Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання вчинити дії. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07.11.2005 року між [PERSON] «Промтек» та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії відділення Промінвестбанку в м. Новомосковськ Дніпропетровської області було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л. Одночасно з кредитним договором та на його виконання було укладено договір іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, за яким він, позивач, виступає майновим поручителем [PERSON] «Промтек». Вказав, що 27.03.2012 року було проведено реєстрацію припинення [PERSON] «Промтек» у зв`язку з визнанням його банкрутом, що на його думку, є підставою припинення іпотеки, оскільки, оскільки основне зобовязання за кредитним договором припинилось. За таких обставин він звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати іпотечний договір № 1-121-2005 від 07.11.2005 року припиненим з моменту припинення основного зобов'язання по кредитному договору з [PERSON] «Промтек» з 27.03.2012 року, тобто з моменту ліквідації боржника за основним зобов`язанням, зобовязати відповідача виключити з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки та вирішити питання розподілу судових витрат. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що 27.09.2007 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, а запис про ліквідацію боржника [PERSON] «Промтек» було внесено 27.03.2012 року, відтак вважає, що договір іпотеки вже реалізований шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин просив позовну заяву залишити без задоволення, у позові відмовити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з вищенаведених підстав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтек» та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі філії відділення Промінвестбанку в м. Новомосковськ Дніпропетровської області було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л. Одночасно з кредитним договором та на його виконання було укладено договір іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, за яким майновим поручителем [PERSON] «Промтек» є позивач та предметом якого є земельні ділянки площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: с. Тухля, Сколівського району, Львівської області, кадастровий № 4624587800:01:029:0045, площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: с. Волосянка, Сколівського району, Львівської області, кадастровий № 4624580800:01:014:0193 та площею 0,0760 га, яка розташована за адресою: с. Волосянка, Сколівського району, Львівської області, кадастровий № 4624580800:01:014:0307. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, виникають, зокрема, з договору. У відповідності до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 609 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 27.03.2012 року державним реєстратором у зв'язку з визнанням банкрутом проведено реєстрацію припинення юридичної особи - [PERSON] «Промтек», яке є позичальником відповідно до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л від 07.11.2005 року. За приписом ст. 104 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Матеріалами справи підтверджено внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення [PERSON] «Промтек», відтак суд приходить до висновку про те, що зобов`язання [PERSON] «Промтек», яке виникло на підставі кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 42-2005Л від 07.11.2005 року, припинилось. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ст. 593, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За таких обставин, враховуючи припинення зобов`язань за кредитним договором № 42-2005Л від 07.11.2005 року, в забезпечення виконання якого був укладений договір іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, зобов`язання сторін за вказаним договором іпотеки також є припиненими. Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом. За висновками суду, позивачем обрано спосіб захисту, який відповідає вимогам ст.16 Цивільного кодексу України. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання зобов`язань, які виникли на підставі договору іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року такими, що припинилися, підлягають задоволенню. За приписом ст. 317 Цивільного кодексу України права володіння, користування та розпоряджання майном належать власникові майна. Згідно із ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тобто, з урахуванням вимог ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України позивачу як власнику належить, зокрема, право розпорядження майном, раніше переданим в іпотеку. Судом встановлено, що при укладені договору іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року було встановлено обмеження щодо відчуження вказаного нерухомого майна, відповідно наявність обтяжень обмежує право позивача як власника розпорядитися належним йому майном. Таким чином, враховуючи припинення зобов`язань сторін за договором іпотеки № 1-121-2005 від 07.11.2005 року, у відповідача відсутнє право утримувати під обтяженнями та обмеженнями майно позивача, передане в іпотеку за цим договором, внаслідок чого позов в частині вимог про зобовязання відповідача виключити з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки також підлягає до задоволення.

Outcome: approved