Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС», в якій просить стягнути з відповідача на його користь частину вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Chery E5, державний номер [NUMBER], пошкодженого при ДТП 26.01.2017 року, сума якої становить 19 648, 20 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 26 січня 2017 року о 18.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Н.Гіївська в м. Харкові не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль Chery E5, державний номер [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілю Chery E5, державний номер [NUMBER], були спричинені значні механічні ушкодження. Вартість відновлюваного ремонту вказаного транспортного засобу, складає 28558, 58 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № 3А-0000297 від 30.01.2018 року та квитанцією про сплату вказаної суми від 30.01.2018 року. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.02.2017 року по справі № 642/708/17 встановлена вина водія [PERSON] у скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Юнівес». Позивач звернувся до відповідача з проханням відшкодувати шкоду, завдану їх страхувальником. 24.03.2017 року відповідач перерахував на рахунок позивача частину суми страхового відшкодування, а саме 8910, 38 грн., при цьому вказавши, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], складеного суб'єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту складає 10955, 16 грн. та розмір франшизи становить 2000,00 грн. Позивач вважає, що визначена відповідачем вартість відновлювального ремонту у розмірі 10955,16 грн. є необґрунтованою, оскільки розмір фактичних витрат понесений ним становить 28558,58 грн. В добровільному порядку відповідач не відшкодовує різницю понесених витрат, хоча вони не перевищують розмір страхової суми, тому він звернувся до суду. 04 квітня 2018 року ухвалою судді провадження у справі відкрито. Представником відповідача - [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що з позовними вимогами не згоден, оскільки відповідачем в повному обсязі виконано зобов'язання щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах, регламентованих ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та перераховано позивачу 8955,16 грн. Зазначена сума визначена на підставі оцінки вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER] державний номер [NUMBER], за відрахуванням франшизи, складеного 22.03.2017 року СОД ФОП [PERSON] Представником позивача - [PERSON] надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона зазначає, що відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 22 та абз. 2 ст. 1192 ЦК України, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 30.05.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач та його представник до судового засідання не з'явилися. Представник позивача надала до суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутністю, викладені обставини та вимоги позову підтримує у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що не6 заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 26 січня 2017 року о 18.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Н.Гіївська в м. Харкові не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль Chery E5, державний номер [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] Винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] Такі обставини підтверджено копією постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 14.02.2017 року (а.с.9). Далі, встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (поліс АК № 2482249). Розмір франшизи за страховим полісом складає 2000,00 грн. ( а.с. 33). Згідно звіту № 220317-4 від 22.03.2017 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 10955,16 грн. ( а.с. 34-52). Відповідно до копії платіжного доручення № 13613 від 24 березня 2017 року, [PERSON] направлено страхове відшкодування в розмірі 8955,16 грн.( а.с. 57). При цьому, як вбачається з виписки про надходження по картці/рахунку [PERSON], на рахунок [PERSON] надійшло страхове відшкодування по ДТП від 26.01.2017 року в сумі 8910,38 грн. ( а.с. 145). Таким чином позивачем фактично отримано компенсацію матеріальних збитків в сумі 8910,38 грн. При цьому відповідно до Акту виконаних робіт № 3А-0000297 від 30.01.2018 року та квитанції про сплату вказаної суми від 30.01.2018 року, фактичні витрати за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля складають 28558,58 грн.( а.с. 13-14). Судом встановлено, що всі необхідні умови для отримання страхового відшкодування виконані позивачем вчасно і в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.9.1, 9.2. ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї статті визначає, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно пункту 22.1 статті ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої осіб. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до абз.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином, суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо позовних вимог, оскільки за змістом вказаного роз'яснення п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року N 4, позивач має право вимагати на свій розсуд у разі відновлення до попереднього стану автомобіля фактично понесених витрат, або відшкодування збитків, але з урахуванням зношеності автомобіля. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача частини вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], пошкодженого при ДТП 26.01.2017 року є обгрунтованими, однак суд не погоджується з сумою, яку просить стягнути позивач. Так позивач просить стягнути з відповідача суму вищезазначеного відшкодування в розмірі 19648,20 грн., що є різницею між загальною сумою фактичних витрат на відновлення пошкодженого автомобіля ( 28558,58 грн.) та сумою відшкодування, яку позивач вже отримав від відповідача ( 8910,38 грн.). При цьому позивачем не враховано суму франшизи, що встановлена страховим полісом ( в сумі 2000 грн.). З урахуванням вищевикладеного, з відповідача підлягає стягненню частина вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], пошкодженого при ДТП 26.01.2017 року в сумі 17648, 20 грн. ( 28558, 58 - 8910, 38 - 2000). Відповідно до правил п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати суд розподіляє на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial