Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Вказує, що він після розірвання шлюбу батьків залишився проживати з матірю, його батько, відповідач по справі, сплачував аліменти на його утримання, однак з жовтня 2016 року виплата аліментів зі сторони батька припинилась. З 01.09.2016 року він навчається в Чернігівському національному технологічному університеті і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач служить в навчальному центрі Державної спеціальної служби транспорту і отримує заробітну плату, має власну квартиру, автомобіль, аліменти нікому не сплачує, тому має змогу надавати йому матеріальну допомогу. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку встановленому ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 264182 видане 22.09.1994 року, відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки № 1201-333 від 30.11.2016 вбачається, що [PERSON] є студентом 5 курсу факультету електронних та інформаційних технологій Чернігівського національного технологічного університету денної форма навчання. Термін навчання з 01.09.2016 по 28.02.2018 року ( а.с. 5). Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу синові у звязку з його навчанням. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.12.2016 року , в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до досягнення [PERSON] 23 років, тобто до 28.07.2017 року..

Outcome: approved