Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 40000 гривень, процентів за користування грошовими коштами в сумі 3265,09 гривень, інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 360 гривень, відсотків за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 1406,98 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем 20.10.2012 року було укладено договір позики грошових коштів в сумі 40000 гривень, про що свідчить відповідна письмова розписка. За умовами такого договору відповідач зобов'язувався повернути позичені кошти у строк до 15.12.2012 року. Однак, до обумовленого строку відповідач не повернув борг та ухиляється від спілкування. Внаслідок того, що відповідач не повернув у строк позичені кошти, він має право отримати проценти за договором, якими є плата за користування грошовими коштами у період з 15.12.2012 року по 16.02.2014 року. Крім того, підлягають стягненню і проценти від суми позики, яка з 15.12.2012 року по 16.02.2014 року становить 3265,09 гривень. Внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання, відповідач повинен сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, яка станом на 16.02.2014 року становить 1406,98 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідач частково заперечував проти позовних вимог та визнав існуючий борг перед позивачем в сумі 20000 гривень, про що надав відповідну письмову розписку позивача, який отримав від нього частину позики в сумі 20000 гривень. Вивчивши матеріали справи, заслухавши стони, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги виходячи з наступних обставин справи. Як було доведено, про що сторони і самі підтвердили, 20.10.2012 року вони між собою уклали в усній формі договір позики на суму 40000 гривень. Відповідач надав позивачу відповідну письмову розписку, у якій зазначив, що отримав кошти та зобов'язувався повернути їх у строк до 15.12.2012 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не довів того факту, що не отримував від відповідача половину суми позики, а отже суд вважає, що заборгованість складає 20000 гривень. Доказом того, що відповідач повернув частину позики, є надана ним в судовому засіданні письмова розписка позивача. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони не домовилися між собою про розмір процентів від суми позики, тому суд приймає до уваги облікову ставку Національного банку України, яка в період існуючої заборгованості становила 7,0 відсотків річних. Отже, з урахуванням кількості днів прострочення повернення суми позики, проценти становитимуть 511 гривень від залишку заборгованості. Між тим, сторони не домовилися між собою про наслідки у разі неналежного виконання правочину, тому суд враховуючи положення ст. 611 ЦК України вважає необхідним відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved