Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення 850000,00 грн. суми позики та 16393,38 грн. 3% річних від простроченої суми за договором позики від 01.04.2019 року, оформленим розпискою в порядку ст. 1047 ЦК України. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором від 01.04.2019 року, грошові кошти у встановлений у розписці строк позивачеві не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання у справі. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.07.2020 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, 10.08.2020 року до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу письмового доказу (розписки від 01.04.2019 року), в якій представник позивача адвокат Литвиненко Я.А. просив провести судове засідання за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить його особистий підпис в розписці про дату наступного судового засідання (12.08.2020 року о 10:00 год.), причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 01.04.2019 року передав [PERSON] грошові кошти в сумі 850000,00 грн., що підтверджується оригіналом розписки, яка долучена до матеріалів справи. Відповідно до змісту розписки [PERSON] зобов`язався повернути позивачу грошові кошти не пізніше 15.09.2019 року. Позивач в обґрунтування позову стверджував, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, однак до теперішнього часу борг позивачу не повернув. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем в ході розгляду справи не надано доказів повернення позивачеві суми боргу за договором позики від 01.04.2019 року. Таким чином, в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики від 01.04.2019 року, укладеним в формі розписки, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача 16393,38 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за договором позики, суд вважає необхідним зазначити наступне. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивачем наданий розрахунок 3% річних від простроченої суми заборгованості, що за 235 днів прострочення за період з 16.09.2019 року по 07.05.2020 року складає 16393,38 грн.. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за вказаний період прострочення в сумі 16393,38 грн. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із повним задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 8663,93 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: approved