Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач просить винести рішення яким стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 25792 грн. 78 коп., з яких: 24000 - борг за договором позики, 944 грн. 44 коп. - три проценти річних, 848 грн. 14 коп. - збитки завдані інфляцією, та судові витрати, посилаючись на те, що 27.09.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2254. Згідно п.1 договору позики, позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 24000 грн., які останній повинен був повернути в строк до 27.12.2012 року. У визначені договором позики строки відповідач не повернув кошти позивачу. Станом на 22.04.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем, яка виникла у зв'язку з невиконанням умов договору позики від 27.09.2012 року щодо сплати заборгованості по позиці становить 24000 грн. Статтею 625 ЦК України та п.4 договору позики від 27.09.2012 року встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Три проценти річних від простроченої суми, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача становлять 944 грн. 64 коп. Збитки, завдані інфляцією, які поніс позивач за весь час прострочення відповідачем повернення суми боргу становлять 848 грн. 14 коп. В добровільному порядку відповідач боргу не повертає, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позов підтримує, просить його задоволити, розглянути справу у його відсутність та винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суд не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, що знаходиться в матеріалах справи. За клопотанням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши заяву представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №2254 (а.с.6). Згідно п.1 договору позики, позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 24000 грн., які останній повинен був повернути в строк до 27.12.2012 року, в порядку та на умовах, передбачених договором позики. Пунктом 4 договору позики від 27.09.2012 року встановлено, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позивач свої зобов'язання по укладеному договору виконав в повному обсязі, однак відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики та вказану суму грошових коштів позивачу у строк встановлений договором не повернув. Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. За таких обставин, судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору позики, тому підлягає судовому захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості по договору позики від 27.09.2012 року, в сумі 24000 грн. 00 коп. Поряд з цим, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 944 грн. 64 коп. та збитків завданих інфляцією в сумі 848 грн. 14 коп. (станом на 22.04.2014 року) обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 257 грн. 93 коп. судового збору (а.с.1).

Outcome: approved