Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій в остаточних позовних вимогах просить стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що [PERSON] 22 вересня 2012 року о 05 год. 35 хв. керуючи автомобілем «ВАЗ 2121», реєстраційний номер [NUMBER] грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який від отриманих травм загинув на місці пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. [PERSON] є батьком загиблого [PERSON] Вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач посилається на те, що його загиблий син був цілеспрямованою молодою людиною, яка мріяла та бажала жити. У свої не повні 21 рік він мав повну середню та професійну освіту, працював на заводі «Турбоатом» за фахом, забезпечував себе та допомагав матеріально родині. Крім того позивач зазначає, що вони з сином були одним цілим, вони говорили на одні і ті самі теми, однаково мислили. Завжди були разом, ходили на річку, у ліс, разом поралися по домашньому господарству, у них були спільні інтереси. З загибеллю сина у позивача змінилися все життя. У позивача була повна сімя, він з дружиною виховував чотирьох дітей. В них була дружня та весела родина. Він покладав надії на молодшого сина [PERSON] та вважав його своєю опорою. Позивач кожен день спостерігає за тим, як страждає його дружина та діти. Вони майже не сміються, усі розмови тільки про трагічну смерть дитини. Він втратив спокій та сон. Думки про те, що він ніколи не побачить дорослого щасливого [PERSON], ніколи не буде мати від нього онуків, ще більше посилює його моральні страждання. Все у побуті щодня нагадує про сина, що спричиняє пригнічений стан, внаслідок чого він почав нервово відноситися до оточуючого світу. Моральні страждання збільшує також те, що відповідач весь час намагається очорнити його сина і перекласти відповідальність за дорожньо-транспортну пригоду на нього. Відповідач не визнав своєї вини і не розкаявся, навіть не вибачився. Не має більшого горя для батьків, ніж горя, коли хорониш свою дитину. Після загибелі сина позивач весь час знаходиться в нервовій напрузі, в нього погіршився стан здоровя. Позивач посилається на те, що внаслідок загибелі сина його сімя опинилися у скрутному матеріальному стані. Кошти на поховання, помини і спорудження памятника прийшлося взяти в кредит у банку. Крім того погіршився стан здоровя його дружини, вона рік не працювала, зявилися борги за газопостачання, що призвело до його відключення. Родина позивача перебувала першою на пільговій черзі, як багатодітна сімя, на отримання житла. Однак в звязку з загибеллю сина, їх зняли з черги, хоча родина потребує поліпшення житлових умов. Позивач не може в повній мірі осягнути рівень його моральних страждань, повязаних з втратою дорогою йому людини, а тим більше оцінити рівень моральних страждань у грошовому виразі. Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, з наступних підстав. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та звільнено від покарання по амністії. Цим же вироком з нього стягнуто на користь потерпілої [PERSON] 50000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року збільшено розмір моральної шкоди до 150000,00 грн. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року розмір моральної шкоди зменшено до 50000,00 грн. Батьки загиблого реалізували своє право як потерпілі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року приблизно о 05 годині 35 хвилин [PERSON] керував власним технічно справним автомобілем [NUMBER], на якому рухався по вул. Дніпропетровській у м. Мерефа Харківського району Харківської області, зі сторони м. Харкова у напрямку м. Нова Водолага Харківської області, зі швидкістю 68 км/год. Під час руху в районі розташування будинку №243 по вул. Дніпропетровській в м. Мерефа Харківського району Харківської області [PERSON] грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України і скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який рухався по проїжджій частині у попутному з ним напрямку. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці пригоди. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України. 22 вересня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №362393, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області /а.с. 6/. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Звільнено засудженого [PERSON] від відбування призначеного покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року /а.с. 8-12/. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року вирок Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року відносно [PERSON] в частині призначеного йому покарання скасовано, а в частині вирішення цивільного позову [PERSON] змінено. Призначено [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року. Збільшено суму відшкодування [PERSON] моральної шкоди на користь [PERSON] до 150000,00 грн. /а.с. 13-15/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року вирок Апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову змінено: зменшено розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди на користь потерпілої Н.М. до 50000,00 грн. В решті судове рішення залишено без змін /а.с. 17-18/. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] є батьком загиблого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 7/. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю. За змістом ст. 23 ЦК України зазначено, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно роз'яснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, при визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, пережитих [PERSON] у звязку з трагічною загибеллю близької людини сина, погіршенням внаслідок цього його стану здоровя, порушення налагодженого ритму життя, перебування у скрутному матеріальному становищі сімї після поховання сина, суд, вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., в іншій сумі ці вимоги є не доведеними і тому не підлягають задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що батьки [PERSON] вже реалізували своє право як потерпілі та з нього вже стягнуто моральну шкоду на користь [PERSON], оскільки вони спростовуються вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року, з якого вбачається, що [PERSON] цивільний позов не заявлявся. За положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В звязку з чим суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати з судового збору в розмірі 121,80 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд

Outcome: partial