Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи його тим, що 07 березня 1980 року між ним та відповідачем виконавчим комітетом Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, розбіжності поглядів на життя, втрати почуття кохання та поваги. В зв`язку з цим шлюбні стосунки фактично припинені з 1988 року, та носять формальний характер. Подальше життя як подружжя, примирення і збереження сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. За вказаних обставин змушений звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки відповідач відмовляється від розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, також у заяві просить залишити за ним Ѕ частину судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, вказуючи, що наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом за наявності для того законних підстав, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 07 березня 1980 року виконавчим комітетом Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 3, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , повторно видане Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 23.07.2019 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони неповнолітнійх дітей не мають. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що причиною розпаду сім`ї стало несумісність характерів подружжя, внаслідок чого часто виникали сварки, що призвело до того, що сторони втратили почуття та повагу один до одного, шлюбні стосунки носять формальний характер, сторони не проживають разом з 1988 року, збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. З огляду на викладене, а також те, що відповідач визнала позов та її визнання прийняте судом за наявності для того законних підстав, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, сторони не проживають спільно та подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати між сторонами та враховуючи заяву позивача, суд залишає за останнім Ѕ суми сплаченого ним судового збору та стягує з відповідача на користь позивача Ѕ частину сплаченого судового збору, що становить 420,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved