Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 року у складі формувань цивільної оборони, в зв'язку з чим є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, а також інвалідом 2 групи. Оскільки документи прямої доказової дії відсутні, він змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - встановити факт його участі на виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони 26.04.1986 року. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі та просив суд про її задоволення, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду лист про розгляд справи у відсутності представника управління (а.с.31). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації. Заслухавши пояснення заявника, покази свідка - [PERSON], дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що доводи заявника є обґрунтованими і заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до посвідчення, заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 1- ї категорії, має 2 групу інвалідності (а.с.5,6). Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни. Вищезгаданими законами, так само як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] працював на посаді старшого оператора 7 гр. газового контуру в реакторному цеху №2 на Чорнобильській АЕС (а.с.26-30). З Наказу Начальника ЦО Чорнобильської АЕС № 2с від 19.04.1985 року вбачається, що у зв'язку зі змінами, що відбуваються на станції створено пункти управління цивільної оборони та всі працівники електричного цеху долучені до формувань цивільної оборони (а.с. 8-10, 11-12). З акту №104 про нещасний випадок на виробництві вбачається, що [PERSON], займаючи посаду оператора ГК розряду 7 гр. Реакторного цеху №2 Чорнобильської АЕС, внаслідок нещасного випадку на виробництві був звільнений від роботи з 27.04.86 по 16.08.86 року у зв'язку з променевою хворобою 2 ступеню (а.с.7). Відповідно до довідки лікарсько-трудової експертної комісії, серії ВТЭ-25 № 038588 від 05.12.1990 року, заявнику встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюваннями, пов'язаними з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.6) Допитаний в судовому засіданні в якості свідка - [PERSON] підтвердив той факт, що заявник, працюючи разом з ним на ЧАЕС, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 року у складі невоєнізованих формувань цивільної оборони. Свідок показав, що він також звертався до суду з аналогічною заявою та відповідно йому судом було встановлено факт його участі на виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, однак пояснив, що первинних документів щодо участі заявника у вказаних формувань не збереглося. Оцінивши надані заявником докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту роботи заявника в складі формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 26 квітня 1986 року та відповідно про задоволення заяви у повному обсязі. При цьому, задовольняючи заяву, суд також враховує ту обставину, що відповідно «Положения о невоенизированных формированиях гражданской обороны и нормы оснащения (табелизации) их материально-техническими средствами», введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року № 90 в склад формувань цивільної оборони зараховуються в обов'язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки віком від 16 до 60 років і жінки віком від 16 до 55 років. Невоєнізовані формування цивільної оборони комплектуються особовим складом шляхом залучення до них в обов'язковому порядку працівників, службовців і колгоспників (а.с.17). На час аварії на ЧАЕС [PERSON] працював на ЧАЕС, мав вік 27 роки, а тому в обов'язковому порядку повинен був залучений до невоєнізованих формувань цивільної оборони. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного та

Outcome: approved