Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 08.09.2008 уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу за яким придбав у останнього автомобіль «KIA MAGENTIS», 2004 року випуску, VIN № [NUMBER], р.н. [NUMBER] за 50000,00 грн. 11.09.2008 відповідачем видана нотаріально посвідчена довіреність на право експлуатації та розпорядження зазначеним автомобілем на ім'я позивача, а належне оформлення договору купівлі-продажу автомобіля відкладено через відрядження відповідача. Починаючи з 2008 року і по теперішній час автомобіль використовується та обслуговується позивачем, як власний, проте на звернення до відповідача з метою оформлення раніше укладеного договору купівлі-продажу та перереєстрації автомобіля останній відмовляється, посилаючись на відсутність часу. Позивач, з метою захисту своїх прав власника, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного автомобіля та визнати право власності на нього за собою. В суді позивач наполіг на задоволенні позову, дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин та просив ухвалити заочне рішення через неявку відповідача. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином, що, враховуючи заяву позивача, дає змогу розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що тривалий час товаришують з [PERSON] та у 2008 році були присутніми при купівлі останнім автомобіля марки «KIA» у [PERSON], бачили як позивач передавав відповідачу кошти в сумі 50000 грн. за автомобіль. При цьому сторони підписували документи, проте їх зміст свідкам не відомий. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків та дослідивши надані докази встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: згідно договору купівлі-продажу автомобіля від 08.09.2008 [PERSON] (продавець) передав у власність [PERSON] (покупець), а останній прийняв та оплатив автомобіль «KIA MAGENTIS», 2004 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], р.н. [NUMBER], вартістю 50000 грн. (а.с. 32). Подальше нотаріальне посвідчення даного договору згідно його шостому пункту є обов'язковим. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а ч. 1 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Спірний договір укладений з дотриманням вимог діючого законодавства, позивач та відповідач виконали свої зобов'язання за ним в частині передання-прийняття та оплати вартості автомобіля, проте вимоги щодо нотаріального посвідчення вказаного договору залишаються не виконаними через уникання відповідача, про що, крім іншого, свідчить неявка останнього і у судове засідання. Згідно ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З погляду на викладене вище суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як скерований на захист прав власника.

Outcome: approved