Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача суму боргу грошових коштів в розмірі 1409 грн отриманих відповідачем на приватизацію гаражного боксу [NUMBER]; стягнути суму доплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення боргу з 22.07.2005 року по день закінчення розгляду справи судом згідно розрахунку в розмірі 4855,14 грн; суму грошових коштів - три проценти річних від простроченої суми згідно розрахунку в розмірі 431,59 грн; судові витрати пов'язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є членом гаражного кооперативу «Наташа». 22.07.2005 року члени кооперативу сплатили по 200 грн [PERSON] для оформлення приватизації гаражних боксів, проте дії на виконання приватизації відповідачем не здійснювались. Додатково 21.02.2009 року [PERSON] сплатив відповідачу на вимогу останнього 1209 грн, оскільки попередніх коштів не вистачало. 24.10.2009 року рішенням загальних зборів членів ГК відповідача звільнено з посади голови правління ГК та встановлено останньому місячний строк до 24.11.2009 року повернути кожному члену кооперативу отримані кошти. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставі доводів викладених у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в останній редакції. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши що отримував кошти для приватизації гаражних боксів та використав їх за цільовим призначенням. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або інших заяв з процесуальних питань до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України.) Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Згідно з ч.1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Оскільки відповідачем не заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку звернення до суду не підлягає розгляду. [PERSON] є членом гаражного кооперативу «Наташа», рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.01.2010 року визнано за [PERSON] право власності на гаражний бокс [NUMBER] по вул.Коцюбинського, 15-а у м.Харкові та 06.05.2010 року за позивачем зареєстровано право власності. Позивачем передано голові ГР «Наташа» - [PERSON] грошові кошти у розмірі 1409 грн для проведення реєстрації права власності на гаражний бокс. Позивач вважає, що між сторонами виникли відносини, за якими відповідач зобов'язався здійснити дії щодо приватизації гаражного боксу, а позивач зобов'язався оплатити надані послуги, факт чого підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру, а відтак регулюється ст.ст. 901, 629,526 ЦК України. Проте, суд не погоджується із зазначеним виходячи з наступного. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статутом гаражного кооперативу «Наташа» затвердженого рішенням загальних зборів від 25.09.1992 року визначено, зокрема п.2, що кооператив «Наташа» заснований для будівництва та експлуатації гаражів членами кооперативу «Наташа». Згідно п.17 Статуту кооператив має право отримувати земельну ділянку для будівництва гаражів; здійснювати будівництво гаражів підрядним або господарським способом після внесення в банк особистих коштів у розмірі проектно-кошторисної вартості гаража; укладати з підрядною організацією договір на будівництво та здійснювати розрахунки за виконані роботи, а також укладати інші договори та здійснювати розрахунки, пов'язані з будівництвом та експлуатацією гаражів; придбавати необхідно майно та матеріали, продавати їх залишки: приймати на роботу та звільняти обслуговуючий персонал; укладати договори та трудові угоди. До повноважень загальних зборів відповідно до п.32 Статуту відноситься: виключення з членів кооперативу, прийом в члени кооперативу; затвердження вступних та пайових внесків, а також внесків на утримання та експлуатацію гаража; визначення розміру участі членів кооперативу в витратах по гаражному господарству; затвердження плану та вартості будівництва, а також річного фінансово-господарського плану та звіту про його виконання; обрання голови правління, членів правління та ревізійної комісії; утворення спеціальних фондів кооперативу; розподіл боксів між членами кооперативу; розгляд скарг на правління та ревізійну комісію; ліквідацію кооперативу. Статтею 2 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до ст.3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Основними завданнями кооперації є: підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб'єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства. При цьому, зміст положень Статуту кооперативу регламентовано у ст.8 Закону України «Про кооперацію». Частиною 3 цієї статті передбачено, що Статут може містити інші пов'язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству. Відповідно до ст.ст.626, 627, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене, рішення загальних зборів від 22.07.2005 року не є договором про надання послуг в розумінні ст.901 ЦК України, оскільки виконання дій спрямованих на реєстрацію права власності фізичної особи, а не юридичної особи не відноситься до компетенції голови кооперативу згідно Статуту та Закону України «Про кооперацію» та не є метою створення або діяльності кооперативу. Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем законодавства, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів кооперативу, які підлягали би захисту в обраний спосіб; позивач не довів обставин, що підтверджують наявність складу правопорушення, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, не є подібними до договірних правовідносин, позивачем не доведено, що відповідачем отримано кошти від позивача на виконання договору про надання послуг, а Статутом та Законом України «Про кооперацію» не визначено повноважень голови кооперативу на здійснення функцій щодо оформлення приватизації та права власності за позивачем, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed