Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони уклали шлюб 27.11.2004 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 21. Від спільного подружнього життя учасники справи мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось, виникали непорозуміння, мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та останнім часом не підтримують шлюбно сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються. Збереження сімї не можливе. Спору відносно поділу спільного майна не має. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не зявився. Подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, просить шлюб розірвати, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 2004 року учасники справи зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №102170, виданого повторно 26 травня 2017 року (а.с. 3). Від спільного проживання учасники справи мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №207065 (а.с. 5). Згідно довідки №301 від 23.11.2017 року виданої виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з відповідачем. Судом встановлено, що учасники справи не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між учасниками справи неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між учасниками справи остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідачем до суду не було надано заяви про залишення чи зміну її прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Стахова». \~Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами\~ ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що\~ документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved