Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи : [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , Громівська сільської рада, Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області про визнання частково недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування .В позові позивач вказав, що 02.01.2002 року померла його тітка , рідна сестра його батька [PERSON] , яка постійно була зареєстрована та постійно проживала [INFO]. 07 серпня 2002 року його батько [PERSON] в Уманській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті своєї сестри, яке складалося з права на земельну частку ( пай) КСПП « Громи» с. Громи Уманського району Черкаської області , яке перебувало у колективній власності СПП « Громи» розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) , належного спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ЧР № 0119483, виданого Уманською райдержадміністрацією 23.12. 1996 року , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 300 від 25.12. 1996 року. Саме в той час, батько позивача, [PERSON], як йому стало відомо пізніше , також оформляв документи на право власності на земельну ділянку ( пай) КСПП « Громи» с. Громи Уманського району Черкаської області , яке перебувало у колективній власності сільськогосподарського пайового підприємства « Громи» розміром 3,9992 га , яка вже належала йому особисто. Однак, враховуючи розмір земельної частки ( паю) в 2, 82 га , право на яке його батько [PERSON] отримав в порядку спадкування та належну йому особисто земельну частку ( пай) в 3,9992 га, яку він отримав в загальному порядку , на підставі розпорядження Уманської районної державної адміністрації від 09.11.2004 року за № 372 йому 01.12. 2004 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 184823 загальною площею 6,8192 га, яка розташована на території Громівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний державний акт на право власності на об?єднані дві земельні ділянки загальною площею 6,8192 га зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13. Фактично його батько мав би отримати два державних акти на право власності на землю : один на земельну ділянку ( пай) розміром 2,82 га, а інший на земельну ділянку ( пай) розміром 3,9992 га. . Однак, так як батько позивача мав похилий вік та не розбирався у всіх тонкощах зазначених документів, тому розумів, що має дві окремі земельні ділянки, про що неодноразово своїм дітям розповідав та зазначав , що одну земельну ділянку він віддасть тій людині , яка буде його доглядати , а іншу земельну ділянку отримають вони його діти. На той час позивачу не було відомо, що його батько [PERSON] на дві різні земельні ділянки ( паї) отримав один державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 6,8192 га. Батько позивача [PERSON] після смерті своєї сестри проживав в [INFO] одиноко , мав похилий вік та проблеми зі своїм здоров?ям, всі його діти проживали в різних місцях поза межами села Громи , в зв?язку з чим не мали можливості належним чином приділяти йому достатньої уваги для допомоги , тому батькові постійно надавала допомогу жителька с. Громи [PERSON] Договору довічного утримання [PERSON] та [PERSON] не оформляли , однак батько 11.09. 2007 року в с. Громи Уманського району склав заповіт , яким належну йому земельну ділянку заповідав після своєї смерті [PERSON]. У вказаному заповіті не було зазначено розмір цієї земельної ділянки, тому він та його брат і сестра думали , що вказана у зазначеному заповіті земельна ділянка належить лише особисто батькові та становить розмір 3,9992 га , а інша земельна ділянка розміром 2,82 га , право на яке його батько [PERSON] отримав в порядку спадкування після смерті своєї сестри , залишається йому , та в майбутньому перейде йому або іншим дітям у порядку спадкування. 21 січня 2008 року помер [PERSON], який постійно був зареєстрований та постійно проживав [INFO] . Він, його сестра [PERSON], брат [PERSON], [PERSON], 18.07. 2008 року звернулися до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою № 1696 про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка була зареєстрована за вх. № 1469/212. За їхньою заявою також була заведена спадкова справа № 598 за 2008 рік , номер СР 45118281. Однак з різних причин вони не мали можливості офіційно оформити належну їм спадщину , хоч і вступили реально у свої спадкові права. [PERSON] у відповідності до вказаного заповіту [PERSON] прийняла спадщину , але не встигла вчасно офіційно оформити свої спадкові права і отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] Зазначена земельна ділянка загальною площею 6,8192 га була ще його батьком передана в оренду іншій особі. За оренду земельної ділянки батько постійно отримував оренду плату у вигляді грошових виплат та частково в натурі. Після смерті [PERSON] жителька с.Громи [PERSON] отримувала лише частину плати за оренду вказаної земельної ділянки , а іншу частину орендної плати отримував він . Вона жодним чином цього не заперечувала , так як знала волю покійного батька , що отримана ним у спадщину земельна ділянка розміром 2.82 га належить після смерті саме йому. І про розподіл між ним та [PERSON] отримуваної орендної плати добре знала її дочка , [PERSON]. Однак 08 квітня 2009 року [PERSON] померла в с. Громи Уманського району , де була постійно зареєстрована та постійно проживала. Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] 16 березня 2010 року в Уманській міській державній нотаріальній конторі по спадковій справі № 89 за 2010 рік отримала свідоцтво про право на спадщину за законом , зареєстроване в реєстрі за № 2-1101. Спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складалося з земельної ділянки , розміром 6,8192 га , спадкоємцем якої є [PERSON] [PERSON] не заперечувала по те, що частина цієї земельної ділянки розміром 2,82 га належить позивачу і що вона добре розуміє, що отримана нею у спадщину земельна ділянка загальною площею 6, 8192 га не повністю належить їй , і не заперечує та хоче повернути позивачу земельну ділянку ( пай) розміром 2,82 га. Зважаючи на викладене позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану на території Громівської сільської ради Уманського району, Черкаської області, площею 2,82 га, вартістю 32\~479,2 грн. та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , із загальної площі земельної ділянки розміром 6, 8192 га, що належить у відповідності до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 715021, [PERSON] , виданого їй 06 серпня 2010 року , зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011079100023. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи: Громівської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з?явився , згідно поданої на адресу суду письмової заяви , вказав, що просить справу розглядати без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися , надавши на адресу суду заяви в яких вказали, що позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення, просять справу розглядати у їх відсутність. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області в судове засідання не зявився, згідно поданої на адресу суду письмової заяви, просить справу слухати без участі представника управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області, проти задоволення позовних вимог не заперечує Суд, вислухавши пояснення сторін, беручи до уваги процесуальну позицію третіх осіб по справі, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02.01.2002 року померла [PERSON], яка постійно була зареєстрована та постійно проживала [INFO]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), [PERSON] належало право на земельну ділянку площею 2,82 га в межах с. Громи Уманського району черкаської області(а.с. 26). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] (а.с. 27). В розпорядженні Уманської районної державної адміністрації про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності сільськогосподарського підприємства «Громи» зазначено - [PERSON] два сертифікати ЧР 0119483, ЧР 0119472 (а.с.- 28). 21 січня 2008 року помер [PERSON], який постійно був зареєстрований та постійно проживав [INFO]. За життя, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку [PERSON] (а.с. - 25). Після смерті [PERSON], залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, яка складалась із двох земельних ділянок - площею 2,82 га та 3,9992 га, разом 6,8192 га, які належали спадкодавцю на підставі державного акту, виданого Громівською сільською радою Уманського району Черкаської області (а.с. - 29). [PERSON] успадкувала від своєї матері [PERSON] земельну ділянку, яка належала [PERSON] (а.с. 36). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] оформила на себе, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, земельну ділянку площею 6,8192 га (а.с. 37). У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права\~ власності\~Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.\~Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності\~на землю гарантується. Це\~право\~набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] - підлягають задоволенню.

Outcome: approved