Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-ЩИТ», третя особа Кіровоградський міський центр зайнятості, по якому просив зобов»язати відповідача прийняти від нього лікарняний лист від 02.06.2014 року по 06.06.2014 року серії АГВ №089948 КЗПО м. Кіровограда для відповідного його оформлення; визнати неправомірним наказ відповідача про звільнення позивача з роботи 05.06.2014 року охоронцем в зв'язку із закінченням строку трудового договору за п.2 ст.36 КЗпП України, та скасувати його; визнати трудовий договір між позивачем та відповідачем, фіктивним та продовжити його строк дії на безстроковий строк; стягнути на користь [PERSON] з відповідача моральну (немайнову) шкоду в сумі 2 500 грн., а також заборговану суму заробітної плати та повного розрахунку при звільненні за період з 05.05.2014 року по день її виплати з розрахунку, що середньомісячна заробітна плата повинна складати 2 500 грн. відповідно до індексів інфляції за весь період невиплат, а також компенсацію за проходження медичних оглядів у сумі 200 грн., без утримання податків та обов'язкових платежем до бюджетів, згідно якої зобов'язати відповідача за його рахунок перерахувати відповідні ставки податків та зборів до відповідних фондів за [PERSON]; зобов»язати відповідача видати на руки копії наказу про прийняття на роботу охоронцем з 05.05.2014 року, трудовий договір для відома для можливих їх оскаржень; зобов»язати відповідача ознайомити [PERSON] з умовами праці, функціональними обов'язками охоронця, видати йому спеціальну форму охоронця, ознайомити з робочим місцем та в подальшому не чинити перешкод в роботі охоронцем ТОВ «ЦЕНТР-ЩИТ»; стягнути з відповідача належну суму судових витрат в дохід держави; ухвалити окрему ухвалу, про порушення відповідачем трудового законодавства України про виплату повного розрахунку при звільнені позивача з роботи, яку направити до прокуратури м. Кіровограда для притягнення винних осіб з боку відповідача до юридичних відповідальностей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в квітні 2014 року згідно направлення Кіровоградського МЦЗ за згодою сторін він був направлений до медичних закладів для проходження медичних обстежень заради отримання довідок для представлення відповідачу. 05.05.2014 року [PERSON] був прийнятий на посаду охоронника ТОВ «ЦЕНТР-ЩИТ», яке з 05.05.2014 року по 05.06.2014 року не надало йому копії наказу про прийняття на роботу з 05.05.2014 року охоронником, копію трудового договору, що вважає порушенням його законних прав та інтересів. Перед прийняттям на роботу відповідачем було запропоновано йому середньомісячний оклад охоронця в сумі 2500 грн., про що було складено між сторонами відповідне письмове зобов'язання. З 05.05.2014 року по 05.06.2014 року відповідач письмово не довів [PERSON] обов'язки охоронця, не забезпечив одягом, робочим місцем, не видав копії наказу про прийняття на роботу охоронцем з 05.05.2014 року, трудового договору, не виплатив першу половину заробітної плати, які й по сьогодні не видає на всі усні та письмові звернення, також не видає трудової книжки та проіндексованого повного розрахунку при звільненні, компенсацію за проходження медичних оглядів, відмовляється приймати лікарняний лист від 02.06.2014 року по 06.06.2014 року серії АГВ № 089948 КЗПО м. Кіровограда та проводити по ньому розрахунки, що є порушенням законних прав позивача, що призвели до матеріальних та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя; порядок відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається законодавством України, яку позивач оцінює в сумі - 2500 грн. Вказує, що 03.06.2014 року отримав рекомендований конверт № 2503000802432 у якому знаходився лист відповідача від 02.06.2014 року №12 та копія наказу від 30.05.2014 року №12 про звільнення його з посади охоронця з 05 червня 20014 року в зв'язку із закінченням строку трудового договору за п.2 ст.36 КЗпП України, з яким категорично не погоджується. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов»язати відповідача прийняти від нього лікарняний лист від 02.06.2014 року 06.06.2014 року серії АГВ №089948 КЗПО м. Кіровограда для відповідного його оформлення; визнати неправомірним дії відповідача в частинах визнання відповідачем за ним прогулів з травня по 05 червня 2014 року; зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити йому заробітну плату з 21 травня по 16 червня 2014 року по день видачі трудової книжки, де загальна сума складає 1613,20 грн. за 25 днів, і стягнути на його користь з відповідача моральну (немайнову) шкоду в сумі - 2500 грн., компенсацію за проходження медичних оглядів у сумі 200 грн., без утримання податків та обов'язкових платежів до бюджетів, згідно якої зобов'язати відповідача за його рахунок перерахувати відповідні ставки податків та зборів до відповідних фондів за [PERSON]; стягнути заборговану суму заробітної плати та повного розрахунку при звільненні за період з 05.05.2014 р. по день її виплати з розрахунку, що середньомісячна заробітна плата складає 1218 грн. відповідно до індексів інфляції за весь період невиплат /а.с. 112/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2014 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-ЩИТ», третя особа Кіровоградський міський центр зайнятості про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсацій при звільненні з роботи тощо в частині позовних вимог про визнання неправомірним наказу відповідача про звільнення [PERSON] з роботи з 05.06.2014 року охоронцем у зв»язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України, та скасування його; визнання трудового договору між ним та відповідачем фіктивним та продовження його строку дії на безстроковий строк; зобов»язання відповідача видати на руки копії наказу про прийняття його на роботу охоронцем з 05.05.2014 року, трудовий договір для відома для можливих їх оскаржень; зобов»язання відповідача ознайомити його з умовами праці, функціональними обова»язками охоронця, видати спеціальну форму охоронця, ознайомити його з робочим місцем та в подальшому не чинити перешкод в роботі охоронцем ТОВ «ЦЕНТР-ЩИТ» та ухвалити окрему ухвалу, про порушення відповідачем трудового законодавства України про виплату повного розрахунку при звільненні його з роботи, яку направити до прокуратури м. Кіровограда для притягнення винних осіб з боку відповідача до юридичних відповідальностей залишено без розгляду /а.с. 113/. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. В судове засідання 24.09.2014 р. позивач не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що [PERSON] прийнятий на посаду охоронника ТОВ «Центр-щит» з 05.05.2014 р. по 05.06.2014 р. відповідно до поданої заяви від 05.05.2014 р. про, що було укладено строковий трудовий договір № 14 від 05.05.2014 р. та складено наказ № 10-к від 05.05.2014 р. Згідно вказаних документів з [PERSON] було укладено строковий трудовий договір з оплатою щомісячної заробітної плати у розмірі 1218 грн. При прийнятті на роботу позивача було ознайомлено з його посадовими обов'язками, умовами праці, кваліфікаційними вимогами посадової інструкції охоронника, було проведено інструктаж з охорони праці. ТОВ «Центр-щит» при звільненні виплатило позивачу заробітну плату за відпрацьований період відповідно до табеля за травень 2014 року, компенсацію за невикористану відпустку та інші виплати, встановлені згідно чинного законодавства у розмірі 766,27 грн., з яких 627,88 грн. відправлено поштовим електронним переказом та перераховано: 27,59 грн. - єдиного внеску та 110,80 грн. податку на доходи фізичних осіб, що підтверджується документами. Позивач не з'являвся на роботу протягом досить тривалого часу, про що свідчать акти відсутності на роботі в кількості 13 шт., складені інспекторами ТОВ «Центр-щит» та доповідні записки інспектора по кадрах; не приносив лікарняний лист нарочним інспектору кадрів, не направляв його поштою чи кур'єром, а також навіть сам не з'явився на роботу для отримання заробітної плати. На телефонні дзвінки та письмові запрошення позивач не з'являвся, у зв'язку з чим відповідач мав право його звільнити за відсутність на робочому місці без поважних причин та прогул. Проте, у зв'язку з укладеним короткостроковим трудовим договором та швидким його закінченням відповідач не став цього робити і [PERSON] був звільнений у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Отже, вважає, що звільнення з роботи [PERSON] з товариства 05.06.2014 р. є законним, у відповідності до вимог чинного законодавства та строкового трудового договору, підписаного як товариством, так і позивачем по справі. Що стосується заробітної плати у розмірі 2 500 грн., про яку йдеться у позовній заяві, то такий розмір зазначений [PERSON] лише в анкеті кандидата на посаду охоронника від 24.04.2014 р. Представник третьої особи Кіровоградського міського центру зайнятості в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який являється старшим інспектором охорони, пояснив, що 22 травня 2014 р. телефонував позивачу та викликав його на роботу, але він не прийшов. Телефонував ще раз, 23 травня 2014 р., але позивач сказав, що не може з»явитись. 02 червня 2014 р. [PERSON] надіслав йому смс-повідомлення, що знаходиться на лікарняному. Свідок [PERSON], який працює в ТОВ «Центр-Щит» інспектором охорони, в судовому засіданні пояснив, що 22 травня 2014 року йому зателефонував [PERSON] та сказав, що необхідно для охорони об'єкта залучити [PERSON] Він зателефонував [PERSON], але той відмовився виходити на роботу. Свідок [PERSON], яка працює в ТОВ «Центр-Щит» інспектором кадрів, пояснила, що їй 05 червня 2014 року зателефонував [PERSON] та повідомив, що знаходиться на лікарняному, пообіцяв прийти до товариства 6 червня 2014 року і принести лікарняний лист, але не прийшов. Свідок [PERSON], який працює в ТОВ «Центр-Щит» охоронником, пояснив, що коли необхідно вийти на роботу, йому телефонує інспектор охорони. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Постановою № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч.1 звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Центр-Щит» в особі директора товариства Піддубного О.Г. укладено строковий трудовий договір у письмовій формі від 05 травня 2014 р. за № 14, строк дії договору - до 05 червня 2014 р. /а.с. 21-22/. Згідно договору, працівник приймається на роботу то ТОВ «Центр - Щит» на передбачену штатним розкладом посаду охоронника. Відповідно до цього договору, працівник зобов»язаний виконувати обов»язки визначені в посадовій інструкції, Законом України «Про охоронну діяльність» та дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку, а підприємство зобов»язується виплачувати заробітну плату та забезпечувати умови праці, які необхідні для виконання працівником своїх трудових обов»язків. Відповідно до п. 5.1. договору, договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до 05.06.2014 року. Якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тримають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору продовжується на 1 (один) місяць з наступною пролонгацією на тих же умовах, на той же строк. Також 05 травня 2014 р. з метою забезпечення матеріальних цінностей, які перебувають на об»єктах охороняємих підприємством ТОВ «Центр - Щит» та [PERSON] уклали договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник, який перебуває на посаді охоронника та виконуючий роботу, безпосередньо пов»язану з охороною об»єктів, супроводження вантажів та охороною матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому під охорону матеріальних цінностей /а.с.23/. Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-ЩИТ» від 05.05.2014 р. № 10-К [PERSON] прийнятий на роботу на посаду охоронника ТОВ «Центр-щит» з 05.05.2014 р. по 05.06.2014 р. та посадовим окладом 1218 грн., згідно штатного розкладу. Підстава: заява [PERSON] від 05.05.2014 р. та строковий трудовий договір /а.с. 33/. При прийнятті на роботу позивача було ознайомлено з його посадовими обов»язками, умовами праці, кваліфікаційними вимогами посадової інструкції охоронника, було проведено інструктаж з охорони праці, що підтверджується копією журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці /а.с. 24-27/, листком ознайомлення з посадовою інструкцією /а.с. 155 на звороті/. Відповідно до п. 1 Інструкції по організації контролю за перевезенням вантажу, охороннику в полі необхідно своєчасно прибути на бригаду та уточнити у директора (бригадира, агронома) порядок роботи на день, кількість комбайнів та номери задіяних автомобілів, а також порядок виїзду (прибути на поле не пізніше техніки), повернення з поля та переїзду з одного поля на інше. Відповідно до доповідної записки про відсутність працівника 21.05.2014 р., [PERSON] не з»явився на роботу, про хворобу або іншу поважну причину своєї відсутності він не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідав /а.с. 36/. [PERSON] з 21 травня 2014 р. по 05 червня 2014 р. на роботу не з»являвся, що підтверджується копіями актів № 1 від 21.05.2014 р., № 2 від 22.05.2014 р., № 3 від 23.05.2014 р., № 4 від 26.05.2014 р., № 5 від 27.05.2014 р., № 6 від 28.05.2014 р., № 7 від 29.05.2014 р., № 8 від 30.05.2014 р., № 9 від 02.06.2014 р., № 10 від 03.06.2014 р., № 11 від 04.06.2014 р., № 12 від 05.06.2014 р. /а.с. 44-55/. Товариством 29 травня 2014 р. за вих. № 11 було направлено [PERSON] листа з проханням прибути 02 червня 2014 р. о 8 год. 30 хв. до ТОВ «Центр-Щит» для письмового пояснення причин відсутності на роботі з 22 травня 2014 р. та попереджено, що у разі неприбуття він буде звільнений з роботи з посади охоронника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул) /а.с. 90/. В судовому засіданні позивач визнав, що його повідомляли про необхідність прибути на роботу 22.05.2014 р., але він відмовився, так як приймав участь у виборчому процесі. Також, зазначив, що був зайнятий з 22.05.2014 р. по 29.05.2014 р. у судових засіданнях, про що надав копії судових повісток /а.с. 93/. За вказаного, суд не вважає дії відповідача неправомірними в частині визнання за [PERSON] прогулів, так як позивач дійсно відмовився виходити на роботу, про що останній не заперечив. Крім цього, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач повідомив роботодавця про відсутність на роботі з 21.05.2014 р. по 30.05.2014 р. з поважних причин. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-ЩИТ» від 30.05.2014 року за № 12-К, [PERSON], охоронника звільнено 05 червня 2014 року у зв»язку з закінченням строку трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України). Підстава: трудовий договір від 05.05.2014 року № 14 /а.с. 3/. Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач 02 червня 2014 р. за вих. № 12 направив [PERSON] копію наказу № 12 від 30.05.2014 р., повідомив, що термін дії строкового трудового договору № 14 від 05.05.2014 р. закінчується 5 червня 2014 р. та просив з»явитись до ТОВ «ЦЕНТР-ЩИТ» для отримання трудової книжки та розрахунку /а.с. 4/. Відповідно до акту № 13 від 06.06.2014 р., складеного заступником директора Чернецьким Р.А., бухгалтером Торохтій Л.О. та інспектором з кадрів [PERSON], [PERSON], який працював у товаристві на посаді охоронника (у період з 05 травня 2014 р. по 05 червня 2014 р.) 06 червня 2014 р. для отримання документів та розрахункових коштів не прибув /а.с. 56/. Позивач заявою від 04 червня 2014 р. звернувся до директора ТОВ «Центр - Щит» з проханням направити йому поштою за адресою: [ADDRESS], копію трудового договору № 14 від 05.05.2014 р., копію наказу про прийняття його на роботу, трудову книжку, два медичні сертифікати і довідку про стан здоров»я позивача, а також поштовим переказом надіслати йому повний розрахунок при звільненні та компенсацію в сумі 200 грн. за проходження медичного огляду тощо. Згідно штампу вхідної кореспонденції заява [PERSON] отримана ТОВ «Центр - Щит» 12.06.2014 р. вхід. № 51 /а.с. 62/. Як вбачається з табелів обліку робочого часу за травень та червень 2014 року позивачем за цей період було відпрацьовано 87 годин. Дні з 21.05.2014 р. по 05.06.2014 р. відображені в табелях як прогули /а.с. 43/. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Щит», [PERSON] працював у товариства за основним місцем роботи охоронником з 05 травня 2014 року по 05 червня 2014 року з окладом 1 218 грн. За цей період ним було відпрацьовано 87 годин (11 робочих днів), прогули з 21 травня 2014 року по 05 червня 2014 року. Заробітна плата за відпрацьований час складає 1 218 грн. / 151 год. * 87 год. = 701 грн. 76 коп. Середньоденна заробітна плата складає 64 грн. 53 коп. /а.с. 170/ Згідно розрахунку компенсація за невикористану відпустку складає 64 грн. 53 коп. /а.с. 41/. ТОВ «Центр-щит» при звільненні виплатило [PERSON] заробітну плату за відпрацьований період відповідно до табеля за травень 2014 р., компенсацію за невикористану відпустку та інші виплати, встановлені згідно чинного законодавства у розмірі 766,27 грн., з яких 627,88 грн. за заявою відповідача відправлено поштовим електронним переказом відповідно до заяви позивача та перераховано: 27,59 грн. - єдиного внеску та 110,80 грн. податку на доходи фізичних осіб, що підтверджується документами /а.с. 42, 83,84/. Листом від 12.06.2014 р. за вих. № 15 відповідачем окрім коштів, належних при звільненні, також були направлені довідка про проходження психіатричного огляду, сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, направлення на перевірку стану здоров'я з відміткою фахівців медичного закладу, трудова книжка колгоспника, копія наказу про звільнення та примірник строкового трудового договору /а.с. 66/. Крім того, вказаним листом [PERSON] було роз»яснено, що для вирішення питання про виплату компенсації за проходження медичного огляду, буде можливо після направлення на адресу товариства документів або їх копій, які підтверджують суму витрачених коштів /а.с. 66/. Враховуючи те, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач був відсутній без поважних причин на роботі з 21.05.2014 р. по 05.06.2014 р., підприємством здійснено з ним повний розрахунок при звільненні, позовна вимога про стягнення заборгованої суми заробітної плати та повного розрахунку при звільненні за період з 05.05.2014 р. по день її виплати з розрахунку, що середньомісячна заробітна плата складає 1218 грн. відповідно до індексів інфляції за весь період невиплат не підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 02.06.2014 р. по 06.06.2014 р. перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АГВ № 089948 /а.с. 5/. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Часткове врегулювання цього питання знайшло своє відображення у листі Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Щодо деяких питань соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» № 05-31-1137 від 06.08.2004 р. Відповідно до п. 3 абз.2 Листа у разі, якщо під час тимчасової непрацездатності у працівника закінчується дія строкового трудового, на підставі п.2 ст.36 КЗпП видається наказ про його звільнення, але допомога по тимчасовій втраті працездатності надається йому до відновлення працездатності або до встановлення МСЕК інвалідності за рахунок коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Виходячи з вищезазначеного, перебування працівника на лікарняному у зв'язку з хворобою на момент закінчення строку дії строкового трудового договору не є підставою для продовження трудових відносин, а лише спричиняє зобов'язання роботодавця перед працівником щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності протягом перших п'яти днів хвороби. Виходячи з вищевикладеного, зазначені обмеження щодо звільнення працівника під час хвороби застосовуються виключно у разі припинення трудових відносин з працівником з ініціативи роботодавця. Натомість, звільнення працівника у зв'язку з закінченням строку строкового трудового договору не є ініціативою роботодавця, а є лише наслідком спливу строку дії строкового трудового договору. В судовому засіданні представник відповідача вказала, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-ЩИТ» не заперечує проти виплати [PERSON] допомоги по тимчасовій непрацездатності, проте позивач до товариства не звертався, лікарняний лист не надавав, про що свідчить також наявність оригінала листка непрацездатності в матеріалах справи /а.с. 5/. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вислухавши сторони та перевіривши наявні подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що дані позовні вимоги в частині зобов»язання відповідача прийняти лікарняний лист та стягнення компенсації за проходження медичних оглядів у сумі 200 грн., не підлягають до задоволення, оскільки між сторонами з даного приводу відсутній спір. Тобто, на момент розгляду позову відсутні обставини, які відносяться до компетенції суду, що розглядає дану цивільну справу, передбачені ст. 15 ЦПК України. Права позивача відповідачем не порушуються, не оспорюються й відповідач повністю їх визнає. Що стосується відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500 гривень, то суд вважає, що ці вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають на підставі нижченаведеного. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, а також у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Статтею 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.п.3,5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Всупереч вказаної норми Закону позивачем не було подано будь-яких доказів, які б свідчили про порушення будь-яких його прав з боку відповідача. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд не вбачає ознак наявності спричинення моральної шкоди передбачених ст. 23 ЦК України. За вказаного, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed