Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 01 липня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «Daewoo» в м. Вінниці по вул. 1-го Травня, допустив зіткнення з автомобілем позивача ВАЗ Granta д.н.з. [NUMBER]. ДТП сталось з вини [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль позивача був пошкоджений та йому завданий матеріальний збиток в розмірі 39483,69 грн., в тому числі втрата товарної вартості автомобіля - 4427,89 грн., про що свідчить висновок автотоварознавчого дослідження №1243/13-21. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу № АВ/4263760 від 31 серпня 2012 року зі строком дії до 31 серпня 2013 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майно становить 50000,00 грн. 23 жовтня 2013 року страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 27964,64 грн. За ремонт автомобіля сплачено 32191,94 грн., з яких страховиком - 27964,64 грн. та 4227,30 грн. - позивачем, а також позивачем за власний рахунок придбано запасні частини, що були відсутні в сервісному центрі, на суму 2612,40 грн. Таким чином, позивач вважає, що з ВАТ «НАСК «Оранта» необхідно стягнути суму недоплаченого страхового відшкодування, яка з урахуванням розміру вартості робіт відновлювального ремонту та додатково придбаних запчастин, сплаченого страхового відшкодування, розміру франшизи, становить 6339,7 грн. З [PERSON] підлягає стягненню втрата товарної вартості автомобіля в розмірі 4427,89 грн., розмір франшизи - 500,00 грн. та кошти в розмірі 529,2 грн. за проведення товарознавчого дослідження. Крім того, внаслідок ДТП позивачеві заподіяна моральна шкода. Він змушений витрачати час на відвідування СТО, страхової компанії, збирання довідок, проведення експертиз. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, знервованості. Від такого стану та нецільового витрачання сімейних грошей постраждали і члени родини позивача, що призвело до розладу стосунків у родині. Позивач є опікуном дитини - інваліда, яка має захворювання пов'язані з опорно-рухомим апаратом, тому відсутність транспортного засобу унеможливило поїздку дитини до санаторію. Крім того, на вихідні дні позивач виїзджав до Бершадського району, щоб провідати своїх рідних похилого віку, а після ДТП позбавлений такої можливості. У зв'язку із цим позивач змушений забрати до м.Вінниці свого батька та тещу, які мають проблеми із здоров'ям, та поніс витрати з проведенням їх реєстрації, що потягло додаткові незручності. Також, вимушений був на автобусі добиратись до районного центру, щоб відвідати матір та хвору бабусю, що завдало морального пригнічення, додаткових фінансових витрат та незручностей. Після ДТП позивачеві та його рідним довелось пересісти на громадський транспорт, що призвело до незручностей у пересуванні. Багато запланованих справ довелось відкласти, а від деяких відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Через втрату автомобіля не міг виконувати доручення керівництва, що спричинило зменшення авторитету, зміну місця роботи та втрати в заробітній платі. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] відшкодування втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 4427,89 грн., франшизу в розмірі 500,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 529,2 грн. та витрати за надання правової допомоги в розмірі 2500,00 грн., а з ВАТ «НАСК «Оранта» - 6339,70 грн. недоплаченого страхового відшкодування, та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Надалі позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] відшкодування втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 4456,33 грн., франшизу в розмірі 510,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 529,2 грн. та витрати за надання правової допомоги в розмірі 2500,00 грн., а з ВАТ «НАСК «Оранта» - 7339,7 грн. недоплаченого страхового відшкодування, та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір та витрат за проведення судової експертизи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові, просили суд їх задовольнити. При цьому звернули увагу, що розмір матеріального збитку встановлений судовою експертизою. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги визнали частково, вважають обґрунтовану вимогу щодо стягнення франшизи в розмірі 510 грн., а також вважають за можливе відшкодувати моральну шкоду в розмірі 500, 00 грн., решту вимог вважають безпідставними та необґрунтованими. Представник страхової компанії, заперечуючи в одному із судових засідань щодо задоволення позову, надалі вважала можливе відшкодувати витрати в розмірі фактичних витрат на проведення відновлювального ремонту. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо недоговірних зобов'язань в частині загальних підстав відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки майнову та моральну шкоди, та Законами України «Про страхування», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 219000-113-41, білого кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу сер. [NUMBER] від 17 липня 2012 року (а. с.10). 01 липня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «Daewoo», не витримав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого пошкоджено транспортні засоби. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2013 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.18). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4263760, строк дії якого з 01.09.2012 року до 31.08.2013 року. За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в розмірі 50 000,00 грн. та франшиза - в розмірі 510,00 грн. (а. с 19). На підставі протоколу (акта) огляду транспортного засобу складеного старшим аварійним комісаром Вінницького ОЦКП Мельником О.М. від 05 липня 2013 року, заяви [PERSON] від 03 липня 2013 року про страхове відшкодування та розрахунку страхового відшкодування від 06 серпня 2013 року проведеного фахівцями НАСК «Оранта», страховиком затверджено страховий акт № ОЦВ-13-8563/1 про виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 27 964,64 грн. (а. с. 15-22). Відповідно до довідки від 25 жовтня 2013 року № 67 зазначені кошти надійшли на рахунок ТОВ «Джерман - Центр» від СК «Оранта» для відшкодування вартості ремонту автомобіля [PERSON] (а. с. 48). Відповідно до заказу - наряду № ЗН 00003530 ТОВ «Джерман - Центр» здійснило ремонтно - відновлювальні роботи автомобіля ВАЗ 219000-113-41, реєстраційний номер [NUMBER], вартість яких становить 32 191,94 грн. Зазначений документ містить відмітку про те, що він має юридичну силу акту виконаних робіт (а.с. 50-51). При цьому, [PERSON] здійснив на рахунок ТОВ «Джерман - Центр» доплату за ремонт автомобіля в розмірі 4227,3 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 21 жовтня 2013 року № 0019, а також для проведення ремонту придбав бампер передній, капот та крило праве на загальну суму 2612, 40 грн. (а.с. 49,52). На замовлення [PERSON] експертом Вінницького відділення КНДІСЕ проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до його висновку від 16 липня 2013 року №1243/131-21 вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобіля ВАЗ -219000-113-41 д.н. [NUMBER] становить 35055,79 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля становить 39 483,69 грн., в тому числі втрата товарної вартості - 4427,89 грн. (а.с. 27-45). Вартість такого дослідження становить 529,20 грн., яка сплачена позивачем (а.с. 25, 47). За висновком здійсненої у справі судової автотоварознавчої експертизи від 03 березня 2014 року № 221/14-21, проведеної Вінницьким відділенням КНДІСЕ, вартість матеріального збитку складає 40210,65 грн., в тому числі втрата товарної вартості 4456,53 грн. (а.с.107-123). Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до вказаної норми необхідною умовою для відшкодування матеріального збитку особою, відповідальною за заподіяний збиток на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів є наявність оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому порядку. Позивачем, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, заявлено вимогу про стягнення з НАСК «Оранта» недоплаченого страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну в розмірі 7249,36 грн., в основі якого враховано висновок здійсненої у справі судової автотоварознавчої експертизи від 03 березня 2014 року № 221/14-21. Суд приймає до увагу вказаний висновок судової експертизи, однак зважає, що відповдіно до положень ст.988 ЦК України та ч.17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з наданих доказів, дійсний розмір витрат пов'язаних з відновленням речі становить 34 804,33 грн. Про такий розмір та фактичне повне відновлення застрахованого автомобіля свідчить заказ - наряду № ЗН 00003530 ТОВ «Джерман - Центр» (акт виконаних робіт) та рахунок фактура від 12 жовтня 2013 року (а.с 49-52). До того ж, суд звертає увагу, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля дорівнює нулю, а також враховує, що відповідачем не доведено, що перелічені у вищевказаному рахунку деталі не стосуються ремонту застрахованого автомобіля чи були не потрібні для його повного відновлення. Розраховуючи суму недоплаченого страхового відшкодування, судом враховується саме вказана сума дійсних витрат, сума сплаченого страхового відшкодування, а також розмір франшизи, яка в силу положень ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» враховується при виплаті страхового відшкодування, тому до стягнення підлягає сума в розмірі 6329,70 грн.(34 804, 34 грн. -27 964,64 грн.-510 грн). При цьому, суд не бере до увагу дослідження, проведені 23.07.2013 року страховою компанією, та висновок спеціаліста від 16.07.2013 року, оскільки це є лише попередніми оціночними документами, в яких зазначається про можливу, але не кінцеву суму. На вказані обставини також звернув увагу експерт, будучи допитаним в судовому засіданні. До того ж, суд враховує, що страхова компанія, не звернула увагу на положення ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страховик, отримавши документальне підтвердження факту оплати проведеного ремонту, повинен здійснити доплату в розмірі, що не перевищує суми податку на додану вартість. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником страхової компанії, вказана норма законодавства не була врахована ні при визначені страхового відшкодування, ні при його виплаті. Щодо відшкодування шкоди [PERSON], то суд враховує, що відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. ст. 12, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи, що в полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4263760 встановлений розмір франфизи в розмірі 510,00 грн., яка була врахована судом при визначенні розміру страхового відшкодування, сума франшизи підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, тобто з [PERSON], що також не заперечується і самим відповідачем. Суд бере до уваги, що за висновком здійсненої у справі судової автотоварознавчої експертизи від 03 березня 2014 року № 221/14-21, проведеної Вінницьким відділенням КНДІСЕ, вартість матеріального збитку складає 40 210,65 грн., в тому числі втрата товарної вартості 4456,53 грн. (а.с.107-123). Позивач, звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в силу положень ст.1194 ЦК України просить стягнути з нього саме втрату товарної вартості. Суд, відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України, розглядає справи не інаше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторні та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до спільного наказу Фонду державного майна України та Мінітерства юстиції України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу - умовна величина зниження ринкової вартості колісного транспортного засобу, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого колісного транспортного засобу. Відповідно до п. 32.7 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що величина втрати товарної вартості пошкодженого колісного транспортного засобу, який належить позивачеві, становить 4456,53 грн. Враховуючи, що страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу, яка є складовою матеріального збитку завданого власнику автомобіля, зазначену суму шкоди слід стягнути на користь позивача з особи, яка її завдала, тобто з [PERSON] Аналогічна позиція міститься і в Узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках, здійсненому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ України. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про недоведеність вказаної вимоги, зважаючи на вищевикладені норми законодавства та висновок судової експертизи. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 4966,53 грн., з яких: 4456,53 грн.- втрата товарної вартості та 510,00 грн. -франшиза. Щодо стягнення з [PERSON] витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 529,20 грн., то зазначена вимога не підлягає задоволенню з підстав того, що вказані витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що вказані витрати здійснені позивачем особисто для забезпечення доказів по справі та також не є судовими витратами, відповідно до положень ст. 79 ЦПК України. Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, оскільки де є порушення права людини це призводить до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає,зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач просить суд відшкодувати моральну шкоду, завдану не тільки внаслідок пошкодження майна, а й моральну шкоду, що йому завдана внаслідок погіршення стосунків в родині, на роботі, втрати авторитету та порушенням життєвого ритму. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з'ясував, що за своїм характером правопорушення є необережним щодо нанесення шкоди майну. Щодо глибини душевних страждань позивача, то на думку суду, такі страждання є відчутними, але такими критичними, як на те вказує позивач. Безперечно, позивач мав певні незручності, зважаючи на ремонт автомобіля протягом 4 місяців, хвилювався. Однак, суд враховує, що позивачем не доведені обставина розладу стосунків у родині, зменшення авторитету, зміну місця роботи та втрати в заробітній платі, погіршення його стану здоров'я та не надано доказів про ці обставини. Довідка МКП «ЖЕК №5» від 14 жовтня 2013 року № 5450 не є підтвердженням того, що в результаті ДТП позивач вимушений поселити в своїй квартирі батька та тещу, що призвело до додаткових незручностей. Позивач не довів, що в результаті ДТП дитина не змогла здійснити лікування в санаторії. Довідка від 27 вересня 2013 року № 429 про місце роботи позивача не свідчить про зменшення авторитету позивача на роботі, зміну місця роботи та втрати в заробітній платі, а перебування позивача на лікуванні не свідчить, що воно пов'язане саме з цими подіями. Здібності позивача не погіршилися і він не позбавлений можливостей їх реалізації, тому даний фактор судом не врахований. Ступінь вини заподіювача шкоди судом вже був визначений, про що йшлося вище. За результатом даного розгляду, суд вважає, що відповідач [PERSON] винен в заподіянні моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях позивача внаслідок пошкодження його майна. Тому, виходячи із вищезазначеного,

Outcome: partial