Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В., Дарницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою, як батьками малолітньої дочки [PERSON], укладено договір від 09 лютого 2013 року про сплату аліментів на дитину, за умовами якого він зобов»язаний був виплачувати аліменти на тримання їх спільної дочки - [PERSON], [INFO], у сумі 5 000 грн. 00 коп. щомісячно, й до її повноліття, а договором від 08 жовтня 2013 року внесені зміни до договору від 09 лютого 2013 року між батьками про сплату аліментів на дитину, за яким зменшено щомісячну суму аліментів та встановлено в сумі 3 000 грн. 00 коп. Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. від 15 березня 2016 року видано виконавчий напис, яким на підставі договору між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., та договору від 08 жовтня 2013 року про внесенння зміни до договору від 09 лютого 2013 року між батьками про сплату аліментів на дитину, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 63 000 грн. 00 коп. Вважає, що вказаний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки не відповідачє вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборогованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а саме є таким, що вчинений за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, й на даний час ним ця заборгованість оспорюється й не визнається. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], діючий на підчтваві довіреності від 21 березня 2017 року (а.с.1 том 2), позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити: визнати виконавчий напис № 1573 від 15 березня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 1573, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 63 000 грн. 00 коп. згідно договору між батьками про сплату аліментів на дитину, - таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діючий на півдчставі договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2016 року (а.с.205), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог. Треті особи в судове засідання не з»явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Звернулись до суду із заявою про можливий розгляд справи за їх відсутності. За таких підстав суд визнав за можливе розглядти справу за відсутності третіх осіб, на підставі доказів, наявних в матералах справи та за погодженням сторін. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторни є колишнім подружжям, від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір»ю - [PERSON] Між сторонами, як батьками малолітньої дочки [PERSON], укладено договір про сплату аліментів на дитину від 09 лютого 2013 року, за умовами якого [PERSON] зобов»язаний був виплачувати аліменти на тримання їх спільної дочки - [PERSON], [INFO], у сумі 5 000 грн. 00 коп. щомісячно, й до її повноліття (а.с.4 том 1), а договором від 08 жовтня 2013 року внесені зміни до договору від 09 лютого 2013 року між батьками про сплату аліментів на дитину, за яким зменшено щомісячну суму аліментів та встановлено в сумі 3 000 грн. 00 коп. (а.с.6 том 1). Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. від 15 березня 2016 року видано виконавчий напис, яким на підставі договору між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідченого цим же нотаріусом, та договору від 08 жовтня 2013 року про внесенння зміни до договору від 09 лютого 2013 року між батьками про сплату аліментів на дитину, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 63 000 грн. 00 коп. (а.с.13 том 1). Даний виконавчий напис не відповідачє вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення забороговансоті провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення забороговансоті провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п.1.1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов»язання. Гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року регулюється порядок зверення осіб до нотаріуса з метою отримання виконавчого напису. Так, згідно п.п. 3.1 п.3 Глави 16 вказаного порядку, нотаріус вчиняє виконавчий напис у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, як встановлено в ході розгляду справи виконавчий напис нотаріуса постановлено без документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, та встановлюють прострочення виконання зобов»язання, й не визначений період цієї заборгованості (розрахунок заборгованості). За таких підстав суд приходить до висновку про те, що вказаний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки не відповідачє вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення забороговансоті провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а саме є таким, що вчинений за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, й на даний час заборгованість боржником оспорюється й не визнається. Суд вважає, що наявність заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,свідчить про незгоду боржника з постановленим виконавчим написом, а отже - про наявність спору, що є підставою для задоволення позову - визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підстави вищевикладеного, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення забороговансоті провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року,

Outcome: approved