Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцям майна [PERSON], який помер [INFO], належить 2/3 частини житлового будинку №117 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] є власником 1/3 частини вказаного житлового будинку. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,10 га, яка знаходиться в спільному користуванні сторін. У зв'язку з виникненням спорів щодо користування житловий будинком та земельною ділянкою просив суд виділити в натурі у власність [PERSON] та [PERSON] частку із майна, що є у спільній частковій власності, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до їх часток та рішення Комишанської сільської ради від 29 грудня 2010 року, а також визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], виділивши [PERSON] та [PERSON] в користування частину земельної ділянки, на якій розташована їх частина домоволодіння, з урахуванням рішення Комишанської сільської ради від 29 грудня 2010 року. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання представник позивачів не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять їх задововльнити з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачів [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 30.11.1976 року Виконавчим комітетом Комишанської селищної ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому №08/01 від 13.01.1976 року, та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №26528367 від 25.06.2010 року [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Земельна ділянка площею 1000,0 кв.м. закріплена рішенням Комишанської селищної ради від 08.05.1976 року №15. Згідно актового запису про смерть №24, зробленого 10.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.09.2010 року, посвідчених державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Дергільовою О.Г., [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частці спадкового майна, що складається із житлового будинку №117 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1000,0 кв.м, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Крім [PERSON] та [PERSON] спадкоємцем зазначеного майна після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] на 1/3 частку. Свідоцтво на право власності на 1/3 частку спадкового майна [PERSON] не видано (а.с.8,9). Згідно витягу з рішення Виконавчого комітету Комишанської селищної ради Комсомольського району м.Херсона №178 від 29.12.2010 року «Про індивідуальне житлове будівництво» вирішено оформити документи на самовільні забудови [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] при згоді сусідів по межі [ADDRESS] (а.с.14). Згідно довідки Виконавчого комітету Комишанської селищної ради Комсомольського району м.Херсона №566 від 23.12.2015 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], за домоволодінням зареєстрована земельна ділянка площею 0,10 га згідно наказу від 22.03.1973 року №31 (а.с.18). Згідно висновку судового експерта Андреєвої О.А. №7-16-2503 від 18.07.2016 року судової будівельно - технічної експертизи про виділення частки в натурі з майна, приймаючи до уваги внутрішню об'ємно-планувальну та конструктивну характеристику житлового будинку, виділити в натурі 1/3 і 2/3 частини в житловому будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з облаштуванням окремих входів та проходів до вказаних часток, та такими, які здатні функціонувати самостійно з дотриманням регламентованих нормативно - технічних вимог та норм ДБН В.2.2.-15-2005 технічно не представляється можливим. І при умовах відсутності даних по розподілу житлового будинку встановити можливі варіанти користування земельною ділянкою також не представляється можливим (а.с.93-130). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 Цивільного кодексу України. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ст.367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.ч.1,2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом зокрема визнання прав. Згідно ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Оскільки у відповідності до висновку судового експерта Андреєвої О.А. №7-16-2503 від 18.07.2016 року судової будівельно - технічної експертизи встановити можливі варіанти виділу частки в натурі з майна, які відповідають технічним та будівельним нормам, а також відповідно визначити варіанти виділення у користування земельну ділянку не представляється можливим, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed