Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з [PERSON] на його користь 13036 грн. боргу за договором позики, 407 грн. процентів, 640 грн. судового збору та 800 грн. витрат на оплату правової допомоги з підготовки позовної заяви до суду, а всього 14883 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 15 червня 2017 року відповідач [PERSON] позичила у нього кошти в сумі 500 доларів США з умовою їх повернення до 07 липня 2017 року. На ствердження отримання в борг зазначених коштів та виконання зобовязання по їх поверненню відповідачка видала йому розписку. Після закінчення визначеного строку повернення боргу відповідач повідомила, що грошових коштів для повернення боргу не має і коли їх поверне сказати не може. Станом на даний час сума боргу в гривнях становить 13036 грн., а також 407 грн. процентів. Позивач [PERSON] подав до суду заяву з проханням розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує і прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву з проханням розгляд справи провести без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 15 червня 2017 року між сторонами по справі було укладено договір позики у вигляді письмової розписки за яким [PERSON] отримала в позику від [PERSON] кошти в сумі 500 доларів США, які зобовязалася повернути 7 липня 2017 року (а.с. 5). Однак, у визначений час [PERSON] грошові кошти не повернула, що спонукало позивача звернутися до суду з вищевказаним позовом про стягнення боргу за договором позики. Наведене свідчить, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виконання грошових зобовязань за договором позики. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Позивачем доведено факт невиконання грошового зобовязання за договорами позики з боку [PERSON] За таких обставин, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість за договорами позики, а саме 13036 грн. (основна сума боргу) Крім того, за змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець [PERSON] має право на одержання від позичальника [PERSON] процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, оскільки договір позики не передбачає інших умов. Згідно вимог ст. ст. 1050, 625 ЦК України [PERSON] зобов'язана сплатити [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір облікової ставки НБУ за період з 15.06.2017 року становить 12,5%, тобто за 3 місяці, у перерахунку на 1 місяць становить 1,04 % (12,5:12=1,04), а сума річних за 3 місяці зазначеного періоду користування грошовими коштами становить 3,12 % (3х1,04=3,12), що в грошовому виразі складає 407 грн. (13036:100х3,12=407). Вищевказані розрахунки підтверджуються умовами укладеного між сторонами договору позики і не викликають сумніву у суду. За таких обставин, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача 407 грн. процентів, а загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 13443 грн. (13036 + 407). Відповідно ст. 84 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 800 грн. витрат на оплату правової допомоги з підготовки позовної заяви до суду , а також, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved