Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група», ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» Одеське управління продаж філія «Південний страховий округ» , у якій з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідачів на його користь страхове відшкодування за договором № 28-1501-2162 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 24 листопада 2010 року у сумі 507000 гривень, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за договором № 28-1501-2162 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 24 листопада 2010 року у сумі 498381 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 100000 гривень. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» було укладено договір № 28-1501-2162 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 24 листопада 2010 року, предметом якого було страхування автомобіля «Ауді А8», державний реєстраційний № [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. У перелік страхових ризиків входив і ризик крадіжки автомобіля. [PERSON] вказує, що ним було належним чином виконано усі зобов'язання за договором. 23 листопада 2011 року застрахований транспортний засіб було викрадено, проте до теперішнього часу страхове відшкодування ним не отримано. Крім того, внаслідок невиконання ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» своїх зобов'язань за договором йому було спричинено моральну шкоду. ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» звернулось до суду із зустрічним позовом до [PERSON], у якому просить визнати недійсним договір № 28-1501-2162 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 24 листопада 2010 року, укладений між ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» та [PERSON], предметом страхування якого є транспортний засіб «Ауді А8» державний реєстраційний № [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» 50000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» посилається на те, що згідно відповідей органів ДАІ державна реєстрація автомобіля «Ауді А8», номер кузова [NUMBER] не проводилась, а державний реєстраційний № [NUMBER] належить іншому транспортному засобу, з огляду на що ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» вважає, що договір № 28-1501-2162 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 24 листопада 2010 року було укладено під впливом обману з боку [PERSON], з огляду на що він має бути визнаний недійсним. Крім того, внаслідок введення в оману ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» було спричинено моральну шкоду. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. Представники ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, просили відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із відмовою у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів та пояснень представників сторін. 24 листопада 2010 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» було укладено договір № 28-1501-2162 добровільного страхування наземних транспортних засобів, за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Ауді А8» , державний реєстраційний № [NUMBER], номер кузова [NUMBER] на строк з 25 листопада 2010 року по 24 листопада 2011 року. Страхова премія визначена договором у розмірі 26262,60 гривень, страхова сума - 507000 гривень. Серед страхових ризиків визначено, зокрема «Викрадення». У відповідності до пп. а) п. 2.1.1 договору № 28-1501-2162 ризик «Викрадення» - незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою. З постанови про порушення кримінальної справи та прийняття його до свого провадження, винесеної 3 грудня 2011 року слідчим СВ Овідіопольского РВ ГУ МВС України в Одеській області [PERSON] вбачається, що 23 листопада 2011 року у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом «Ауді А8», державний реєстраційний № [NUMBER]. 24 листопада 2011 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно відповіді Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем (ЦБДР та АС) при МВС України № 45/23/55 від 23 травня 2012 року на запит ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група», згідно з відомостями бази даних АІС «Автомобіль» станом на 20 травня 2012 року транспортний засіб «Ауді А8», державний реєстраційний № [NUMBER], номер кузова [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого 9 квітня 2008 року Любомльськким РЕП Волинської області. Згідно відповіді відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи по обслуговуванню м. Любомль, Любомльського та Шацького районів УДАІ ГУМВС України у Волинській області № 376 від 25 вересня 2012 року на запит ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група», транспортний засіб за номером кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] в Любомльскому ВРЕВ не зареєстровано. Згідно відповіді УДАІ ГУМВС України у Волинській області № 11/6834 від 2 жовтня 2012 року на запит ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група», згідно бази даних АІС «Автомобіль» станом на 24 вересня 2012 року транспортний засіб «Ауді А8», державний реєстраційний № [NUMBER], номер кузова [NUMBER] на території області серед зареєстрованих не значиться. Згідно відповіді Департаменту ДАІ МВС України № 4/8-Н-568 зі від 19 жовтня 2012 року на запит ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група», Департаментом ДАІ МВС України проведено перевірку і встановлено, що у ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Любомль, Любомльського та Шацького районів УДАІ ГУМВС України у Волинській області реєстрація зазначеного транспортного засобу не проводилась, а будь-які документи, що могли стати підставою для постановки на облік, відсутні. До того ж, згідно бази даних АІС «Автомобіль», державні номерні знаки [NUMBER] належали автомобілю «Ford Tranzit» та 9 січня 2008 року в Луцькому ВРЕР здані на знищення, а свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] видане 9 квітня 2008 року Любомльським ВРЕР ДАІ на транспортний засіб «Volkswagen Passat», кузов № [NUMBER], який належить [PERSON], жителю Волинської області Любомльського району, с. Куснище. Інформація про реєстрацію транспортного засобу «Ауді А8» була не санкціоновано внесена до бази даних АІС «Автомобіль». Також згідно відповіді Департаменту ДАІ МВС України № 4/8-70 від 4 січня 2013 року на запит ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група», слідчим відділом Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві розслідується кримінальна справа, порушена Головним слідчим управлінням МВС за фактом несанкціонованого втручання в роботу АІС «Автомобіль» МВС України. Як вбачається з листа ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» вих. № 6 від 29 березня 2013 року, страховий платіж за договором № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року у розмірі 26262,60 гривень було виплачено двома рівними платежами. Перший платіж 24 листопада 2010 року в розмірі 13131,30 гривень та другий платіж 10 червня 2011 року у розмірі 13131,30 гривень. Дана обставина також визнається обома сторонами по справі. У відповідності до розділу 8 Частини 1 договору № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року, страхова премія виплачується страхувальником двома частинами: терміном сплати до 25 листопада 2010 року - у розмірі 13131,30 гривень - за період страхування з 25 листопада 2010 року по 24 травня 2011 року та терміном сплати до 24 травня 2011 року - у розмірі 13131,30 гривень - за період страхування з 25 травня 2011 року по 24 листопада 2011 року. Згідно з п. 20.2.5 договору № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року, дія договору припиняється у разі, зокрема, несплати страхувальником чергової частини страхової премії у встановлені договором терміни, або сплати не у повному обсязі (якщо договором передбачена сплата страхової премії частинами). В такому випадку, незважаючи на інші умови договору, дія договору припиняється та втрачає чинність через 15 календарних днів, починаючи з дати, до якої страхувальник зобов'язаний був сплатити чергову частину страхової премії, при умові якщо протягом цього строку страхувальник не сплатив прострочену чергову частину страхової премії у повному обсязі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про страхування», дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: 1) закінчення строку дії; 2) виконання страховиком зобов'язань перед страхувальником у повному обсязі; 3) несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору; 4) ліквідації страхувальника - юридичної особи або смерті страхувальника - фізичної особи чи втрати ним дієздатності, за винятком випадків, передбачених статтями 22, 23 і 24 цього Закону; 5) ліквідації страховика у порядку, встановленому законодавством України; 6) прийняття судового рішення про визнання договору страхування недійсним; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України. З аналізу даних норм ст. 28 Закону України «Про страхування», розділу 20 частини 2 договору № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року, слід дійти до висновку що дія договору страхування припиняється у три способи: 1) за згодою сторін; 2) за настання будь-якої з умов, передбачених п.п. 1-7 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» (п.п. 20.2.1-20.2.6 договору № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року); 3) за вимогою страхувальника або страховика. При цьому припинення договору страхування за настання однієї або декількох з умов, передбачених п.п. 1-7 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» (п.п. 20.2.1-20.2.6 договору № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року) відбувається поза залежністю від попередження про це однієї з сторін іншу, з огляду на що вимоги п. 20.4 договору № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року та ч. 3 ст. 28 Закону України «Про страхування», оскільки ці вимоги розповсюджуються на процедуру припинення договору страхування за згодою сторін та за вимогою страхувальника або страховика. Суд також доходить до висновку, що сторони договору страхування № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року у п. 20.2.5 визначили іншу мову припинення договору страхування у разі несплати або неповної сплати страхувальником страхового платежу (страхової премії) - протягом через 15 календарних днів, починаючи з дати, до якої страхувальник зобов'язаний був сплатити чергову частину страхової премії замість строку десяти днів з моменту пред'явлення страховиком письмової вимоги страхувальнику. У відповідності до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610, п. 1 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов договору страхування № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року [PERSON] мав здійснити другий платіж з часткової сплати страхової премії у розмірі 13131,30 гривень до 24 травня 2011 року. Таким чином, для відвернення настання припинення договору на підставі п. 20.2.5 договору він мав сплатити даний платіж протягом 15 календарних днів, тобто до 8 червня 2011 року включно. За таких обставин, суд доходить до висновку, що дія договору № 28-1501-2162 від 24 листопада 2010 року з 9 червня 2011 року припинила свою дію та втратила чинність на підставі ст. 28 Закону України «Про страхування» та п. 20.2.5 цього договору. Сплата ж [PERSON] 10 червня 2011 року суми в розмірі 13131,30 гривень на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» мала інші правові наслідки, ніж продовження періоду страхування до 24 листопада 2011 року. Таким чином, суд доходить до висновку, що зобов'язання по сплаті страхового відшкодування у зв'язку із викраденням автомобілю «Ауді А8», номер кузова [NUMBER], у ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» не виникло, з огляду на що вимоги за первісним позовом є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Стосовно вимог за зустрічним позовом суд зауважує наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 229 ЦК України, істотне значення має обман щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Одночасно з цим, ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] було відомо або могло бути відому у момент укладення договору страхування про те, що у ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Любомль, Любомльського та Шацького районів УДАІ ГУМВС України у Волинській області реєстрація зазначеного транспортного засобу не проводилась, а інформація про реєстрацію транспортного засобу «Ауді А8» була несанкціоновано внесена до бази даних АІС «Автомобіль». Таким чином, суд доходить до висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «Українська фінансова група» не доведено умислу, спрямованого на обман страховика, в діях [PERSON], з огляду на що вимоги за зустрічним позовом також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed