overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що 19.11.2015 року Новоайдарським районним судом винесено рішення про задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту проживання на території України, заінтересована особа - Новоайдарський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області. При задоволенні вимог, суд в резолютивній частині рішення встановив факт проживання [PERSON], [INFO], на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), але не зазначив факт постійного проживання [PERSON] на території України. Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх участь при розгляді цієї заяви не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення додаткового рішення, враховуючи такі обставини. При розгляді справи заявник просив суд встановити факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та підтвердив цей факт належними доказами, але суд при ухваленні рішення не зазначив, що заявник мешкав та території України саме постійно. Факт постійного проживання встановлено під час судового розгляду наявними у справі належними та допустимими доказами, свідченнями свідків, що викладено в мотивувальній частині рішення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що 21.02.2017 року Новоайдарським районним судом винесено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. При задоволенні вимог, суд визнав [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, але не вирішив питання про визнання її малолітньої доньки [PERSON] такою, що також втратила право користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду. Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх участь при розгляді цієї заяви не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, дійшов висновку про доцільність ухвалити додаткове рішення, враховуючи такі обставини. При розгляді справи позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, але не зазначив, що її малолітня донька також втрачає право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд, вирішивши питання про право, не зазначив майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. У зв'язку з тим, що заявник не може реалізувати своє право на власність, він вимушений звернутися до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі, в якій зазначив, що рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею 23-х річного віку, однак не зазначено, що аліменти повинні бути стягнуті до моменту припинення нею навчання. Посилаючись на те, що на теперішній час донька припинила навчання, але не досягла 23-х річного віку, просить суд доповнити рішення суду від 24.02.2014 року, наступним змістом „стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно починаючи з дня подачі позову 24.01.2014 року і до досягнення нею 23 річного віку, до припинення нею навчання. В судове засідання відповідач не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, вимоги заяви підтримує з повному обсязі. Позивач до судового засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, проти задоволення заяви відповідача не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2014 року, стягнуто з [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно починаючи з дня подачі позову 24.01.2014 року і до досягнення нею 23 річного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі викладеного заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення , посилався на те, що у рішення суду від 25.08.2020 року судом не вирішено питання про розподіл судових витрат У судове засідання особи, які беруть учать у справі не викликались. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них, позовні вимоги задоволено частково. При ухваленні судового рішення не вирішено питання про судові витрати. Судом установлено, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір за дві позовні вимоги по 768,40 грн. (а.с.1-2). Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позовні вимоги задоволено частково, отже з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, першу вимогу задоволено повністю, другу частково, а тому необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1152 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення стосовно не всіх позовних вимог заявлених [PERSON], а саме не вирішив вимоги: - про визнання особистою власністю [PERSON], грошей в розмірі 23025 доларів США, що еквівалентно 184 200грн, що знаходилися на поточному рахунку [NUMBER] в АТ «ОТП Банк» з 01 січня 2011 року по 17 лютого 2011року; - про визнання грошей, які являються особистою власністю [PERSON], в розмірі 23025 доларів США, що еквівалентно 184 200грн, що знаходилися на поточному рахунку [NUMBER] в АТ «ОТП Банк» з 01 січня 2011 року по 17 лютого 2011року,|одержувати| отримані [PERSON], являються грошовою компенсацією вартості ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини автомобіля марки Субару, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. - також судом не вирішено питання про судові витрати. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] заяву підтримала, просила ухвалити додаткове рішення. Представник [PERSON] [PERSON] заяву не визнала, просила суд відмовити в задоволенні заяви. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 16.12.2013р. Київським районним судом м. Одеси постановлено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ подружнього майна, та за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ подружнього майна. Зазначеним рішенням позов [PERSON] задоволений в повному обсязі, позов [PERSON] задоволений частково. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.03.2014 року цивільну справу повернуто до Київського районного суду м. Одеси для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до мотивувальної частини судового рішення вказані в заяві вимоги були предметом судового розгляду, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про стягнення аліментів. 31\~жовтня 2017\~року у справі винесено рішення, яким позов задоволено. Однак під час винесення рішення судом помилково було стягнено з \~[PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень , з огляду на те, що [PERSON] є інвалідом другої групи і звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи викладене вище та положення\~ст. 270 ЦПК України, суд вважає, що наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Великомежиріцька сільська рада про визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності. Строни, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явились. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву необхідно задоволити з таких підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання пр оправо, не зазначив точної грошової суми, присудженої достягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як передбачено ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних зрозглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При цьому, згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Великомежиріцька сільська рада про визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності задоволено повністю, то суд вважає за доцільне ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати за: надання професійної правничої допомоги в розмірі 8500 грн. та проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів в розмірі 1818,96 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до Ребріківської селищної ради Луганської області про визнання прав в порядку спадкування . Рішенням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 20 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Ребріківської селищної ради Луганської області про визнання прав в порядку спадкування було задоволено , та згідно вказаного рішення було зокрема постановлено : «Визнати за [PERSON], [INFO], правл на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Дзержинського Антрацитівського району Луганської області, що посвідчені сертифікатом серії ЛГ №0127963, про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів КСП ім.Дзержинського 07.05.1997 року за номером 296. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку ріллі площею - 4,9300 га вартістю - 72356.42 грн. згідно нормативної грошової оцінки земельної ділянки, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». В заяві про ухвалення додаткового рішення заявник просить у резолютивній частині рішення вказати номер земельної ділянки, яка є предметом спору та її адресу. В рішенні встановлено право власності [PERSON] на земельну ділянку ріллі площею - 4,9300 га вартістю - 72356.42 грн. згідно нормативної грошової оцінки земельної ділянки, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але у резолютивній частині вказаного рішення не було зазначено кадастровий номер земельної ділянки та її адресу, що стало підставою відмови в реєстрації зазначеної земельної ділянки за позивачем. Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України , суд , що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо в рішенні не було вирішено питання про судові витрати. Тому суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення по справі, в якому зазначити кадастровий номер земельної ділянки та її адресу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №495/6465/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Свою заяву обґрунтував тим, що в рішенні суду помилково не зазначена позовна вимога щодо визнання дійсним договору поруки. Сторони по справі у судове засідання не зявились, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечень не мають. Вивчивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, докази, суд встановив. [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, судового збору та визнання дійсним договору поруки. Рішенням БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу - задоволені. \~ \~ \~ З [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON] стягнутий борг згідно розписки та договором поруки від 10 січня 2017 року у розмірі 1000000 грн.. З [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON] стягнутий судовий збір у розмірі 640 грн.. Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. У відповідності до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи те, що у судовому рішенні не розглянуто всі позовні вимоги позивача, а саме стосовно «визнання дійсним договору поруки», заява заявника обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що в рішенні суду не зазначено суму держмита, яке необхідно сплатити при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСа. Відсутність в рішенні суду розміру державного мита унеможливлює його виконання. В судове засідання сторони не зявились, про день і час удового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України вважає можливим розглянути заяву без осіб, які беруть участь у справі, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п.2 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 02.12.2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, не зазначено суму держмита, яке підлягає стягненню з [PERSON] при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСа. Відповідно ст. 3 ч. 5 п. б Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», який діяв на 2009 рік, розмір ставки державного мита за реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, якщо обоє з подружжя перебувають у першому шлюбу становив від 0,5 до 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян з одного або обох із подружжя. Враховуючий що не зазначення суми державного мита унеможливлює виконання рішення про розірвання шлюбу, суд вбачає підстави для задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві посилається на те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені і з нього на користь позивачки стягнуто судовий збір у розмірі 640 грн., хоча він є особою, яка звільнена від сплати судового збору, так як є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС(2 категорія) та що передбачено п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Позивач по справі [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2017 року по справі № 404/4733/17 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 640 грн. судового збору(а.с. 20). Заявник [PERSON] подав до суду копію посвідчення серія [NUMBER](а.с.30) учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС(2 категорія). Проте, судом встановлено, що ні позивач, ні відповідач до суду не надавали ніяких підтверджуючих документів щодо звільнення відповідача від сплати судового збору під час розгляду справи про розірвання шлюбу та дослідження доказів. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали заяви, цивільної справи, суд приходить до грунтовного висновку щодо відмови в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про звільнення його від сплати судового збору та компенсування судових витрат за рахунок держави, оскільки питання про звільнення відповідача [PERSON] не було предметом розгляду під час розгляду справи та ухвалення рішення, був відсутній документ, який підтверджує наявність у відповідача такої пільги.

Outcome: dismissed