Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 2 лютого 2017 р. помер [PERSON], дядько позивача. Інших родичів [PERSON], крім позивача, не мав. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], а також будинок. 13 червня 2017 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 1 вересня 2017 р. позивач звернувся до цього ж нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою приватного нотаріуса від 1 вересня 2017 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки 27 червня 2017 р. надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 20 жовтня 2015 р. приватним нотаріусом [PERSON], що є підставою для усунення спадкоємців за законом. Позивач вказує на недійсність вищевказаного заповіту, оскільки [PERSON] є невідомою особою, не доводиться родичем, ніяких стосунків із померлим не мав. Тому вважає, що заповіт не відповідав внутрішній волі [PERSON], та міг бути складений під впливом обману, помилки або насильства. Крім того, в межах кримінального провадження № 120170800600004514 було виявлено факт заволодіння шахрайським шляхом правом на майно [PERSON] Зазначав, що заповіт складався в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], які були запрошені ніби то [PERSON] У звязку із вадами зору, на особисте прохання заповідача, заповіт підписано [PERSON] Разом із тим, [PERSON] не був знайомий із вказаними особами, крім того, ніколи не мав вад зору, не користувався окулярами. Також вказував, що приблизно на початку жовтня 2015 р. [PERSON] зазначав про викрадення в нього паспорта громадянина України, також деякий час [PERSON] був відсутній за місцем мешкання, оголошувався в розшук. За часом заповіт був складений саме у той період, що надає підстави припускати, що заповіт складено під тиском, під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Позивач зазначав, що в силу ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним, проте, відновити порушене право позивача можливо лише шляхом визнання заповіту недійсним. Просив визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 20 жовтня 2015 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1753 (а.с. 15). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2017 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 січня 2018 р. (а.с. 21). 15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції. Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З огляду на викладене, оскільки дана цивільна справа станом на 15.12.2017 перебувала в процесі судового розгляду, судом продовжено її розгляд в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, про що судом постановлено ухвалу від 28 лютого 2018 р., якою також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 44). 5 квітня 2018 р. надійшов відзив представника відповідача [PERSON] [PERSON] на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки доводи позову про викрадення [PERSON] на час підписання заповіту та оголошення його в розшук спростовуються матеріалами кримінального провадження № 12015080080004729 від 7 листопада 2015 р., за яким 6 листопада 2015 р. сусідка [PERSON] зверталась до Шевченківського ВП із заявою про зникнення її сусіда [PERSON] В ході досудового розслідування було встановлено, і він співробітникам поліції пояснив, що ніяких правопорушень щодо нього не було, а він в холодну пору року переїхав до своєї квартири за адресою: [ADDRESS]. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 50). Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про виклик свідків нотаріуса [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 46), яка була задоволена судом в підготовчому засіданні, про що постановлено на місці ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшли заяви про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 47, 48, 49), які була задоволені судом в підготовчому засіданні, про що постановлено на місці ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання. Крім того, представником позивача [PERSON] [PERSON] заявлене клопотання про витребування доказів, а саме матеріалів кримінального провадження № 12015080080004729 від Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (а.с. 57), яке ухвалою суду від 5 квітня 2018 р. задоволено (а.с. 6566). Також, ухвалою суду від 5 квітня 2018 р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 6566). Крім того, в процесі судового розгляду судом були задоволені клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про допит свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки на час підготовчого судового засідання представнику не були відомі дані щодо цих свідків, які були отримані в процесі розгляду справи з показань інших свідків. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявлялась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями, проте конверти з поштовими відправленнями повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про незявлення третьої особи до поштового відділення для отримання кореспонденції, надісланої судом, та розцінюється судом як відмова від отримання судових повісток. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України та думки учасників справи, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи. Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 2 лютого 2017 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, виданим 3 лютого 2017 р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 954 (а.с. 7). За життя, 20 жовтня 2015 р. від імені [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] був складений заповіт, яким він заповів [PERSON] усе своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, майнові та немайнові права і взагалі те, що на день смерті буде йому належати, і на що він матиме право. Відповідно до змісту заповіту, у звязку із вадами зору [PERSON] не може сам прочитати текст заповіту уголос та підписати його, тому згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків, а за заповідача в звязку з вадами зору, на його особисте прохання, у його присутності та у присутності нотаріуса, після прочитання свідками тексту заповіту уголос, заповіт підписано громадянином [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1753 (а.с. 10). За вимогами ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Разом із тим, в даному випадку між сторонами існує спір з приводу недійсності заповіту, оскільки позивач заперечує його дійсність на підставах, встановлених ЦК України, а тому такий заповіт в силу ч. 3 ст. 215 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. В межах даної справи суд встановив, що спірний заповіт складений із порушенням вимог щодо його посвідчення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 ЦК України і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обовязковою. За частиною пятою цієї ж статті свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 12511252 цього Кодексу. За ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до пп. 1.8 п. 1 [PERSON] 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. Пп. 1.11 п. 1 [PERSON] 3 цього ж Порядку передбачено, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, імя, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. В судовому засіданні було допитано в якості свідків осіб, при яких було посвідчено заповіт, [PERSON] та [PERSON], а також особу, яка підписувала заповіт за [PERSON], [PERSON]. Так, свідок [PERSON] пояснив, що у 2015 році йому подзвонив [PERSON] та попросив бути присутнім при посвідченні заповіту. Раніше [PERSON] він не знав. У день посвідчення заповіту у приватного нотаріуса були присутні він, [PERSON] та [PERSON] Нотаріус зачитувала заповіт. Свідок заповіт не зачитував. Вказав, що у [PERSON] були якісь проблеми із зором, однак він також читав заповіт. При собі у [PERSON] був паспорт. Свідок [PERSON] пояснив, що він також був присутній при посвідченні заповіту від імені [PERSON] у приватного нотаріуса. Зазначив, що нотаріус розяснювала [PERSON] положення закону. [PERSON] був особою похилого віку, по декілька разів перепитував деякі питання. Насильства до [PERSON] ніхто не застосовував. Спілкування велось російською мовою. Нотаріус зачитувала текст заповіту. Він заповіт не зачитував. На даний час не памятає, хто запросив його бути свідком при посвідченні заповіту, можливо це був [PERSON] [PERSON] та [PERSON] разом ніколи не бачив. Свідок [PERSON] пояснив, що біля року тому назад він йшов по вул. Гудименка район «Бабурка» із дитиною, де зустрів знайомого [PERSON], який попросив його допомогти у приватного нотаріуса. Вони разом зайшли до нотаріуса, читали якийсь документ, котрий він підписав. Разом із [PERSON] був чоловік на імя [PERSON], прізвищ їх він не знає. У кабінеті нотаріуса був присутній він, [PERSON], [PERSON] та літній чоловік, який постійно мружився. Декілька разів перечитували разом з [PERSON] заповіт. Нотаріус читала заповіт вголос, щось йому розяснювала, що саме не памятає. Також не памятає, якою мовою зачитували заповіт, можливо російською. У літнього чоловіка тремтіли руки, і він поводився адекватно. Цей дідусь сказав йому підписувати заповіт, після чого він і підписав його. Таким чином, виходячи із показань свідків, суд дійшов висновку, що свідки не зачитували заповіт вголос, як це передбачено ч. 5 ст. 1253 ЦК України та пп. 1.11 п. 1 [PERSON] 3 Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, свідки не змогли переконливо пояснити причини, за яких [PERSON] не міг самостійно прочитати та підписати заповіт, оскільки пояснювали як про поганий зір, так і про тремтіння рук. Проте, в самому тексті заповіту зазначено, що [PERSON] мав вади зору, однак, які саме вади не зазначено. Натомість, свідки [PERSON], сусідка [PERSON] по будинку по вулиці Тернопільській, вказувала, що [PERSON] хоча погано бачив і чув, проте, міг прочитати документ та підписатися, зокрема, свідок зазначала, що [PERSON] виписував та читав газети. Свідок [PERSON], голова ОСББ «ПЕРЕМОГА 119», де розташована квартира [PERSON], зазначав, що [PERSON] у 2015 році самостійно писав текст довіреності на отримання пенсії, хоча в нього і тряслися руки. Окулярів [PERSON] не носив. Свідок [PERSON], який є головою гаражного кооперативу, членом якого був [PERSON], пояснив, що бачив [PERSON] у 2016 році біля свого гаражу, після чого він приходив ще один раз в липні-серпні 2016 р. [PERSON] поводився адекватно, не виглядав сліпим. Також викликають сумніви обставини встановлення приватним нотаріусом особи [PERSON], оскільки допитані судом свідки [PERSON], яка доводиться сусідкою [PERSON] по будинку по вулиці Тернопільській, [PERSON], член гаражного кооперативу, в якому розташовано гараж [PERSON], [PERSON], який є головою гаражного кооперативу, членом якого був [PERSON], [PERSON], сусід [PERSON] по вул. Перемоги, пояснювали про викрадення у [PERSON] паспорта громадянина України, а також те, що він звертався за допомогою в оформленні паспорта, однак, така допомога не була йому надана, свідки радили звернутися йому до правоохоронних органів. Доказів, що паспорт [PERSON] було оформлено, матеріали справи не містять. В заповіті також відсутні відомості про серію, номер паспорта [PERSON] Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча судом вживалися заходи до її виклику. Судом, з урахуванням думки учасників справи, було визнано можливим проведення розгляду справи за її відсутності. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що заповіт посвідчено із порушенням встановленого законом порядку, а тому він підлягає визнанню недійсним. Крім того, досліджуючи обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позову, в частині того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, судом враховується наступне. В якості доказів зазначеної обставини позивач посилався на показання свідків, а також матеріали кримінального провадження № 12015080080004729 за фактом зникнення [PERSON] Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона зверталась до Шевченківського відділення поліції за фактом зникнення [PERSON] у жовтні 2015 р., та бачила, як [PERSON] розшукували невідомі особи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] по будинку по вул. Перемоги. Біля 10 років тому [PERSON] попросив його допомагати та дивитися за ним. [PERSON] розповідав йому, що в нього викрали паспорт. Десь тиждень [PERSON] ніде не було, він десь пропав, з приводу чого свідок звертався до Вознесенівського відділення поліції. Крім того, він не розповідав йому про заповіт, оскільки він за життя був дуже жадібний. [PERSON] отримував пенсію [PERSON] за довіреністю на пошті деякий час, а потім пенсію отримував голова кооперативу. Свідок [PERSON] пояснював, що пропонував [PERSON] здати гараж в оренду або продати, на що він відмовився. Вказував, що в нього є племінник [PERSON]. Також свідок зазначав, що відвідував квартиру [PERSON], де була повна антисанітарія. У [PERSON] був борг за гараж, який погасив голова ОСББ. Свідок [PERSON], голова ОСББ «ПЕРЕМОГА 119», де розташована квартира [PERSON], пояснив, що [PERSON] не скаржився на викрадення документів, однак надав йому копію свого паспорту, зазначивши, що оригінал не може знайти. Пенсію [PERSON] отримував [PERSON] за довіреністю, а потім отримував сам [PERSON] та віддавав гроші [PERSON] Дані для довіреності він брав з копії паспорту та домової книги. Також свідок [PERSON] зазначив, що до [PERSON] зверталися з приводу користування гаражем, однак він відмовив. Також він відмовився від перебування в Будинку для людей похилого віку. [PERSON] йому розповідав, що [PERSON] пропав, однак ніхто це не перевіряв. Крім того, зазначав, що до нього звертався [PERSON] та залишив свій номер телефону, зазначивши, що буде доглядати за [PERSON] З матеріалів кримінального провадження № 12015080080004729 випливає, що постановою слідчого Шевченківського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області [PERSON] кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України було закрито у звязку із відсутністю події кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування було встановлено, що злочину відносно [PERSON] ніхто не скоював, а він не повідомив своїй сусідці [PERSON] про свій переїзд у холодну пору року зі свого будинку до своєї квартири. Також, матеріали даної цивільної справи містять відомості, що 12.09.2017 [PERSON] звернувся до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст. 190 КК України (а.с. 12). Проаналізувавши зазначені вище докази у їх сукупності, суд вважає їх недостатніми для однозначного висновку про те, що волевиявлення [PERSON] при посвідченні заповіту не було вільним, оскільки факт викрадення [PERSON], застосування до нього примусу, вказаними вище доказами не підтверджується. Тому у цій частині доводи позову суд знаходить необґрунтованими. Тому, суд доходить висновку, що заповіт підлягає визнанню недійсним саме з підстав його складення з порушенням вимог щодо його посвідчення. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені (а.с. 16).

Outcome: approved