Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям. В позовній заяві зазначено, що 06.07.2012 сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області, актовий запис №1072. Дітей сторони не мають. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, а також відсутність взаєморозуміння. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства понад 2 роки. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд його розірвати. 04.03.2020 у даній справі відкрито провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов суду не надала. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.07.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно 13.02.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №1072 (а.с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved