Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], якій належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,02 га., розташована на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. Зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в правовстановлюючому документі площа земельної ділянки зазначена 4,02 га, а у витязі з Державного земельного кадастру площа земельної ділянки зазначена 4,0164 га., через що отримав відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій так як цей витяг не відповідає додатку 47, затвердженого Постановою КМУ за №1051 від 17.10.2012 року. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,02 га., розташовану на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов. Представник відповідача Бузникуватської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за позивачем. Представник третьої особи Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник відділу Держгеокадастру у Вільшанському районі в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за позивачем. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України). Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині першій статті 1223 ЦК України зазначено, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач народився [INFO] року в с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER], виданого 12 березня 1997 року Вільшанським РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] року в м. Кіровограді, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], повторно виданого 11 вересня 2012 року Міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 15 вересня 2004 року приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Науменком Ф.С., за яким на випадок своєї смерті заповіла позивачу належну їй земельну ділянку площею 4,02 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бузникуватської сільської ради (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,02 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 10 грудня 2001 року головою Бузникуватської сільської ради Вільшанського району (а.с.7). Відповідно до інформації Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 за №503/01-16 від 12.04.2016 року та наданими інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року у Кіровоградській міській державній нотаріальній конторі №1 заведена спадкова справа №431/2012 від 18 жовтня 2012 року. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 від 02 липня 2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером [NUMBER] площею 4,0164 га, яка розташована на території Бузникуватської сільської ради, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, у зв'язку з тим, що за даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] виданого 16.05.2013 року відділом Держземагенства у Вільшанському районі, не можливо встановити хто являється власником земельної ділянки, площа якої вказана 4,0164 га., кадастровий номер [NUMBER], та яким документом підтверджується право власності на цю земельну ділянку (а.с.12). Як вбачається з довідки №22-28-99,2-797/15-16, виданої 18.05.2016 року відділом Держземагенства у Вільшанському районі, невідповідність площі земельної ділянки у Державному акті серії [NUMBER], виданого за №25 від 10.12.2001 року на ім'я [PERSON] площею 4,02 га. та Державному реєстрі земель виникла у зв'язку зі зміною методів підрахунку, внаслідок чого площа становить 4,0164 га. Таким чином, [PERSON] не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із невідповідністю площі земельної ділянки в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що питання визначення належності земельної ділянки має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду необхідне для оформлення права власності на земельну ділянку. Тобто, в даному випадку право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з вини спадкоємця. Врахувавши вище наведене, суд приходить до висновку, що є усі підстави для визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку відповідно до п. г ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, оскільки він є спадкоємцем за заповітом, звернувся із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні. На підставі поданих по справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обгрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved