Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

\~[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 19.10.2012 року, а також стягнути на свою користь з відповідача суму сплаченого судового збору. При цьому позивач посилаються на те, що\~19.10.2012 року померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. За заявою позивача після смерті [PERSON], Першою одеською державною нотаріальною конторою була заведена та зареєстрована спадкова справа №110/2013. Спадкоємцем першої черги за законом є чоловік померлої [PERSON], а спадкоємцем за заповітом є позивач. Позивач зазначає, що його тітка перебувала в шлюбі з відповідачем з 2005 року. Відразу ж після шлюбу за переконанням відповідача, [PERSON] продала свою особисту квартиру, яка належала їй одній на праві власності за адресою: м. Одеса, проспект Олександрівський, буд. 5, та за кошти отриманні від продажу своєї квартири, 19.03.2005 р. придбала іншу квартиру за адресою: [ADDRESS], право власності на яку оформила на двох: на себе та на відповідача [PERSON] Весною 2011 року [PERSON] у віці 75 років почала сильно хворіти, а згодом перенесла ішемічний інсульт. Позивач стверджує, що в серпні 2011 року з телефонної розмови він дізнався від своєї тітки, що вона потребує як фізичної так і матеріальної допомоги, а також догляду, так як знаходиться в важкому, хворому та безпорадному стані, а її чоловік [PERSON] за нею не доглядає, не допомагає їй, більш того погрожує та застосовує насильство. В звязку з чим вона попросила позивача приїхати до неї і вплинути на ситуацію та допомогти їй лікуватися. У вересні 2011 року позивач приїхав до м. Одеси де оцінивши ситуацію, побачивши безпорадній стан своєї тітки [PERSON], відношення відповідача до неї, вирішив забрати її до себе для того щоб мати можливість її доглядати та допомагати. [PERSON] було поселено до її рідної сестри [PERSON], де й вона проживала до своєї смерті 19.10.2012 р. Позивач стверджує, що за весь час знаходження [PERSON] в с. Хмарівка, Бершадського району, Вінницької області, а саме з 20.09.2011 р. до дня її смерті 19.10.2012 р., вона тяжко хворіла, а відповідач будучи її чоловіком, ні разу не приїхав до неї, не цікавився про стан її здоровя, допомоги у побуті не надавав та догляд за нею не здійснював, не допомагав морально і матеріально. Тобто, відповідач ухилявся від виконання своїх подружніх обовязків, не надавав [PERSON] необхідну їй допомогу на утримання за весь час знаходження її у безпорадному стані. Відповідач фактично залишив свою дружину [PERSON] більш ніж на рік у безпорадному стані і після її смерті навіть не приїхав на її поховання. З огляду на вищевикладене позивач вважає, що в силу ст. 1224 ЦК України\~відповідач втратив \~\~права на спадкування і просить суд усунути його \~від права на спадкування спадщини, відкритої внаслідок смерті 19.10.2012 р. [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами викладеними в позові та обставинами, встановленими у судовому засіданні.\~\~\~\~ Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає\~\~з наступних підстав. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3\~ст. 10 ЦПК України). У відповідності зі\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.10.2012 р. померла [PERSON], про що Виконкомом Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області 19.10.2012 р. було складено відповідний актовий запис №27, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №245689, виданим 19.10.2012 р. \~\~\~\~ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частину квартири [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 19.03.2005 р., р. №3029, в рівних частках належить їй та [PERSON]. Після смерті [PERSON], Першою одеською державною нотаріальною конторою була заведена та зареєстрована в Спадковому реєстрі за №54299774 спадкова справа, про що свідчить [PERSON] №33584209 від 26.03.2013 р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі. За життя, а саме 10.11.2011 р. [PERSON] склала Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], за реєстр. в реєстрі за №1052, відповідно до якого заповіла все своє майно [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON], є її чоловік [PERSON], шлюб з яким було зареєстровано 20.03.1993 р. Статтею 1216 визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Частиною 5статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні даної справи, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпораднім станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавця, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає зясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що\~\~правове значення при вирішенні даного спору має доведеність сукупності наступних обставин: ухилення спадкоємця - [PERSON] (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю - [PERSON], яка перебувала у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу; потреба спадкодавця - [PERSON] в допомозі саме цього спадкоємця в остійний рік свого життя на час проживання у родичів в с. Хмарівка, Бершадського району, Вінницької області. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач за життя [PERSON] не допомагав їй а ні морально, а ні матеріально, навіть під час її знаходження в м. Одесі відповідач не надавав їй допомоги, не турбувався про неї, та протягом часу її перебування в с. Хмарівка, Бершадського району, Вінницької області не цікавився її життям та станом здоровя. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] підтвердили про тяжкий хворий стан [PERSON] під час її проживання у м. Одесі разом з відповідачем, необхідність догляду за нею та байдужий стан відповідача до цього. Зазначені свідки зазначали, що [PERSON] постійно скаржилася на погане відношення до себе з боку свого чоловіка - відповідача по справі. При цьому свідок [PERSON] та [PERSON] надаючи пояснення навпаки зазначили, що відповідач по справі [PERSON] піклувався про свою дружину [PERSON] та доглядав за нею, поганого відношення чи навіть побиття [PERSON] з боку відповідача свідкам не відомо. Щодо переїзду [PERSON] до родичів в с. Хмарівка, Бершадського району, Вінницької області, зазначені свідки повідомили, що їм відомо лише про бажання [PERSON] зїздити до родичів у гості, а про її бажання та причини її там залишення їм невідомо. Враховуючі те, що свідчення надані свідками під час судового засідання є взаємовиключні, суд вважає, що не може брати їх для прийняття однозначного висновку про визнання поганого ставлення з боку відповідача до своєї дружини [PERSON], а також ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по наданню допомоги [PERSON] до моменту її відїзду у вересні 2011 року до родичів в с. Хмарівка, Бершадського району, Вінницької області. Також, слід зазначити, що на підставі пояснень свідка - [PERSON], яка є родичкою [PERSON] судом було встановлено, що після переїзду [PERSON] у 2011 році до родичів в с. Хмарівка, Бершадського району, Вінницької області, її доглядом, забезпеченням ліками, продуктами харчування та побутовим обслуговуванням займались родичі. Позивач під час судового засідання не заперечував про дані обставини та крім того зазначив, що в більшій частині усю необхідну допомогу в останній рік життя [PERSON] надавав він, оскільки мав можливість забезпечувати її потреби щодо одягу, харчування, лікування, у звязку з чим вона була достатньо усім забезпечена. Крім того, суд повинен врахувати ту обставину, що відповідач є особою похилого віку, пенсіонер за віком, отримав пенсію, згідно Довідки УПФУ в Одеській області від 04.11.2015 р. №4522, з січня 2010 року по грудень 2011 року у розмірі від 938,89 грн. до 1055,39 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до тверджень позивача щодо ухилення відповідача від виконання свого обовязку щодо утримання спадкодавця [PERSON] та вважає їх недоведеними. Та обставина, що відповідач не спілкувався з [PERSON] протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення ним від надання їй допомоги. За таких обставин, оцінивши всі зібрані за справою докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом, не найшов свого підтвердження в процесі розгляду справи, не обґрунтований на законі, а відтак - задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed