Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить поновити порушене право власності [PERSON] , усунувши перешкоди в користуванні і володінні квартирою [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , анулювавши реєстрацію в вищезазначеній квартирі [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про права власності на житло від 30.01.1995 року, виданого відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризацій, копія якого додається до даного позову. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] та його онук [PERSON] . Відповідач з вересня 2007 року у квартирі позивача не проживає, повертатися до квартири не має наміру, і добровільно знятися з реєстрації не бажає, що змушує позивача звернутися з цим позовом до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач, який був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , від 30.01.1995 року, зазначена квартира належить на праві власності [PERSON] . Згідно з інформацією від 22.02.2019 за вих.№413, у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту депутата Південноміської ради Харківського району Харківської області від 25.02.2019, [PERSON] з вересня 2007 року за адресою [ADDRESS] , не проживає. Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] ,тривалий час, а саме з вересня 2007 року, покинув спірне житло добровільно, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Згідно з положеннями ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не проживає у вищевказаному будинку з вересня 2007 року, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, що ускладнює реалізацію прав позивача, крім того, в судове засідання [PERSON] не з`явився і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При пред`явленні позову позивача було звільнено від сплати судового збору. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved