Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просить визнати поширену відповідачем інформацію щодо нього у зверненнях до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування неправдивою, зобов'язати відповідача спростувати поширену інформацію щодо нього у спосіб направлення відповідних звернень до цих органів, у яких він цю інформацію спростує, а також у спосіб направлення до дисциплінарно-кваліфікаційної комісії адвокатури Одеської області письмового повідомлення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач направляє до КП «ЖКС «Портофранківський», Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, інспекції з благоустрою м. Одеси, прокуратури Приморського району м. Одеси, Одеської міської ради, Одеської облдержадміністрації, Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси, дисциплінарно-кваліфікаційної комісії адвокатури Одеської області скарги та заяви, у яких стверджує, що позивач вживає алкогольні напої, грубо порушує громадський порядок та встановлює небезпеку для суспільства. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із відмовою у задоволенні позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів та пояснень допитаних у судовому засіданні свідків. 2 червня 2014 року [PERSON] звернувся до прокуратури Приморського району м. Одеси від із заявою, у якій виклав твердження, що 29 травня 2014 року о 17 год. 30 хв. позивач кинувся на нього та його онука у дворі його будинку з цеглою, погрожував вбити його, усю його родину та спалити будинок та машину. Цього ж дня позивач кинувся із викруткою на нього та інспектора МНС [PERSON] [PERSON] неодноразово тероризував його родину та сусідив. Позивач у своєму гаражі пиячить та розбишачить разом із іншими особами. 2 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Інспекції з благоустрою міста Одеської міської ради, Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, прокуратури Приморського району м. Одеси, Одеської міської ради, Одеської обласної державної адміністрації з заявою, у якій він виклав твердження, що позивач у своєму гаражі пиячить та розбишачить разом із іншими особами. 5 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Інспекції з благоустрою міста Одеської міської ради, Одеської міської ради, КП «ЖКС «Портофранківський», Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, прокуратури Приморського району м. Одеси, з заявою, у якій він виклав твердження, що позивач у дворі будинку пиячить та розбишачить разом із іншими особами. 23 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою, у якій він виклав твердження, що позивач у дворі будинку пиячить та розбишачить разом із іншими особами. Згідно висновку від 23 травня 2014 року, складеного за результатами розгляду матеріалів перевірки ЖЄО № 18969 від 10 травня 2014 року, 18977 від 10 травня 2014 року, 18986 від 10 травня 2014 року, 19139 від 12 травня 2014 року, 19140 від 12 травня 2014 року, 19173 від 12 травня 2014 року, 19837 від 16 травня 2014 року, затвердженого начальником Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення оператора « 102» про те, що [ADDRESS] буянить сусід. В ході перевірки було встановлено, що 29 травня 2014 року [PERSON], знаходячись у дворі будинку, влаштував скандал, в ході якого кричав, висловлювався нецензурною лайкою на адресу [PERSON], кидався у бійку. Згідно висновку від 4 червня 2014 року, складеного за результатами розгляду матеріалів перевірки ЖЄО № 21965 від 29 травня 2014 року, № 22528 від 2 червня 2014 року, 22812 від 4 червня 2014 року, 22813 від 4 червня 2014 року, затвердженого начальником Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, 29 травня 2014 року біля 18 год. 01 хв. до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення оператора « 102» про те, що [ADDRESS] сусід кидається цеглою у дворі. В ході перевірки було встановлено, що 29 травня 2014 року [PERSON], знаходячись у дворі будинку, влаштував скандал, в ході якого кричав, висловлювався нецензурною лайкою на адресу [PERSON] відносно позивача складено адміністративний протокол за ст. 173 КупАП, матеріали направлені до Приморського районного суду м. Одеси. Згідно висновку від 12 червня 2014 року, затвердженого начальником Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, 2 червня 2014 року до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява мешканців будинку [ADDRESS] щодо неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] В ході перевірки встановлено, що аналогічні матеріали Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області розглянуті, ЖЄО № 18969 від 10 травня 2014 року, 18977 від 10 травня 2014 року, 18986 від 10 травня 2014 року, 19139 від 12 травня 2014 року, 19140 від 12 травня 2014 року, 19173 від 12 травня 2014 року, 19837 від 16 травня 2014 року, 21965 від 29 травня 2014 року, 22528 від 2 червня 2014 року, 22812 від 4 червня 2014 року, 22813 від 4 червня 2014 року. За результатами перевірки відносно [PERSON], [PERSON] складено адміністративні протоколи за ст. 173 КупАП, матеріали направлені до Приморського районного суду м. Одеси. 20 червня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Одеської міської ради із колективною заявою, у якій вони виклали твердження про те, що позивач порушив міжповерхове перекриття, зробив самовільних хід на горище, уночі ходить по горищу, лякає сусідів, вилазить на горище та витягує цвяхи з шиферу. Заява адресована також начальнику Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, начальнику ІДАБК у Одеській області, прокурору Приморського району м. Одеси. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2014 року, постановленою за результатами розгляду матеріалів, які надійшли з Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 29 травня 2014 року о 12 год. 00 хв. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], висловлювався нецензурною лайкою в адресу [PERSON], на зауваження не реагував. Суд постановив провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки своїми діями [PERSON] не порушував громадський порядок та спокій громадян. Згідно ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У відповідності до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Суд зауважує, що обставини, викладені у заявах відповідача до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів у частині щодо нецензурних висловлювань позивача знайшли своє часткове підтвердження, у тому числі й у постанові Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2014 року. Твердження відповідача, викладені ним у відповідних заявах щодо періодичного знаходження позивача у нетверезому стані, належним чином не перевірялись. Одночасно з цим відомості щодо періодичного знаходження позивача у нетверезому стані, вчинення ним протиправних дій щодо інших осіб знайшли своє підтвердження у свідченнях допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, в суду відсутні підстави для висновку, що відповідачем у відповідних заявах розповсюджувались завідомо недостовірні відомості, що для звернення відповідача до відповідних органів не було жодних підстав або що такі звернення не були спрямовані на захист прав відповідача. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що звертаючись до Інспекції з благоустрою міста Одеської міської ради, Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, прокуратури Приморського району м. Одеси, Одеської міської ради, Одеської обласної державної адміністрації, інших державних органів та органів місцевого самоврядування із заявами та скаргами щодо дій позивача, відповідач реалізовував своє право, надане йому ст. 40 Конституції України, та будь-яких зловживань з боку відповідача таким правом не встановлено, з огляду на що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed