Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06.09.2013 року по справі № 636/3612/13-ц на користь останньої на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/12 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти за рушенням суду в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісяця. 19.07.2014 року він уклав шлюб з [PERSON], у якому в них народилося дві доньки, Катерина, [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з ним та перебувають на його утриманні. Дружина, [PERSON], не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. У звязку вищевикладеним у нього змінилося матеріальне становище, що впливає на його змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Від позивача в судове засідання надійшла заява, згідно якої він позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити за його відсутності (а.с.48). Від відповідача в судове засідання надійшла заява, згідно якої вона проти позову заперечувала, вважала розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь сина, є невеликим, просила в задоволенні позову відмовити та слухати справу без її участі (а.с.47). Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.09.2013 року між ними розірвано (а.с.12). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 008552, виданим відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області (а.с.9). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 636/3612/13-ц від 06.09.2013 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів доходів щомісяця (а.с.13,14). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 236058, виданого відділом ДРАЦС по місту Чугуєву РС Чугуївського МРУЮ у Харківській області, позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.8). У даному шлюбі в них народилося дві доньки: Катерина, [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження: серії І-ВЛ № 371432, виданим відділом ДРАЦС по місту Чугуєву РС Чугуївського МРУЮ у Харківській області 21.10.2014 року, та серії І-ВЛ № 494510, виданим відділом ДРАЦС по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах ГТУЮ у Харківській області 08.09.2017 року (а.с.10,11). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» та ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Зі статті 181\~СК України слідує, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.\~182\~СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183\~СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №3«Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~ материнства\~та стягнення\~аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст.\~70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» - вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей 70%. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182\~СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища та збільшення витрат, що пов`язано з укладенням шлюбу, в якому в нього народилося двоє дітей. З урахуванням наведеного, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів з ј частини до 1/6 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial