Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, обґрунтовуючи її тим, що 01.02.1998 року, померла його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно якого належний їй будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Бобринець по вул. Луначарського, 161, заповіла йому. Після смерті матері він, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, так як фактично вступив у володіння, користування та розпорядження зазначеним будинком з господарськими будівлями, і на даний час продовжує користуватися ним. При цьому, у встановлений законом строк він не звернувся до нотаріального органу з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину, так як вважав, що спадщину прийняв та зможе в будь-який час її оформити. На даний час йому необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, однак нотаріальна контора відмовила йому у його видачі в зв»язку з тим, що неможливо встановити факт прийняття ним спадщини. За таких обставин він змушений був звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просить суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній. Представник заінтересованої особи Бобринецької міської ради Кіровоградської області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/44/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» При вирішенні спорів про спадкування,спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обгрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред»явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, який був чинним на час смерті [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. За умовами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Виходячи зі змісту наведеної норми закону прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Відповідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд може встановити факти, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки і необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтво про право на спадщину. Зі свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 060439, виданого 02.02.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького району Кіровоградської області встановлено, що 02 лютого 1998 року в м. Бобринець Кіровоградської області померла [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом від 24.02.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 372 (а.с.10-11) відповідно до якого, [PERSON] заповіла належний їй будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Бобринець, по вул. Луначарського, 161, заявнику [PERSON], який доводиться їй сином, що вбачається зі свідоцтва про народження серії УИ № 854023, виданого 16.11.1946 року Бобринецьким ЗАГС (а.с 9). Постановою державного нотаріуса від 13.10.2016 року № 860/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявнику [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки останній не звернувся до нотаріальної контори на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця та не надав доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 16). З довідки виданої Бобринецьким РЕМ ПАТ «Кіровоградобленерго» № 1788/45 від 15.10.2016 року вбачається, що договір про користування електроенергією за адресою вул. Соборна, 161 в.м. Бобринець укладено 11.12.2009 року з [PERSON] (а.с. 14). З довідки виданої Бобринецьким комунальним підприємством «Міськводоканал» № 117 від 02.11.2016 року, вбачається, що заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою вул. Соборна, 161 в м. Бобринець відсутня, договір укладено 01.07.2001 року (а.с. 15). З архівної довідки № 125 виданої 13.10.2016 року обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» встановлено, що право власності на житловий будинок розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Бобринець вул. Луначарського, 161, за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації», станом до 01.01.2013 року належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.11.1973 року реєстр № 1464 (а.с. 42). З копії спадкової справи № 163-2016 та інформаційних довідок зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.34-44) вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] заявник у справі. В судовому засіданні свідок [PERSON], суду показала, що була знайома та проживала по сусідству з матір»ю заявника - [PERSON], яка по день смерті проживала разом з заявником за адресою вул. Луначарського, 161, м. Бобринець. Вказала також, що заявник [PERSON], після смерті матері продовжує доглядати за будинком та утримує його в належному стані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що заявник [PERSON] доводиться йому дядьком, а померла [PERSON] доводилася йому бабою. Йому відомо також те, що заявник [PERSON] проживав разом з [PERSON] по вул. Луначарського, 161, в м. Бобринець Кіровоградської області на час її смерті та продовжує там проживати до теперішнього часу і доглядає за будинком та прилеглою територією. Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення факту прийняття спадщини необхідне заявнику для реалізації своїх прав, тому суд має достатньо підстав для задоволення заяви [PERSON], щодо встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON].

Outcome: approved