Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], визначивши такий в частці від його заробітку (доходу) та постановити рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі чверті всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування позову покликається на те, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2012р. вирішено стягувати з нього в користь відповідачки аліменти на утримання їхньої спільної дочки в розмірі 700 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2012р. до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2012р., змінено рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2012р., зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню до 560 грн. щомісячних платежів. На час постановлення вище зазначених рішень судів, зазначив що не був працевлаштований, проте в лютому 2014 року прийнятий на посаду робітника з комплексного обслуговування будинків в обласний комунальний заклад Психіатричної лікарні Миколаївського району, відтак отримує постійних дохід у вигляді заробітної плати. Крім того, вказує на зміну його сімейного становища, а саме на те, що утворив нову сім'ю, одружився та проживає в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, яка перебуває у стані вагітності, а тому у зв'язку із зміною матеріального та сімейного стану платника аліментів, просить змінити визначений раніше розмір аліментів. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 3146,76 грн. заборгованості по сплаті аліментів та 2633,33 грн. неустойки (пені) з розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В обгрунтування своїх зустрічних позовних вимог покликається на те, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за рішеннями першої та другої судової інстанції щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін. Так, починаючи з 12.06.2012р. і по сьогоднішній день, виникла заборгованість по сплаті аліментів в загальному розмірі 3146,76 грн., яка залишилась непогашеною по даний час. Так, звернення з заявою до Миколаївського РВ ГУ МВС України у Львівській області щодо порушення кримінального провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.164 КК України результатів не дали, оскільки, у зв'язку з тим, що останній періодично сплачував аліменти, хоч і не в повному розмірі, кримінальне провадження було закрите. Крім того, просить стягнути неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період часу починаючи з 12.06.2012р. по 01.07.2014р., що становить 2633,33 грн. В судовому позивач [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечив в частині нарахування пені, оскільки постійно намагався здійснювати сплати по аліментах, що підтверджується квитанціями про перекази коштів через термінали ПриватБанку, а щодо заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 3146,76 грн., то таку планує погасити в найкоротші терміни. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом заперечила в повному обсязі, просить у їх задоволенні відмовити, оскільки жодних вагомих підстав для зміни розміру аліментів, які підлягають сплаті позивачем [PERSON], не вбачає; вважає обставини наведені в первісному позові голослівними і такими, що не можуть слугувати аргументом для зміни попередньо визначеного судом розміру аліментів. Крім того, просить задоволити зустрічний позов, за яким виникнення заборгованості по сплаті аліментів підтверджується розрахунком виконавчої служби, а нарахування пені передбачене чинним законодавством України. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.09.2011р., сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], відтак, зобов'язані утримувати її до досягнення нею повноліття. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2012 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено стягувати з [PERSON], [INFO]., зареєстрованого та проживаючого [ADDRESS] (ІПН [NUMBER]) в користь [PERSON], [INFO], зареєстрованої [ADDRESS], проживаючої в с.Вербіж, Миколаївського району, Львівської області (ІПН [NUMBER]) аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно по 700 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням колегії суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 15.11.2012р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2012р. змінено, зменшено розмір аліментів, який підлягає стягненню із [PERSON] до 560 грн. щомісячних платежів. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент винесення рішень судів першої та апеляційної інстанції був безробітнім, що в силу положень ст.184 СК України стало підставою для призначення аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно довідки ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району» № 346 від 21.07.2014р. [PERSON] дійсно працює в психіатричній лікарні Миколаївського району на посаді робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків з 06.02.2014 року згідно наказу № 11 від 06.02.2014р. по даний час. Позивач [PERSON] отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, яка згідно довідки про доходи № 345 від 21.07.2014р. за період з лютого по червень 2014 року в загальній сумі склало 7479,14 грн. В судовому засіданні також встановлено, що після рішення судів у платника аліментів змінився сімейний стан, так як позивач [PERSON] створив нову сім'ю - зареєстрував шлюб з [PERSON], разом з якою проживає у батьківській хаті, що по [ADDRESS], що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 02-07/255 від 22.07.2014р. Крім того, згідно Лікарського заключення про перевід вагітної на іншу роботу № 39 від 24.06.2014р. [PERSON] перебуває на 15 тижні вагітності. За змістом положень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вимоги ст.ст.182, 192 СК України, а саме зміну сімейного та майнового становища позивача, який створив нову сім'ю з жінкою, яка перебуває в стані вагітності, починаючи з 06.02.2014р. отримує постійний заробіток у вигляді заробітної плати у зв'язку з працевлаштуванням, стан його здоров'я, а також враховуючи перебування на утриманні позивача неповнолітньої доньки - [PERSON], 2011р.н., її стан здоров'я та матеріальне становище, вік та потреби на її утримання, суд прийшов до висновку, що є всі підстави для зміни розміру аліментів, встановлених рішеннями першої та апеляційної інстанцій. Відтак, слід змінити розмір аліментів, визначений рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2012р. та зміненого рішенням колегії суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 15.11.2012р., а саме стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, чим відповідно задоволити первісний позов [PERSON] частково. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь 3146,76 грн. заборгованості по сплаті аліментів та 2633,33 грн. неустойки (пені) з розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно зі ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З копії наданого суду розрахунку заборгованості по аліментах № 09-40/5332 проведеного Відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції станом на 20.08.2014р., за [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з січня 2012р. по серпень 2014р. складає 3 146,76 грн., при цьому вказано, що всього нараховано аліментів за розрахований період - 15 621,29 грн., а сплачено - 12 474,53 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до зазначеної постанови порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Судом встановлено, що відповідачу за зустрічним позовом було відомо про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів, на виконання якого останній щомісячно здійснював переведення коштів на картковий рахунок належний [PERSON] з цільовим призначенням - сплата аліментів на утримання спільної дитини сторін, що в свою чергу стверджується копіями чеків долучених до матеріалів справи. Проте вказані виплати по аліментах не завжди проводились у розмірах визначених рішеннями судів, в пояснення чого відповідач за зустрічним позовом вказує на відсутність у період виникнення заборгованості стабільного та регулярного заробітку, що раніше було предметом дослідження судом. Слід також звернути увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та цим законом, проте до матеріалів справи не додано та позивачкою за зустрічним позовом не представлено будь-яких документів, які б свідчили про те, що боржникові направлялись документ про виникнення заборгованості по сплаті аліментів, якими визначався строк погашення боргу. Беручи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи матеріальний стан [PERSON] та інші раніше встановлені обставини справи, вважає за необхідне частково задоволити зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, призначивши стягнення лише в частині заборгованості по сплаті аліментів, а у решті вимог відмовити. На підставі ст.ст. 180-184, 192, 194, 196 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved