Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив в судовому засіданні / а. с. 15 / та просив: -визнати кредитний договір між ним та ПАТ КБ « ПриватБанк» від 05.11.2010 року у недійсним. - визнати Договір приєднання від 05.11.2010 року до Кредитного договору від 05.11.2010 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» недійсним. - визнати правовідносини між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 05.11.2010 року та договором приєднання від 05.11.2010 року до кредитного договору від 05.11.2010 року такими, що не виникли. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 05.11.2010 року він 05.11.2010 року отримав можливість надання йому відповідачем безвідсоткової поворотної фінансової допомоги на його лікування та членів сім'ї. Безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається відповідачем у вигляді встановленого ліміту грошових коштів на платіжну картку з поверненням протягом 7 років, при цьому в залежності від медичних показників ліміт може бути збільшено до 75000 грн., але строк повернення допомоги при цьому не подовжується. Саме цей розділ Умов та Правил надання банківських послуг зацікавив позивача як постійного клієнта банку і підписом Анкети-заяви та розділу 6 Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», який передбачав можливість приєднання до них в частині отримання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги на лікування себе та членів сім'ї, [PERSON] приєднався до Договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Інших розділів Умов та Правил йому у письмовому вигляді запропоновано не було, і йому невідомо до цього часу, про що в інших розділах зазначено, скільки разів на день, чи місяць, чи рік ці Умови та Правила змінювались і в якій редакції у повному обсязі вони пропонувались для ознайомлення. Лише ті розділи Умов і Правил, в яких стоїть підпис позивача, можуть свідчити про те, що саме з ними позивач ознайомився і саме до них приєднався, але підпису [PERSON] під іншими розділами Умов та Правил як на час заповнення Анкети-заяви, так і на даний час у ПриватБанку немає. Тож коли і як змінюються ці Умови та Правила, позивачу невідомо. Зафіксованих у повному обсязі Умов та Правил надання банківських послуг на час заповнення їм Анкети-заяви у ПриватБанку з його підписом не існує. Тож [PERSON] приєднався до Умов та Правил лише в одній частині, яка підписана їм - розділу 6. Що стосується розміщення будь-яких Умов та Правил на сайті банку, то на його сайті вони можуть змінюватися як і коли завгодно і між ним та відповідачем немає договору, в якому було б зафіксовано, що на позивача розповсюджуються Умови та Правила кредитування за тарифами банку, що розміщуються та змінюються на сайті, а якщо б і був, то для підтвердження існування правовідносин має існувати і примірник Умов та Правил у письмовому вигляді з підписом позивача. Позивач вважає, що на нього не розповсюджується та частина Умов та Правил, з якою він не ознайомлювався та яку не підписував. Зміна тарифів, процентних ставок, будь-яких умов кредитування його не стосується взагалі, оскільки позивач не отримував кредиту, а отримав фінансову допомогу банку в період дії рекламної акції. Вказаний позов [PERSON] вимушений був подати внаслідок подання «ПриватБанком» до нього позову. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом «ПриватБанку». З позовної заяви «ПриватБанку» [PERSON] дізнався, що «ПриватБанк», який надав позивачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, нараховує на неї відсотки та пеню як начебто [PERSON] отримав кредит. Як зазначив банк у своєму позові, він керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Не підписання позивачем зафіксованих на час подання Анкети-заяви розділів Умов та Правил в частині надання кредитних лімітів унеможливлює застосування до нього цих Умов та Правил. Позивач вважає, що виникнення правовідносин між ним та Банком за конкретними Умовами та Правилами в частині надання кредитних лімітів не підтверджено належними письмовими доказами, якими може бути лише документ з його підписом під конкретними розділами Умов та Правил на кожному аркуші такого документу, а тому правовідносини між мною та банком за Умовами та Правилами в частині надання кредитних лімітів відсутні. В судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ КБ « Приватбанк» за довіреністю [PERSON] проти позовних вимог заперечував, вказав, що в 2015 році ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], проте під час складання позовної заяви працівник Банку допустив помилку, що призвело до прийняття рішення по справі № 640/1688/15ц про відмову у задоволенні позовної заяви. Помилка в позовній заяві полягала у тому, що нібито кредитний договір між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] був укладений 05.11.2010 року шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, насправді договір був укладений 23.03.2006 року, про що свідчить заява клієнта від 23.03.2006 року, в якій [PERSON] просить Банк оформити кредитну карту та встановити кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. 00 коп., базова відсоткова ставка 3% в місяць з розрахунку 360 календарних днів у році, порядок погашення заборгованості 7% від суми заборгованості. Суд, вислухав пояснення позивача, представників сторін, перевірив матеріали справи, оглянув матеріали цивільної справи за позовом ПАТ КБ « ПриватБанк» до [PERSON]Ф, про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.11.2010 року / № 2/640/2339/15/18, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 05.11.2010 року [PERSON] 05.11.2010 року отримав можливість надання йому ПАТ КБ « ПриватБанк» безвідсоткової поворотної фінансової допомоги на його лікування та членів сім'ї. При цьому [PERSON] не підписував та не узгоджував ліміт кредиту, базову відсоткову ставку в місяць з розрахунку 360 календарних днів у році, порядок погашення заборгованості, відсотки від суми заборгованості. Представник ПАТ КБ « ПриватБанк» на початку слухання справи вважав, що після підписання [PERSON] 05.11.2010 року вищевказаної [PERSON] заяви був укладений в цей час 05.11.2010 року кредитний договір, але в подальшому представник Банку змінив свою позицію та вказав, що була помилка і кредитний договір був укладений 23.03.2006 року, коли [PERSON] також підписував [PERSON] заяву. З дослідженої в судовому засіданні цивільної справи № 2/640/2339/15/18 вбачається, що 02.02.2015 року ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.11.2010 року. В обгрунтування позову представник ПАТ КБ « ПриватБанк» вказав, що [PERSON] 05.11.2010 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом . / а. с. 1 справи / Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року / суддя Бородіна Н.М. / в задоволенні позову було відмовлено. / а. с. 146 справи / Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року залишено без змін. / а.с.173 справи / Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року залишено без змін . / а.с.213 справи / При цьому ВССУ у своїй ухвалі від 30.03.2016 року вказав, що [PERSON] з Умовами та правилами надання банківських послуг 05.11.2010 року безпосередньо ознайомлений не був, про що свідчить відсутність його особистого підпису на зазначених Умовах, а відтак згоди своєї на умови щодо нарахування процентів, штрафу та комісії не давав, отже, таке нарахування є незаконним. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що при підписанні [PERSON] заяви 05.11.2010 року [PERSON] не приєднався до умов кредитного договору від 05.11.2010 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Абзац 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» серед іншого передбачає, що відносини, які витікають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян у тому числі про надання кредитів регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Підставами визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним є невиконання переддоговірної роботи з Позичальником. Згідно з п. 2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про: кредитні умови, зокрема: - а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; - б) форми його забезпечення; - в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; - г) тип відсоткової ставки; - д) суму, на яку кредит може бути виданий; - е) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); - є) строк, на який кредит може бути одержаний; - ж) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; з) можливість дострокового повернення кредиту та його умови та інше. Вказані вимоги при укладенні договору відповідачем не були виконані. Суд не бере до уваги доводи представника банку проте, що у свій час працівник банку з претензійно позовної роботи помилково вважав, що кредитний договір був укладений в 2010 році, під час складання позовної заяви не звернув увагу, що рахунок [PERSON] та заборгованість на цьому рахунку виникла ще 08.04.2006 року, коли позивач вперше скористався кредитною карткою та отримав кошти через банкомат у розмірі 1990 грн. 00 коп., про що свідчить виписка по рахунку позивача. По перше - вказані заперечення свідчать проте, що представник відповідача в даному судовому процесі, фактично визнає, що кредитний договір в 2010 році між банком та [PERSON] не був укладений та він до нього не приєднався. По друге суд розглядає справу в межах вимог встановлених позивачем, тобто мова йде про приєднання до кредитного договору від 05.11.2010 року, а не про приєднання до кредитного договору від 08.04.2006 року. Судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України у сумі 243 грн. 60 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 16, 203, 215, 638 ЦК України, Законом України « Про захист прав споживачів», суд, -

Outcome: approved