Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в тому числі в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], до [PERSON], [PERSON], Ківерцівської міської ради, треті особи на стороні позивачів [PERSON], Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом їх вселення в дану квартиру. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що у спірній квартирі він та його малолітня дочка [PERSON] були зареєстровані зі згоди батька [PERSON], як єдиного власника квартири, у 2009 році. Меньша донька [PERSON] - одразу ж після народження, у 2010 році. Однак, у зв'язку з фізичними перешкодами, які чиняться відповідачами у справі [PERSON] - колишньою дружиною його батька [PERSON] та його донькою [PERSON], які зареєстровані та проживають у спірній квартирі, вони не можуть вселитися та проживати у даній квартирі, що змушує винаймати інше житло. Покликаючись на обставини, якими підтверджує заявлені вимоги, просить усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом вселення його та малолітніх дітей у дану квартиру. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити позов з підстав наведених у ньому. Представником відповідачів [PERSON] до суду подане заперечення на позов, в якому, посилаючись на те, що позивачі були зареєстровані у спірній квартирі без згоди відповідачів, як членів сім'ї наймача, а лише зі згоди [PERSON], свідоцтво про право власності якого на вказану квартиру за рішенням суду від 25.11.2011 року було визнано недійсним, а також на те, що позивачі ніколи не вселялися у спірну квартиру і тому не набули права на користування нею, мають інше місце проживання ( [ADDRESS]), частка на праві власності у якій належить позивачу, в задоволенні позову просять відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнали, підтримали подане заперечення на позов. Крім того, прокликаючись на недоведеність позивачем факту чинення відповідачами перешкод у вселенні у спірну квартиру, просили відмовити у задоволенні вимог позивача. Представник відповідача Ківерцівської міської ради Волинської області в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви не заперечує щодо задоволення заявленого позову та просить розгляд справи проводити без їх участі /а.с. 85/. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначивши при цьому, що його син [PERSON] та його малолітні діти зареєстровані і мають право проживати у спірній квартирі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ківерцівської РДА Дейна О.В. в судовому засіданні висловила думку про доцільність задоволення заявленого позову, з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін у справі, представника органу опіки та піклування Ківерцівської РДА, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються нормами Житлового кодексу України. Судом встановлено, що у спірній квартирі за [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його колишня дружина [PERSON], неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] Відповідно до записів будинкової книги відповідачі зареєстровані у спірній квартирі з 22.10.1993 року і згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2010 року за ними визнано право користування квартирою. [PERSON] у спірній квартирі зареєстрований 09.07.2009 року зі згоди [PERSON], який на момент реєстрації був власником квартири. Його малолітня дочка [PERSON], у даній квартирі зареєстрована з 24.09.2009 року, а [PERSON] - з 17.08.2010 року також зі згоди власника квартири, що відповідає вимогам ст.156 ЖК України /а.с. 8, 15-19, 68-69/. Зазначеі обставини встановлені рішенням Ківерцівського районного суду від 18.02.2013 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє самостійно та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], Ківерцівська міська рада, служба у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстрації місця проживання, яке набуло законної сили і в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Ківерцівського районного суду від 25.07.2011 року розпорядження Ківерцівської міської ради щодо приватизації [PERSON] права власності на спірну квартиру, свідоцтво про право власності, видане на його ім'я та державна реєстрація квартири визнані недійсними. Однак, як зазначено в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області від 23.10.2013 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє самостійно та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області, треті особи на стороні відповідача - [PERSON], Ківерцівська міська рада, орган опіки та піклування Ківерцівської райдержадміністрації, про визнання осіб такими, що не набули права на користування житлом та зняття їх з реєстрації, скасування права власності [PERSON] на спірну квартиру не свідчить про неправомірність реєстрації [PERSON] та його малолітніх дітей у ній, оскільки [PERSON], як встановлено судом у даній справі, є основним квартиронаймачем і його дії щодо реєстрації позивачів у спірній квартирі не суперечать нормам ст.ст. 64,65 Житлового кодексу України. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами, що надійшли з Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області,( №№ 207/10, 392/12, 447/12, висновки про результати розгляду звернення [PERSON] від 30.11.2012, 08.04.2013р.) об'єктивно підтверджується той факт, що починаючи з 2010 року позивач [PERSON] систематично звертався до правоохоронних органів із заявами та скаргами з приводу неправомірних дій відповідачів, які усіляко чинять йому та його малолітнім дітям перешкоди у користуванні житлом, що в свою чергу змушувало позивача разом із сім'єю винаймати житло (проживати в [ADDRESS] в будинку дядька дружини [PERSON] /а.с. 71/. Рішенням Ківерцівського районного суду від 22.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, а рішенням органу опіки і піклування Ківерцівської райдержадміністрації від 20.04.2013 року № 20/2.18 визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Зазначена в даному рішенні адреса місця проживання ([ADDRESS]), право на частку у якій має позивач, що стверджується повідомленням комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.72), не є в розумінні ст. 161 СК України визначенням адреси місця проживання малолітніх дітей, оскільки даним рішення визначається лише місце проживання малолітніх дітей з матір'ю чи батьком, тому не позбавляє права позивача на звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом, де зареєстрований він та його малолітні діти. Крім того, законом не заборонено проживання в житлі, що належить до комунальної власності, при наявності частки у приватному житлі. Покликання відповідачів на те, що позивачі не набули права на користування спірною квартирою оскільки не були вселені в неї, спростовується рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.09.2013 року, яке набуло законної сили, і яким у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діяла самостійно та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], Ківерцівська міська рада, орган опіки і піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що не набули права на користування житлом та зняття їх з реєстрації відмовлено (а.с.49-50). Залишенні без задоволення також вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діяла самостійно та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], Ківерцівська міська рада, служба у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстрації місця проживання. (Рішення Ківерцівського районного суду від 18.02.2013р., залишене в силі ухвалою апеляційного суду Волинської області від 20.05.2013 р., якими встановлено, що відповідачі не втрачали інтересу до спірної квартири, де продовжують зберігати свої речі, про що зазначено зі слів позивача [PERSON] в акті обстеження умов проживання (а.с.44-49). Звернення [PERSON] та [PERSON] до суду із зазначеними позовами підтверджують оспорення і невизнання ними права позивача та його малолітніх дітей на користування квартирою [ADDRESS] За таких обставин суд дійшов висновку, що фактичному проживанню позивача та його малолітніх дітей у спірній квартирі перешкоджають відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], що стверджується дослідженими судом доказами, а також показами свідка [PERSON], згідно яких позивач з дітьми не можуть потрапити до житлового приміщення, в якому вони зареєстровані, саме з причин неправомірної поведінки зі сторони відповідачів /а.с. 40-42/. Відповідно до ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, право на житло (користування ним, усунення перешкод у користування ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. З огляду на вищевикладене, з метою захисту законних прав позивача, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити та усунути перешкоди, які чинять відповідачі [PERSON] та [PERSON] позивачу [PERSON] та його малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON], у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом вселення останніх у дану квартиру та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди [PERSON] та його малолітнім дітям в користуванні квартирою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у справі в сумі по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved