Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 12.10.2016 року померла його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Слобода по вулиці Лесі України,23, Буринського району Сумської області. Він являється спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до оганів нотаріату. Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки договір купівлі-продажу від 26.07.1996 року посвідчений державним нотаріусом [PERSON], який посвідчував право власності спадкодавця на вказаний будинок не зареєстрований в органах БТІ. Просив визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами. Ухвалою Буринського районного суду до участі в справі в якості відповідача залучено [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2016 року померла мати позивача [PERSON], яка проживала в [INFO], що вбачається із свідоцтва про смерть останньої (а.с.4). За життя, 17.07.2007 року [PERSON] в [PERSON] сільській раді посвідчила заповіт, яким заповіла частку у своїй квартирі, що розташована в м. Суми, вул.. Ковпака13/105 своєму сину, відповідачу по справі - [PERSON]. 6 лютого 2015 року [PERSON] посвідчила новий заповіт, який все своє майно заповіла іншому синові, позивачу по справі - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняли її сини [PERSON] та [PERSON], як спадком ці першої черги за законом подавши заяви до органів нотаріату. При цьому [PERSON], в межах строку передбаченого законом, відкликав свою заяву про прийняття спадщини за заповітом. Вказані обставини підтверджуються інформаційними довідками зі Спадкового реєстру та копією спадкової справи №300/2016 року. 18.05.2017 року спадкоємці уклали між собою договір про поділ спадкового майна, посвідчений нотаріусом, за яким 1/5 частини квартири що розташована в м. Суми, вул. Ковпака, 13/105 і належала спадкодавцю, відійшла відповідачу [PERSON], а земельна ділянка площею 3,3246 га, право власності на яку було посвідчено за спадкодавцем Державним актом на право власності на землю серії Р2 №659083 - позивачу [PERSON]. Між тим, до складу спадкового майна входить також житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Слобода по вулиці Лесі України,23, Буринського району Сумської області, який за домовленістю між спадкоємцями також буде належати позивачу [PERSON]І, що вбачається з копії договору купівлі-продажу та технічним паспортом на будинок (а.с.5-6,9-13), Разом з тим, останній не спроможний отримати свідоцтво про право на спадщину на вище згаданий будинок, оскільки договір купівлі-продажу від 26.07.1996 року посвідчений державним нотаріусом [PERSON], який посвідчував право власності спадкодавця на вказаний будинок не зареєстрований в органах БТІ, що підтверджується поясненнями позивача довідкою ТОВ «БТІ» та листом приватного нотаріуса [PERSON] за №56/01-16 (а.с.8,17). Однак зазначений житловий будинок з господарськими будівлями був зареєстрований за спадкодавцем в погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради за особовим рахунком №01-626-1, у зв'язку з чим набуття права власності спадкодавцем на будинок у суду сумнівів не викликає (а.с.14). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ст.1222 цього ж Кодексу, спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час прийняття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, не проведення реєстрації вище згаданого договору в органах БТІ унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача.

Outcome: approved