overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною частковою власністю подружжя. В позові вказав, що в період шлюбу з відповідачем вони збудували будинок за адресою: Полтавська область, м.Лубни, 2-й пров. вул.Північно-Кільцева, 11. На думку позивача спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було придбане під час шлюбу за спільні кошти. Бажає провести поділ домоволодіння в рівних частках. Просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку за адресою: Полтавська область, м.Лубни, 2-й пров. вул.Північно-Кільцева, 11. Представник позивача в судовому засіданні просить суд позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 23.02.1991 року сторони перебувають в шлюбі. В період шлюбу сторони збудували будинок за адресою: Полтавська область, м.Лубни, 2-й пров. вул.Північно-Кільцева, 11, загальною площею 170,1 м2, житловою площею 53,9 м2, який складається з житлового будинку А-2, підвалу «д», вбиральні «Б», вигрібної ями № 1, огорожі № 3, 4. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за відповідачем. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, спірне домоволодіння, придбане за час перебування сторін в шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За загальним правилом їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, поданий позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір, а також витрати на надання правової допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такої, що втратила право на користування жилим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні вточнила позовні вимоги, пояснивши, що відповідачка не проживає в [ADDRESS] з 2001року, не приймає участі в утримані квартири, не сплачує комунальні платежі, тому представник позивача просить визнати [PERSON], такою що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.71 ч.1 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що відповідачка виїхала за межі міста та проживає з 2001року в Ізраїлі, фактично в [ADDRESS] не проживає більше шести місяців, тим самим перешкоджає позивачу у вільному користуванні та розпорядженні квартирою, тому суд вважає, що є підстави визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В належному йому будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], але фактично не проживає, жодних оплат за користування житлом не здійснює, спільне господарство не велось. Позивач вважає, що відповідачка втратив право користування будинком, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, чим порушує її права власника квартири, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце був повідомлений судом у встановленому порядку у відповідності до ч.7,8 ст.128 ЦПК України, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії спадкового договору від 15.02.2008 року позивачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7). Відповідно до довідки депутат Красноградської міської ради від 20.07.2018 року відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою в квартирні, але фактично там не проживає ( а.с.12). Копією довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб зазначається, що зареєстрованими відповідач [PERSON] ( а.с.11). Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована, але вродовж довгого часу не проживає в будинку, та залишається в ньому зареєстрованою, чим порушують права позивача, як власника квартири. В судове засідання відповідач не з'явився, іншого не довів, тому суд вважає, що він втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком. В позовній заяві вказав, що на праві особистої власності має 2/3 частини житлового будинку , який розташований в [ADDRESS]. В даній частині належного йому будинку зареєстрований з 14 грудня 2000 року відповідач по справі [PERSON], який жодного дня не проживав і не проживає в цьому будинку і на даний час його місце знаходження невідоме. Тому просить суд визнати відповідача втратившим право користування жилим будинком за вищевказаною адресою та скасувати його реєстрацію. В судове засідання позивач не з'явився, а надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Житловим законодавством України. Відповідно до 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину по заповіту складеного 18 жовтня 1996 року державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], являється власником на 2/3 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. (а.с.5). На підставі будинкової книги позивач [PERSON] у вказаному будинку зареєстрований з 02 вересня 2000 року та відповідач по справі [PERSON] зареєстрований з 14 грудня 2000 року (а.с.6-7), який жодного дня не проживав і не проживає в цьому будинку і на даний час його місце знаходження невідоме .В зв'язку з своєю реєстрацією в належній [PERSON] на праві власності частині житлового будинку відповідач по справі чинить перешкоди в його користуванні, оскільки він не має можливості як пенсіонер оформити субсидію, продати дану частину будинку і користуватися іншими правами, як власник цієї частини будинку. А тому відповідно до ст.. 72 ЖК України суд вважає за необхідно визнати [PERSON] особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням та скасувати його реєстрацію за вищевказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, будинком [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . З 13.05.1997 року у цьому будинку зареєстрований його син відповідач у справі, який близько п`яти років у вказаному будинку не проживає. Відповідач без реєстрації проживає у [ADDRESS] , участі в утриманні будинку не приймає, речей відповідача в будинку немає. Тому, на підставі ст. 405 ЦК України просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням спірного будинку. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 29.07.2020 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи було призначено на 19.08.2020 року на 10.30 год., в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 19.08.2020 року на адресу суду від відповідача надійшла заява у якій він просить проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, а подане ним клопотання про виклик свідків не підтримує, просить свідків не викликати та не допитувати. Відповідачу вручені копія позовної заяви і додатків 30.07.2020 року, проте відзиву на позов відповідач до суду не подав. