Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», в якому просив договір на надання кредитної картки № [NUMBER] від 22.12.2018 року взятий в АТ «Акцент-Банк» визнати недійсним; зобов`язати АТ «Акцент-Банк» виключити відомості про виданий кредит на ім`я [PERSON] про надання кредитної картки № [NUMBER] з можливістю відкриття карткового рахунку, з бюро кредитних історій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2018 року за викраденими ксерокопіями паспорту та РНОКП [PERSON] , була оформлена кредитна картка № [NUMBER] , на якій були кредитні грошові кошти у розмірі 1500 гривень на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Сума збитку з урахуванням відсотків за використання кредиту 2373, 40 гривні.( дві тисячі триста сімдесят три гривні копійок). Кредит був наданий Акціонерним товариством «Акцент-банк» (далі - Банк), позичальником зазначено [PERSON] , паспортні дані та РНОКП зазначені, за ксерокопіями документів які в нього вкрали, а ось що стосується трудової діяльності, місця реєстрації та проживання, ПІБ дату народження його дружини, то було вказано, що поточне місце роботи: ТОВ Інженерна компанія «Центуріон», фах - менеджер, спеціаліст, місце реєстрації: [ADDRESS] , місце мешкання: [ADDRESS] , дружина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що він там ніколи не працював, не проживав за вказаною адресою, місце реєстрації інше, дружина має інші анкетні дані, робітниками банку ця інформація не була перевірена, виходячи з чого вважає, що кредитна картка на його ім`я була надана шахраєві. З часу отримання означеної кредитної картки АТ «Акцент - Банку» неодноразово звертався до [PERSON] з вимогами про погашення зобов`язань за кредитним договором, в свою чергу [PERSON] були надані пояснення, в яких викладені обставини викрадення документів, та доводи про те, що [PERSON] звертався до правоохоронних органів з заявами про притягнення до відповідальності осіб, які по викраденим документам отримали кредит. 20.09.2019\~року отримавши інформацію за телефоном, про те, що станом на 20.09.2019 року у [PERSON] заборгованість за кредитним договором, номер якого йому невідомий, на суму 2373 гривні [PERSON] одразу звернувся до найближчого відділення АТ «Акцент- Банк» за адресою: вул. Висоцького, 23, де у службі безпеки банку дізнався, що 22.12.2018 року на його ім`я була оформлена кредитна картка № [NUMBER] , на якій були кредитні грошові кошти у розмірі 1500 гривень, а також показали відскановані документи, на підставі яких було оформлено кредит, ксерокопія паспорту співпадала з оригіналом, однак місце реєстрації було недійсним, оскільки в 2014 році він змінив місце реєстрації з [ADDRESS] на іншу, напис «згідно з оригіналом» та підпис було виконано не ним, кредитна картка була оформлена у м. Києві. 03.10.2019 року звернувся до поліції з заявою, про те, що за його ксерокопією паспорту взяті кредитні кошти у розмірі 1500 гривень з відсотками за використання кредити, підтвердженням чого є заява про вчинення злочину, сума збитку становить 2373,40 гривень. 16.12.2019 року [PERSON] в телефонному режимі було подано заяву до Національного Банку України про зобов`язання АТ «Акцент-Банк» анулювати неіснуючу заборгованість, виключенням відомостей про виданий кредит з бюро кредитних історій. 18.12.2019 року [PERSON] надіслав на адресу АТ «Акцент-Банк» заяву №400439 про проведення внутрішньої службової перевірки щодо укладення зазначеного кредитного договору і анулювати неіснуючу заборгованість перед банком, виключенням відомостей про виданий кредит з бюро кредитних історій. До цього часу банк відмовлявся отримувати його заяву. В січні 2020 року [PERSON] отримав лист від НБУ від 27.12.2019 року №14-004/67997 згідно якого «Акцент-Банк» було зобов`язано надати [PERSON] письмові пояснення з порушеного питання, а також надати до НБУ копії документів, що підтверджують факт його звернення до Банку з метою оформлення кредиту до 09.01.2020 року. 09.01.2020 року [PERSON] був отриманий лист, що за результатом розслідування буде надано офіційну відповідь. В ході досудового розслідування, за клопотанням слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів, Суворовським районним судом м. Одеси 23.10.2019 року було винесено ухвалу про задоволення клопотання слідчого і надання тимчасового доступу до кредитних справ по кредитному договору, який знаходиться в «Акцент-Банку». Під час проведення слідчих