Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 32583 грн. 21 коп. та судовий збір. В обгрунтування позову останній зазначив, що 21.10.2009 року він придбав у гр. [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21099, 2001 року випуску, У-1499, шасі № ХТА21099012994709, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований РЕВ МВ № 2 м. Харкова 11.04.2006 року, яким громадянин [PERSON] розпоряджався на підставі довіреності, а власником вищезазначеного автомобілю є [PERSON] Договір купівлі - продажу автомобілю сторони не укладали, але того ж дня на ім'я позивача відповідачем, як власником автомобілю, було оформлено довіреність. 30.10.2015 року працівники ДПС РДПС ОСП в Харківській області повідомили позивача, що автомобіль марки ВАЗ 21099, 2001 року випуску з державним реєстраційним № [NUMBER] перебуває у розшуку, у зв'язку з тим, що на вищезазначений автомобіль накладено арешт. 02.11.2015 року [PERSON] прибув до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції де йому повідомили, що на автомобіль марки ВАЗ 21099, 2001 року випуску з державним реєстраційним № [NUMBER] дійсно накладено арешт на підставі виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова №640/19913/14-ц від 10.02.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 29530,19 грн. Того ж дня позивач зателефонував відповідачеві, повідомив йому, що він має сплатити борг, але [PERSON] пояснив йому, що не має наміру сплачувати заборгованість. Внаслідок чого позивач був змушений сплатити борг відповідача 06.11.2015 року у розмірі 32583, 21 грн., які [PERSON] просить стягнути відповідно до ст.ст.1159,1160 ЦК України. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. 21.10.2009 року гр. [PERSON] уповноважив позивача на користування, експлуатацію та вирішення будь-яких питань пов'язаних із автомобілем марки ВАЗ 21099, рік випуску 2001, У-1499, шасі № ХТА21099012994709, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрованого РЕВ МВ № 2 м. Харкова 11.04.2006 року, згідно довіреності від 21.10.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] /а.с. 7/ Згідно платіжного доручення від 06.11.2015 року та довідки від 11.01.2016 року [PERSON] 06.11.2015 року здійснив платіж у сумі 32583 грн. 21 коп. на рахунок Київського ВДВС ХМУЮ з метою оплати ВП №47047466-ДВ-29 від [PERSON] /а.с. 4,5/ Главою 79 підрозділу 2 Розділу ІІІ ЦК України врегулювано вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення. Правовим регулюванням цієї глави охоплюється відносини щодо: 1) рятування чужого майна; 2) ведення чужих справ без доручення. Статтею 1158 ЦК України встановлено, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір (ч.ч.1,2 цієї статті). Відповідно до положень ст.1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат. Інститут ведення чужих справ без доручення належить до зобов'язань, які виникають з односторонніх дій. Основною ознакою таких зобов'язань є те, що дії однієї особи (гестора) здійснюється на користь іншої особи (домінус) за власною ініціативою гестора, а не у зв'язку з укладанням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору, а також без будь-якої передньої вказівки домінуса. Вчинення дій в майнових інтересах іншої особи передбачає, що зобов'язання (врегулюване главою 79 ЦК України) виникає лише тоді, коли дії вчиняються, виходячи з їх очевидної користі для заінтересованої особи. Особа, вживаючи заходів в інтересах іншої, по-перше, має роботи це таким же чином, як сама заінтересована особа або інший розумний учасник цивільного обороту; по-друге, витрати понесені у зв'язку з діями в чужому майновому інтересі, не повинні бути обтяжливими для заінтересованої особи, що визначається шляхом співстановлення розміру витрат гестора і майнових втрат домінуса, яких би він зазнав, коли б відповідні дії не були здійснені гестором. Важливе правове значення має обов'язок гестора при першій нагоді повідомити домінуса про відповідні дії. Невиконання вказаного обов'язку тягне втрату гестором права на відшкодування зроблених витрат (ч.2 ст.1160 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України умовами обґрунтованості рішення є повне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, та відповідність висновків суду, викладеним у рішенні, обставинам справи. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен встановити всі юридичні факти, які згідно з нормами права мають значення для розкриття існуючих між сторонами правових відносин чи певних дій. Суд, приходить до висновку, що окрім вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача, задоволенню підлягає стягнення з останнього судового збору на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved