Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] борг в розмірі 592 228,51 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики від 01 жовтня 2018 року за умовами якого [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 4350,00 доларів США, строком по 01 жовтня 2019 року, що підтверджується розпискою. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] укладено договір поруки від 01.10.2018, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] по договору позики від 01.10.2018, отже на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов договору позики в повному обсязі. Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 01.10.2018 щомісяця протягом 12 місяців, починаючи повернення коштів з 01.11.2018 та закінчуючи повернення коштів 01.10.2019. Договором передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також відсотки за користування чужими грошима в розмірі 48% річних та пеню у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 05.11.2020 заборгованість перед позивачем становить 163 617,36 грн., з яких: 74 385,00 грн. - позика, 55 788,75 грн. - пеня, 33 443,61 грн. - відсотки, тому просить стягнути зазначений борг з відповідачів солідарно. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики 24 листопада 2018 року за умовами якого позивач надав відповідачу позику в сумі 10 000,00 грн., строком до 24 листопада 2018 року, що підтверджується розпискою. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] укладено договір поруки від 24.11.2018, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] по договору позики від 24.11.2018, отже на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов договору позики в повному обсязі. Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 24.11.2018 щомісяця протягом 10 місяців, починаючи повернення коштів з 24.12.2018 та закінчуючи повернення коштів 24.09.2019. Відповідно до Договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 60% річних. Всього згідно Договору позики від 24.11.2018 року було повернено кошти в розмірі 5 135,50 грн. Договором передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також відсотки за користування чужими грошима в розмірі 3,5% в день та пеню у розмірі 1,5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 05.11.2020 заборгованість перед позивачем становить 82 042,32 грн., з яких: 10 000,00 грн. - позика, 9 000,00 грн. - пеня, 53 618,32 грн. - відсотки, тому просить стягнути зазначений борг з відповідачів солідарно. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики 12 квітня 2019 року за умовами якого позивач надав відповідачу позику в сумі 500,00 доларів США, строком до 12 лютого 2020 року, що підтверджується розпискою. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] укладено договір поруки від 12.04.2019, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] по договору позики від 12.04.2019, отже на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов договору позики в повному обсязі. Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 12.04.2019 щомісяця протягом 10 місяців, починаючи повернення коштів з 12.05.2019 та закінчуючи повернення коштів 12.02.2020. Відповідно до Договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 60% річних. Всього згідно Договору позики від 12.04.2019 року було повернено кошти в розмірі 100,00 доларів США. Договором передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також відсотки за користування чужими грошима в розмірі 3,5% в день та пеню у розмірі 1,5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 05.11.2020 заборгованість перед позивачем становить 346 568,83 грн., з яких: 14 250,00 грн. - позика, 21 972,36 грн. -60% річних, 297 521,47 грн. - відсотки згідно п. 6.2 Договору позики, 12 825,00 грн. - пеня, тому просить стягнути зазначений борг з відповідачів солідарно. 02 квітня 2021 року позивач подав до суду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за Договором позики від 01.10.2018 року 165 526,58 грн., заборгованість за Договором позики від 24.11.2018 року 46 688,96 грн., заборгованість за Договором позики від 12.04.2019 року 68 540,80 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив задовольнити. Відповідачі в судовому засідання позов визнали в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, у підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики від 01 жовтня 2018 року за умовами якого [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 4350,00 доларів США, строком по 01 жовтня 2019 року, що підтверджується розпискою (а.с. 6-7). 01 жовтня 2018 року укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] по договору позики від 01.10.2018, отже на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов договору позики в повному обсязі (а.с. 9). Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 01.10.2018 щомісяця протягом 12 місяців, починаючи повернення коштів з 01.11.2018 та закінчуючи повернення коштів 01.10.2019. Договором передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також відсотки за користування чужими грошима в розмірі 48% річних та пеню у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (а.с 8). Позивач зазначає, що зобов`язання за договором позики від 01.10.2018 року не виконувались, у визначений строк кошти не повертались, тому виникла заборгованість перед позивачем, що становить 165 526,58 грн., з яких: 74 385,00 грн. - позика, 55 788,75 грн. - пеня, 35 352,83 грн. - відсотки (а.с. 41). [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики від 24 листопада 2018 року за умовами якого позивач надав відповідачу позику в сумі 10 000,00 грн., строком до 24 листопада 2018 року, що підтверджується розпискою (а.с. 11-12). 24 листопада 2018 року укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] по договору позики від 24.11.2018, отже на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов договору позики в повному обсязі (а.с. 14). Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 24.11.2018 щомісяця протягом 10 місяців, починаючи повернення коштів з 24.12.2018 та закінчуючи повернення коштів 24.09.2019. Відповідно до Договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 60% річних. Всього згідно Договору позики від 24.11.2018 року було повернено кошти в розмірі 5 135,50 грн. Договором передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також відсотки за користування чужими грошима в розмірі 3,5% в день та пеню у розмірі 1,5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 05.11.2020 заборгованість перед позивачем становить 46688,96 грн., з яких: 10 000,00 грн. - позика, 9 000,00 грн. - пеня, 11 850,22 грн. - 60 % річних, згідно п. 2.3 Договору позики, 15 838,73 грн. - відсотки, згідно п. 6.2 Договору позики (а.с. 42). [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики 12 квітня 2019 року за умовами якого позивач надав відповідачу позику в сумі 500,00 доларів США, строком до 12 лютого 2020 року, що підтверджується розпискою (а.с. 16-17). 12 квітня 2019 року укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] по договору позики від 12.04.2019, отже на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов договору позики в повному обсязі (а.с. 22). Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 12.04.2019 щомісяця протягом 10 місяців, починаючи повернення коштів з 12.05.2019 та закінчуючи повернення коштів 12.02.2020. Відповідно до Договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 60% річних. Всього згідно Договору позики від 12.04.2019 року було повернено кошти в розмірі 100,00 доларів США. Договором передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також відсотки за користування чужими грошима в розмірі 3,5% в день та пеню у розмірі 1,5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 05.11.2020 заборгованість перед позивачем становить 68540,80 грн., з яких: 14 250,00 грн. - позика, 9 549,50 грн. - 60% річних, 297 521,4731 916,30 грн. - відсотки згідно п. 6.2 Договору позики, 12 825,00 грн. - пеня (а.с.43). Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовійформі, якщойого сума не менш як десять разівперевищуєвстановлений законом неоподаткованиймінімумдоходівгромадян. На підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розпискапозичальникаабоінший документ, якийпосвідчуєпереданняйомупозикодавцемвизначеноїгрошовоїсумиабовизначеноїкількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно із ч. З ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і не рухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 1,2 ст. 551 ЦК України). Статтею 534 ЦК України, встановлено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Оскільки відповідачі не належним чином виконували боргові зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідачів пеню. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Постанова ВСУ № 373/2054/16 зроблено висновок, про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.ст. 525, 526 одностороння відмова від договору не допускається, а зобов`язання має виконуватись належним чином. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно позика в загальному розмірі 280 756,34 грн. та судовий збір в розмірі 2961,14 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved