Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум за договором позики у розмірі 740\~002,5 грн., що є еквівалентом 28\~850 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 12.06.2013 року відповідач отримав від неї в позику грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США, що на час укладення договору складало 162\~000 грн. із кінцевим строком повернення до 31.12.2013 р. під 3 % щомісячних. Повернуто відповідачем усього за договором було 15\~750 дол.США. Уточнивши обставини справи та розмір позовних вимог, остаточно позивач просив стягнути з відповідача суму, еквівалентну 36\~050 дол.США, з якої: 20\~000 дол.США сума позики, 16\~050 дол.США відсотки (а.с.50-51, 101-102, 123-124,130-131, 145). Ухвалою суду від 18.04.2017 р. Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області обєднав позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]. про визнання договору позики недійсним із вказаним позовом (а.с.64). Ухвалю суду від 04.12.2017 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]. про визнання договору позики недійсним за заявою представника позивача [PERSON] залишено без розгляду, відповідач [PERSON] подала позов про винання договору позики неукладеним, оскільки у письмовій розписці відсутня дата передачі грошивих коштів та не зазначено валюту повернення грошових коштів, оскільки у договорі вказано повернення коштів лише у гривні в еквіваленті до долару США (а.с.139, 143, 118-119). Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Раніше у судових засіданнях суду пояснила, що [PERSON] повернула за договором позики усього 15\~750 грн., про що власноручно на зворотній стороні розписки вчиняла записи (а.с. 8-10, 148, 151). Відповідач та представник відповідача за первісним позовом 14.12.2017 р. у судове засідання не зявились. Представник відповідача [PERSON] уточнення розміру позовних вимог [PERSON] отримав 12.12.2017 р., 12.12.2017 р. від отримання судової повістки-повідомлення на 14.12.2017 р. відмовився, про що складено відповідний акт, що відповідно до ч.4 ст. 74, ч.ч.5, 8 ст. 76 ЦПК вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи (а.с. 58, 149-150). Згідно поясненням представника [PERSON], наданим раніше у судових засіданнях, обставини вчинення [PERSON] власноручно записів на звороті розписки щодо повернення грошових коштів в сумі 15\~750 дол. США останній не спростовував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши суду належні докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ Так, згідно оригіналу розписки 12.06.2013 р. [PERSON] отримала від [PERSON] 20\~000 дол. США, що на день позики еквівалентно 162\~000 грн., часом повернення 31.12.2013 р., під 3 % щомісячних (а.с.46-47). Згіно п.6.1 договору [PERSON] зобовязується повернути суму позики, що еквівалентна «(сто шестьдесят две тыс. грн.) 20000 долларам США» на день повернення за курсом Нацбанку України. У разі інфляції дол.США , - повертається сума позики у гривні (а.с.46-47). Отже, ивходячи з аналізу вказаного договору, суд вважає, що договір позики мав місце, грошові кошти надавались у позику в доларах США та згідно договору валюта повернення за договором позики також визначена долари США. На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову про визнання договору позики неукладеним, оскільки згідно розясненням Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у задоволенні таких позовів слід відмовляти, оскільки такий спосіб захисту не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, крім того, істотні умови договору щодо валюти отримання позики та повернення, сторонами договором передбачено, про що суд дійшов до висновку вище. Крім того, показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаних у судових засіданнях, суд до уваги не приймає, оскільки останні були допитані судом при розгляді вимоги про визнання договору позики недійсним, який за заявою представника позивача за зустрічним позовом залишено без розгляду. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Припиняється зобов'язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст 598 ЦК України). Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов'язку є наявність боргового документа у боржника. Як вбачається з зворотної сторони оригіналу розписки від 12.06.2013 р., [PERSON] було повернуто [PERSON]: 24.10.2013 р. 2\~500 дол.США, 03.07.2014 р. 4\~100 дол.США, 12.10.2014 р. 2\~500 дол.США, у жовтні 2014 р. 400 дол.США, у листопаді 2014 р. 800 дол.США, 28.10.2015 р. 2\~950 дол.США, 12.10.2016 р. 2\~500 дол.США, усього 15\~750 дол.США (а.с.47). Ваховуючи вказані обставини, зокрема, що не усі дати повернення сум зазначено, на підставі чого суд виходить з того, що суми було внесено на початку місяця (до 10 числа календарного місяця), з урахуванням сплачених сум, які враховувались як відсотки за користування позикою, окрім 100 дол.США, сплачених у листопаді 2014 р. раніше за графіком (800 дол.замість 700дол.), і які віднесено у погашення самої суми позики, сума заборгованості складає 35\~942 дол.США, з яких: 19 900 дол.США сума позики, 16\~042 дол.США відсотки за користування позикою за період з 12.06.2013 р. по 12.11.2017 р. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України). Згідно офіційному курсу НБУ станом на 14.12.2017 р. 100 доларів США становлять 2726,75 грн. Отже сума заборгованості складає: 542\~623,25 грн. сума позики тас 437\~425,23 грн. відсоки. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам (99,7 %).

Outcome: partial