Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД», Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Бобринецька районна державна адміністрація Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданий Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 21 березня 2012 року на ім`я [PERSON] кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 3,1701 гектарів та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №352088481001072 в відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 21 березня 2012 року, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданий Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 04 квітня 2012 року на ім`я [PERSON] кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 3,7901 гектарів та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №352088481001237 в відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області від 04 квітня 2012 року, визнати недійсним договір оренди, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД» та [PERSON] , зареєстрований Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 2 березня 2017 року на земельну ділянку площею 3,1701 гектарів, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, площею 3,1701 гектарів кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, згідно договору оренди, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД» та [PERSON] , здійснену державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , номер запису 19359334, визнати недійсним договір оренди, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД» та [PERSON] , зареєстрований Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 2 березня 2017 року на земельну ділянку площею 3,7901 гектарів кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, площею 3,7901 гектарів кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, згідно договору оренди, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД» та [PERSON] , здійснену державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , номер запису 19364402, визнати право власності на земельну ділянку площею 3,1701 гектарів кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області за [PERSON] , визнати право власності на земельну ділянку площею 3,7901 гектарів кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області за [PERSON] , визнати недійсним Рішення сесії Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 28 грудня 2000 року № 60. В обґрунтування позову зазначив, що 30.09.1999 року він отримав право на земельну частку(пай) у колективній власності КСП «Рассвет» Бобринецького району, розміром 8,25 умовно кадастрових гектарів, розташованих на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району, відповідно до сертифікату серії [NUMBER] , який виданий 30.09.1999 року Бобринецькою районною державною адміністрацією та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за № 525. В 2000 році за усною домовленістю без укладення договору оренди земельна ділянка була передана в користування [PERSON] В 2006 році позивач вирішив повернути земельну ділянку в своє користування і йому стало відомо, що власником належного йому сертифікату на право на земельну частку(пай) стала його сестра [PERSON] , яка набула це право на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом за реєстром 3572. 07 грудня 2011 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у цивільній справі № 2-302/2011 визнано недійсним доручення, посвідчене 25 вересня 2000 року секретарем виконкому Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстроване в реєстрі за № 101 та договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) відповідно сертифікату серії [NUMBER] , укладений 27 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області, за реєстром № 3572, також визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-21ч, виданий 6 березня 2001 року Миколо -Бабанською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області на ім`я [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили. Позивач вказує, що з метою реєстрації свого речового права він звернувся до державного реєстратора Бобринецької районної державної адміністрації з заявою щодо реєстрації за ним права власності на земельну частку(пай) на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого 30.09.1999 року Бобринецькою районною державною адміністрацією на земельну частку (пай) у колективній власності КСП «Рассвет» Бобринецького району, кадастрові номера земельної ділянки [NUMBER] та [NUMBER] , але йому було відмовлено у цьому, оскільки подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну та припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, так як в період набрання законної сили вищевказаного рішення суду, [PERSON] отримала нові Державні акти на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий 21.03.2012 року та серії [NUMBER] виданого 04.04.2012 року, замість втраченого Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , площею 6,96 га, що унеможливлює реєстрацію речового права за позивачем. Вважає, що [PERSON] незаконно набула право власності на спірні земельні ділянки, які передала в оренду Ель-ЛТД поза його волею, тому просить заявлені ним позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградстької області від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін ( а.с.- 42-43). 01 лютого 2019 року ухвалами Бобринецького районного суду Кіровоградської області задоволено клопотання позивача про відмову від позовних вимог в частині скасування державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.206-209). 06 березня 2019 року ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті(а.с.-246-247). Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та уточненнях до неї. Представник відповідача ТОВ «Єль-ЛТД» подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД», Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Бобринецька районна державна адміністрація Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації, визнання недійсним рішення та визнання права власності на земельні ділянки, в зв`язку із закінченням строку позовної давності (т.1 а.с.77-80, 129). Представник позивача [PERSON] надала відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого вона заперечує проти застосування строків позовної давності та просить суд задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності та вказує, що про повторне порушення свого права позивач дізнався у серпні 2018 року із листа відповіді Бобринецької РДА, де йому відмовлено у реєстрації його права власності на землю у зв`язку із реєстрацією права на цю землю за відповідачкою [PERSON] на підставі оскаржуваних державних актів, якими вона розділила на дві ділянки спірну земельну ділянку, що належить позивачу ( а.с. 119-125). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 25.09.2018 року від 11.10.2018 року та від 02.11.2018 року(т.1 а.с.-71, 97,162). Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача не надходило Представник відповідача [PERSON] адвокат Бондаренко І.А. надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в її задоволенні в зв`язку із закінченням строків позовної давності. ( а.с. 85-88). Представник відповідача Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 25.09.2018року, від 02.11.2018 року, від 07.12.2018 року, від 27.03.2019 року (Т1 а.с.-72, 128,164,179, Т2 а.с.-41,). Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, але така, що не перешкоджає розгляду справи. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання, в якому він просить розглянути справу без його участі (т.1 а.с.66-67). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, надійшло клопотання, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу без його участі (т.1 а.с- 94-95). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст.76-78,ст.81ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що 30.09.1999 року Позивач [PERSON] отримав право на земельну частку(пай) у колективній власності КСП «Рассвет» Бобринецького району, розміром 8,25 умовно кадастрових гектарів, розташованих на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] , який виданий 30.09.1999 року Бобринецькою районною державною адміністрацією та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за № 525 (т.1 а.с.-15). Згідно із записом у сертифікаті право на вказану земельну частку (пай) передано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Білорус Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3572.(т.1 а.с. - 16) 07 грудня 2011 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у цивільній справі № 2-302/2011 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Миколо -Бабанської сільської ради, треті особи на стороні відповідачів - [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним доручення, договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай), державного акта на право приватної власності на землю задоволено повністю. Вказаним рішенням визнано недійсним доручення, посвідчене 25 вересня 2000 року секретарем виконкому Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстроване в реєстрі за № 101, визнано недійсним договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії [NUMBER] , укладений 27 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області, за реєстром № 3572, визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-21ч, виданий 6 березня 2001 року Миколо -Бабанською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області на ім`я [PERSON] . Рішення набрало чинності 26.06.2012р. (т.1 а.с.7-10). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 27.09.2012 року рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.12.2011 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2012 року залишено без змін. Відповідно до листа Бобринецької районної державної адміністрації № 01-21/07/1 від 29.08.2018 року [PERSON] відмовлено у виділенні в приватну власність земельної ділянки (паю) на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого 30 вересня 1999 року Бобринецькою РДА на земельну частку(пай) у колективній власності КСП «Рассвет» Бобринецького району, розміром 8,25 умовно-кадастрових гектарів, яка розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області в зв`язку з тим, що на дану земельну ділянку(пай) зареєстровано право власності за відповідачем [PERSON] відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , зареєстрованих за № 352088481001237 від 04 квітня 2012 року та № 352088481001072 від 21 березня 2012 року (т.1а.с.21). Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Бобринецької районної державної адміністрації Кіровогадської області від 03 вересня 2018 року позивачеві відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] оскільки подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме в наданому рішенні суду кадастровий номер земельної ділянки не вказано, що унеможливлює реєстрацію речового права за Позивачем (т.1а.с.-25). Судом також встановлено, що 21 березня 2012 року відповідачка [PERSON] набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , площею 3,1701 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 21.03.2012 року, вказана земельна ділянка розташована на території Миколо -Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.23), а 04 квітня 2012 року набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , площею 3,7901 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 04.04.2012 року, земельна ділянка також розташована на території Миколо -Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.22). З інформаційного листа Відділу у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.03.2019 року №43/106-19 (т.2 а.с.45) встановлено, що вказані вище Державні акти відповідачка [PERSON] отримала взамін Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , зареєстрованого 06 березня 2001 року №13-21, виданого на підставі рішення сесії Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району від 28.12.2000 року, тобто який у свою чергу вже був визнаний недійсним за рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.12.2011 р. 02 безезня 2017 року відповідачка [PERSON] уклала договір оренди, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД», зареєстрований Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 2 березня 2017 року на земельну ділянку площею 3,1701 гектарів, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області,державна реєстрація якої здійснена державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , номер запису 19359334. Також 02 березня 2017 р. відповідачка [PERSON] уклала договір оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД», зареєстрований Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 2 березня 2017 року на земельну ділянку площею 3,7901 гектарів кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, державна реєстрація якого здійснена державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , номер запису 19364402. Частина ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції на час виникнення правовідносин) зазначає, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Право на земельну частку (пай) громадянина посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)». Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 «Перехідних положень» ЗК України). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2011 року, яке є чинним встановлено, що право на земельну частку (пай) позивача [PERSON] розміром 8,25 умовно кадастрових гектарів, що що належало йому на підставі сертифікату серії [NUMBER] , який виданий 30.09.1999 року, було порушено відповідачкою [PERSON] , яка незаконно, не будучи власником земельної частки (паю) виділила в натурі земельну ділянку та отримала державний акт на спірну земельну частку (пай) позивача, та який судом визнано недійсним, а саме, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-21ч, виданий 6 березня 2001 року Миколо -Бабанською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області на ім`я [PERSON] , тому отримання останньою державних актів серії [NUMBER] від 21 березня 2012 року та серії [NUMBER] від 04 квітня 2012 року взамін недійсному державному ату серії [NUMBER] від 6 березня 2001 року суперечить закону, а саме ст.155 ЗК України та порушує майнові права позивача [PERSON] на землю, тому позовні вимоги в частині визнання недійсними оспорюваних державних актів підлягають задоволенню. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки відповідачці [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] , який належав позивачу [PERSON] виданого 30.09.1999 року вже виділено в натурі земельну ділянку, яку вона розділила на дві отримавши з порушенням закону державний акт серії [NUMBER] від 21 березня 2012 року на земельну ділянку площею 3,1701 гектарів та державний акт серії [NUMBER] від 04 квітня 2012 року, площею 3,7901 гектарів, які визнаються судом недійсними, що унеможливлює позивачу її повторне виділення, тому суд, враховуючи невизнання відповідачкою [PERSON] права позивача на спірне майно, вважає належним способом захисту права позивача визнання його права власності на вказані земельні ділянки, таким чином задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та за частиною 3 цієї статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Оскільки позивач, будучи власником спірних земельних ділянок, не виявив своєї волі та не надав згоди на укладення 02.03.2017 року договорів їх оренди з ТОВ «Єль ЛТД», тому оспорювані договори оренди земельних ділянок укладені з порушенням ч.3 ст.203 ЦК України та визнаються недійсними, таким чином суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання договору оренди землі, укладениого між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД» та [PERSON] , зареєстрованого Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 2 березня 2017 року на земельну ділянку площею 3,1701 гектарів, кадастровий номер [NUMBER] , та договору оренди землі, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єль-ЛТД» та [PERSON] , зареєстрованого Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 2 березня 2017 року на земельну ділянку площею 3,7901 гектарів кадастровий номер [NUMBER] , а також задовольняє похідну вимогу про скасування їх державної реєстрації. Положеннями статті 116 ЗК України (у редакції на час виникнення правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Оскільки судом встановлено, що рішення сесії Миколо -Бабанської сільської ради №60 від 28.12.2000 року (т.1 а.с.187), яке зазначено як підстава отримання [PERSON] оскаржуваних Державних актів серії [NUMBER] від 21 березня 2012 року та серії [NUMBER] від 04 квітня 2012 року та визнаного недійсним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.12.2011 року Державного акту серії [NUMBER] від 6 березня 2001 року, насправді не стосується питання надання у власність оскаржуваної земельної ділянки відповідачці [PERSON] , а стосується питання надання дозволу на відкриття торгового об`єкту [PERSON] , тому це рішення ніяким чином не порушує прав позивача (а.с.187 т.1), у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги в частині визнання його недійсним. Враховуючи, що позовні вимоги в частині визнання недійсним державних актів на право власності на землю, визнання недійсним договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації є обґрунтовані,а стороною відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, суд, застосовуючи ст.267 ЦК України, вважає поважними причини його пропуску позивачем, тому його порушене право підлягає захисту. При цьому, суд враховує що відповідачка зловмисно повторно припустилася порушення прав позивача отримавши оскаржувані державні акти на спірні земельні ділянки взамін вже скасованому судовим рішенням державному акту, й позивач не знаючи про це вважав, що його право на землю поновлено судом рішенням від 07.12.2011 р., та дізнався про повторне порушення своїх прав відповідачкою [PERSON] з листа Бобринецької РДА від 29.08.2018р. ( т.1 а.с.21), яким відмовлено у реєстрації права [PERSON] на спірну землю у з`вqqqязку із реєстрацією права на неї за відповідачкою Кириченко на підставі оскаржуваних державних актів, тому строк позовної давності у даному спорі застосуванню не підлягає. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат враховує, що саме через неправомірність дій відповідачки [PERSON] було допущено судовий розгляд у даній справі, останньою заперечувалися обставини, які мали значення для справи, тому саме на неї суд покладає понесений позивачем та документально підтверджений судовий збір в сумі 6343,20 грн., який необхідно сплатити на користь позивача.

Outcome: partial