Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні власністю - житловим будинком, що розташований в [ADDRESS] та вселити його в цей житловий будинок. Свої вимоги мотивує тим, що в 2009 році відповідачка подарувала йому житловий будинок за вказаною адресою. Останнім часом стосунки між ними погіршились, вона змінила замки, винесла з будинку належні йому речі, заволоділа правовстановлюючими документами на домоволодіння та не впускає його до будинку. В свою чергу відповідачка подала зустрічний позов до суду, в якому просить визнати частково недійсним та скасувати рішення виконкому Усатівської сільської ради № 200 від 24.06.2008 року в частині реєстрації права власності на цей житловий будинок на ім'я [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право власності та скасувати запис в по господарській книзі. Свої вимоги мотивує тим, що 17 листопада 2005 року вона подарувала своєму сину [PERSON] тільки частину належної їй земельної ділянки, площею 0, 0510 га, що розташована в [ADDRESS], пізніше їй була присвоєна адреса - [ADDRESS], на якій були відсутні будь-які будівлі і споруди. Їй стало відомо, що без будь-яких правових підстав [PERSON] оформив на себе та отримав свідоцтво про право власності на належний їй житловий будинок, який був збудований нею та її чоловіком. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] наполягав на своєму позові, а зустрічний позов [PERSON] не визнав. При цьому пояснив, що фактично мати подарувала йому частину належної їй земельної ділянки, на якій був розташований самочинно збудований житловий будинок. В подальшому мати займалась оформленням цього будинку на його ім'я і взимку 2013 року передала йому всі правовстановлюючі документи, які влітку після сварки фактичного викрала. Разом зі своєю сім'єю він змушений наймати житло, оскільки відповідачка поміняла замки в будинку, винесла його речі і фактично в будинок не впускає. В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом [PERSON] наполягала на задоволенні свого позову, а позов [PERSON] до неї не визнала. При цьому пояснила, що не перешкоджає сину проживати в будинку, який зареєстрований на його ім'я, але не згодна, щоб в цьому будинку проживала його співмешканка зі своїми дітьми. Крім того, відповідачка зазначила, що дійсно на земельній ділянці, яку вона подарувала синові, був розташований самочинно збудований житловий будинок, на її ім'я він не був зареєстрований і правовстановлюючі документи їй не видавались. Але вважає, що це її власність, оскільки житловий будинок вона будувала зі своїм чоловіком. Не заперечує, що їй належить житловий будинок в [ADDRESS], в якому вона проживає разом з дочкою та її сім'єю. Представник виконкому Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області двічі в судове засідання 15.01.2014 року на 31.01.2014 року не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток відповідно 30.12.2013 року та 21.01.2014 року, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.11.2005 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар земельну ділянку, площею 0,0510 га від загального розміру земельної ділянки, площею 0,151 га, розташовану в [ADDRESS], яка належить дарителю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ( а.с.22-23). В п.6 договору дарування вказано, що на земельній ділянці відсутні будь-які будівлі і споруди, але фактично на ній був розташований самочинно збудований житловий будинок, що підтвердили в судовому засіданні сторони, а також це вбачається з додатку до договору дарування земельної ділянки (а.с.32-33). При цьому позивачка не оспорює договір дарування і визнає, що цю обставину приховали від державного нотаріуса при оформленні договору дарування земельної ділянки. 22.05.2008 року на вказану земельну ділянку [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю, що підтверджується довідкою Усатівської сільської ради № 1521 від 6.11.2013 року ( а.с.30). Відповідно ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно рішення виконкому Усатівської сільської ради №200 від 24.06.2008 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], тобто на належній йому земельній ділянці, а 28.07.2008 року йому було видано свідоцтво про право власності №1191 на житловий будинок загальною площею 66, 4 кв.м та житловою площею 47, 3 кв.м.. З довідки Усатівської сільської ради ( а.с.30) вбачається, що право власності на вказаний житловий будинок на ім'я [PERSON] було зареєстровано на підставі технічного паспорту на його ім'я. Відповідно п. б ст. 30 Закону України « Про місцеве самоврядування» та Тимчасового Положення « Про порядок реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» № 7/5 від 2002 року до компетенції виконкомів сільських рад віднесено вирішення питань щодо реєстрації прав власності на житлові будинки. Виходячи з цих повноважень та наданих [PERSON] документів виконкомом Усатівської сільської ради було винесено рішення №200 від 24.06.2008 року про реєстрацію за ним права власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, якою встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В зустрічній позовній заяві [PERSON] не вказує на те, які саме вимоги чинного законодавства були порушені виконкомом Усатівської сільської ради при прийнятті цього рішення та з яких підстав воно повинно бути визнано частково недійсним та скасовано, а обмежилась лише загальними фразами. Вона також не надала доказів того, що до сільської ради не надходила заява від імені [PERSON] щодо видачі йому свідоцтва про право власності на житловий будинок. Таким чином, виконком Усатівської сільської ради діяв в межах наданих йому повноважень і порушень вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення та видачі свідоцтва про право власності [PERSON] не допустив. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] не надала суду доказів того, що спірний житловий будинок, розташований на земельній ділянці відповідача [PERSON], належав їй на праві власності ( свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу, тощо), а навпаки визнала, що спірний житловий будинок був збудований самочинно і не був оформлений на її ім'я. Відповідно ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, суд не вбачає порушень права власності [PERSON] зі сторони [PERSON] та виконкому Усатівської сільської ради і законних підстав для задоволення її позову, в тому числі і щодо скасування запису в погосподарській книзі про реєстрацію на ім'я [PERSON] права власності на житловий будинок в [ADDRESS], суд не знаходить. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні було встановлено, що спірний житловий будинок дійсно належить [PERSON], але всупереч вимогам ч.1 ст. 60 ЦПК України він не надав суду доказів, які б підтверджували його вимоги щодо створення [PERSON] йому перешкод в проживанні та користуванні належним йому житловим будинком, а він не може вселитись самостійно (довідки, акти, рішення правоохоронних органів, тощо). При цьому у висновку дільничного інспектора Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області від 9.09.2013 року вказано, що з сином вона сварки не влаштовувала, а винесла з будинку тільки особисті речі його співмешканки ( а.с.9), тобто відсутні відомості щодо вчинення нею перешкод в користуванні власністю саме [PERSON]. Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення і первісного позову [PERSON].

Outcome: dismissed