Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою (а.с. 2-4, 127-129), яку в процесі розгляду справи уточнив, та в якій зазначив, що працює на посаді судді та з травня 2017 року з нього на утримання спільної дитини сторін - [PERSON] , [INFO] , на підставі його заяви на користь відповідачки відраховувалися аліменти в розмірі 1/4 частини його суддівської винагороди. Позивач вказав, що з 01 січня 2020 року розмір його суддівської винагороди збільшився, у зв`язку з чим він звернувся до бухгалтерії із заявою про відрахування з його суддівської винагороди 7000 грн у місяць на користь відповідачки на утримання дитини, однак відповідачка з таким розміром не погоджується. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить суд визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті ним на користь [PERSON] на утримання їхнього спільного сина [PERSON] в розмірі 7000 грн щомісячно. [PERSON] подала зустрічний позов, в якому зазначила, що наразі аліменти в сумі 7000 грн на місяць не є достатніми для утримання дитини, та що, на її думку, аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача за зустрічним позовом забезпечить належний рівень життєдіяльності дитини та надасть можливість накопичувати кошти для його подальшого розвитку (а.с. 48-53). У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить суд визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті [PERSON] на її користь на утримання їхнього спільного сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його доходів. У судове засідання [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 129). [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, проти позову [PERSON] заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 січня 2010 року був зареєстрований шлюб сторін. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року шлюб сторін розірвано (а.с. 21-22). За відомостями Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56-57). 05 травня 2017 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] а.с. 64\) [PERSON] по 1/3 частці кожному належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] загальною площею 66,3 кв. м (а.с. 10-11). [PERSON] працює в Корольовському районному судді м. Житомира на посаді судді (а.с. 14). Із [PERSON] з 01 травня 2017 року утримуються аліменти на утримання [PERSON] . Сума сплачених аліментів за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 96565,48 грн (а.с. 13). Позивачем за первісним позовом зазначено, що ним добровільно сплачувалися аліменти на утримання дитини у період з 27 квітня 2020 року по день розгляду справи по суті. Зазначені обставини не заперечувалися відповідачкою за первісним позовом. Частиною 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, реч. 1 ч. 2 ст. 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом судовому захисту підлягає лише порушене право особи. Тобто, обов`язковою умовою здійснення захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову. На переконання суду, позивачем за первісним позовом не наведено жодних обставин, які б могли свідчити про порушення його прав або інтересів. Крім того, з аналізу ст. 181 СК України можна дійти висновку, що аліменти присуджуються за рішенням суду виключно за позовом того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, але не за позовом платника аліментів. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову має бути відмовлено. Разом з тим, обставини, на які покликається первісний позивач, як на підставу свого позову, будуть прийняті судом під час вирішення зустрічного позову. З огляду на наведене, враховуючи матеріальне становище учасників справи, та на те, що позивач за первісним позовом подарував дитині, а також позивачці за зустрічним позовом по 1/3 частці квартири площею 66,3 кв. м, а також зважаючи на інші обставини справи, суд дійшов висновку, що зустрічний позов потрібно частково задовольнити та стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку (з урахуванням сплачених у добровільному порядку відповідачем аліментів за період з 27 квітня 2020 року по 14 вересня 2020 року) оскільки, на, думку суду, саме такий розмір аліментів забезпечить дитину рівнем життя, достатнім для її всебічного розвитку. Також суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути із зустрічного відповідача на користь держави 840,80 грн судового збору.

Outcome: partial