Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] що належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17.07.1996, реєстраційний № [NUMBER], а також зобов'язати Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надати йому дозвіл на відчуження належної йому частки у спірній квартирі, а саме укладення договору дарування 2/3 частини квартири [ADDRESS] без згоди батьків неповнолітніх осіб, які мають право користування квартирою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що у квартирі [ADDRESS] йому належить 1/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину, дублікат якого є в наявності, та 1/3 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17.07.1996, реєстраційний № [NUMBER], оригінал якого відсутній. Інша 1/3 частки квартири належить відповідачу [PERSON] Позивач прийняв рішення щодо відчуження належної йому частки у квартирі, однак для проведення державної реєстрації права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно та відчуження своєї частки позивачу необхідно мати оригінал правовстановлюючого документу, який зберігається у відповідач. Останній, в свою чергу, не бажає передавати йому цей документ, взагалі уникає розмов та спілкування. Отримання дублікату правовстановлюючого документу також не можливо, оскільки для цього необхідна згода усіх співвласників квартири. Також позивач зазначає, що в квартирі зареєстровані неповнолітні діти відповідача, його представник звернувся до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із заявою про видачу дозволу на укладення правочину щодо відчуження частки належної йому квартири, однак йому було відмовлено, оскільки із даним зверненням повинні звертатися лише батьки дітей. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача порушує його конституційні права на розпорядження своїм майном, що змусило його звернутися до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав доводи позовної заяви, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяви не подавали. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також інформації з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована: на 1/3 частки на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17.07.1996, реєстраційний № [NUMBER]; на 1/3 частки на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17.07.1996, реєстраційний № [NUMBER]; на 1/3 частки на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.12.2010 Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-2045. У зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно з метою реалізації своїх прав щодо його розпорядження позивач [PERSON] отримав дублікат свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.12.2010 Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-2045; отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17.07.1996, реєстраційний № [NUMBER], не видається можливим у зв'язку із відсутністю згоди усіх співвласників майна; позивач вказує, що відповідач [PERSON] ігнорує його прохання дати оригінал цього документа. Стаття 386 ЦК України визначає засади захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] що належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17.07.1996, реєстраційний № [NUMBER], з підстав втрати цього правовстановлюючого документа, заявлені обґрунтовано, оскільки відсутність цього документу обмежує право власності позивача на нерухоме майно. Що стосується вимоги позивача про зобов'язання Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надати йому дозвіл на відчуження належної йому частки у спірній квартирі, а саме укладення договору дарування 2/3 частини квартири [ADDRESS] без згоди батьків неповнолітніх осіб, які мають право користування квартирою, суд вважає, що в цій частини вимоги заявлені необґрунтовано, оскільки орган опіки та піклування надає дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності та право користування яким мають неповнолітні діти. Для отримання цього дозволу мають звертатися лише і виключно батьки неповнолітніх дітей, відповідне питання розглядається органом опіки та піклування в разі отримання письмової згоди батьків, які діють виключно в інтересах дітей. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial