Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення. Позов мотивований тим, що 30 листопада 2000 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Закарпатської області було прийнято рішення № 583, на підставі якого 30 січня 2001 року позивачу було видано ордер на жиле приміщення № 219 квартиру № 1 в багатоквартирному будинку № 124, що знаходиться по вулиці Шевченка в місті Берегові Закарпатської області (далі Квартира). На даний час він користується вказаною Квартирою на підставі типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, укладеного між виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Закарпатської області і ним 17 червня 2004 року. У 2004 році познайомився з [PERSON], з якою згодом у нього завязались стосунки. Десь у тому ж році відповідачка [PERSON] разом зі своєю матірю [PERSON] переїхали жити в найману ним Квартиру. При цьому, відповідачка [PERSON] має свою власну квартиру в м. Берегові по вул. Сечені, 7/13, в якій наразі проживає її син. З кінця 2011 року відносини позивача з відповідачками почали стрімко погіршуватися. Останні своєю поведінкою систематично порушують загальноприйняті правила співжиття, створюють обстановку, за якою спільне проживання з ними стає неможливим. Відповідачки не проявляють ніякої поваги до позивача, вони дозволяють собі нецензурні висловлювання на його адресу, поводяться з ним вкрай зневажливо, ображають та принижують. При цьому, [PERSON] регулярно влаштовує безпричинні сварки та скандали. Позивач зазнає значних незручностей через те, що в найманій ним Квартирі мешкають особи, з якими він вже тривалий час перебуває у неприязних відносинах. Попри численні прохання позивача, відповідачки виселятися з Квартири не бажають, продовжують займати більшу її частину, чим вчиняють йому перешкоди у вільному користуванні своєю власністю. Подальше проживання відповідачок у Квартирі порушуватиме права позивача, як наймача, на вільне користування найманим майном. Враховуючи, що ордер на жиле приміщення Квартиру був виданий на імя позивача, відповідачки в нього не включені, членами його сімї такі не є, то останні в розумінні закону вважаються тимчасовими мешканцями. Таким чином, просив їх виселити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Пояснив, що квартиру він отримав як молодий спеціаліст від Совхоз-заводу «Берегівський». Раніше вони з відповідачкою [PERSON] жили разом, у них були близькі стосунки, але наразі їх нічого не звязує. Вважає, що краще розійтися по-мирному. [PERSON] періодично влаштовує скандали, з цього приводу звертався у міліцію. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні також підтримав позов і пояснив, що із-за проживання у квартирі позивача відповідачок перший не може влаштувати особисте життя, навіть не може спокійно когось привести у гості. Відповідачі мають дві інші квартири, у яких можуть проживати, тому вони не будуть виселені «на вулицю». Більше того, раніше вони мали у власності чотири квартири, дві з яких син [PERSON] програв. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову, вказавши, що вона переїхала жити до позивача зі своєю смертельно хворою донькою, і лише по його проханню. [PERSON] взяв на себе обовязок створити сімю з нею та забезпечувати її. Мати приїхала жити до них лише у 2007 році, і також за згодою позивача. Вони разом вкладали зароблені кошти у квартиру, і зокрема - 10000 доларів половину за квартиру, яку мати продала у м. Рівне. Не відповідає дійсності те, що син програв квартири; дві її квартири мають малу житлову площу, тому вона не в змозі з хворою та старою матірю переїхати до однієї з них. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову з аналогічних підстав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 16 грудня 2015 року виїздом комісії [PERSON] міської ради було проведено обстеження умов проживання двох житлових квартир за адресою м. Берегове, вул. Сечені, 7/13 та [ADDRESS]; залишила вирішення спору на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, Главою 3 Житлового кодексу Української РСР встановлені правила користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Зокрема, статтею 61 ЖК УРСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до статті 98 ЖК УРСР, наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання (ч. 1 ст. 99 ЖК УРСР). Згідно зі статтею 818 Цивільного кодексу Україн и, наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання. За приписами частини першої статті 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За таких обставин, вимога [PERSON] наймача житла квартири за адресою [ADDRESS] про виселення тимчасових жильців [PERSON] та [PERSON] без надання іншого житла є правомірною і обгрунтованою та підлягає до задоволення. Більше того, відповідачки мають можливість проживати у двох інших квартирах, і тому таке виселення не спричинить суттєвого ущемлення їх інтересів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved