Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - АТ «Приватбанк», Дарницький районний відділ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. У позові зазначив, що у 2010 році його сином - відповідачем йому передано в дар ј квартири, проте у 2011 році у межах виконавчого провадження, в якому відповідач є боржником, незважаючи на відсутність права власності відповідача на цю частку квартири, на неї накладено арешт. З огляду на викладене позивач просить зняти арешт з ј частки квартири за адресою: [ADDRESS] . На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 13 серпня 2021 року вказану справу передано судді Гусак О.С. 11 жовтня 2021 року після надходження відповіді щодо місця проживання відповідача згідно з електронним реєстром територіальної громади м. Києва (ГІОЦ / КМДА) ухвалою Дарницького районного суду міста Києва прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу та третій особі - АТ «Приватбанк» надіслано копію ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року із копіями позовної заяви, проте ні відзиву, ні пояснень від АТ «Приватбанк» до суду не надійшло. Дослідивши наведені позивачем доводи, надані суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право на звернення особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 25 вересня 2000 року об`єкт за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу, відповідачу, [PERSON] , [PERSON] у рівних долях. Згідно з витягу про державну реєстрацію прав від 5 жовтня 2010 року позивачу, відповідачу, [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної власності по ј частки зазначеної квартири. Згідно з договором дарування від 11 жовтня 2010 року відповідач подарував своєму батьку - позивачу ј частку вказаної квартири. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 25 жовтня 2010 року позивачу на підставі договору дарування від 11 жовтня 2010 року належить на праві приватної власності ј частки квартири. Таким чином, станом на 11 жовтня 2010 року позивач, фактично володів Ѕ частки квартири: ј частки квартири, набутої у 2000 році, та ј частки квартири, набутої на підставі договору дарування. Згідно з наданим позивачем витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановами ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 21 січня 2011 року у виконавчому провадженні № 23736476 та виконавчому провадженні № 15038633 на ј частки квартири, яка належить на праві власності відповідачу, накладено арешт. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на прийняття позивачем у 2010 році на підставі договору дарування від відповідача ј частки квартири в якості дару відомості про наявність правових підстав для накладання органами виконавчої служби арешту на майно позивача, відсутні. Таким чином, позов є обґрунтованим, а арешт ј частки квартири, отриманої позивачем на підставі договору дарування від 11 жовтня 2021 року, необхідно зняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved