Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, Барвінківського Виконавчого комітету міської ради Ізюмського району Харківської області про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло. В обґрунтування позову вказав, що 11 жовтня 1993 року Барвінківським виконкомом Барвінківської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло, відповідно якого квартира, розташованаза адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної власності належить йому та його батькам [PERSON] , [PERSON] . Однак, рішення про його залучення до приватизації квартири на яку видано зазначене свідоцтво порушує його конституційне право на житло та унеможливлює використання його права на приватизацію. Вказане свідоцтво було видано у 1993 році, але, як вказує позивач, на цей момент йому було 16 років, тобто до приватизації була залучена неповнолітня особа, яка особисто не брала участі у приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизацію було проведено без його відома, волевиявлення, без надання згоди. У зв`язку з викладеним, позивач просив: -визнати частково недійсним свідоцтво №001457 від 12 жовтня 1993 року про право власності на житло, видане Виконкомом Барвінківської міської ради народних депутатів, в частині надання йому, у спільну часткову власність квартири за адресою: [ADDRESS] . -визнати частково недійсним розпорядження органу приватизації №188 від 12 жовтня 1933 року, в частині надання йому, у спільну часткову власність квартири за адресою: [ADDRESS] . -визнати житловий чек, що був використаний 12 жовтня 1993 під час приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , в частині надання йому права на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного фонду», таким, що не є повністю використаний. -визнати його таким, що не використав своє право на безоплатну приватизацію майна державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 30 липня 2021 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка діяла станом на 1998-1999 роки, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (ст. 2 Закону). Стаття 8 Закону визначає, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі, тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу квартир у власність громадян може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Стаття 7 Закону визначає, що за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. Як вбачається з свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 12 жовтня 1993 року, виданого Барвінківським виконкомом Барвінківської міської ради народних депутатів, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної власності належить квартира, загальною площею 52,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом достовірно встановлено, що на момент приватизації квартири, а саме: у 1993 року позивач [PERSON] був неповнолітнім. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що порушені законні права та інтереси позивача [PERSON] та він позбавлений можливості самостійно використовувати право на приватизацію житла, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved