Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 28.08.2008 року дійсним, та визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 6,1136 га, розташовану на території Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 6325483400:03:000:0368, державний акт не право власності на земельну ділянку [PERSON] ХР№052988, виданий на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20.03.2007 року № 2-587. В обґрунтування позову вказав, що вони з відповідачем домовилися про продаж земельної ділянки та 28.08.2008 року уклали договір купівлі продажу, згідно даного договору позивач розрахувався з відповідачем сплативши йому 40000,00 грн., і прийняв майно, а відповідач, в свою чергу передав вказане майно у власність позивача за вказану плату, та зобовязався оформити необхідні документи шляхом нотаріального посвідчення вказаного договору. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач від нотаріального посвідчення договору відмовляється посилаючись на обмаль часу та грошей. Позивач\~ в судове засідання не з'явився,\~надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач та його представник [PERSON], діючий за довіреністю від 07.07.2015 року (а.с. 9) в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі та не заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] є власником на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 березня 2007 року № 2-587 земельної ділянки площею 6,1136 га, розташованої на території Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). За договором купівлі-продажу від 28.08.200 8 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]передав [PERSON] у власність земельну ділянку, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На виконання умов договору [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти у сумі 40000,00 грн (а.с. 10), таким чином, кожен з них виконав свої обовязки відповідно до ст.655 ЦК України. Відповідно до ст.\~14,\~41 Конституції України, право власності на землю гарантується; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно до ч. 1, 2\~Земельного Кодексу, право власності на землю\~це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Як вбачається зі\~ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона\~\~(продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно п. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, є підстави для визнання дійсним даного договору купівлі-продажу, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме, предмету договору та його ціни.

Outcome: approved