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування № 2-3499, посвідченого Першою Первомайською державною нотаріальною конторою 21.12.1994 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.7). Відповідач зареєстрований в будинку з 13.05.1997 року, однак близько п`яти років у даному будинку не проживає, участі в утриманні будинку не приймає, речей відповідача в будинку немає, а фактично проживає за іншою адресою: [ADDRESS] , що підтверджується позовною заявою (а.с.2), ксерокопією домової книги (а.с.9,10), довідкою виконавчого комітету Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.8), які містяться в матеріалах справи. Відповідач відзиву на позов не подав та не надав суду достатніх належних та допустимих доказів про порушення його права на проживання в спірному будинку, про наявність поважних причин не проживання. Тому, на підставі викладеного, в силу ч.2 ст.405 ЦК України, враховуючи, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає в будинку [ADDRESS] , суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В заяві зазначено, що позивач на підставі права власності від 20 жовтня 2008 року є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який вже більше шести років не проживає у вищевказаному житловому будинку, його особистих речей у ньому немає, за комунальні послуги він не платить. Позивач просить у судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною вище адресою, оскільки він фактично проживає за іншою адресою, а добровільно знятися з реєстрації відмовляється, чим створює позивачеві перешкоди у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У судовому засіданні відповідач подав письмову заяву про визнання позову. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є користувачем житловим приміщенням № 21 в будинку № 14 по вулиці Горбачевського в місті Івано-Франківську, що підтверджується ордером на житлове приміщення № 000825 від 08.07.2009 року. У вказаній квартирі, відповідно до ордера № 000825, зареєстрований відповідач, повнолітній син його дружини [PERSON]. У грудні 2015 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири. Будь-яке належне йому майно у квартирі відсутнє. Жодної участі в утриманні вказаного житла [PERSON] не приймає, комунальні послуги ним не сплачуються. Таким чином, з грудня 2015 року відповідач не проживає в квартирі. Вважає, що реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] перешкоджає реалізації ним права на вільне користування та розпорядження майном. Позивач в судове засідання не прибув. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням думки позивача та положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є користувачем житлового приміщення № 21 в будинку № 14 по вулиці Горбачевського в місті Івано-Франківську, що підтверджується ордером на житлове приміщення № 000825 від 08.07.2009 року та до складу його сім'ї входять: дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 10). Як зазначає позивач, відповідач з грудня 2015 року не проживає у [INFO]. Відповідно до заяви сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] 14 від 26.06.2017 року, що завірена Товариством з обмеженою відповідальністю Пасічна-ІФ встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 6). Відповідно до\~ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно вимог\~ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у [INFO] більше шести місяців, не користуються даним житлом, не несе ніяких витрат по утриманню квартири, а тому втратив право користування даним жилим приміщенням. Таким чином, фактично сам по собі факт реєстрації відповідача у вказаному житлі не породжує для нього права користування квартирою. На підставі\~ст.71 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Гагаріна, 27. У належному йому будинку зареєстрований [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає понад 6 місяців. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Гагаріна, 27. У належному йому будинку зареєстрований [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає понад 6 місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений 6-ти місячний строк, провадиться у судовому порядку. Таким чином, на підставі зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON], втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Гагаріна, 27, оскільки в ньому не проживає. Враховуючи, що позивач є власником вищевказаного будинку і у відповідності до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а відповідач [PERSON] перешкоджає йому у здійсненні такого права, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енєргєтіков, 19/29. У належній йому квартирі зареєстрований [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає понад 6 місяців. Позивач [PERSON]у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивачу належить квартира, розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енєргєтіков, 19/29. У належній йому квартирі зареєстрований [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає понад 6 місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений 6-ти місячний строк, провадиться у судовому порядку. Таким чином, на підставі зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON]втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енєргєтіков, 19/29, оскільки в ньому не проживає. Враховуючи, що позивач є власником вищевказаного будинку і у відповідності до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а відповідач [PERSON] перешкоджає йому у здійсненні такого права, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він проживає в квартирі, яка належить до житла місцевого житлового фонду, перебуває на балансі КП «Жилбудсервіс», та розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Дружби, 28/104. В даній квартирі крім позивача також зареєстрований його брат - [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає понад 6 місяців. Позивач [PERSON]у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи через ЗМІ. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивач проживає в квартирі, яка належить до житла місцевого житлового фонду, перебуває на балансі КП «Жилбудсервіс», та розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Дружби, 28/104. В даній квартирі крім позивача також зареєстрований його брат - [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає понад 6 місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений 6-ти місячний строк, провадиться у судовому порядку. Таким чином, на підставі зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Дружби, 28/104, оскільки в ньому не проживає. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved