Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від в сумі 7 776,84 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 10 березня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач вязала у позику грошові кошти в сумі 400 доларів США. Згідно умов договору відповідач зобовязалась повернути кошти у строк до 10.04.2016 року, однак, в порушення своїх зобовязань відповідач грошові кошти у визначений термін та визначеному розмірі не повернула. Сто доларів США, відповідач повернула позивачу 08 липня 2016 року, шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок. На даний час борг за укладеним договором позики складає 300 доларів США, що еквівалентні на гривню, на момент подачі позову, становить 7 776,84 грн. Оскільки відповідач добровільно не повертає йому кошти, він змушений був звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Представник позивача в судове засідання не зявилась, хоча завчасно надіслала до суду заяву згідно якої прохала справу розглядати у її відсутність та у відсутність позивача і вразі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася з невідомих суду причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне. 10 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження факту укладення якого [PERSON] написала розписку про отримання позики. Згідно договору, позивач передав [PERSON] кошти в сумі 400 доларів США., які остання зобовязалася повернути до 10 квітня 2016 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Тобто судом достовірно встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання договорів позики. Як вбачається з пояснень позивача, викладених в позовній заяві та роздруківки руху коштів по рахунку, що відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.08.2016 року, відповідач [PERSON], на виконання договору позики, 08 липня 2016 року повернула [PERSON] 100 доларів США, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись нележним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, згідно укладеного між сторонами договору позики, відповідач [PERSON] зобовязалася повернути позику до 10.04.2016 року, однак на день винесення рішення суду сума позики в повному обсязі повернута не була, а отже відповідачем було порушено зобовязання передбачені договором позики, то суд приходить до висновку, що позов є законним та обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст..88 ЦПК України, на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved