Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, зазначивши, що 21.08.2013 року між ним та [PERSON] як позичальником та [PERSON], [PERSON], [PERSON] як поручителями було укладено договір позики за умовами якого позивач позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів США зі сплатою 5 % щомісячно на строк до 21.08.2014 року, однак взяті на себе зобов'язання щодо повернення позики відповідач не виконав, на надіслані претензії про сплату заборгованості не відреагував, в результаті чого, позивач вважає, що станом на 14.02.2014 року сума богу з врахуванням офіційного курсу відповідних іноземних валют становить - 60122,85 грн., в силу чого просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 25892,70 грн. - сума основного боргу; 7544,36 грн. - сума процентів за користування позикою; 793,09 грн. - сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язання із сплатою процентів за користування позикою; 25892,70 грн. сума штрафу. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, позовні вимоги визнала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслали, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно договору позики від 21.08.2013 року [PERSON] надав [PERSON] 3000,00 дол. США, зі сплатою 60% річних від суми позики, з виплатою процентів щоквартально, термін дії договору до повного виконання зобов'язання позичальником. В забезпечення виконання зобов'язання даний договір, було укладено з поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON] які на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед позичальником відповідати по зобов'язаннях позичальника, які виникають з умов договору позики (а.с. 10-12). Відповідно до розписки, наданої 21.08.2013 року [PERSON], останній взяв в [PERSON] у позику кошти у сумі 3000 тисячі доларів США, зобов'язавшись повернути відповідні кошти до 21.08.2014 року. (а. с. 13). Зміст листів - претензії, надісланих 27.01.2014 року [PERSON] на адресу відповідачів, зазначають, що [PERSON] вказує про невиконання відповідачами взятих на себе договірних зобов'язань щодо повернення коштів та пропонує в добровільному порядку повернути відповідну заборгованість (а.с. 14,17,20,24). Згідно попереднього розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за договором позики від 21.08.2013 року станом на 27.01.2014 рік становить 6450 дол. США в тому числі: проценти за користування коштами в сумі 450 дол. США; штраф за прострочення виконання зобов'язання зі сплати процентів понад 50 днів в сумі 3000 дол. США; основна сума позики 3000 дол. США (а.с. 15). Згідно розрахунку пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язання із сплати процентів за користування позикою станом на 14.02.2014 року, наданого позивачем, заборгованість по пені за період з 22.11.2013 року по 14.02.2014 рік складає - 91,89 дол. США (а.с. 27). Згідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зміст ч.1 ст. 1049 ЦК України прописує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Норма ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з норми ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, чітко прописані в ст. 554 ЦК України, а саме: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на вимоги ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності договірних правовідносин між сторонами щодо передання позивачем у власність відповідачу грошових коштів згідно договору позики, які забезпечені порукою, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відповідають нормам чинного законодавства України, в силу чого, підлягають до задоволення повністю.

Outcome: approved