Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за неналежне виконання зобов`язання, мотивуючи тим, що він 02 липня 2020 року позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 4700 грн, які вона зобов`язалася повернути на його вимогу, однак [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, грошові кошти не повернула. Ухвалу про відкриття провадження у справі від 27.07.2020 року сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідачки на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що 02 липня 2020 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики на суму 4700 грн, які відповідачка зобов`язалася повернути на його вимогу, однак зобов`язання не виконала, кошти в добровільному порядку не повернула. На його звернення до відповідачки з вимогою виконати взяте на себе зобов`язання по поверненню коштів, остання по теперішній час не повернула йому кошти. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, суду пояснила, що вона працювала у відповідача продавцем, і дана розписка, це кошти за нестачу товару, яку вона написала на вимогу позивача, проте до даної нестачі вона не причетна. Просить в позові відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 02 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 4700 грн., які [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] на його вимогу, що підтверджується розпискою від 02.07.2020 року. 13.07.2020 року [PERSON] на адресу [PERSON] надіслав вимогу про повернення боргу, згідно розписки від 02.07.2020 року. Проте, [PERSON] зобов`язання не виконала, заборгованість за договором позики складає 4700 грн. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження відповідачки, що дана розписка, це кошти за нестачу товару, яку вона написала на вимогу позивача, судом оцінюється критично, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що позивач спонукав її до вчинення вказаних дій, суду не надано. Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, відповідачка не виконала умови договору, а тому на користь позивача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 4700 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Outcome: approved