Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом\~ до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 12.05.2008 року помер [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої в тому числі ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Михайличенка, 13 в с. Слобода, Буринського району Сумської області. Спадщину після смерті останнього прийняла його дружина, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформила і також померла 29.03.2011 року. Він є спадкоємцем першої черги за законом, однак в шестимісячний строк після смерті спадкодавця не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки мав скрутне матеріальне становище, не був обізнаний з процедурою оформлення спадщини. Коли він звернувся до нотаріальної контори, йому було розяснено, що строк визначений законом на прийняття спадщини він пропустив і йому потрібно звернутися до суду.\~ Просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустив його з вказаних поважних причин.\~ В судовому засіданні\~позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в\~ заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не явився, але надав заяву в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази тадавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12 травня 2008 року у с.Слобода, Буринського району, Сумської області помер [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина,\~ до якої ввійшов, \~в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Слобода по вул. Михайліченко, 13 спадкоємцем, якої стала його дружина мати позивача [PERSON], яку вона прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформила і померла 29 березня 2011 року. Спадкоємцем майна [PERSON] першої черги за законом є позивач, але заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк він не подав, оскільки мав скрутне матеріальне становище, та не був обізнаний з процедурою оформлення спадщини. Вказані обставини\~ підтверджуються показами позивача,\~ свідоцтвом про смерть [PERSON] довідками [PERSON] сільської ради, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження позивача. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він має похилий вік, поганий стан здоровя. При цьому отримавши після смерті спадкодавця правовстановлюючі документи на спадкове майно, при наявності заповіту, тривалий час доброчесно вважав, що таким чином він прийняв спадщину. Вказане підтверджується і довідками медичних закладів. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача обєктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06. 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за заповітом, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved