Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення його від права на спадкування після смерті 25.02.2012 року їх матері [PERSON] Позов мотивний тим, що внаслідок важкого захворювання їх покійна мама не могла самостійно пересуватись та здійснювати будь-які необхідні дії для належного проживання, а тому виникла потреба в наданні їй необхідної допомоги. У звязку з цим позивач перейшов на постійне місце проживання до будинку матері. Там виконував всі необхідні дії для забезпечення необхідних умов її проживання, адже вона самостійно не могла рухатись і не могла себе обслуговувати у своїх щоденних потребах. На випадок своєї смерті мати склала заповіт на користь позивача. Після смерті матері позивач за власний рахунок здійснив її поховання, провів усі необхідні ритуальні дії. Відповідач під час хвороби матері ухилявся від надання їй допомоги і не надавав грошових коштів на придбання ліків. Попри це, після її смерті звернувся із заявою про прийняття спадщини на підставі ч.2 ст. 1241 ЦК України. Позивач вважає, що відповідач повинен бути усунутий від права спадкування за законом, оскільки ухилявся від надання матері допомоги, яка перебувала у безпорадному стані. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову за обставин, викладених у ньому, просив його задовольнити. Додатково пояснив суду, що останніх вісім років мати через похилий вік перебувала у безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, оскільки не могла самостійно себе обслуговувати. Крім того, вона важко хворіла, не могла рухатись. У звязку з цим він переїхав до матері та надавав їй допомогу. Відповідач, який доводиться йому рідним братом увесь цей час, знаючи про безпорадний стан матері, допомогу їй не надавав, необхідних ліків не придбавав, грошей на її утримання не давав. Також пояснив, що свого часу їх батьки розлучилися, відповідач залишився жити із батьком, а він, позивач, із матірю. Коли помер батько, у питання спадкування із братом він не втручався. Однак, коли померла мати і відповідач подав заяву про прийняття спадщини, його це обурило. Вважає, що відповідач не має ні морального, ні юридичного права спадкувати після матері. Відповідач та його представник кожен окремо позов не визнали. До справи долучено письмові заперечення проти позову. Відповідач суду додатково пояснив, що мати не перебувала у безпорадному стані, як на це вказує позивач. Вона була похилого віку, однак лише останніх два роки перед смертю їй було важко підніматись. Впродовж багатьох років, у тому числі і перед її смертю допомогу їй особисто та по господарству надавав брат позивач, та його дружина. Він навідувався до матері, однак його допомоги ні матір, ні брат не просили, і як він сам бачив не потребували. Він був не бажаним гостем, оскільки з братом склались неприязні стосунки. Він є інвалідом третьої групи, у звязку з чим має право на обовязкову частку у спадщині після смерті матері, а тому подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Вважає, що не має підстав усувати його від права спадкування. Просив у задоволенні позову відмовити, стягнути на його користь понесені ним витрати на правову допомогу адвоката в сумі 1225,00 грн., згідно наданого суду розрахунку. Представник відповідача по судових витратах додатково пояснив, що аванс адвокату за роботу у даній справі складав згідно квитанції 3300,00 грн. Після проведеного розрахунку робочого часу, що склав суму 1225,00 грн., різниця клієнту повернута буде після закінчення розгляду справи. Просив 1225,00 грн. стягнути з позивача на користь його довірителя як понесенні судові витрати. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №242/2012 р. до майна померлої 25.02.2012 року [PERSON], оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Так, судом встановлено, що 25.02.2012 року в с. Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області у віці 81 року померла [PERSON] (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на майно, яке вона згідно заповіту від 17.01.2000 року заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.9). Відповідно до матеріалів спадкової справи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись до державного нотаріуса її сини. Зокрема, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, [PERSON] на обовязкову частку у спадщині, як повнолітній, непрацездатний син спадкодавця інвалід третьої групи (а.с.31). Позивач [PERSON] вважає відповідача [PERSON] негідним спадкоємцем, таким, що підлягає усуненню від права на спадкування через ухилення від надання допомоги своїй матері, яка через похилий вік була у безпорадному стані, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, слід встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. На доведення обставин позову, а саме надання допомоги матері виключно позивачем та його сімєю, останній клопотав перед судом про виклик свідків. У звязку з тим, що відповідач в судовому засіданні вказані обставини не заперечив, позивач не наполягав на виклику свідків, та залишив клопотання без розгляду. В матеріалах справи міститься довідка Четвертинівської сільської ради від 21.03.2016 року №95, згідно якої [PERSON] дійсно проживав з матірю [PERSON] в с. Четвертинівка по вул. О.Рудика, 7 з 1997 року до дня її смерті 25.02.2012 року та здійснював догляд за хворою матірю, проводив поховання (а.с.7). Разом з тим, позивач вказуючи тяжку хворобу матері, її безпорадний стан, як підставу позову, доказів такої хвороби суду не надав під час судового розгляду. Згідно матеріалів справи, [PERSON] померла у поважному віці - 81 рік. Позивач та відповідач у своїх поясненнях не були єдиними в тому чи перебувала спадкодавця у безпорадному стані внаслідок похилого віку, доказів такого її стану суду не надано. Отже, у відповідності до ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено обставин, які б вказували на те, що спадкоємець [PERSON] умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцю. Таким чином, судом встановлено та не заперечується жодною із сторін, що спадкодавець [PERSON] була похилого віку, мала потребу в отриманні допомоги, і таку допомогу їй надавали син [PERSON] та його дружина. Позивачем не доведено факту потреби його матері в отриманні допомоги від сина [PERSON], який проживав окремо, за умови надання їй допомоги братом та невісткою, та ухилення сина від надання допомоги матері, враховуючи, що за змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. З огляду на викладене, позовні вимоги про усунення відповідача [PERSON] від спадкування задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с.1). Вказані витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають віднесенню за його рахунок. Відповідач та його представник просили суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на правову допомогу адвоката. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 18.04.2016 року адвокат [PERSON] взяв на себе зобовязання надавати юридичні послуги [PERSON] в Тростянецькому районному суді під час розгляду справи за позовом до нього про усунення від права на спадкування, а саме надання консультацій, складання документів, здійснення представництва в суді. Вартість наданих послуг становить 3 300,00 грн. (а.с.23). Відповідно до наданої суду квитанції від 18.04.2016 року [PERSON] було оплачено адвокату [PERSON] за надані ним правові послуги згідно договору від 18.04.2016 року суму 3 300,00 грн. із розрахунку 1 година роботи адвоката 350,00 грн.(а.с.21-23). Згідно матеріалів даної справи, а саме журналів судових засідань, за участю даного захисника відбулись судові засідання 20.04.2016 року та 27.04.2016 року. Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги від 18.04.2016 року у даній справі вартість виконаних адвокатом робіт склала 1225,00 грн. із розрахунку вартості 1 години роботи адвоката 350,00 грн.(а.с.39). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Розрахована сума витрат на правову допомогу у даній справі не перевищує граничного розміру компенсації таких витрат, встановленого ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». А тому, відшкодуванню на користь відповідача з позивача [PERSON] підлягають документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 1225,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved