Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд визначити місце проживання сина [PERSON], разом ним та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку. В ході розгляду справи позивач подав заяву про залишення без розгляду його позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 18.06.2013 року вони з відповідачем розірвали шлюб, але шлюбні відносини фактично тривали до 01.08.2014 року. Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], що народилася [INFO]. В шлюбі та після його розірвання їх родина мешкала за адресою: [ADDRESS] у будинку, що належав відповідачу на праві особистої приватної власності. Після припинення шлюбних відносин відповідач наполягала, щоб він виселився з будинку, у зв'язку з чим він переїхав до будинку батьків, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] де й проживає до цього часу. Пізніше син виявив бажання проживати разом з ним та з дозволу відповідача також переїхав до його батьків та зараз проживає разом з ним, знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Відповідач не в змозі створити належні умови проживання дитини, належний їй будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вона здає у найм, не працевлаштована, не приділяє сину належної уваги та турботи. Проте, відповідач не погоджується з тим, що їх син проживає з батьком, висуває вимоги про стягнення аліментів на її користь на утримання сина. За таких обставин він змушений звернутися до суду для вирішення спору про визначення місця проживання дитини порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що після того, як колишня дружина фактично вигнала його з дому, він запропонував їй щоб син проживав разом з ним, проти чого вона не заперечувала та сама зібрала речі для сина. Зазначає, що для утримання дитини він має достатній дохід. Останнім часом працював на підприємстві «Дунапак», а зараз стажується на посаду менеджера з продажу автозапчастин у ПП [PERSON] У будинку батьків створені всі необхідні матеріально-побутові умови для проживання дитини та її нормального розвитку, проте цей будинок дійсно не введений у експлуатацію. Син прихильно ставиться до нього та не бажає постійно проживати разом з матір'ю. Зазначає, що за таких обставин визначення місця проживання сина з матір'ю не відповідало б інтересам дитини. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав письмові заперечення на позов. Крім того, пояснив, що позивач забрав сина до себе не за згодою матері, а проти її волі. Так, одного разу позивач забрав сина після школи, після чого протягом доби мати нічого не знала про місцезнаходження сина. Наступного дня позивач з'явився до відповідача та запропонував, щоб син проживав з ним на що вона, будучи у шоковому стані, погодилась та зібрала речі для дитини. Проте, з проводу таких дій позивача вона до міліції, органів опіки не зверталася, а вимоги про повернення сина заявляла безпосередньо колишньому чоловіку. Також зазначив, що будинок батьків позивача є небезпечним для проживання, оскільки не зданий в експлуатацію, право власності на цей будинок у встановленому порядку не зареєстровано. Надана позивачем довідка СТ «Нечаєво» не може бути визнана належним доказом, оскільки у ній відсутні всі необхідні реквізити. Відповідач 31.10.2014 року уклала новий шлюб та зараз проживає у м. Херсон у квартирі чоловіка. Відповідач не працює та веде домашнє господарство, оскільки знаходиться на утриманні чоловіка. За останнім місцем роботи [PERSON] характеризується з позитивної сторони. Належний їй будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно здає у найм та від цього має певний дохід. Таким чином, підстав для визначення місця проживання [PERSON], разом з батьком [PERSON] немає. Згідно з висновком орган опіки та піклування Цюрупинської міської ради, затвердженого рішенням виконкому № 26 від 25.02.2015 року з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітнього [PERSON], [INFO], та на підставі зібраних відомостей місце проживання дитини може бути визначено як за адресою проживання батька ([ADDRESS], так і за адресою проживання матері ([ADDRESS] та [ADDRESS]). Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.06.2013 року. Від цього шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], що народилася [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинені з серпня 2013 року. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з матір'ю, а син переїхав до батька до будинку батьків позивача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де проживає по теперішній час, що підтверджується довідкою голови СТ «Нечаєво». Позивач працевлаштований, стажується на посаду менеджера з продажу автозапчастин, у будинку батьків позивача створені всі необхідні матеріально-побутові умови для проживання дитини та її нормального розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, проте цей будинок дійсно не введений у експлуатацію. Позивач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина, що підтверджується довідкою Цюрупинської гімназії від 02.10.2014 року. Відповідач 31.10.2014 року уклала шлюб з [PERSON] у зв'язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає у м. Херсоні. Батьки відповідача проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не працює, займається домашнім господарством. За останнім місцем роботи відповідач характеризується з позитивної сторони. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України (далі - СК), місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а тому місце проживання [PERSON], [INFO], має бути визначено за згодою сторін. При цьому згода дитини у віці до 10 років на проживання з одним з батьків не приймається до уваги (ч. 2, 3 ст. 160 СК). Положення ч. 1 ст. 161 СК передбачають, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При цьому зазначається, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того законом встановлено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, що передбачено ч. 2 ст. 161 СК. Суд, вирішуючи зазначений спір, приймає до уваги такі істотні обставини: наявність у позивача самостійного заробітку, створення ним належних матеріально-побутових умов для проживання та навчання дитини, його відповідальне ставлення до виконання батьківських обов'язків, особисту прихильність [PERSON], [INFO], до батька, про що свідчить бажання дитини постійно проживати з батьком. При цьому суд також враховує, що 31.07.2015 року дитині виповниться 10 років, та вважає, що розлучення з матір'ю у такому віці не зашкодить повноцінному розвитку дитини. Із встановленого судом також вбачається, що між сторонами фактично вирішено питання щодо проживання сина [PERSON] з батьком, оскільки дитина з вересня 2014 року проживає з батьком. При цьому суду не надано доказів, що відповідач будь-яким чином заперечувала щодо проживання дитини з позивачем. Крім того, з пояснень сторін вбачається, що відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина: рідко його відвідує, не цікавиться його навчанням, не приймає участі у його вихованні. Обставин, які б виключали залишення дитини з позивачем, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК, судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням вказаних вище істотних обставин, місце проживання [PERSON], [INFO], слід визначити з батьком, що не суперечить інтересам дитини. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач без її згоди забрав до себе сина, оскільки ці обставини не підтверджені доказами. Зокрема, суду не надано доказів на підтвердження звернення відповідача з цього приводу до правоохоронних органів, органу опіки та піклування чи безпосередньо до позивача. Не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача, що будинок батьків позивача, де має проживати дитина, не введено в експлуатацію, що створює небезпеку для життя, оскільки факт створення належних умов проживання підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, що складений представником органу опіки та піклування. Твердження відповідача суд вважає припущеннями, що не підтверджені належними доказами. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved