Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення процентів за договором поики, трьох процентів річних, неустойки у розмірі еквівалентному 7918,00 доларам США а також неустойку в сумі 1 776 000,00 грн.; звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] ; виселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іпотечного майна - квартири [ADDRESS] (а.с.2-10 т.3). [PERSON] подав уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в який просив в рахунок задоволення позовних вимог за договором позики від 24.11.2010 на загальну суму 705854,42 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] (а.с.116 т.3). На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.11.2020 [PERSON] позичив [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] валютні цінності на суму 22529,00 доларів США, за договором позики від 24.11.2010, посвідченим ПН ХМНО Малаховою Г.І. за р. № 4289, на строк не пізніше 24.11.2011. 21.09.2012 укладений договір про відступлення права вимоги за договором позики, посвідчений ПН ХМНО Малаховою Г.І. за р. № 2897, за яким [PERSON] набув всі права первісного кредитора у зобов`язанні за договором позики від 24.11.2010. 21.09.2012 з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між [PERSON] в особі його представника, та [PERSON] укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився за виконання відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язань за договором позики. За час дії договору позики відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернута лише частина боргу у розмірі 1800,00 доларів США. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2014 у справі № 643/2512/13-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 24.11.2010 у розмірі 262028,34 грн., а також судові витрати у розмірі 194,99 грн. з кожного. За наслідками апеляційного оскарження рішення суду апеляційним судом Харківської області рішення суду змінено, та додатково стягнуто з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] проценти за користування грошовими коштами у розмірі 89343,19; штраф за порушення зобов`язань у розмірі 351371,53 грн.; понесені судові витрати у розмірі 842,13 грн. з кожного. [PERSON] подав уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , з виселенням та зняттям з реєстраційного обліку. На обґрунтування вимог посилається на те, що ним направлялися відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вимоги про виконання зобов`язання за договором позики від 24.11.2020, проте відповідача зобов`язання з повернення позичених коштів не виконали. Пунктом 11 Іпотечного договору від 24.11.2010 зазначено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов`язання за цим договором або ж договором позики у встановлений Іпотекодержателем термін, таку вимогу Іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмету іпотеки, що є предметом цього договору. Цим застереженням сторони домовилися визначити такі можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки, як, зокрема, набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодаржетелем. У зв`язку з чим [PERSON] скористався правом, закріпленим в ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та набув право власності на предмет іпотеки. Проте, проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в належній позивачу квартирі є порушенням прав позивача, як нового власника зазначеного майна (а.с.118-120 т.3). Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2017 у справі № 643/9380/15-ц позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення (а.с.254-257 т. 1). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2017 заочне рішення суду від 17.05.2017 скасовано, та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.44-45 т.2). 15.03.2018 [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області (№27), приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., приватного нотаріуса ХМНО Широкової В.А., [PERSON] , третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в якій просить вселити [PERSON] до належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] , та з 19.05.2016 він є єдиним законим власником вказаної квартири, відповідачі протиправно чинять йому перешкоди у вселенні до належної йому на праві власності квартири (а.с.69-70 т.2). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2019 у справі № 643/9380/15-ц цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Харківської установи виконання покарань УДПС Україна в Харківській області (№27), приватного нотаріуса ХМНО Широкової В.А., приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., [PERSON] , третя особа - ГУ ДКС України у Харківській області про визначення правочинів недійсними, та за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, залишено без розгляду (а.с.26-27 т.4). Постановою Харківського апеляційного суду від 20.11.2019 ухвала суду від 12.02.2019 скасована, та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.95-99 т.4). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2019 справу № 643/9380/15-ц передано в провадження судді Поліщук Т.В. (а.с.107 т.4). Ухвалою суду від 03.12.2019 при прийнятті справи до провадження та призначення до розгляду в порядку загального позовного провадження, позивачам [PERSON] , [PERSON] надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду документів на підтвердження сплати судового збору в частині кожної вимоги немайнового характеру, а саме: позивачу [PERSON] у розмірі 2192 грн. 40 коп., позивачу [PERSON] - у розмірі 2436,00 грн., або надання суду документи, що підтверджують підстави звільнення позивачів від сплати судового бору відповідно до закону, упродовж десяти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено, що у разі неусунення недоліків у встановлений судом строк позовна заява на підставі п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України буде залишена без розгляду (а.с.114-116 т.4). Ухвалою суду від 04.06.2020 у справі № 643/9380/15-ц позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Харківського слідчого ізолятора, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Широкової В.А., приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Г.І., [PERSON] , третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, про визнання договору позики недійсним; про визнання договору відступлення права вимоги за договором позики недійсним; про визнання договору відступлення права вимоги за іпотечним договором недійсним; про визнання довіреності недійсною; про визнання дублікату довіреності недійсним, залишено без розгляду. Вказана ухвала учасниками справи не оскаржена та набрала законної сили (а.с.55-57 т.5). У встановлений строк, достатній для надання відзиву, відповідачі відзив на позовну заяву не подали. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і вчасно, причини неявки суду не повідомили, в зв`язку з чим суд визнає їх неявку неповажною та вирішує справу не підставі наявних в ній даних (доказів), відповідно до положень ст. 223 ЦПК України. До початку судового засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву про розгляду справи без його участі, в якій просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що колишні власники квартири не звільнили іпотечне майно, не передали позивачу ключі від вхідних дверей, не забезпечили його вільним доступом до квартири, та продовжують користуватися квартирою на свій розсуд, не впускають позивача до квартири. Позивач не вважає вправі самостійно ламати вхідні замки на дверях до своєї нерухомості та самостійно займати житло. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 24.11.2010 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позичальниками) укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. р. № 4289, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальникам, а позичальники прийняли валютні цінності на суму 22520 доларів США на строк не пізніше 24.11.2011. (а.с.12 т.3). 24.11.2010 між [PERSON] (іпотекодавець) та [PERSON] (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., р. № 4292, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 24.11.2010, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належить іпотекодавцю наступним чином: 1/3 частина - на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, укладеним між [PERSON] та [PERSON] ; 2/3 - на підставі договору дарування, укладеному між [PERSON] та [PERSON] (а.с.66-69 т.3). 21.09.2012 між [PERSON] в інтересах та від імені якого діяла [PERSON] , та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого до [PERSON] перейшло право вимоги за договором позики від 24.11.2010 (а.с.13 т.3). 21.09.2012 між [PERSON] , в інтересах та від імені якого діяла [PERSON] та [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за р. № 2899, відповідно до умов якого до [PERSON] перейшло право вимоги за Іпотечним договором від 24.11.2010 (а.с.72 т.3). 21.09.2012 між [PERSON] та [PERSON] , в інтересах та від імені якого діяла [PERSON] , укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] (поручитель) поручеється перед [PERSON] (кредитор) за виконання зобов`язань боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за договором позики від 24.11.2010 (а.с.14 т.3). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.05.2016, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі іпотечного договору серія та номер 4291 від 24.11.2020, видавник: приватний нотаріус ХМНО Малахова Г.І.; договору про відступлення права за іпотечним договором серія та номер 2899 від 21.09.2012, видавник: приватний нотаріус ХМНО Малахова Г.І. (а.с.121-122 т.3). Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 адміністративний позов [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П., третя особа - [PERSON] про скасування рішення, задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29754524 від 25.05.2016 на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , прийнятого на підставі договору відступлення права вимоги за договором позики від 21.09.2012. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] , [PERSON] на рішення суду від 08.02.2018, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 по справі № 820/2929/17 скасовано, провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа - [PERSON] про скасування рішення - закрито (а.с.161-163 т.2). Отже, на час розгляду справи квартира [ADDRESS] на праві приватної власності за позивачем - [PERSON] , сторонами не надані докази про скасування рішення про державну реєстрацію права власності позивача, інших підстав вибуття вказаної квартири з права власності позивача, та матеріали справи таких доказів не містять. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] чинять позивачуперешкоди у вселенні до належної йому на праві власності квартири, позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, вимога [PERSON] до [PERSON] , Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області (№27), приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., приватного нотаріуса ХМНО Широкової В.А., [PERSON] про вселення, не підлягає задоволенню через недоведеність. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 (а.с.1 т.3). В зв`язку з уточненням позовних вимог та зміною предмету позову, з майнового на немайновий, сума судового збору за цим позовом становить 840 грн. 80 коп., яку суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягує на користь позивача з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках, по 168 грн. 16 коп., з кожного.

Outcome: approved