Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що він 11 жовтня 2011 року уклав з відповідачем договір позики, згідно якого він надав в борг відповідачу 36000,00 доларів США в строк до 01 серпня 2012 року, відповідач зобов'язався повернути гроші та сплатити проценти у разі несвоєчасного повернення позики, про що у присутності двох свідків відповідач склав розписку. Позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача 288000,00 грн. основного боргу, відсотки від суми позики у розмірі облікової ставки НБУ у розмірі 21408,19 грн., 3 % річних з простроченої суми у розмірі 1325,52 грн., пеню у розмірі 6627,95 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2887,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., а всього 336248,66 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі, стверджували, що [PERSON] гроші у позивача у борг не брав, розписку не складав та не підписував, та взагалі 11 жовтня 2011 року був відсутнім у м. Котовську Одеської області. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно складеної розписки від 11 жовтня 2011 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, згідно якого надав в борг відповідачу 36000,00 доларів США в строк до 01 серпня 2012 року, відповідач зобов'язався повернути гроші та сплатити проценти у разі несвоєчасного повернення позики. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 жовтня 2012 року по справі була призначена судова почеркознавча експертиза. Згідно висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №9402/02 від 10 квітня 2013 року вирішити питання про те чи виконаний досліджуваний підпис від імені [PERSON] у наданій на експертизу розписці від 11 жовтня 2011 року про отримання [PERSON] грошової суми в розмірі 36000,00 доларів США від [PERSON], самим [PERSON] або іншою особою, не виявилося можливим. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 288000,00 грн. основного боргу, 8640,00 грн. - 3 % річних, 39528,00 грн. - відсотки за користування позикою, 1000,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2887,00 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області та ухвалу апеляційного суду Одеської області скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно пояснень [PERSON], [PERSON] позичив у нього грошові кошти на придбання автомобіля. Розписка про отримання у борг 36000,00 доларів США була підписана [PERSON] зранку 11 жовтня 2011 року в офісі [PERSON], що розташований за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. Присутніми при цьому були [PERSON], [PERSON] та свідки [PERSON] та [PERSON]. На підтвердження вказаних свідчень [PERSON] запросив у судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON], яка була бухгалтером у фірмі [PERSON] ТОВ «Охоронний комплекс Котовськ», у судовому засіданні вказала, що була присутня при передачі грошей у сумі 36000,00 доларів США [PERSON] від [PERSON] Грошові кошти були передані 11 жовтня 2011 року зранку в офісі [PERSON], що розташований за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. Свідок [PERSON], який був працівником фірми [PERSON] ТОВ «Охоронний комплекс Котовськ», у судовому засіданні вказав, що [PERSON] 11 жовтня 2011 року на робочому місці ТОВ «Охоронний комплекс Котовськ» зранку перед інструктажем підписав бортовий журнал, після чого провів інструктаж. [PERSON] у судовому засіданні стверджував, що грошові кошти у розмірі 36000,00 доларів США у [PERSON] не позичав та вказував, що машину придбав на накопичені грошові кошти. Також стверджував, що взагалі 11 жовтня 2011 року на робочому місці не був, у цей день він їздив до м. Одеса. На підтвердження вказаних свідчень [PERSON] запросив у судове засідання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні стверджував, що 11 жовтня 2011 року у другій половині дня у м. Одеса [PERSON] придбав у нього запчастини для автомобіля. Свідок [PERSON] у судовому засіданні стверджувала, що 11 жовтня 2011 року на початку восьмої години ранку за нею заїхав [PERSON], після чого вони разом з [PERSON] виїхали у м. Одеса. [PERSON] на роботу не заїжджав. По приїзді до м. Одеса свідок вийшла біля Морського транспортного банку, після чого вони домовилися зустрітися о 16.00 години. Біля 16.00 години за нею заїхав [PERSON] та вони попрямували до м. Котовська, куди прибули біля 21.00 години. Свідок [PERSON], який є сином відповідача, у судовому засіданні стверджував, що 11 жовтня 2011 року разом з батьком та [PERSON] їздили до м. Одеса. Також відповідач на підтвердження своїх свідчень про неприсутність на робочому місці у ТОВ «Охоронний комплекс Котовськ» надав суду наступні довідки: - довідку адвоката Томашевського Р. М. №10/12 від 24 вересня 2012 року, згідно якої [PERSON] 11 жовтня 2011 року перебував на прийомі у адвоката Томашевського Р. М., відбулося дві консультації: перша відбулась в період з 09.00 годин до 10.00 годин, а друга - з 15.00 годин до 16.00 годин; - довідку Головного управління ДСНИ України в Одеській області №19/4137/19 від 22 листопада 2013 року, згідно якої [PERSON] дійсно отримував акти прийняття в експлуатацію пожежної сигналізації в приміщеннях філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10015/0367 за адресою: [ADDRESS], та в приміщенні крамниці ПП [PERSON] «[INFO]» за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. Про отримання вищевказаних актів підписом [PERSON] зазначено у журналі обліку систем пожежної автоматики та на тильному боці оригіналу акту прийняття в експлуатацію пожежної сигналізації 11 жовтня 2011 року. Також судом за клопотанням відповідача була витребувана роздруківка його телефонних дзвінків. Згідно даної роздруківки, [PERSON] о 07.20 годин знаходився у м. Котовськ, о 07.47 годин знаходився у с. Вестерничани Котовського району Одеської області, о 08.24 годин знаходився у м. Ананьїв, біля 10.00 годин прибув до м. Одеса, біля 16.00 годин попрямував до м. Котовськ, біля 21.00 годин прибув до м. Котовськ. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року по справі була призначена повторна судова почеркознавча експертиза. Згідно висновку експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2154/2155/14-21 від 16 січня 2015 року вирішити питання «Чи виконано підпис від імені [PERSON] у наданому на експертизу оригіналі розписки від 11 жовтня 2011 року за допомогою попередньої технічної підготовки чи технічних засобів?» не представляється можливим; підпис від імені [PERSON] в графі «[PERSON]» оригіналі розписки від 11 жовтня 2011 року, виконано не [PERSON], а іншою особою з ретельним наслідуванням якогось підпису [PERSON]; електрофотокопія розписки від 11 жовтня 2011 року на а.с.4 та електрофотокопія розписки від 11 жовтня 2011 року на а.с.154 не ідентичні; зображення підпису від імені [PERSON] в графі «[PERSON]» у копії розписки від 11 жовтня 2011 року (а.с.154) ймовірно виготовлено за допомогою знакодрукувальної техніки шляхом монтажу підпису [PERSON], розташованого у наказі №75 о/с від 18 жовтня 2010 року. Суд не приймає до уваги недовіру позивача до проведеної експертизи та твердження про недослідження експертами особливих обставин, стану та віку виконавця підпису, оскільки будь-яких підстав та сумнівів у неупередженості та необ'єктивності вказаного судового експертного закладу у суду не має. Крім того, у позивача при призначенні експертизи була можливість поставлення додаткових питань на експертизу, чим він не скористався. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти і друга сторона зобов'язується повернути таку ж суму коштів. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи зі змісту статті 218, частини 2 статті 1047 та статті 1051 ЦК України рішення суду у позикових зобов'язаннях не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, в тому числі і у разі заперечення факту вчинення правочину. Відповідно до правил частини 3 статті 212 ЦПК України суд оцінює не тільки належність та допустимість доказів, але й достовірність кожного з них окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи до уваги пояснення та надані докази позивача про надання у борг відповідачу грошових коштів, дослідивши надані відповідачем заперечення взяття у борг грошових коштів від позивача та докази його відсутності у м. Котовську, враховуючи висновок повторної судової почеркознавчої експертизи, суд вважає недоведеним факт укладання договору позики між сторонами. При таких обставинах, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed