Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [PERSON] на його користь борг за письмовими розписками та договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.06.2014 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики на загальну суму 120000 грн. строком до 06.12.2014 року. У визначений договором позики строк відповідач кошти не повернув. Також надав позики відповідачу 07.05.2014 року та 20.05.2014 року, який своєчасно їх не повернув, у звязку з чим просить стягнути з відповідачів з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних суму 262\~505 грн. 94 коп., а також у повернення судових витрат просить стягнути з відповідачів 2981,16 грн. судового збору та витрати щодо заподіяння моральної шкоди у сумі 3000 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином. Третя особа приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та винести рішення на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Як пояснює позивач 07.05.2014 року він надав у борг [PERSON] 26400 гривень на строк до 07.06.2014 року; 20.05.2014 року надав суму у розмірі 600 гривень та 600 доларів на строк до 03.06.2014 року; 20.05.2014 року надав суму у розмірі 16500 гривень до 20.06.2014 року, що підтверджується розписками; 06.06.2014 року надав у борг 120000 гривень, що підтверджується договором позики грошей. (а.с. 9, 10, 11,12) Договори були укладений в письмовій формі, а саме [PERSON] написав розписки, які посвідчують передання йому відповідних грошових сум, час та дату повернення боргу; договір від 06.06.2014 року нотаріально посвідчений. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені розпискою або договором. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Доказів, що отримані кошти відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] були витрачені в інтересах сімї суду надано не було, то й підстав задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] суми заборгованості за розписками від 07.05.2014 року, 20.05.2014 року немає. Що стосується суми заборгованості за договором від 06.06.2014 року, суд вважає необхідним стягнути кошти солідарно з обох відповідачів з урахуванням заяви [PERSON] на а.с. 68. Сума заборгованості у розмірі 600 доларів підлягає стягненню в національній валюті за курсом НБУ на день ухвалення рішення 13830 гривень. Оскільки позивач не заявив вимогу про стягнення інфляційних витрат з суми 600 доларів, суд стягує тільки 3 % річних та суму заборгованості. Відповідно до пункту 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином за розпискою від 07.05.2014 року з урахуванням 495 днів прострочки, індексу інфляції та 3% річних сума становитиме 43261 гривень 28 копійок; за розпискою від 20.05.2014 року з урахуванням 482 днів прострочки, індексу інфляції та 3% річних становитиме 26756 гривень 67 копійок; за договором від 06.06.2014 року з урахуванням 313 днів прострочки, індексу інфляції та 3% річних становитиме 177807 гривень 12 копійок; за розпискою від 20.05.2014 року з урахуванням 499 днів прострочки, індексу інфляції та 3% річних становитиме 15381 гривень 81 копійок. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно п.2 ч.2 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Так як договорами позики відшкодування моральної шкоди не передбачено, то за таких обставин позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial