Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що після смерті його батька [PERSON] відкрилася спадщина у виді житлового будинку за надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], яку він прийняв разом з сестрою [PERSON], шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Але з'ясувалося, що житловий будинок, який був збудований її батьком, на праві власності не зареєстрований, що позбавляє її можливості зареєстрували своє право на спадщину. Позивач [PERSON] направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити та проводити судове засідання без його участі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити, про що йдеться в його заяві. В судове засідання Люботинська міська рада Харківської області не з'явилася, направила листа про розгляд справи за відсутності її представника. Третя особа, Друга Державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, в судове засідання не з'явилася, направила листа про розгляд справи за відсутності її представника. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні докази, суд встановив наступне. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» станом на 23 січня 2017 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], збудовані житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1» і «А2-1», тамбуром літ. «а1» і ганком літ. «а2» загальною площею 61,80 кв.м, в тому числі житловою площею 22,20 кв.м, а також надвірні будівлі: сарай літ. «И», погреб літ. «К», водопровід літ «К1», огорожа 1,2. (а.с.10-12) Згідно з рішенням № 252 від 06 лютого 1975 року виконавчий комітет Харківської районної ради депутатів трудящих Харківської області дозволив прийняти в експлуатацію житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який був збудований [PERSON], з одночасним оформленням права власності на нього (а.с.57). Виділення земельної ділянки площею 600 кв.м за адресою: [ADDRESS], під вже збудований житловий будинок відбулось на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів № 8/777 від 11 серпня 1987 року, прийнятого за заявою [PERSON] Одночасно, цим рішенням [PERSON] було дозволено здійснити прибудову до житлового будинку. У період здійснення забудови спірного житлового будинку питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку [PERSON] набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. [PERSON] помер [INFO], про що було видано відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24 січня 2008 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO], суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись донька спадкодавця - [PERSON], та син спадкодавця - [PERSON], заповіт від імені померлого не посвідчувався. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину у виді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], у належний спосіб прийняли діти спадкодавця. Родинні відносини позивача [PERSON] з померлим батьком підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] від 03 лютого 1978 року (а.с.7) Але у видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за законом державним нотаріусом Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області було відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 лютого 2017 року. Причиною відмови в постанові вказано відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця [PERSON] Оскільки [PERSON] у належний спосіб прийняВ спадщину після смерті батька [PERSON], але оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право власності він не може через відмову нотаріуса, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд задовольняє позов в повному обсязі та визнає за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved