Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що відповідно до рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області від 18 березня 1994 року йому було надано дозвіл на будівництво дачного будинку на виділеній йому раніше земельній ділянці поблизу ставка в с. Коси, Котовськом району, Одеської області. Крім того, згідно з рішенням сільської ради № 05 від 29 жовтня 1998 року йому було надано дозвіл на приватизацію зазначеної вище земельної ділянки площею 0,15 га. Рішенням сільської ради № 79 від 21 вересня 2011 року попереднє рішення № 05 від 29 жовтня 1998 року було змінено і йому було передано безоплатно у власність ту ж земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS]. Також позивач стверджував, що відповідач перешкоджає йому користуватися вказаною земельною ділянкою, незаконно та безпідставно фактично захватив її і особисто використовує земельну ділянку, незважаючи на вимоги її звільнити. У зв'язку з цим позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати незаконними дії [PERSON] у заподіянні перешкод у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом її звільнення, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 300,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, стверджував, що згідно договору, що затверджений правлінням колгоспу ім. Радянської армії за [PERSON] закріплено земельну присадибну ділянку розміром 0,15 га на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області. На вказаній земельній ділянці знаходиться будинок, який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1988 року, затверджений секретарем Косівської сільської ради народних депутатів. Рішенням Котовського міськрайсуду Одеської області від 07 березня 2012 року визнано за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з відповідними господарчими спорудами і будівлями [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га. Згідно рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області від 01 жовтня 2010 року №413 [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,25 га. Отже, право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,25 га визнано та ніким не оспорювалось. Крім того, рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області які підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку 0.15 га - скасовані постановою суду. Позивач не надав жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Просив у позові відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Косівської сільської ради Котовського району Одеської області від 18 березня 1994 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво дачного будинку на виділеній раніше земельній ділянці поблизу ставка в с. Коси, Котовського району, Одеської області. Згідно з рішенням Косівської сільської ради Котовського району Одеської області № 05 від 29 жовтня 1998 року [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,15 га. Згідно договору правління колгоспу ім. Радянської Армії від 26 жовтня 1988 року та згідно рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області №413 від 01 жовтня 2010 року передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,25 га. Таким чином, сторони користуються земельними ділянками біля 20 років. Між сторонами існує спір порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні його земельною ділянкою площею 0,15 га по [ADDRESS], що вбачається з наступного. [PERSON] звертався до Косівської сільської ради Котовського району Одеської області з заявою про закріплення за ним 0,15 га земельної ділянки, якою користується [PERSON], проте рішенням одинадцятої сесії сільської ради народних депутатів йому було відмовлено. Також захоплення земельної ділянки позивача [PERSON] вбачається і з того, що рішенням Косівської сільської ради Котовського району Одеської області № 131 від 17 лютого 2012 року зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га по [ADDRESS] та підтверджено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га по [ADDRESS]. Факт захоплення земельної ділянки позивача [PERSON] підтверджується також і актом від 14 серпня 2013 року Косівської сільської ради Котовського району Одеської області, в якому вказується, що згідно договору правління колгоспу ім. Радянської Армії від 26 жовтня 1988 року, а також рішення Косівської сільської Ради від 01 жовтня 2010 року № 413 за мешканцем [ADDRESS], [PERSON] числиться земельна ділянка загальною площею 0,25 га. [PERSON], ігноруючи рішення Косівської сільської ради № 59 від 30 травня 2011 року, здійснив самовільний захват земельної ділянки 0,15 га, приєднавши її до своєї і загалом користується земельною ділянкою площею 0,45 га. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2012 року рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області від 18 березня 1994 року, в частині надання дозволу [PERSON] на будівництво дачного будинку на виділеній йому земельній ділянці - скасовано, рішення сесії Косівської сільської ради Котовського району Одеської області № 05 від 29 жовтня 1998 року в частині надання дозволу на приватизацію земельної ділянки під дачу розміром 0,12 га та 0,03 га для її обслуговування - скасовано, рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області № 131 від 17 лютого 2012 року про підтвердження права власності [PERSON] на земельну ділянку 0,15 га, яка розташована [ADDRESS] - скасовано. Вказана постанова суду оскаржується в апеляційному порядку [PERSON], проте рішення апеляційним адміністративним судом по справі ще не винесено, провадження по справі зупинено. Рішенням Косівської сільської ради Котовського району Одеської області №256-УІ від 25 листопада 2013 року залишено право користування за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] відповідно до схематичного плану суміжних земельних ділянок, рішень правління та загальних зборів колгоспу ім. Радянської Армії(протокол №4 від 13 березня 1990 року),(протокол №2 від 26 травня 1990 року), господарчих книг (особовий рахунок № 700,стор.68.69), залишено право користування за [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0.25 га, за адресою: [ADDRESS] відповідно схематичного плану суміжних земельних ділянок, господарчих книг (особовий рахунок №38 стор. 39). Рішенням Косівської сільської ради Котовського району Одеської області №257-УІ від 25 листопада 2013 року внесено зміни до проекту землеустрою на землі водного фонду (ставок) стосовно розмірів (ширини) прибережної смуги в місці розташування земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], скасовано рішення сесії Косівської сільської ради №79 від 21 вересня 2011 року «Про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки 0,15 га за адресою: [ADDRESS], залишено право користування на земельну ділянку 0,15 га за [PERSON], як було прийнято рішеннями колгоспу їм. Радянської Армії за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Косівської сільської ради Котовського району Одеської області №258-УІ від 25 листопада 2013 року внесено зміни до проекту землеустрою на землі водного фонду (ставок) стосовно розмірів (ширини) прибережної смуги в місці розташування земельної ділянки [PERSON], за адресою: [ADDRESS], скасовано рішення сесії Косівської сільської ради №413 від 01 жовтня 2010 року «Про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS], залишено право користування на земельну ділянку загальною площею 0,25 га за [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Суд ставиться до тверджень відповідача про те, що [PERSON] не має права користування земельною площею 0,15 га, яка розташована [ADDRESS], оскільки рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області були скасовані Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2012 року, критично, так як постанова суду не набрала законної сили. Крім того, Косівською сільською радою Котовського району Одеської області у 2013 році були винесенні нові рішення, які підтверджують право користування [PERSON] земельною ділянкою 0,15 га за адресою: [ADDRESS]. У позивача відсутній державний акт про право власності (постійного користування) зазначеною земельною ділянкою. Причиною відсутності акту про право власності (постійного користування) земельною ділянкою є недоліки виготовленого проекту на землі водного об'єкту, а саме: відбулась накладка прибережної захисної смуги на землі житлової та громадської забудови, що унеможливлює виготовлення правовстановлюючих документів. Згідно листа управління держземагентства у Котовському районі Одеської області № 14-01-15/91 від 17 січня 2014 року після внесення змін до проекту землеустрою на землі водного фонду (ставок) за рішенням Косівської сільської ради Котовського району Одеської області №257-УІ від 25 листопада 2013 року існує технічна можливість виготовлення правовстановлюючих документів. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства, тощо. Відповідно п.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до вимог ст. 103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно п.3 згаданої статті власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Серед таких прав є право на забудову, отже, й на користування спорудженою будівлею у відповідності до санітарних норм. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, приходить до висновків, що рішеннями Косівської сільської ради Котовського району Одеської області 2013 року підтверджено право користування за [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] на земельної ділянки загальною площею 0.25 га, за адресою: [ADDRESS], факт захвату [PERSON] земельної ділянки, належної позивачу, підтверджується заявою [PERSON] про передачу йому земельної ділянки позивача площею 0,15 га, рішенням сільської ради про зобов'язання [PERSON] повернути позивачу земельну ділянку площею 0,15 га, актом сільської ради, у якому встановлено, що [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,45 га, тому суд вважає, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 300,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Однак, суд вважає, що позивачем не надано суду розрахунки та докази в підтвердження того, що вартість наданої йому юридичної допомоги складає вказану суму. При таких обставинах витрати пов'язані із оплатою правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial