Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 14.02.2018 в розмірі 104499,60 грн., відшкодувати судові витрати, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав від нього в борг грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США, зобов'язавшись повернути їх. Наприкінці лютого 2018 року позивач звернувся до [PERSON] із вимогою про повернення боргу, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернуті, відповідач взяті на себе грошові зобов'язання не виконав. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.02.2018 [PERSON] передав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США, які останній зобов'язався повернути, на підтвердження чого надано розписку, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 8). Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як визначено ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановленого договором. 26.02.2018 на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу про повернення суми боргу до 01.03.2018 (а.с. 9). В порушення умов укладеного договору [PERSON] грошові кошти у встановлений строк у добровільному порядку не повернув. Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом (ст. 525 ЦК України). Станом на 16.04.2018, день звернення до суду із даним позовом, сума боргу в національній валюті України, еквівалентна 4000,00 доларів США, складає 104499,60 грн., яку позивач і вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved