Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, зважаючи на наступне. У період з 27.11.2015 по 28.11.2017 заявник проходив військову службу у званні полковника юстиції у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України на посадах старшого слідчого та прокурора відділу Управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Під час проходження служби разом з іншими військовослужбовцями вказаного підрозділу [PERSON] систематично відряджався до районів проведення антитерористичної операції на Сході України з метою виявлення, розкриття та розслідування злочинів, пов`язаних з терористичною діяльністю кримінальних угруповань, діяльністю незаконних збройних формувань проти Збройних сил України та веденням агресивної війни. Згадані повноваження крім іншого передбачали проведення працівниками підрозділу на території Донецької та Луганської областей ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій з метою встановлення та притягнення до передбаченої Законом відповідальності осіб, причетних до вказаних злочинів. У районах проведення антитерористичної операції заявник перебував у службовому відрядженні з 5.10.2015 по 09.10.2015 включно, з 01.11.2015 по 07.11.2015 включно, з 15.11.2015 по 28.11.2015 включно та з 28.12.2015 по 30.12.2015 включно. Під час перебування у відряджені залучався до проведення антитерористичної операції, у тому числі на підставі звернень Головного військового прокурора Матіоса А.В. та заступника Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України полковника юстиції Борзих Д.В. № 10/4/2-116 вих-15 та № 10/4/2-112 вих-15 від 25.12.2015. Під час перебування у відряджені залучався до проведення антитерористичної операції, у тому числі на підставі звернень Головного військового прокурора Матіоса А.В. та заступника Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України полковника юстиції Борзих Д.В. № 10/4/2-116 вих-15 та № 10/4/2-112 вих-15 від 25.12.2015. Проте, учасником бойових дій заявника не визнано за браком необхідних документів, що унеможливлює користування відповідними пільгами, а тому [PERSON] просить суд Встановити факт, що має юридичне значення,\~а саме\~факт безпосередньої\~участі полковника\~юстиції [PERSON] ,\~ [INFO] \~в антитерористичній\~операції,\~забезпечені її\~проведення і\~захисті незалежності,\~суверенітету та\~територіальної цілісності\~України в районах проведення антитерористичної операції в період з 5.10.2015 по 09.10.2015, з 01.11.2015 по 07.11.2015, з 15.11.2015 по 28.11.2015 та з 28.12.2015 по 30.12.2015 включно. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в особі Київського міського військового комісаріату поклався на розсуд суду щодо задоволення заяви. Проте, зазначив, що питання з приводу якого звернувся [PERSON] має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства. Представник Державної служби України у справах ветеранів війни і учасників антитерористичної операції в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення [PERSON] , представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Встановлено, що [PERSON] у період з 27.11.2015 по 28.11.2017 проходив військову службу у званні полковника юстиції у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України на посадах старшого слідчого та прокурора відділу Управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Відповідно до\~вимог ст.6\~Закону України\~«Про боротьбу\~з тероризмом» суб`єкти, які залучаються до боротьби з тероризмом, у межах своєї компетенції здійснюють заходи щодо запобігання, виявлення і припинення злочинів терористичної спрямованості. У районах проведення антитерористичної операції заявник перебував у службовому відрядженні з 5.10.2015 по 09.10.2015 включно, з 01.11.2015 по 07.11.2015 включно, з 15.11.2015 по 28.11.2015 включно та з 28.12.2015 по 30.12.2015 включно, що підтверджується наданими заявником копіями наказів про службові відрядження (№ 275-в від 02.10.2015 р., № 382-в від 30.10.2015 р., № 531-в від 12.11.2015 р., № 809-в від 24.12.2015 р.). Так, під час перебування у відряджені заявник залучався до проведення антитерористичної операції, у тому числі на підставі звернень Головного військового прокурора Матіоса А.В. та заступника Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України полковника юстиції Борзих Д.В. № 10/4/2-116 вих-15 та № 10/4/2-112 вих-15 від 25.12.2015. Наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки Україні (керівник Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) генерал-лейтенанта Попка С.М. № 51 від 20.02.2016 (по стройовий частині) наказано вважати [PERSON] таким, що перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань з 28 по 30 грудня 2015 року. На підставі ст.ст. 4-7, 12, 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та на виконання доручення першого заступника Голови Служби безпеки України керівника Антитерористичного центру при СБ України від 08.10.2015 № 33/11358 наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки Україні (керівник Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 132 дск від 26.10.2016 заявника залучено до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у періоди з 5 по 9 жовтня 2015 року, з 1 по 7 листопада 2015 року та з 15 по 28 листопада 2015 року. Відповідно до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 № 413 (в редакції від 26.08.2015, яка діяла під час перебування заявника в районах проведення антитерористичної операції) рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається відповідними комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, у тому числі в Генеральній прокуратурі України. Положення про діяльність відповідної комісії Генеральної прокуратури України затверджено наказом Генерального прокурора Україні № 104 від 24.02.2016. Відповідно до пунктів 3, 4 Положення комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції та перебування військовослужбовців у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Зміст вказаних Порядку та Положення щодо підготовки документів для розгляду комісіями є аналогічними: для надання статусу учасника бойових дій керівники військових прокуратур, у підпорядкуванні яких проходять службу військовослужбовці, у місячний строк після завершення ними виконання завдань антитерористичної операції подають на розгляд Комісії довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції та згадані вище документи. До повноважень комісії було віднесено підготовка документів стосовно військовослужбовців Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та прийняття рішення щодо надання військовослужбовцям статусу учасника бойових дій. Підготовку таких документів здійснює кадровий підрозділ Головної військової прокуратури. Водночас, як це встановлено в судовому засіданні, після завершення виконання [PERSON] завдань у районах проведення антитерористичної операції відповідних документів кадровим підрозділом Головної військової прокуратури складено не було та на розгляд Комісії не подано. Проте, 20.09.2016 р. [PERSON] звернувся до секретаря комісії Генеральної прокуратури України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із заявою з метою отримання довідки (додаток 1 Порядку) про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та 26 вересня 2016 року отримав довідку № 10/5/1-987 вих-16 про факт проходження мною військової служби, направлення мене у службове відрядження до Луганської області та визнання мене таким, що перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань (копія долучена до матеріалів справи). Також 15.11.2016 р. заявник з метою підтвердження факту участі в антитерористичній операції, бойових діях чи інших подіях, які дають право на визнання учасником бойових дій звернувся до кадрового підрозділу Головної військової прокуратури, який був одночасно секретарем комісії Генеральної прокуратури України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, із заявою про отримання довідки за формою, яка передбачена додатком № 1 до Порядку. Листом № 10/7-482 вн-17 від 24.11.2017 р., як вбачається з копії останнього, [PERSON] повідомлено про відсутність підстав для надання такої довідки. Як свідчать матеріали справи, 28 листопада 2017 року [PERSON] , прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, звільнено в запас за п. «а» ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. Вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, та які набули право на отримання статусу під час проходження військової служби у Збройних Силах відповідно до п.10 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженого наказом МО України № 200 від 07.05.2015, покладається на Комісію [INFO] . За результатами розгляду наданих [PERSON] документів щодо вирішення питання про отримання статусу учасника бойових дій, Шевченківським районним у м. Києві військовим комісаріатом, останні листом № 3638 від 12.12.2017 р. були направлені до [INFO] для визначення статусу учасника бойових дій. Водночас, як свідчать матеріали справи, і це не заперечувалось представником заінтересованої особи, зібрані документи не є недостатніми для затвердження Комісією рішення про надання [PERSON] статусу учасника бойових дій. Як пояснив\~в судовому\~засіданні [PERSON] \~встановлення факту\~його безпосередньої\~участі в\~антитерористичній операції, забезпеченні її\~проведення і\~захисті незалежності,\~суверенітету та територіальної цілісності України має юридичне значення, оскільки є вирішальним у визначенні мого статусу, як учасника бойових дій, впливає на обсяг його прав та надає можливість доступу до гарантованих Державою пільг та компенсацій, відповідного медичного обслуговування тощо. Відповідно до п.15 вищезазначеного Положення у разі звернення особи до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій, і прийняття судом відповідного позитивного рішення, таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій. Копія рішення суду підлягає зберіганню разом з іншими документами. Таким чином, до переліку документів, що підтверджують право громадянина на визнання його учасником бойових дій, входить рішення суду про встановлення факту участі особи в бойових діях. Згідно п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій також визнаються військовослужбовці військових прокуратур, які крім іншого брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Враховуючи наведене, з огляду на обставини встановлені під час розгляду справи, надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] . При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК Україги. Виходячи з\~наведеного,\~

Outcome: approved