Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, посилаючись на те, що на другій позачерговій сесії Смотрицької селищної ради 24.12.2020 депутат [PERSON] публічно повідомив, що в позивача в неналежному стані подвір`я та те, що він переховувався від АТО в смт.Смотрич та звинуватив його в не патріотизмі. Зазначена інформація на думку [PERSON] не відповідає дійсності, порушує немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію останнього, а тому звертається до суду з вимогами про визнання інформації про те, що він переховувався від АТО в смт. Смотрич та є не патріотом України недостовірною та її спростування. Ухвалою від 02.04.2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 08.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Пояснив, що ніколи не переховувався від служби в армії, займається патріотичним вихованням молоді з 2010 року, в 2014 році вів розвідувальну діяльність та діяв в напрямку недопущення російської агресії на території Харківської області за що потрапив в базу даних «Карателей киевского режима» на сайті «Луганский блокпост». Отримав телеграму від батька, що той хворіє, по приїзді його в смт. Смотрич, Дунаєвецького району батько помер. Зараз працює в гімназії №2 м.Хмельницький вчителем предмету «Захист України» та є депутатом VІІІ скликання Смотрицької селищної ради. Представник відповідача адвокат Остапчук О.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Зокрема зазначає, що відповідачем [PERSON] були висловлені лише оціночні судження, за які не можна притягати до відповідальності, що підтверджується смисловим, лексичним та інтонаційним змістом його слів. Також вказав, що наведені вислови не зрозуміло кого стосуються, позивачем не надано доказів, що внаслідок поширення інформації було порушено особисті немайнові права позивача. Відповідач висловлював свою думку та не намагався зачепити честь і гідність, ділову репутацію позивача, а крім цього позивач є публічною особою, рівень критики до якої є підвищеним. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису другої позачергової сесії Смотрицької селищної ради Хмельницької області від 24.12.2020 вбачається, що на цьому засіданні [PERSON] публічно повідомив, що позивач [PERSON] переховувався від АТО в смт. Смотрич та звинуватив його в не патріотизмі. Зокрема, при перегляді відео-файлу MVI_2762 встановлено, що [PERSON] , публічно висловив наступне: на 43 хв. 24 сек. - «Особенно такий патріот», на що [PERSON] на 43 хв. 31 сек. відповів «Ви не переходьте на особистості будь ласка». [PERSON] на 43 хв. 32 сек. «На кого мені переходити?». [PERSON] на 43 хв. 37 сек. «Патріоти познаходились, самі поховались від АТО понімаєш, з Харкова тут, а тепер буде патріотів шукати». З копії аудіозапису комісії з питань регламенту, депутатської діяльності та етики, прав людини, законності, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зв`язків із виконавчими структурами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян та засобами масової інформації Смотрицької селищної ради Хмельницької області, яка додана позивачем до позовної заяви, вбачається, що відповідач підтвердив, що саме про позивача та його ухилення від АТО він стверджував на вказаній вище сесії (аудіозапис на 1хв. 50 сек, 2 хв. 05 сек., 3 хв. 37 сек., 23 хв. 24 сек. - «Так, ухилявся, я ж сказав», 14 хв. 49 сек.). Згідно копії довідки серії ІІА №2018191 Територіального сервісного центру №8043 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві [PERSON] станом на 09.09.2020 до кримінальної відповідальності н притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.9). Згідно довідки №01-42/9 від 29.01.2021 року виданої Гімназією №2 м. Хмельницького [PERSON] дійсно працює на посаді вчителя предмету «Захист України» гімназії №2 м.Хмельницького (а.с.19). Як вбачається із копії контракту про проходження громадянином України служби у військовому резерві Збройних Сил України від 07.02.2020 року [PERSON] уклав контракт строком на п`ять років про проходження служби у військовому резерві ЗСУ. Також позивачем до позовної заяви додано подяку (Чемеровецької РДА) та почесну грамоту (Дунаєвецької РДА та районної ради) з відзначення його діяльності з реалізації національно-патріотичних проектів та внесок у розвиток культурно-мистецького життя району (а.с.20,21). Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ч.4 ст. 32 Конституції України). Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова Пленуму) роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до ч.ч.1, 7 ст. 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У пункті 15 постанови Пленуму роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10.04.2019 у справі № 398/4136/15-ц та від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18. Судом встановлено, що поширена відповідачем [PERSON] інформація безпосередньо стосується позивача [PERSON] , містить фактичні дані, з яких, за твердженнями відповідача, вбачається, що позивач переховувався від АТО, а тому така інформація є негативною і порушує його право на честь та недоторканність ділової репутації, зокрема як особи, громадянина України та вчителя навчального закладу з предмету «Захист України». Згідно ч. 2 ст. 302 ЦК України, особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Твердження представника відповідача про те, що наведені вище твердження є оціночними судженнями спростовуються наступним. Згідно ст.277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії». Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з частиною другою ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В той же час, поширена [PERSON] інформація містить конкретні фактичні дані на адресу позивача «…Патріоти познаходились, самі поховались від АТО понімаєш, з Харкова тут...». Враховуючи, що на другій позачерговій сесії Смотрицької селищної ради від 20.12.2020 року та комісії з етики серед присутніх осіб, саме [PERSON] повернувся із м. Харкова і саме на його запитання про виділення коштів на заходи з патріотичного виховання молоді були адресовані вказані твердження. Як зазначено вище, на засіданні комісії з етики відповідачем було підтверджено особу, якої стосувалась поширена інформація. Суд бере до уваги, що вищезазначені твердження відповідача є серйозними в тоні, а враховуючи форму поширення, статус сторін на момент поширення, інформація сприймається суспільством як перевірена та достовірна. Це в свою чергу обумовлює довірче сприйняття широким колом осіб. Що стосується посилання представника відповідача про поширення відносно позивача критики як публічної особи, то суд зауважує, що твердження про переховування позивача від АТО не стосуються його депутатської діяльності. Таким чином, вищезазначена інформація, поширена відповідачем, є доведеною до інших осіб, стосується саме позивача, не відповідає дійсності, порушує особисте немайнове право позивача на честь та недоторканність ділової репутації. Суд вважає за необхідне зазначити також про наступне. Указом Президента України від 14.03.2014 № 405/2014 було затверджено відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України, розпочато антитерористичну операцію (АТО). Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII був затверджений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію». З 18.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період. Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01.03.2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02.03.2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно ст.ст.2, 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: проходження військової служби здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; одними із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; Збройні Сили комплектуються військовослужбовцями шляхом, в тому числі й призову громадян України на військову службу. З урахуванням наведеного твердження про ухилення від АТО в таких умовах є чутливим як для громадянина, так і створює негативну оцінку такої особи в суспільстві. Щодо позовних вимог про зобов`язання спростувати інформацію про те, що [PERSON] є не патріотом України, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки дане твердження є оціночним судженням, яке не може бути предметом розгляду спору. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial