Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2008 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач переконаний, що сенсу подальшого підтримання сімейних відносин немає, оскільки шлюбне життя не склалося, відповідачка проживає окремо. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинилися 03 серпня 2011 року, в звязку з чим просить шлюб розірвати. Згідно ухвали Талалаївського районного суду від 22 вересня 2016 року сторонам надавався строк на примирення терміном два місяці. В судове засідання 22 листопада 2016 року позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розірвати шлюб, додатковий строк на примирення надавати не потрібно. Також згоден на заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Про причини неявки в судове засідання [PERSON] суд не повідомила. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутності сторін, так як підстави для відкладення розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст.169 ЦПК України, відсутні. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 089057, виданого повторно 14 січня 2015 року (а.с.3), мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Судом надавався сторонам строк на примирення, проте вони не дійшли згоди щодо збереження сімї. Оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам сторін, так як згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене шлюб укладений сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 551 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved