Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить продовжити строк для прийняття спадщини та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до довідки КП «Житлова управляюча компанія» №36 від 17 вересня 2019 року 1/3 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , 2/3 частини за [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , спадок після його смерті оформлено на [PERSON] згідно свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини спадкового майна. 08 лютого 2017 року [PERSON] продала 2/3 частини цього будинку [PERSON] . Право власності на 1/3 частину житлового будинку зареєстровано за [PERSON] , проте оригінал вказаного свідоцтва було втрачено і в січні 2017 року в газеті «Голос Лозівщини» №5 було розміщено оголошено про втрату свідоцтва та визнання його недійсним. [PERSON] (у шлюбі - [PERSON] ) [INFO] , її спадкоємцем став її брат [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] прийняв спадок після смерті [PERSON] , оскільки був зареєстрований разом із спадкодавцем проте спадок не оформив. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований в домоволодінні, як на час смерті батька, так і до цього. Зазначив, що він є спадкоємцем після смерті [PERSON] та єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вирішити справу на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками вказаного житлового будинку ( а.с. 25-29). З копії будинкової книги за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за вказаною адресою (а.с.16-18). Спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] ; спадкове майно складається з 2/3 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по закону від 07 серпня 1979 року (а.с. 32). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 листопада 1981 року вбачається, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.12.1951 року, виданого Лозівським РАЙ РАЦС, актовий запис №481 (а.с. 12). З копії свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області 26 березня 2002 року, актовий запис №209 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №307 (а.с.13). Згідно довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 17 вересня 2019 року №36 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] оформлено та зареєстровано за [PERSON] в 2/3 частинах на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лозівською державною нотаріальної конторою Харківської області 7 серпня 1979 року №2670 та за [PERSON] в 1/3 частині на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Лозівським відділом комунального господарства 21 грудня 1977 року (а.с.9). З копії договору купівлі- продажу частки житлового будинку від 08.02.2017 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила 2/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31,33-34). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.01.1996 року (а.с.11). Згідно відповіді приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявської О.О. від 09.09.2019 р. позивачу було роз`яснено, що оформити спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , він не може, оскільки спадщину після її смерті він не прийняв у встановлений строк (а.с.10). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Норми ст.1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Статтею 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, суд вважає можливим встановити позивачу додатковий строк на звернення із заявою про прийняття спадщини. Крім того, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.392 ЦК України лише власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що оригінал свідоцтва про шлюб його прабабусі, [PERSON] та [PERSON] , втрачено, а є лише запис про те, що вона реєструвала шлюб із [PERSON] в 1945 році; також втрачено свідоцтво про право власності на 1/3 житлового будинку на ім`я [PERSON] , що підтверджено оголошенням, розміщеним в газеті «Голос Лозівщини» №5 від 17.01.2017 року на 4 аркуші(а.с. 36-37 зв.бік). Відповідно до положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування в Україні здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, тому задовольняє їх.

Outcome: approved