Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач у справі є його сином. Відповідач народився у шлюбі з [PERSON], з якою він розстався більш ніж 30 років назад, після розірвання шлюбу з матір'ю відповідача він за рішенням суду сплачував аліменти на утримання сина. На теперішній час він ніде не працює, перебуває на обліку в УПФУ в Залізничному районі м. Сімферополя, отримує пенсію за віком, яка станом на листопад 2013 року складає 1027,88 грн. Пенсію яку отримує не забезпечує необхідного мінімуму проживання та його матеріальне положення є вкрай скрутним. Відповідач є рідним сином, відносно якого він не позбавлений батьківських прав, але відмовляється добровільно допомагати позивачеві. На підставі наведеного, просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1000 грн., починаючи з дати подання позову. Позивач у удовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.4). Як вбачається з довідки Управління ПФУ в Залізничному районі м. Сімферополя від 12 листопада 2013 року [PERSON] отримує пенсію за віком при повному стажі яка станом на листопад 2013 року складає 1027,88 грн. (а.с.8) Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У відповідності до ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. З аналізу вищенаведених положень закону вбачається, що повнолітні син, дочка зобов'язані утримувати своїх батьків. Право на утримання виникає за умови, що мати та батько є непрацездатними, тобто такими, що досягли пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ, ІІІ групи. Поняття «непрацездатності» визначено у статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, відповідно до якого непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Таким чином, позивач є непрацездатною особою. Право батьків на отримання аліментів, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК) не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них ( ст. 204 СК). Відповідно до роз'яснень, наведених у п.16 Постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З фактичних обставин справи вбачається, що позивач [PERSON] досяг пенсійного віку. Факт батьківства підтверджується відповідним актовим записом. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Враховуючи важкий стан здоров'я позивача, наявність в нього хронічних захворювань, що викликає необхідність придбання ліків для підтримання своєї життєдіяльності, суд дійшов висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги. За таких підстав, судом встановлена юридична сукупність, наявність якої є передумовою для стягнення аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України, при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. У судовому засіданні було встановлено, що у позивача окрім сина є ще донька, яка також повинна матеріально підтримувати батька у відповідності до ст. 205 СК України. З огляду на викладене, виходячи з відсутності відомостей про роботу та дохід відповідача, враховуючи те, що він є здоровою молодою людиною, не хворіє, також той факт що є працездатним та має можливість надавати допомогу, суд вважає, що аліменти на користь позивача мають бути встановлені в твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial