Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14 жовтня 2015 року він уклав в письмовій формі у вигляді розписки договір позики грошей в сумі 5000 доларів США, що станом на 20 лютого 2017 року становило 135100 гривень. Відповідач зобовязався повернути позику до 01 листопада 2015 року. Однак, не зважаючи на це, відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основаного боргу у розмірі 135100.00 грн., грошові кошти з урахуванням процентів за користування позикою 31705.90 грн., 3% річних у розмірі 4053.00 грн. на загальну суму 170\~858.90 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1708.59 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, заяв та клопотань від нього не надходило, хоча він відповідно до ст.128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи. 29 січня 2018 року, згідно\~ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд зясував наступні обставини. 14 жовтня 2015 року [PERSON] надав [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 5000 доларів США на строк до 01 листопада 2015 року, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 14 жовтня 2015 року. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свогоцивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позичальник, як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунків, доданих до матеріалів справи, станом на день подання позову, 22 лютого 2017 року, борг за користування грошима (3% річних) склав 4053,00 гривень (135100 грн х 3%:100 = 4053,00 грн). Крім цього, згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Сума процентів за користування грошовими коштами за договором позики за прострочений строк, що складає 31705 грн. 90 коп., обчислюється за такою формулою: розмір заборгованості х кількість днів прострочення х ставка НБУ / кількість днів у році х 100 процентів: 61 день - період з 1.11.2015 - 31.12.2015, де облікова ставка НБУ становила 22 % (135100 х 61 х 22) / (365 х 100) = 4967 грн. 23 коп., 112 днів - період з 01.01.2016 - 21.04.2016, де облікова ставка НБУ становила 22% (135100 х 112 х 22) / (365 х 100) = 9120 грн. 17 коп., 35 днів - період з 22.04.2016 - 26.05.2016, де облікова ставка НБУ становить 19% (135100 х 35 х 19) / (365 х 100) = 2461 грн. 41 коп., 28 днів - період з 27.05.2016 - 23.06.2016, де облікова ставка НБУ становить 18% (135100 х 28 х 18) / (365 х 100) = 1865 грн. 49 коп., 35 днів - період з 24.06.2016 - 28.07.2016, де облікова ставка НБУ становить 16,5% (135100 х 35 х 16,5) / (365 х 100) = 2137 грн. 54 коп., 49 днів - період з 29.07.2016-15.09.2016, де облікова ставка НБУ становить 15,5% (135100 х 49 х 15,5) / (365 х 100) = 2811 грн. 19 коп., 42 дні - період 16.09.2016 - 27.10.2016 де облікова ставка НБУ становить 15 % (135100 х 42 х 15) / (365 х 100) = 2331 грн. 86 коп., 41 день - період з 28.10.2016 - 08.12.2016, де облікова ставка НБУ становить 14% (135100 х 41 х 14) / (365 х 100) = 2124 грн. 58 коп., 75 днів - період з 09.12.2016 - 20.02.2017, де облікова ставка НБУ становить 14% (135100 х 75 х 14) / (365 х 100) = 3886 грн. 43 коп. Загальна сума - 4967,23 + 9120,17 + 2461,41 + 1865,49 + 2137,54 + 2811,19 + 2331,86 + 2124.58 +3886, 43= 31705,90 грн. Таким чином, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо повернення відповідачем простроченного боргу за договором позики. При цьому, суд вважає, що відповідачем [PERSON], згідно ст.ст.76,81 ЦПК України не надано суду належних та достовірних доказів на спростування позовних вимог позивача. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики від 14 жовтня 2015 року - у сумі 135100 грн 00 коп, грошові кошти з урахуванням процентів за користування суми позики - 31705 грн 90 коп, 3% річних - 4053 грн 00 коп, а всього на загальну суму 170\~858 грн 90 коп. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1708,59 гривень стягується з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved