Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з останньої на його користь: 186\~480,00 гривень сума основного боргу, 14\~315,53 гривень сума відсотків за користування грошовими коштами та суму судового збору 2007,96 гривень. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 08 січня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, який був оформлений шляхом складання розписки. За умовами укладеного договору позики, [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 7 200 доларів США. Зі свого боку, [PERSON] зобовязувалася повернути суму боргу у строк до 05.03.2015 року. В порушення взятих на себе зобовязань, [PERSON] суму боргу позивачу не повернула по сьогоднішній день та ухиляється від виконання зобовязання. Крім того, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідачки 3% річних від простроченої суми, що складають 14\~315,53 гривень. Позивач в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд справу розглянути за його відсутністю, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду не відомі. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2015року між позивачем (позикодавець) та відповідачкою (позичальник) був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 7 200 доларів США з терміном повернення до 05.03.2015 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачкою 08.01.2015 року. Будь-які проценти за прострочення виконання грошового зобовязання сторонами не обумовлювались, договором не передбачені. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В зазначений та обумовлений термін боржник [PERSON], позичені кошти не повернула, що кореспондує право кредитора - позивача звернутися до суду за захистом своїх майнових прав, а саме з вимогою про стягнення з відповідача суму боргу з відповідними відсотками за прострочення виконання зобовязання. Під час прийняття рішення суд враховує правову позицію ВСУ щодо розгляду справ про стягнення грошового боргу, а саме постанову від 18 травня 2016 року по справі № 6-474цс16. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст..625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Тобто, позивач має повне право на отримання трьох відсотків річних у відповідності до ст.. 625 ЦК України. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає Розрахунок боргу з належними відсотками, представлений позивачем, оскільки він складений з дотриманням порядку та умовностей діючих законодавчих норм. Так, за наданим Розрахунком, борг відповідача на дату подачі позову складається з: 186\~480,00 гривень сума основного боргу, виходячи з курсу долара за ставкою НБУ станом на 03.08.2017 року 25,9 гривень; 14\~315, 53 гривень - 3 % від простроченої суми; а всього 200\~795,53 гривень. Враховуючи обставини справи, надавши правову оцінку представленим доказам та охарактеризувавши правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 200 795,53 гривень. На підставі ст.. 88 ЦК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються суму судового збору у розмірі 2007,96 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved