Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] де третя особа орган опіки та піклування Тячівської РДА про визначення місця проживання малолітніх дітей, посилаючись на те, що 22.04.2005 року вона вступила в шлюб з [PERSON] 07.07.2015р. за рішенням Тячівського районного суду між позивачкою та відповідачем шлюб розірвано. В судовому процесі в ході їхнього розлучення не ставилося питання про визначення місця проживання дітей.У позовній заяві про розірвання шлюбу зазначалось, що син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] будуть проживати з батьком, а донька [PERSON] [INFO], донька [PERSON] [INFO] буде проживати з матір'ю. Відповідач по справі [PERSON] 25 лютого 2016 року незаконно відібрав від неї дочку [PERSON] та грудну [PERSON], яких відвіз в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в даний час проживає з жінкою у якої на утриманні та вихованні четверо дітей та вважає, що їхнім чотирьомдітям буде краще знаходитись на вихованні та утриманні з батьком, який являється інвалідом другої групи. Вона в даний час офіційно одружена, проживає в с.Угля, де є відповідне житло, хороші умови для проживання дітей.Вважає, що діти повинні жити разом.Відповідач [PERSON] дітям не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Він ніде не працює і немає постійного матеріального доходу. Він не зможе довготривалий час забезпечити постійне харчування, медичний догляд та лікування дітей.Вона має добрі житлові умови, не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, немає хронічних захворювань,на обліку в психологічному та інших диспансерах не перебуває.За таких обставин вважає, що необхідно не тільки усунути перешкоди у спілкуванні матері з дітьми, а негайно передати діти на проживання з матір'ю. Тому просить суд визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] разом з їх матір'ю, тобто нею, [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив стверджуючи, що діти не можуть проживати разом з матір'ю, оскільки вона навчалась в Солотвинській допоміжній школі-інтернаті, тобто є розумово відсталою і не зможе належно виховувати дітей. Так під час проживання дочок з матір'ю старша не відвідувала школу, а молодшій не надавалась медична допомога. При цьому стверджує, що діти самі не хочуть проживати разом з матір'ю, оскільки вона та її чоловік негативно ставляться до них. Разом з цим стверджує, що має належні умови для проживання та хороший заробіток і може матеріально та морально забезпечити дітей. Представник органу опіки та піклування Тячівської РДА в судовому засіданні пояснила, що як батько, так і мати мають належні умови проживання і можуть забезпечити дітей, як матеріально, так і морально. Сини та старша дочка мають більшу прихильність чомусь до батька. На засіданні комісії з питань прав дитини при Тячівській РДА було вирішено рекомендувати залишити синів у батька лише тому, що на це погодилась мати. Малолітня дочка [PERSON] в судовому засіданні виразила бажання проживати з батько стверджуючи, що її мама на Різдво вжила багато спиртного і негативно до неї ставилась, а також постійної її заставляє працювати. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Тячівського районного суду від 07.07.2015 року розірвано. Від даного шлюбу в них народилося четверо дітей, дочки [PERSON], 2005 р.н., [PERSON], 2013 р.н. та сини [PERSON], 2006 р.н., та [PERSON], 2008 р.н.. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у їх вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку , має бути вислухана при вирішенні між батьками. Іншими особами спору щодо її виховання, иімсця прживання. У тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. У тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав, також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини. Якщо цього вимагають її інтереси. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позивачка та відповідач матеріально забезпечені і можуть забезпечити нормальний розвиток дітей. Це підтверджується висновком органу опіки та піклування Тячівської РДА № 111 від 30.03.2016 року. Орган опіки та піклування Тячівської РДА вказаним висновком рекомендує залишити на вихованні синів у батька, а дочок у матері. Як зазначено у вказаному висновкові мати погодилась на те щоб сини проживали біля батька. В судовому засіданні позивачка настоює на тому щоб всіх четверо дій проживали разом з нею. Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Виключних обставин які стали підставою для розлучення матір'ю з дітьми, в ході розгляду справи встановлено не було. Так суду не надано жодного доказу які б підтверджували, що мати дітей є недієздатною, її навчання в Солотвинській допоміжній школі-інтернаті цього не підтверджує, а навпаки довідкою КЗ «Тячіваська районна поліклініка» №219 від 04.04.2016 року стверджено, що вона на обліку у лікаря нарколога та психіатра не значиться. Крім цього, суду не надано доказів які б підтверджували, що мати дітей вила аморальний спосіб життя, не турбувалася про дітей, матеріально та морально їх не забезпечувала. Наявність у малолітньої дочки [PERSON] діагнозу недорозвиток мови цього не підвереджує . Довідкою Углянської ЗОШ 1-111 ступенів №234 від 29.02.2016 року стверджено, що малолітня [PERSON] систематично відвідувала школу. Тому, виходячи з вище наведеного суд вважає, що всупереч вище вказаному висновку органу опіки та піклування та бажанню малолітньої дочки [PERSON], у відповідності до принципу 6 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, діти повинні проживати разом і не бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд вважає, що визначення місця проживання дітей з матір'ю не позбавляє батька його права на спілкування з дітьми та на участь у їхньому вихованні, а також обов'язку на їх утриманні. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved