Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, зазначивши, що внаслідок винних дій водія [PERSON] 27.04.2014 року в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача та завдано позивачу тілесних ушкоджень. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачу призначено ІІ групу інвалідності. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2014 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням з потерпілим. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля позивача становить 53723 грн. 40 коп., при цьому позивач зазначає, що за час його лікування він витратив 15188,33 грн., але відповідач [PERSON] компенсував йому лише 9000,00 грн., а тому позивач вважає, що розмір відшкодування витрат на його лікування становить 6188,33 грн. Зазначає, що неодноразово звертався до страховика [PERSON] «УТСК» з вимогою про відшкодування завданих йому збитків, однак ні відповіді, а ні відшкодування не отримав, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить суд стягнути з відповідачів на його користь 59811,33 грн., що становить відшкодування майнової шкоди в розмірі 53723,40 грн. та відшкодування витрат на лікування в розмірі 6188,33 грн. Представник позивача, [PERSON], та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що вимоги до його довірителя є безпідставними, оскільки [PERSON] застрахував свою відповідальність у відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія», а тому позивачу повинен саме страховик відшкодувати завдані збитки з врахуванням фізично знищеного відповідного транспортного засобу. Представник відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, в попередній надісланій до суду заяві про проведення раніше призначеного судового засідання без присутності представника [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» зазначив, що у повному обсязі підтримує свою позицію, викладену в запереченні на позовну заяву від 12.06.15 року, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за відсутності представника [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія». Суд, заслухавши позицію учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Зміст ухвали Вінницького районного суду Вінницької області, постановленої 12.11.2014 року по справі № 128/3920/14-к, вказує, що 27.04.2014 року біля 10.00 годин водій [PERSON], керуючи автомобілем «БМВ», державний номер [NUMBER],рухаючись другорядною дорогою в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, не надав переваги для руху автомобілю «ВАЗ-21099», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів. Суд ухвалив кримінальне провадження відносно [PERSON], внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12014020100000513, за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити та звільнити [PERSON] від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням його з потерпілим. Цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. (а.с. 4). Висновок експерта № 74 від 30.06.2014 року, виконаний судовим експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області [PERSON] на підставі постанови слідчого Мазура Ю.А. про призначення автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 27.04.2014 року за № 12014020100000513 щодо визначення вартості відновлювально-ремонтних робіт та розміру матеріального збитку спричиненого власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля [NUMBER], вказує, що вартість відновлювально-ремонтних робіт автомобіля [NUMBER], 2005 року випуску складає 57727 грн. 43 коп., а розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], 2005 року, в результаті його пошкодження, складає 53723 грн. 40 коп., при цьому у п. 2 даного висновку зазначається, що ринкова вартість КТЗ становить 53723 грн. 40 коп. (а.с. 124-141). Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 9742781 від 03.03.2014 року, виданий [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія», зазначає, що страхувальником є [PERSON], забезпечений транспортний засіб «BMW 5201», н.з. АВ 0107АО, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн., за шкоду, заподіяну життю та здоровю 100000 грн. 00 коп., розмір франшизи 500 грн. 00 коп. Строк дії договору з 03.03.2014 року по 02.03.2015 року. (а.с. 23). Зміст заперечення на позовну заяву, наданого представником [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» [PERSON] від 12.06.2015 року, зазначає, що згідно Аварійного сертифікату № 05/02/15 вартість аварійно пошкодженого автомобіля позивача складає 29866,99 грн., а тому, беручи до уваги висновки обох автотоварознавчих досліджень розмір страхового відшкодування згідно ст. 30 Закону становить 23856,41 грн., та за виключенням франшизи в розмірі 500,00 грн, повинен становити 23356,41 грн. При цьому до заперечення додається копія Аварійного сертифіката № 05/02/15 про оцінку вартості пошкодженого колісного транспортного засобу від 02.02.2015 року, проведеного аварійним комісаром [PERSON], згідно якого вартість пошкодженого КТЗ ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] становить 29866,99 грн. (а.с. 43-54, 63-70). Норма ст. 22 ЦК України зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина 1 ст. 1166 ЦК України визначає, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Норма ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту Закон № 1961-IV) вказує, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Норма ст. 30 Закону № 1961-IV передбачає, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 12 Закону № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Стаття 23 Закону № 1961-IV визначає, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. Відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням потерпілого, передбачено в ст. 24 Закону № 1961-IV, де зазначається, що у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоровя, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. За даних обставин, враховуючи надані суду докази, суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода, під час якої позивачу було завдано шкоди його майну та здоровю, мала місце, при цьому причиною ДТП стали винні дії відповідача [PERSON], винність якого встановлена ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2014 року по справі № 128/3920/14-к, що в розумінні ч.4 ст. 61 ЦПК України є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено рішення суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, в силу чого позивач поніс збитків, які, з огляду на наявність обставин страхування цивільно-правової відповідальності та обставин фізично знищеного відповідного транспортного засобу, середня ринкова вартість якого до ДТП становила 53723 грн. 40 коп., а вартість після пошкодження становить 29866 грн. 99 коп., повинні бути компенсовані страховиком в межах страхової суми, виходячи із різниці між вартістю відповідного транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, як того вимагає норма ст. 30 Закону № 1961-IV, з врахуванням розміру франшизи, яка в даному випадку становить 500 грн. 00 коп., при цьому винна особа повинна компенсувати розмір шкоди, яка не охоплюється розміром страхового відшкодування, виплаченого страховиком, в результаті чого позовні вимоги щодо відшкодування позивачу розміру майнової шкоди підлягають до часткового задоволення з стягненням з відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача 23356 грн. 41 коп. (53723, 40 29866,99 500 = 23356,41) та стягненням з відповідача [PERSON] на користь позивача 500 грн. 00 коп., що становить відшкодування майнової шкоди в розмірі франшизи, передбаченої відповідним договором страхування. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача 6188 грн. 33 коп. витрат на лікування то в цій частині позовні вимоги до відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю, а до відповідача [PERSON] у звязку з безпідставністю, оскільки суду не надано жодного належного та допустимого доказу понесення позивачем відповідних витрат з підтвердження необхідності їх здійснення відповідним закладом охорони здоровя, що прямо передбачено вимогою ст. 24 Закону № 1961-IV, при цьому, враховуючи розмір заявлених вимог та умови укладеного відповідного договору страхування, то їх звернення до відповідача [PERSON] є безпідставними. При розподілі судових витрат суд враховує норму ч.3 ст. 88 ЦПК України та виходить з пропорційності задоволених позовних вимог, при цьому вважає за необхідне розподілити дані витрати між відповідачами також виходячи із принципу пропорційності, згідно якого задоволенні позовні вимоги до відповідача [PERSON] відносно відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» становлять 2,14% (500 х 100 ? 23356,41 = 2,14), а тому виходячи із розміру судового збору, передбаченого нормою п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що в даному випадку становить 487 грн. 20 коп., та з огляду на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що при розподілі судових витрат на користь держави необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» 476 грн. 77 коп., а з [PERSON] - 10 грн. 43 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial