Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 28.01.2016 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі припинили подружній стосунки з 2012 року, коли вона пішла з сім`ї. Позивач вказує, що мати не цікавиться сином, зустрічей з ним уникає, ніякої допомоги на утримання не надає, участі у вихованні не приймає. Суперечок про місце проживання дитини не має, син проживає та буде проживати з батьком. [PERSON] вказує, що неодноразово звертався до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, однак позовні заяви залишалися без руху, а потім поверталися без розгляду. Причиною таких процесуальних дій суддів стало те, що відповідачка фактично проживає на території Придністровської Молдавської Республіки. Оскільки відповідачка проживає окремо, не виконує свого батьківського обов`язку, не намагається приймати участь у вихованні та утриманні дитини взагалі, він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ст.128 ч.11ЦПК України. За таких обставин суд, зі згоди позивача, відповідно до положень статті 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про його народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Як вбачається з позовної заяви в провадженні Малиновського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Як вбачається з довідки - виписки з домової книги про стан сім`ї та прописку, №297 видану [PERSON] 14.09.2018 року, за адресою: [ADDRESS] приватному будинку належному на праві власності [PERSON] , прописані та проживають чотири особи: [PERSON] - власник будинку; [PERSON] - дружина власника будинку; [PERSON] - син власника будинку та [PERSON] - онук власника будинку. Таким чином судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд, з урахуванням наданих до суду стороною позивача документів, вважає що з відповідачки мають бути присуджені до стягнення аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше ніж як за три роки. В якості доказів того що позивач вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідачки суду надані ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2015 року по справі № 521/14049/15-ц, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року по справі № 521/4348/18, ухвала Малиновського районного суду міста Одеси від 27 липня 2018 року по справі № 521/10939/18. Проаналізувавши вищенаведені документи суд приходить до висновку, про можливість присудження аліментів за минулий час, але не більше ніж за три роки, тобто з 28.01.2016 року, оскільки даний позов подано 28.01.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved