Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про нарахування інфляційної індексації та 3% річних, до присудженої суми боргу. Просив суд стягнути з боржника [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON]: - нарахування інфляційного коефіцієнту за період 14.11.2011 р. по 31.12.2016 р. у розмірі 957282,13 грн. - нарахування 3% річних від суми основного боргу, за період з 14.11.2011 року по 27.01.2017 pоку, загальна сума яких складає 72771,88 грн. Позивач надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2011 року, справа № 2-1979/11, було частково задоволено позов [PERSON] до ТзОВ «Комплекс Дах», в особі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення збитків, визнання договору підряду укладеним та частково виконаним, стягнення безпідставно отриманих сум. Вказаним рішенням, суд зобов'язав стягнути з боржника [PERSON] на користь [PERSON], грошові кошти у розмірі 472 965 гривень 48 копійок. 12 грудня 2011 року, заявою позивача та згідно з виконавчим листом від 14 листопада 2011 року, по цивільній справі за № 2-1979/11, виданим Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, державним виконавцем відділу виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції України Фадєєвою Ю.М., було відкрито виконавче провадження за № 30394557, про примусове стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 472 965 гривень 48 копійок. 05 червня 2014 року постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції України Орлова К.В., за № 30394557, вищевказаний виконавчий лист було повернуто позивачу, без виконання. 10 червня 2015 року постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції України Прохоровою О.А., за повторною заявою позивача, було відкрито повторне виконавче провадження за № 47848836 про примусове стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 472 965 гривень 48 копійок. 31 грудня 2015 року постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції України Кошеваровою О.А., за № 4748836, виконавчий лист, знову було повернуто позивачу без виконання. З моменту надання виконавчого листа за № 2-1979/11 від 14 листопада 2011 року, боржник [PERSON] ігноруючи рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, до теперішнього часу, не сплатив позивачу заборгованість. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, де зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, я а кредитор маю право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України, відповідно до частини п'ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У даному випадку, боржник [PERSON] не виконав свої зобов'язання переді мною. Згідно із частиною 1 статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А навпаки частина 2 цієї ж статті зобов'язує боржника сплатити кредиторові компенсацію за несвоєчасне погашення ним боргу. Цитую вказану статтю: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення…». Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Також чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Прикладом законності моїх вимог слугує і постанова Верховного суду України від 2.09.2011 по справі № 6/433-42/183. На виконання рекомендацій Верховного суду України (лист Верховного суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ»), вважається, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з заліком цього місяця, тому інфляція за листопад 2011 року, була включена мною при розрахунках загальної інфляції, оскільки рішення суду було винесене 14 листопада 2011 року. Згідно вказаного листа Верховного суду України, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: І = (II1 : 100)х(ІІ2 : 100)х(ІІЗ : 100)х(IIZ : 100) Де: І - сума загальних інфляційних витрат; ІІ1, ІІ2 - індекс інфляції за місяць прострочки; IIZ - індекс інфляції за останній місяць прострочки. Сума заборгованості - 472965,48 грн. Період прострочки - листопад 2011 - січень 2016 року. Відповідно до затвердженої формули розрахунку інфляції, сума боргу на момент подачі заяви складає: 472965,48 грн. х 2.024 = 957 282,13 грн. Окрім нарахування коефіцієнту інфляції, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, яка наголошує: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми», позивач також має право на отримання компенсації за невиконання [PERSON] рішення суду про повернення ним суми боргу, у вигляді 3% річних від суми неповернутого боргу, який становить на даний час 472 965,48 грн. Сума заборгованості складає 472 965,48 грн. кількість діб прострочення складає з 14.11.2011 року по 27.01.2017 року - 1901 добу. Розрахунок нарахування 3 % річних від суми боргу, здійснюється за формулою: У = s х 3% х Д : 365 :100, де s - сума заборгованості Д - кількість днів прострочення, та становить: За 2011 рік - 472965,48 х 3% х 48: 365 : 100 = 1865,95 грн. За 2012 рік - 472965,48 х 3% х 366 : 366 : 100 = 14188,96 грн. За 2013 рік - 2015 роки - 472965,48 х 3% х 1095 : 365 : 100 = 42566,89 грн. За 2016 рік - 472965,48 х 3% х 366 : 366 : 100 = 14188,96 грн. За 2017 рік - 472965,48 х 3% х 26 : 365 : 100 = 1049,59 грн. Загальна сума санкцій складає 1865,95 + 14188,96 + 42566,89 + 14188,96 + 1049,59 = 73 860,35 грн. Враховуючи усі вищевказані розрахунки, сума інфляційних та санкційних нарахувань складає: (сума інфляційних витрат 957 282,13) + (сума 3% санкцій 73 860,35) = 1 031 142,48 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про нарахування інфляційної індексації та 3% річних, до присудженої суми боргу. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь Держави сума судового збору у розмірі 8 000,00 грн.

Outcome: approved