Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. У зв'язку з тим, що відповідачка з серпня 2013 року участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, і всі витрати здійснюються за рахунок позивача, [PERSON] просить ухвалити рішення, в силу якого стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 33 відсотки з усіх видів її доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з серпня 2013 року до досягнення ними повноліття . У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на викладені у заяві обставини та наявні в матеріалах справи докази. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача неодноразово повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) , вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовної заяви частково з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],є сторони по справі, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7,8). Діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні . Відповідач працює, однак вихованням дітей не займається , матеріально їх з серпня 2013 року не утримує, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. ( а.с. 9-11, 21-26 ) . Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Згідно з положеннями ч.2 ст. 183 Сімейного Кодексу України якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку /доходу/ матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позов подано до суду 22.09.2015 року. Відповідно до ч.2 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду жодних належних доказів, які підтверджують, що [PERSON] вживав заходів щодо одержання аліментів з [PERSON], але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останньої від їх сплати. З огляду на вищевикладене, суд , відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище сторін та їх дітей, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей , вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України , та стягувати з відповідача на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1\\3 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 22.09.2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття . Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial