Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який неодноразово уточнював. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою з 2008 року по травень 2013 року мешкали однією сімєю та мають спільного сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.07.2013 року з позивача були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини. З жовтня 2016 року син проживає з ним, знаходиться на його повному забезпеченні, однак за рішенням суду він має оплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання малолітнього [PERSON] За таких обставин позивач вважає, що з нього повинно бути припинено стягнення аліментів, а виконавчий лист, виданий за рішенням суду, має бути відкликаний. Крім того, просить суд: стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання сина, починаючи з 18.10.2016 року, та стягнути з [PERSON] кошти у розмірі 13\~769,76 грн., які він сплачував на її користь у якості аліментів на утримання [PERSON] у період, коли дитина проживала з батьком, тобто з жовтня 2016 року по вересень 2017 року включно, а також стягнути суму сплаченого судового збору. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Відповідачка та її представник позов визнали частково. Не заперечували проти припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки та проти стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача з дати звернення до суду. У ході слухання справи погодилися також з доводами позивача щодо повернення коштів, отриманих відповідачкою в якості аліментів на утримання сина за період, коли він проживав з позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як встановлено судом, за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.07.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісяця, починаючи з 21.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 777 від 26.10.2016 року було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком. Встановлено, що останнім часом мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до сина [PERSON], дитина перебуває на повному вихованні та утриманні батька (а.с.8). 04.05.2017 року позивачем було направлено заяву до Служби у справах дітей Нікопольської міської ради стосовно перевірки цільового витрачання аліментів, які він продовжує сплачувати на користь відповідачки. Відповіддю від 11.05.2017 року № 437 [PERSON] розяснено, що у звязку з тим, що син проживає з ним, [PERSON] має право звернутися до державної виконавчої служби для припинення стягнення з нього аліментів та до суду для скасування рішення про стягнення аліментів (а.с.38). Згідно довідки від 11.10.2017 року наданої ТОВ НВО «Трубосталь», на якому працює позивач, за період з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року ним було сплачено на користь [PERSON] у якості аліментів 13\~769,76 грн. Затримки у перерахуванні аліментів не було (а.с.47). [PERSON] сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина, однак дитина проживає та зареєстрована з ним і знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні, що підтверджується матеріалами справи (а.с.7,8,34,37-39) та поясненнями сторін в ході слухання справи. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку, що починаючи з жовтня 2016 року відповідачка отримує від позивача аліменти на сина без правових підстав, оскільки дитина з нею не проживає та на її утриманні не перебуває. [PERSON] вимушено знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки з його доходу відраховуються кошти на користь [PERSON] і він має забезпечувати себе та свого сина. За таких обставин суд вважає необхідним припинити стягнення з позивача аліментів, починаючи з періоду, коли малолітній [PERSON] почав проживати з ним, тобто з жовтня 2016 року (а.с.8). Крім того, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] суму коштів, отриману нею безпідставно від [PERSON], за період, коли [PERSON] проживав з батьком, тобто з жовтня 2016 року по вересень 2017 року включно. На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч. 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не добуто доказів звернення позивача до відповідачки з вимогою про повернення аліментів з жовтня 2016 року, тобто з періоду, коли дитина почала проживати з батьком, а тому суд не вбачає підстав для присудження аліментів з [PERSON] з часу, що передує подачі позову. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Згідно п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Позовні вимоги містять [PERSON] містять майновий (щодо повернення суми аліментів) та немайновий (стягнення аліментів) характер. При подачі позову позивачем було сплачено 640 грн. судового збору за вимогу майнового характеру, від сплати судового збору за вимогу немайнового характеру він був звільнений в силу Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином суд вважає можливим стягнути з відповідачки за вимогою позивача на його користь понесені судові витрати у розмірі 640 грн. (а.с.1) та стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави за вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial