overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони досить тривалий час не проживають разом. Від шлюбу дітей не мають. Через образи, небажання бачитися та спілкуватися один з одним, відсутності згоди відповідача - розірвати шлюб не має можливості в інший спосіб як лише через суд. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. 07 лютого 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 03. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, фактично припинені шлюбні відносини. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони з 1996 року не проживають як подружжя. Від шлюбу мають повнолітню дитину, зв'язок між собою не підтримують, місце проживання відповідача достеменно не відоме, тому розірвати шлюб не має можливості в інший спосіб як лише через суд. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. 14 травня 1994 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Братського району Миколаївської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 1994 року. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони з жовтня 2016 року не проживають разом. Від шлюбу дітей не мають та за відсутності згоди відповідача - розірвати шлюб не має можливості в інший спосіб як лише через суд. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. 16 лютого 2016 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 168. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, фактично припинені шлюбні відносини з жовтня 2016 року. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони з осені 2016 року не проживають як подружжя, зв'язок між собою не підтримують, місце проживання відповідача достеменно не відоме, тому розірвати шлюб не має можливості в інший спосіб як лише через суд. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, зокрема шляхом опублікування оголошення. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. 22 серпня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 33. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з осені 2016 року. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони лютого 2016 року не проживають разом. Від шлюбу дітей не мають та за відсутності згоди відповідача - розірвати шлюб не має можливості в інший спосіб як лише через суд. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. 02 червня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 39. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, фактично припинені шлюбні відносини з лютого 2016 року. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони тривалий час не проживають разом, оскільки спільне життя між ними не склалося. Від шлюбу дітей не мають та за відсутності згоди відповідача - розірвати шлюб не має можливості в інший спосіб як лише через суд. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. 06 березня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 43. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, шлюбні відносини фактично припинені. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що сторони тривалий час не проживають як подружжя, зв'язок між собою не підтримують та проживають в різних місцевостях, тому розірвати шлюб не має можливості в інший спосіб як лише через суд. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи суд встановив. 11 вересня 2017 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 27. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 02.01.1990 року Виконавчим комітетом Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №1. При реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Від шлюбу мають двох дорослих людей, які є самостійними людьми. Подружнє життя не склалось. Внаслідок різних характерів та побутових проблем між сторонами поступово зникли взаєморозуміння та почуття один до одного. Вже понад 5 років подружні відносини припинені, шлюб фактично не існує. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн., які позивач просить залишити за ним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 02.02.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №145. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, оскільки в сторін різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини припинені з лютого 2018 р., з того ж часу спільне господарство не ведеться. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд розірвати шлюб. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач просить судові витрати залишити за ним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 02.09.2000 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1510. При реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище «Каназюк» на прізвище чоловіка «Шмагалов». Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння між ними. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом. Позивач подав заяву, в якій позов підтримав та просив суд розірвати шлюб. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 02.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №683. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось, оскільки сторони мають несумісні характери та різні погляди на організацію сімейного життя та відносини між подружжям. З часом сторони втратили взаєморозуміння, стосунки між ними стали напруженими. Місяць сторони проживають окремо, шлюб фактично розпався. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач просила залишити судові витрати за собою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved