Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 грудня 2015 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Гусар Л.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Відмова була обґрунтована тим, що станом на 17.12.2015 року спадкоємцями [PERSON] не було надано правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] зазначає, що державним нотаріусом було скеровано лист відповідачу з вимогою надати правовстановлюючі документи, однак останньою такі надані не були. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на ? квартири [ADDRESS] порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. У судовому засідання представник позивача позов підтримав, просив суд задоволити заявлені позовні вимоги. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, зазначених у письмових запереченнях, зокрема, пояснили, що остання не заперечує право власності позивача на ? даної квартири. Зазначили, що позивачем не надано жодного доказу невизнання чи оспорення відповідачем його права власності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від [INFO] року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту від 12.06.2003 року остання заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Так, квартира [ADDRESS] у підвалі площею 15.3 кв.м належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 24.11.1998 року (а.с.8). 30.07.2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі. [PERSON] 03.02.2014 року звернувся із заявою до Першої Львівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.19). Листом від 04.02.2014 року [PERSON] було повідомлено про те, що станом на 04.02.2014 року [PERSON] не було надано вищезгаданого свідоцтва. 16.12.2015 року позивач повторно звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу вищезгаданого свідоцтва, однак останнім 17.12.2015 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцями не надано правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] Відповідно до ст.46 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно ч.7 ст.67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів. Пунктом 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів того, що державний нотаріус після написання позивачем заяви звертався до [PERSON] з вимогою надати оригінал свідоцтва про право власності на спадкове майно. У відповідності до ст.16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З поданих суду заперечень та пояснень відповідача та його представника у судовому засіданні вбачається, що відповідач не заперечує право власності відповідача та вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки державним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з ненаданням спадкоємцями правовстановлюючих документів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведений факт порушення його прав, оскільки між сторонами відсутній спір про право володіння, користування та розпорядження майном або спір з іншими особами про визнання права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини і щодо якого не отримано свідоцтво про прийняття спадщини, тому питання про визнання права власності в цьому випадку не може бути вирішено судом. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір необхідно залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed