Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В судове засідання відповідачка не зявилась, була повідомлена належним чином через оголошення на веб-сайті судової влади України та судовими повістками, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач являється власником житлового будинку №7 по вул.Єричній, с.Прибережне, Білгород-Дністровський район, Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ №620395 від 21.09.2012 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Шабівської сільської ради, замість свідоцтва про право на спадщину від 25.11.2006 року. В вказаному житловому будинку крім позивача зареєстрована відповідачка [PERSON], колишня дружина (рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2017 року, яка фактично з 24 жовтня 2017 року не проживає, що підтверджується актом обстеження побутових умов проживання від 24.02.2018 року. Реєстрація відповідачки створює суттєві перешкоди для здійснення позивачем своїх прав як власника, користуватися та розпоряджатися житловим будинком, позивач змушений сплачувати комунальні послуги за всіх осіб прописаних в житловому будинку, включаючи відповідачку. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1\~ст.319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ Відповідно до ч.1\~ст.383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,\~382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, передбачають право власника користуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У звязку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved