Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позов обґрунтовано тим, що 19.04.2016 року позивач та ФОП [PERSON] уклали договір про виготовлення ПВХ конструкцій ( металопластикових вікон) вартістю 8940 гривень та передачу у власність позивачу протягом 30 робочих днів після підписання договору. За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань , ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність як фізична особа- підприємець. Після укладення та підписання сторонами Договору від 19.0.2016 року, позивач сплатив відповідачу завдаток у сумі 1940 гривень та сторони домовились , що решта суми 7000,00 гривень буде сплачено позивачем частинами. Позивач 19.04.2016 року оформив в ПАТ « Приватбанк» миттєву розстрочку та встановив чотири обовязкових платежі на суму 7000 гривень, що підтверджує належне виконання позивачем умов договору ( початок платежів 19.04.2016 року, останній платіж 19.07.2016 року). Згідно умов договору відповідач мав виконати його в строк до 02.06.2016 року , але взяті на себе зобовязання відповідач не виконав , відповідні вироби позивачу не передав. Відповідач на неодноразові дзвінки постійно відкладав виконання договору , посилаючись на різні підстави . давав обіцянки , що безумовно виконає договір. Декілька разів син позивача приїздив до офісу відповідача , останній запевняв , що договір буде виконано, просив зачекати . після цього відповідач змінив адресу робочого місця, про що позивача не повідомив, на телефонні дзвінки більше не реагував. Крім сплачених за договором коштів в сумі 8940 гривень , відповідач відповідно до п.4.2 договору має сплатити неустойку в розмірі 0,01 % від вартості договору за кожен день прострочки, що становить 447 грн. 89 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позові та наявні в матеріалах справи докази. Додатково пояснив, що він сплатив відповідачу 8000 гривень , не доплатив 940 гривень , які мав сплатити після виконання робіт. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідно до п.4 ч.8 ст.128, ст.131 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 31.01.2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 19.04.2016 року між [PERSON] як замовником та ФОП [PERSON] як виконавцем укладено договір , за умовами п.1 якого виконавець зобовязався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій профілю ПВХ Steko S 300 загальною вартістю 8940 гривень Договір містить підпис позивача та відбиток печатки ФОП [PERSON] з його підписом (а.с. 6). Згідно наданої позивачем виписки з ПАТ « Приватбанк» та миттєвої розстрочки , 19.04.2016 року позивач оформив в ПАТ « Приватбанк» миттєву розстрочку та встановив чотири обовязкових платежі на суму 7000 гривень, що підтверджує належне виконання позивачем умов договору, початок платежів 19.04.2016 року, останній платіж 19.07.2016 року ( а.с. 12-14). Згідно п. 2.2, 2.3 Договору, завдаток становить - 8000 гривень, борг до передачі у власність 940 гривень. Згідно п.3.2 договору, після виконання п.3.1 договору, яким визначено обовязок замовника сплатити вартість виробів в сумі 8940 гривень , виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлений виріб протягом 30 робочих дня з моменту укладення договору; якщо виріб має нестандартну комплектацію, строк передачі у власність замовнику виробу збільшується до 50 робочих днів. Судом встановлено , що ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність як фізична особа- підприємець, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд дійшов висновку , що фактично між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Закону України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст.873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно із ч.2 ст.870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Судом встановлено, що при укладенні Договору від 19.04.2016 року сторонами погоджені усі істотні умови договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку тощо. За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі з боку позивача. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання перед позивачем не виконав, у визначений за погодженням сторін строк роботи не виконав та виріб позивачеві не передав. Згідно із ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.1,2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Оскільки до моменту розгляду судом справи та ухвалення рішення роботи за договором не виконані, відповідач не приступив до їх виконання, тим самим допустивши істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків, суд дійшов висновку про доведеність порушення прав [PERSON] як споживача, які підлягають захисту обраним ним способом шляхом стягнення з відповідача сплачених ним грошових коштів за вказаним договором в сумі 8000 гривень Крім того, відповідно до умов 4.2. Договору, у випадку невиконання п. 3.2. Договору щодо передачі у власність замовника (позивача) оплаченого товару, виконавець (відповідач) зобов'язується виплатити неустойку в розмірі 0,01 % за кожен робочий день з моменту прострочення від вартості Договору , тобто від суми 8000 гривень. Таким чином, розмір неустойки, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача, становить: 8000 грн. х 0,01 х 501 день/100 = 400 грн.80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача [PERSON] у розмірі 640 гривень.

Outcome: partial