Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа ПАТ АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про усунення перешкод у користуванні спільною власністю мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] належить Ѕ частина житлового будинку по [ADDRESS] , а [PERSON] належить інша Ѕ частина вказаного будинку. У належній відповідачу частині будинку знаходиться газове устаткування, на якому було відключене (припинене) газопостачання представниками третьої особи внаслідок порушення правил експлуатації газового обладнання позивачем. Після усунення позивачем порушень він звернувся до третьої особи про відновлення газопостачання. Внаслідок відмови відповідача допустити представників ПАТ АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до газового устаткування відповідач порушив право позивача на користування спільною власністю, а саме мережами внутрішнього газопостачання, у зв`язку з чим частина будинку позивача не опалюється, немає можливості користуватись гарячою водою. Просить суд відновити його права шляхом усунення перешкод у користуванні газовим стояком, який знаходиться на території Ѕ частини будинку [ADDRESS] , що належить відповідачу, шляхом зобов`язання відповідача надати безперешкодний доступ позивачу та представникам Києво-Святошинського відділення АТ «Київоблгаз» до газового стояку, що забезпечує постачання природнього газу до вище вказаного будинку, та не чинити перешкоди у користуванні спільним майном у подальшому. Ухвалою судді від 16.03.2020 було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 20.01.2021 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання 20.01.2021 не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 20.01.2021 не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа в судове засідання 20.01.2021 свого представника не направила. Про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Судом встановлено, що предметом спору є відноси, що виникли з права користування спільним майном співвласників житлового будинку, а саме системою газопостачання будинку, тому суд під час вирішення справи керується нормами Цивільного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач є власником Ѕ частини домоволодіння по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 19.02.2014, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Біккінеєвою І.М, реєстровий № 514. Відповідачу належить Ѕ частина вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою 17.11.1993, реєстровий № 1-4269. Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] цей будинок має дві квартири з різними входами і двох співвласників, яким належить по Ѕ частці будинку. Співвласниками будинку є позивач і відповідач. Проектом газопостачання житлового будинку [ADDRESS] від 1980 року передбачений один ввід газової труби в будинок. З наведеного слідує, що під час проектування і будівництва колишній власник не передбачав двох різних вводів для газопостачання, а тому цілий будинок користується єдиним вводом. Оскільки співвласниками будинку після набуття кожним права власності на свою частку не узгоджувались питання розмежування, не встановлювалась технічна можливість та доцільність такого розмежування, співвласники на рівних правах користувалися внутрішньою мережею газопостачання. 09.10.2019 представники Києво-Святошинського відділення АТ «Київоблгаз» склали акт о/р 0800727365 про відключення об`єкту (газових приладів) у споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] у зв`язку з порушенням споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації. 12.11.2019 АТ «Київоблгаз» актом первинної, повторної перевірки, прийомки димових та вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків підтвердив відповідність вентиляційних каналів у будинку проектному рішенню і придатності до експлуатації. 24.12.2019 представниця позивача [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського відділення АТ «Київоблгаз» із заявою про відновлення газопостачання. 04.01.2020 представник третьої особи слюсар [PERSON] склав акт про неможливість відновлення газопостачання за заявою від 24.12.2019 з причини знаходження вимикаючого пристрою на половині власника квартири [ADDRESS] , а власник квартири [ADDRESS] не дає доступу до газового обладнання. Цього ж дня представниками поліції складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) по причині ненадання доступу слюсарю АТ «Київоблгаз» до свого двору для відновлення газопостачання позивачу. Отже, відповідач, який є власником квартири [ADDRESS] та співвласником будинку по [ADDRESS] , порушив право позивача на доступ до спільного майна - газового стояка, що призвело до неможливості відновлення газопостачання квартири позивача. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до частини четвертої статті 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що особи, які володіють спільною частковою власністю, є співвласниками, мають права та обов`язки відповідно до своєї частки, зокрема, несуть витрати на управління, утримання та збереження спільного майна, несуть відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними спільним майном. Законом України «Про ринок природного газу» визначено поняття газорозподільної системи як технологічного комплексу, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам. Пунктом 5 Глави 5 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем установлено, що оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством. Для належного виконання Оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, зокрема, для виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання. З наведених норм слідує, що, зокрема, виконання робіт з відновлення газопостачання надає право представнику оператора ГРМ безперешкодно та безкоштовно мати доступ до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством. Отже, враховуючи спільну власність позивача та відповідача на мережі внутрішнього газопостачання, наведені доводи позивача та представника третьої особи у цій справі, представник третьої особи мав повноваження та право доступу до належної відповідачу Ѕ частини будинку по [ADDRESS] для відновлення газопостачання квартири позивача на газовій мережі внутрішнього газопостачання будинку, а відповідач зобов`язаний не чинити перешкоди доступі з метою відновлення газопостачання. Тому позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, а саме газовим стояком, який знаходиться на території частини будинку по [ADDRESS] , що належить відповідачу, шляхом зобов`язання відповідача надати безперешкдний доступ позивачу та представникам Києво-Святошинського відділення АТ «Київолгаз» до газового стояку, що забезпечує постачання природного газу до будинку по [ADDRESS] для відновлення газопостачання до Ѕ частини будинку по [ADDRESS] , належній позивачу, слід задовольнити. Частиною третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип диспозитивності, зміст якого розкриває стаття 13 ЦПК України. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже розгляд справи судом відбувається тільки за зверненням особи, яке подане відповідно до ЦПК, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Інакше кажучи, право визначення предмету і підстави позову позивач реалізує самостійно, на власний розсуд, підтверджуючи порушення права необхідними доказами. У своєму позові позивач надав докази наявності спільної часткової власності на газові мережі внутрішнього газопостачання позивачу та відповідачу та довів порушення свого права відповідачем на користування такими мережами. Проте позовна вимога про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні спільним майном у подальшому є узагальненою, не підтверджує порушення відповідачем інших прав позивача, тому в контексті позову суд вирішив задовольнити таку позовну вимогу частково, а саме в частині користування газовим стояком. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, оцінивши їх виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд вирішує питання про судові витрати. Суд задовольняє частково вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму судових витрат на правову допомогу. Так, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 10000,00 (десять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу виходячи з наступного. Відповідно до договору № 04/20 про надання правничої допомоги від 27.04.2020, укладеного між позивачем та адвокатом Осадчою Людмилою Володимирівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2251, рішення від 03.07.2018, гонорар адвоката, в тому числі порядок обчислення гонорару за окремі послуги та етапи їх виконання визначається окремою угодою та сплачується клієнтом адвокату в порядку, строки та в формі визначеними такою угодою. Матеріали справи не містять додаткової угоди між адвокатом та позивачем. Ордер ПТ № 083624 від 19.10.2020 на надання правової допомоги вказує на надання такої допомоги адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально. Отже в суду відсутні підстави для стягнення судових витрат на послуги адвоката Осадчої Л.В., позаяк вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до договору про надання юридичних послуг № 03-Ю/20 від 27.04.2020 та додаткової угоди до нього сторони ТОВ «Українська юридично-логістична група» та [PERSON] погодили наступне: за надання правової допомоги у питаннях пов`язаних з розглядом справи про усунення перешкод у користуванні власністю у Києво-Святошинському районному суді Київської області: вивчення матеріалів, наданих Замовником; збір доказів по справі; виготовлення позовної заяви, підготовка додатків до неї сторонам по справі та подання їх до суду першої інстанції; надання відзиву, заперечень, клопотань, заяв по справі тощо; особисте представництво адвокатом Осадчою Л.В. у суді (перша інстанція) до 4-х засідань. Загальна вартість послуг без ПДВ 20000,00 (двадцять тисяч) гривень. Позивачем не доведено збір доказів по справі його представником, надання відзиву, заперечень, клопотань по справі. Очевидно, що докази по справі були створені до моменту укладення договору №03-Ю/20 про надання юридичних послуг від 27.04.2020 між позивачем та ТОВ «Українська юридично-логістична група», а отже позивач не довів збирання виконавцем доказів по справі після укладення договору, а також подання відзиву, заперечень, клопотань по справі. Щодо положення «особисте представництво адвокатом Осадчою Л.В. у суді (перша інстанція) до 4-х засідань», то таке положення не відповідає інформації з ордеру ПТ № 083624 від 19.10.2020 на надання правової допомоги, так як вказує на надання такої допомоги адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, а не в складі ТОВ «Українська юридично-логістична група». Отже в суду відсутні підстави для стягнення судових витрат на послуги адвоката Осадчої Л.В. на підставі договору з ТОВ «Українська юридично-логістична група», позаяк вони не підтверджені належними та допустимими доказами та мали б регулюватись окремою угодою з адвокатом. Зважаючи на вище викладене, відповідно до статей 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial