Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в остаточній редакції якого просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримання розрахунку з 18.02.2015р. по 23.07.2015р. у розмірі 6441,75грн.; моральну шкоду у розмірі 2000,0грн. та судовий збір у розмірі 500,00грн. В своєму позові [PERSON] посилався на те, що з 24.11.2010 р. він працював у ДП «УкрНДІ ливмавш»на посаді провідного інженера-електрика. 03.10.2012р. державне підприємство було реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування». З 03.12.2012р. без пояснення причин відповідач почав затримувати виплату нарахованої заробітної плати. Адміністрація підприємства в подальшому порушувала терміни виплати заробітної плати, запропонувала йому звільнення з роботи, обіцяючи після звільнення здійснити з ним повний розрахунок до 31.03.2015 р. 17.02.2015р. його звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.Борг по заробітній платі на час звільнення складав 3574,50грн. В порушення вимог ст.116 КЗпПУ, в день його звільнення адміністрація підприємства повного розрахунку не провела. Заборгованість по заробітній платі була ліквідована остаточною виплатою сум 23.07.2015 року. Відповідно до ст..117 КЗпП України адміністрація повинна виплатити працівнику середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Період затримки розрахунку з позивачем складає 105 робочих днів та, виходячи із його середньо денного заробітку, його заробіток за весь час затримки розрахунку складає: 61,35грн. х 105 р.д.=6441,75грн. Адміністрація своїми діями завдала йому також моральну шкоду,бо не одержуючи заробітної плати він тривалий час був позбавлений можливості своєчасно сплачувати комунальні послуги, не міг придбати необхідні йому ліки, харчі, що приводило його до стресу, підвищення тиску. У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав. Відповідач представник ДП «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» у судове засідання не зявився , клопотань щодо відкладення розгляду справи не заявляв. Суд , у відповідності до ст.169 ЦПК України вирішує справу у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24.11.2010 р. [PERSON] працював у ДП «УкрНДІ ливмавш» на посаді провідного інженера-електрика. 03.10.2012р. державне підприємство було реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування». (а.с.4). Листом ДП «Укрдіпроважмаш» від 10.02.2015 р. [PERSON] було запропоновано звільнення за згодою сторін та надані гарантії погашення наявної заборгованості з виплати заробітної плати в строк до 31.03.2015р. (а.с.5). Згідно довідки ДП «Укрдіпроважмаш» від 12.05.2015р., сума заборгованості [PERSON] станом на 12.05.2015р. становила 3074,50грн. Відповідно до довідки ДП «Укрдіпроважмаш» від 23.06.2015 р. заборгованість по заробітній платі перед позивачем виникла, що виникла за період з 2012 року зберігається на час видачі документу.(а.с.9,82-84). Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ч.1 ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Остаточний розрахунок з позивачем по заробітній платі проведено 23.07.2015 року. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо його середнього заробітку за час затримки розрахунку , а саме в розмірі 6441,75 грн. Суд також задовольняє вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн.. Відповідно до ст..237-1 КЗпП України у разі порушення законних прав працівника , якщо воно призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, власник або уповноважений орган має відшкодувати працівнику моральну шкоду. Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи за неврологічним статусом. У звязку з розладами нервової системи, цого здоровє потребує медичної підтримки з використанням медикаментозних засобів. Затримки заробітної плати з 2012 року позбавили можливості позивача розраховувати свої витрати з урахуванням його статків та заробітку. Дані обставини мали негативний вплив на психологічний стан позивача, змушували його до вжиття додаткових зусиль та завдали йому моральної шкоди. Суд стягує з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. судових витрат на користь держави.

Outcome: approved