дій, вдалось ознайомитись з матеріалами кредитної справи «Акцент-Банку», а також було виявлено, що невідома особа у змові із співробітником банку [PERSON] оформили кредитну картку на ім`я [PERSON] , завіривши копію паспорта особисто власноруч, оскільки почерк та підпис не співпадають з оригіналом, неправильна реєстрація, а також надані особисті дані в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, не відповідають дійсності, а саме: ПІБ дружини та дата народження, місце роботи, з якої надана довідка, відомості про доходи, підпис. Матеріали знаходяться в кримінальному провадженні №12019160490003759 від 04.10.2019 року. В судове засідання позивач не з`явився, згідно клопотання, яке міститься в матеріалах справи, просив справу розглянути у його відсутність, а також не заперечував проти постановляння заочного рішення. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки за адресою реєстрації не отримує, у зв`язку із чим, на підставі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мав паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 10.12.1998 рокСуворовським РВОМУУМВС України в Одеській області (а.с. 5-8). Як вбачається з позовної заяви, 22.12.2018 року за викраденими ксерокопіями паспорту та РНОКП [PERSON] , була оформлена кредитна картка № [NUMBER] , на якій були кредитні грошові кошти у розмірі 1500 гривень на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Сума збитку з урахуванням відсотків за використання кредиту 2373, 40 гривні.( дві тисячі триста сімдесят три гривні копійок). Кредит був наданий Акціонерним товариством «Акцент-банк» (далі - Банк), позичальником зазначено [PERSON] , паспортні дані та РНОКП зазначені, за ксерокопіями документів які в нього вкрали, а ось що стосується трудової діяльності, місця реєстрації та проживання, ПІБ дату народження його дружини, то було вказано, що поточне місце роботи: ТОВ Інженерна компанія «Центуріон», фах - менеджер, спеціаліст, місце реєстрації: [ADDRESS] , місце мешкання: [ADDRESS] , дружина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що він там ніколи не працював, не проживав за вказаною адресою, місце реєстрації інше, дружина має інші анкетні дані, робітниками банку ця інформація не була перевірена, виходячи з чого вважає, що кредитна картка на його ім`я була надана шахраєві. З часу отримання означеної кредитної картки АТ «Акцент - Банку» неодноразово звертався до [PERSON] з вимогами про погашення зобов`язань за кредитним договором, в свою чергу [PERSON] були надані пояснення, в яких викладені обставини викрадення документів, та доводи про те, що [PERSON] звертався до правоохоронних органів з заявами про притягнення до відповідальності осіб, які по викраденим документам отримали кредит. 20.09.2019\~року отримавши інформацію за телефоном, про те, що станом на 20.09.2019 року у [PERSON] заборгованість за кредитним договором, номер якого йому невідомий, на суму 2373 гривні [PERSON] одразу звернувся до найближчого відділення АТ «Акцент- Банк» за адресою: вул. Висоцького, 23, де у службі безпеки банку дізнався, що 22.12.2018 року на його ім`я була оформлена кредитна картка № [NUMBER] , на якій були кредитні грошові кошти у розмірі 1500 гривень, а також показали відскановані документи, на підставі яких було оформлено кредит, ксерокопія паспорту співпадала з оригіналом, однак місце реєстрації було недійсним, оскільки в 2014 році він змінив місце реєстрації з [ADDRESS] на іншу, напис «згідно з оригіналом» та підпис було виконано не ним, кредитна картка була оформлена у м. Києві. 03.10.2019 року звернувся до поліції з заявою, про те, що за його ксерокопією паспорту взяті кредитні кошти у розмірі 1500 гривень з відсотками за використання кредити, підтвердженням чого є заява про вчинення злочину, сума збитку становить 2373,40 гривень. 16.12.2019 року [PERSON] в телефонному режимі було подано заяву до Національного Банку України про зобов`язання АТ «Акцент-Банк» анулювати неіснуючу заборгованість, виключенням відомостей про виданий кредит з бюро кредитних історій. 18.12.2019 року [PERSON] надіслав на адресу АТ «Акцент-Банк» заяву №400439 про проведення внутрішньої службової перевірки щодо укладення зазначеного кредитного договору і анулювати неіснуючу заборгованість перед банком, виключенням відомостей про виданий кредит з бюро кредитних історій. До цього часу банк відмовлявся отримувати його заяву. В січні 2020 року [PERSON] отримав лист від НБУ від 27.12.2019 року №14-004/67997 згідно якого «Акцент-Банк» було зобов`язано надати [PERSON] письмові пояснення з порушеного питання, а також надати до НБУ копії документів, що підтверджують факт його звернення до Банку з метою оформлення кредиту до 09.01.2020 року. 09.01.2020 року [PERSON] був отриманий лист, що за результатом розслідування буде надано офіційну відповідь. В ході досудового розслідування, за клопотанням слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів, Суворовським районним судом м. Одеси 23.10.2019 року було винесено ухвалу про задоволення клопотання слідчого і надання тимчасового доступу до кредитних справ по кредитному договору, який знаходиться в «Акцент-Банку». Під час проведення слідчих дій, вдалось ознайомитись з матеріалами кредитної справи «Акцент-Банку», а також було виявлено, що невідома особа у змові із співробітником банку [PERSON] оформили кредитну картку на ім`я [PERSON] , завіривши копію паспорта особисто власноруч, оскільки почерк та підпис не співпадають з оригіналом, неправильна реєстрація, а також надані особисті дані в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, не відповідають дійсності, а саме: ПІБ дружини та дата народження, місце роботи, з якої надана довідка, відомості про доходи, підпис. Матеріали знаходяться в кримінальному провадженні №12019160490003759 від 04.10.2019 року. Не зважаючи на вказані листи, відповідач продовжує вимагати погашення боргу за спірним кредитним договором, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду. За таких обставин, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України) Частиною першою ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203\~ЦК України\~визначено загальні\~вимоги,\~додержання яких\~єнеобхідним для\~чинності правочину,\~і які\~полягають у\~тому,\~що зміст\~правочину не\~може суперечити\~цьому Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам.\~Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності.\~Волевиявлення учасника\~правочину має\~бути вільним\~і відповідати\~його внутрішній\~волі.\~Правочин має\~вчинятися у\~формі,\~встановленій законом.\~Правочин має\~бути спрямованийна реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У свою чергу, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 цього Кодексу). Нормами ст. 215 Цивільного кодексу України врегульовано правовідносини щодо недійсності правочину, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки недійсності правочину визначено ч. 1 ст. 216 ЦК України, відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно зі ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Також згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 8 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, відповідно до частини першої ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину. Виходячи зі змісту правової позиції Верховного Суду України, викладеної в ухвалі від 18.12.2013 року у справі 6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 Цивільного кодексу України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Враховуючи викладені обставини та норми Закону, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 4323347310934259 від 22.12.2018 року, у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом даного письмового документа - не підписувався позивачем. Відповідне волевиявлення [PERSON] як учасника даного правочину взагалі було відсутнім. Натомість перевіреними та оціненими судом доказами стверджується, що спірний договір було укладено відповідачем з невідомою особою, що стало можливим у зв`язку з використання загублених документів позивача та неналежною їх перевіркою працівниками банку. Так, відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У зв`язку із наведеним, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати кредитний договір № 4323347310934259 від 22.12.2018 року, що укладений між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» із зазначеною у договорі особою громадянином України [PERSON] . Відповідно до ст.3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Згідно з ч.1 ст.5 ст.3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. З наведеного слідує, що відповідальним за надання достовірної інформації щодо наявної за [PERSON] заборгованості за договором № 4323347310934259 від 22.12.2018 р. є виключно Акціонерне товариство «Акцент-Банк».

Outcome: approved