають троє неповнолітніх дітей вважає за необхідне визнати за ним право власності на 1\\3 частини спірної квартири, що спільним майном набутим у шлюбі як частку сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, приписи ст.ст. 57, 60-62, 69СК України, ст. 368 ЦК України позивач просить визнати трикімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1\\3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала повноваження представнику. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, зазначивши на їх безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. \~Статтею 62 СК України передбачено право виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові, зокрема , якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11серпня 2007 року, що підтверджується актовим записом № 616, складеним Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області (а.с.4 т.1). Від шлюбу подружжя має троє малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] ; доньку [PERSON] [INFO] ; доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , виданими Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області(а.с.6-8 т.1). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 травня 2015року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5 т.1). Згідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 16.09.2013року [PERSON] дарувальник подарувала, а обдарована - [PERSON] прийняла у дар квартиру під [ADDRESS] , що відчужується за даним договором, [ADDRESS] у [ADDRESS] , та має такі характеристики: кількість кімнат п`ять, загальна площа 193,9кв.м, житлова 78,2кв.м. Квартира належить дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Херсонської міською радою 23.12.2005року. Цей дар сторони оцінюють у 665\~998, 00грн. Договір зареєстровано у реєстрі за № 1245 (а.с 37 т.1). Право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.09.2013 року за [PERSON] , державним реєстратором приватним нотаріусом Йосипенко Анною Олександрівною, Херсонський міським нотаріальний округ, Херсонської області, на підставі договору дарування, серія та номер: р.№1245, ВТК №695475, виданого 16.09.2013року приватним нотаріусом Йосипенко А.О. рішення про державну реєстрацію прав на їх обтяжень, індексний номер: 5902655 від 16.09.2013року 12:51:25(а.с.38т.1). Згідно до довідки Суворовського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані з 04.02.2014 року [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.18 т.1). 09.09.2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського територіального управління юстиції у Херсонській області (а.с.149 т.1). Для застосування встановлених статтею 62 СК України правил, збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою має бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.\~ Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення. При цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Відповідно до експертного висновку судової будівельно-технічної експертизи № 51 від 29.08.2017року, фактична площа всіх приміщень квартири [ADDRESS] складає 229,2км.м., та збільшилася за рахунок переобладнання нежитлового мансардного поверху в житловий поверх. При цьому реконструкція мансардного поверху зазначеної квартири зі збільшенням площі приміщень на 35.3кв.м. та збільшення висоти вказаних приміщень на 1,1м-1,32м. є самовільною (дозвіл на реконструкцію, проектна документація та декларація про початок робіт з реконструкції квартири, а також декларація щодо введення до експлуатації спірної квартири відсутні). Загальна питома вага вартості виконаних ремонтних робіт в загальній вартості квартири [ADDRESS] складає 35,92%. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] площею приміщень 193,9 кв.м. без врахування самочинного будівництва становить 2\~596\~107,00грн.. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] , площею 193,9 кв.м. без врахування самочинного будівництва та виконаних ремонтних робіт становить 2\~390\~495,00кв.м. (а.с.1-36 т.2). Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За таких обставин, суд враховує, що після отримання квартири в дар 16.09.2013року подружжя перебувало у шлюбі менше року до вересня 2014 року, і суду не було надано доказів того, що в період шлюбу подружжя заробило гроші на спірну квартиру та здійснювало капітальний ремонт квартири, яка фактично їм не належала. Отже, суд дійшов висновку, що спірна квартира не може бути спільною сумісною власністю подружжя, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження істотного збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик, суду не надано. Відповідно до положень ч.1 ст.77, ч.2 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Посилання позивача на отримання ним від своїх батьків грошових коштів в сумі 20\~000,00доларів США, що еквівалентно 159\~800,00грн. за курсом НБУ станом на 16.08.2013року 7,99грн., для придбання спірної квартири за договором купівлі продажу позбавлені правового обґрунтування, оскільки відповідно до діючого законодавства договір позики укладається у письмовій формі, як і розписка в отриманні грошових коштів в якості завдатку на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, а таких доказів позивачем не надано і, зазначені обставини не можуть підтверджуватися показами свідків. Окрім того, частка в спільному майні визначається відповідно до розмірі фактичного внеску кожною зі сторін, позивач не надав доказів на підтвердження внесення ним грошових коштів за спірну квартиру, в розмірі 1\\2 частки в сумі 332\~999,00грн. на момент її отримання відповідачкою в дар та на час вирішення спору в сумі 1 195 247,50 грн. (1\\3 частки в сумі 221 999,33грн. де вартість квартири на час укладення договору дарування становить 665\~998,00 грн. та 1\\3 частка в сумі 796\~828,33, де ринкова вартість квартири на час вирішення спору складає 2 390 485,00грн.). Надані позивачем виписки із карти моряка та додаткової карти оформленої на ім`я [PERSON] підтверджують витрати, що були понесені на утримання малолітніх дітей (придбання одягу, іграшок, оплату послуг дитячого садка, їжу тощо) та з достовірністю не підтверджують його витрати на ремонт квартири. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.16,1047ЦК України, ст.ст. 57, 62 СК України,

Outcome: dismissed