Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Базаліївський колос» Товариство з обмеженою відповідальністю про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову зазначає, що йому\~на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР № 061263, виданого 13.10.2003 року,\~належить земельна ділянка загальною площею 5,1091 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області. 10 червня 2004 року він уклав з [PERSON] «Базаліївський колос» товариством з обмеженою відповідальністю договір оренди землі № 227, згідно умов якого відповідачу передано земельну ділянку строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 1% (згідно додаткової угоди від 01 січня 2010 року -3%) від нормативної грошової оцінки землі. На виконання умов договору оренди земельна ділянка була передана у користування товариства 30 червня 2004 року. У червні 2006 року відповідачем подано документи на державну реєстрацію договору оренди, яка була проведена Чугуївським районним відділом реєстрації. Вважає, що оскільки договір оренди було укладено 10 червня 2004 року, то строк його дії припинився 10 червня 2014 року. Проведення його державної реєстрації у червні 2006 року мало своїм правовим наслідком лише набуття чинності зазначеним договором, який вже було укладено між сторонами. Правом на поновлення строку договору оренди [PERSON] не скористалася, у визначений договором строк про намір продовжити дію договору письмово не повідомляла. Додаткова угода між сторонами про продовження строку дії договору оренди не укладалася. Ним направлявся лист 25 лютого 2015 року про припинення договірних відносин з 10 червня 2014 року, однак відповіді на нього не отримано, а земельна ділянка не повернена. Просить витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] «Базаліївський колос» ТОВ земельну ділянку, належну йому згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР № 061263, виданого 13 жовтня 2003 року, загальною площею 5,1091 га, з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позові, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] «Базаліївський колос» ТОВ проти позову заперечував, посилався на те, що договір оренди земельної ділянки зареєстровано 21 червня 2006 року, тому строк дії останнього закінчується у 2016 році, та позивач отримував оренду плату за договором оренди за весь 2014 рік та 2015 рік, а отже, договір оренди є чинним, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи [PERSON] згідно державного акту на право власності на землю серії ХР № 061263 від 13 жовтня 2003 року на праві власності належить земельна ділянка площею 5,1091 гектарів, з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Базалівської сільської ради Чугуївсього району Харківської області (а.с.10). 10 червня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] «Базаліївський колос» ТОВ укладено договір оренди землі № 227 строком на 10 років (а.с.7,8). Договір зареєстрований у Чугуївському районному відділі реєстрації, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 червня 2006 року за № 040668200073. Відповідно до ст. 13, 14, 16, 18, 20 Закону України «Про оренду землі»( у редакції на час укладення угоди) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до пункту 8 договору оренди земельної ділянки № 227 від 10 червня 2004 року договір укладено на 10 років, а згідно пункту 43 договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. У ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Аналізуючи умови договору оренди та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13, від 19 лютого 2014 року у справі № 162цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. На час подання позову - вересень 2015 року, строк дії договору оренди, укладеного 10 червня 2004 року на 10 років, закінчився. Переважним правом на поновлення договору відповідач не скористався, новий договір чи додаткові угоди про продовження строку дії між сторонами не укладалися. Отже, підстав для володіння земельною ділянкою відповідно до ст. 398 ЦК України [PERSON] «Базаліївський колос» ТОВ не має. Заперечення відповідача, що договір зареєстровано 21 червня 2006 року, а отже, 10 років спливають 21 червня 2016 року - безпідставне. Сторони уклали договір 10 червня 2004 року і факт його реєстрації у 2006 році не свідчить про те, що він є дійсним до 21 червня 2016 року. У п.8 договору чітко зазначено, що договір укладено на десять років і будь-якого посилання, що ці 10 років рахуються з часу реєстрації договору - немає. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки [PERSON] «Базаліївський колос» ТОВ з 11 червня 2014 року володіє земельною ділянкою [PERSON] без належної правової підстави, то земельна ділянка підлягає витребуванню у відповідача та поверненню її власнику [PERSON] Посилання [PERSON] «Базаліївський колос» ТОВ, що [PERSON] отримує орендну плату за користування земельною ділянкою, а тому договір оренди землі не припинено - безпідставне. Сам факт сплати коштів не свідчить про безумовну наявність між сторонами договірних відносин на підставі договору оренди. [PERSON] «Базаліївський колос» ТОВ до цього часу користується земельною ділянкою [PERSON], а тому кошти, які вони сплачують [PERSON], є платою за таке користування, а не орендною платою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім при подачі позову судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved