Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.12.2015 року та стягувати з нього на користь відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень, вказавши, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.02.2015 року з нього було стягнуто на користь відповідача на утримання сина сплачувати аліменти в розмірі 20% частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.01.2015 року до повноліття дитини. Він вже тривалий час не може знайти роботу. Працює де є можливість. Також він навчається на третьому курсі в Національному університеті «Львівська Політехніка», на що також йдуть витрати. Щомісячно з нього стягуються аліменти в розмірі 474 грн. 40 копійок. Відповідно до ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, можуть бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника, або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров здоров'я когось із них. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечують. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 20% частин з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.01.2015 року і до повноліття дитини. У вказаному рішенні зазначено, що відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та позов визнає частково, в розмірі 20% частини заробітку (доходу) щомісячно, оскільки на його утриманні знаходиться син [PERSON] [INFO]. від іншого шлюбу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статте 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зі сторони позивача не надано до суду доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров»я, а тому за вказаних обставин позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed