Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] 5 800 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням відносно позивача неправдивих відомостей, що принижують честь , гідність та репутацію. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, відповідач - [PERSON] поширює неправдиву інформацію про позивача шляхом подання відповідних заяв та скарг в органи влади та місцевого самоврядування, оскільки подає скарги про погрози вбивством з боку [PERSON], які не відповідають дійсності, через що останньому завдано моральну шкоду. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали повністю. Представник відповідача пояснила, що між сторонами існує цивільно-правовий спір стосовно нерухомого майна житлового будинку, через що у сторін неприязні відносини. Факт звернення [PERSON] до відповідних органів із заявами це реалізація її конституційних прав. Зі слів представника письмові звернення позивача не містять недостовірної інформації, оскільки в них вказані особисті сприйняття позивачем певних обставин. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Також, із змісту ст.23 ЦК України вбачається, що моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказував, що відповідачем поширювалась недостовірна інформація у заявах, що подавались [PERSON] до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області та до Сарненської міської ради, крім цього, поширювалась в усній формі серед сусідів. Із наданих позивачем для огляду судом копій її заяв до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області, датованих 23 квітня 2013 року та 3 травня 2013 року, вбачається, що [PERSON] зверталась до Сарненського РВ з приводу неприязних відносин, які існують між заявником та сім`єю її сина [PERSON] в звязку із розподілом житлового будинку. У вказаних заявах зазначено, що з боку позивача та членів його сім`ї існує певна агресія до [PERSON], яку вона розцінює як таку, що загрожує її здоров`ю та життю. Під час перевірки поданих [PERSON] заяв працівниками Сарненським РВ встановлено, що у даному випадку має місце цивільно-правовий спір між сторонами, заяви про погрози фізичною розправою з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] не знайшли підтвердження через відсутність свідків цих подій, через що заявнику [PERSON] надано письмові висновки по її заявам від 6 червня 2013 року та від 30 квітня 2013 року. Вказані обставини підтвердила в суді свідок [PERSON], яка пояснила, що до Сарненського РВ УМВС України надходили заяви як від [PERSON], так і від [PERSON], яка є дружиною позивача. Повідомлення стосувались непорозумінь на побутовому грунті, оскільки сторони конфліктують з приводу нерухомого майна. Сторони в суді не заперечують факт наявності неприязних відносин між позивачем та відповідачем, повязаних із спором щодо житлового будинку, що встановлено із пояснень свідка [PERSON], яка є членом сім`ї позивача. Так, свідок [PERSON] в суді пояснила, що [PERSON] вважає, що будинок, в яком проживають сторони належить особисто їй, через що намагається виселити позивача із дружиною та дітьми із займаного житла. Пояснення свідка доводяться оглянутими в суді за клопотанням відповідача копіями заяв [PERSON]М до Сарненської РДА від 3 червня 2013 року та до Сарненської міської ради від 22 травня 2013 року та відповідних відповідей, наданих на вказані звернення, які доводять, що заяви були подані відповідачем з метою вирішення питання виселення позивача із житла. Таким чином, на думку суду, звернення відповідача до Сарненського РВ УМВС України, інших органів влади та органів місцевого самоврядування не є поширенням недостовірної інформації, оскільки у них відображено особисте сприйняття особою відношення до неї іншої сторони та її особиста думка щодо належності спірного майна. Суд не приймає до уваги аргументацію позивача щодо того, що неправдиві відомості відповідачем також поширюються серед сусідів, оскільки вони спростовуються показами свідка [PERSON], допитаної в суді, яка пояснила, що дійсно був випадок, коли відповідач перебувала певний час у помешканні свідка через те, що не могла потрапити у будинок, в якому проживає разом із сином та сім`єю останнього. Однак, свідок заперечила факт поширення відповідачем серед сусідів негативної інформації про свого сина [PERSON] Позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача на його користь 5 800 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди. Згідно із ч.4 ст.23 ЦПК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також інших обставин, що мають істотне значення. В ході судового розгляду позивачем не доведено факту поширення відповідачем неправдивої інформації, крім цього, не обґрунтовано заподіяння позивачу душевних страждань на суму, вказану у позові. Таким чином, позов [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed