Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Після уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачки: суму боргу у розмірі 14850 доларів США, відповідно курсу НБУ на день ухвалення рішення, та три відсотки річних від простроченої суми за 354 дня прострочки, а саме суму у розмірі 11760,32 грн.; суму боргу у розмірі 20000 доларів США, відповідно курсу НБУ на день ухвалення рішення, та три відсотки річних від простроченої суми за 354 дня прострочки, а саме суму у розмірі 15717,60 грн.; суму боргу у розмірі 31000 доларів США, відповідно курсу НБУ на день ухвалення рішення, та три відсотки річних від простроченої суми за 354 дня прострочки, а саме суму у розмірі 24362,28 грн.; суму боргу у розмірі 36200 доларів США, відповідно курсу НБУ на день ухвалення рішення, та три відсотки річних від простроченої суми за 339 днів прострочки, а саме суму у розмірі 27243,40 грн.; а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн. та 121,80 грн. При цьому позивач посилається на те, що 08.01.2015 року між ним та [PERSON] були укладені договори позики, у відповідності до яких позивач передав відповідачці грошову позику в розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, 31000 (тридцять одна тисяча) доларів США та 14850 (чотирнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят) доларів США, зі строком повернення 05.03.2015 року. У той же день був укладений Договір позики на суму 36200 (тридцять шість тисяч двісті), зі строком повернення 20.03.2015 року. На підтвердження укладених договорів позики відповідачка надала позивачу власноручно написані розписки від 08.01.2015 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань, відповідачка до теперішнього часу не повернула суми позики. На вимогу позивача про повернення позики, відповідачка ухиляється від виконання зобов'язань. Крім того, позивач вважає, що у звязку з простроченням відповідачкою взятих на себе зобовязань з неї підлягає стягненню за кожною сумою боргу - пеня за несвоєчасне виконання зобовязання, втрати від інфляції та проценти за користування коштами, на день винесення рішення. В судове засідання позивач не зявився, представником позивача до суду була надана заява відповідно до якої представник просить розглядати справу у відсутності позивача та його представника, позов підтримує, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.01.2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 14850 (чотирнадцять тисяч вісімсот пятдесят) доларів США, які зобовязувалась повернути до 05.03.2015 року, про що відповідачкою була власноручно написана розписка. 08.01.2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, які зобовязувалась повернути до 05.03.2015 року, про що відповідачкою була власноручно написана розписка. 08.01.2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 31000 (тридцять одна тисяча) доларів США, які зобовязувалась повернути до 05.03.2015 року, про що відповідачкою була власноручно написана розписка. Крім того, 08.01.2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 36200 (тридцять шість тисяч двісті) доларів США, які зобовязувалась повернути до 20.03.2015 року, про що відповідачкою була власноручно написана розписка. У зазначені в розписках терміни, [PERSON] обумовлену суму позики [PERSON] не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року по справі № 6-63 цс 13, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбаченого договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконала перед позивачем своїх зобовязань, які виникли в неї внаслідок укладання договорів позики від 08.01.2015 року, оскільки в матеріалах справи немає жодних документальних підтверджень про повернення сум позики позивачу. У звязку з вищезазначеним суд погоджується з вимогою позивача про стягнення на його користь з відповідачки суму боргу за договорами позики від 08.01.2015 року, а саме: суми у розмірі 14850 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 401098,50 грн. (станом на 23.02.2016 року: 100 доларів =2701,4507); суми у розмірі 20000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 540200,00 грн.; суми у розмірі 31000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 837310,00 грн.; суми у розмірі 36200 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 977762,00 грн. Крім того, згідно положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з зазначеним, суд вважає законною вимогу позивача щодо стягнення з позивачки трьох відсотків річних від прострочених сум боргу за договорами позики від 08.01.2015 року. Відповідно до договору позики 14850 доларів США від 08.01.2015 року, три відсотки річних від простроченої суми складає 11670,32 грн. (у розрахунку 401098,50 грн. (сума боргу згідно курсу НБУ на день винесення рішення) х 3% / 365 (кількість днів у році) х 354 ( кількість днів прострочення). Відповідно до договору позики 20000 доларів США від 08.01.2015 року, три відсотки річних від простроченої суми складає 15717,60 грн. (у розрахунку 540200 грн. (сума боргу згідно курсу НБУ на день винесення рішення) х 3% / 365 (кількість днів у році) х 354 ( кількість днів прострочення). Відповідно до договору позики 31000 доларів США від 08.01.2015 року, три відсотки річних від простроченої суми складає 24362,28 грн. (у розрахунку 837310,00 грн. (сума боргу згідно курсу НБУ на день винесення рішення) х 3% / 365 (кількість днів у році) х 354 ( кількість днів прострочення). Відповідно до договору позики 36200 доларів США від 08.01.2015 року, три відсотки річних від простроченої суми складає 27243,40 грн. (у розрахунку 977762,00 грн. (сума боргу згідно курсу НБУ на день винесення рішення) х 3% / 365 (кількість днів у році) х 339 ( кількість днів прострочення). Враховуючи зазначене, суд погоджується з розрахунками позивача та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині. Крім того, у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, \~з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 3775,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved