Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що 18.11.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниця було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 30% від всіх видів заробітку, виконавчий лист від 20.11.2008 року. З позивача у відповідності до довідки від 25.05.2016 року № 360 вираховуються кошти на сплату аліментів по вищевказаному рішенні. 20.11.2010 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу має доньку [PERSON] [INFO]. 17.09.2015 року Могилів - Подільським міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частина (25%) частина всіх видів заробітку (доходу), виконавчий лист від29.03.2016 року. Враховуючи дані рішення з заробітної плати позивача вираховується 55% на сплату аліментів. Відповідно до ст. 128 КЗпП України та ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 % від моєї заробітної плати. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Я було встановлено в ході розгляду справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та їх шлюб згідно було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 058303, виданого 17.01.2007 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 18.11.2008 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 30% від всіх видів заробітку. Виконавчий лист на виконання даного рішення суду було видано 20.11.2008 року. 20.11.2010 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.11.2010 року, актовий запис 04. Від даного шлюбу у позивача є донька [PERSON] [INFO]. Рішенням Могилів - Подільського міськрайонного судому Вінницької області від 17.09.2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частина (25%) частина всіх видів заробітку (доходу). Виконавчий лист на виконання даного рішення суду було видано 29.03.2016 року. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі міною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Судом прийнято до уваги, що відповідно до виконавчого листа виданого 20.11.2008 року на виконання рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 18.11.2008 року та виконавчого листа виданого 29.03.2016 року на виконання рішення Могилів - Подільського міськрайонного судому Вінницької області від 17.09.2015 року з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 30% від всіх видів заробітку та на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частина (25%) частина всіх видів заробітку (доходу), що складає 55 % від всіх видів заробітку (доходу) позивача [PERSON], що прямо заборонено законом. Таким чином, суд вбачає підстави для зменшення розміру аліментів який стягується з позивача за рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 18.11.2008 року, оскільки розмір стягуваних аліментів є таким, що фактично перебільшує 50-ти відсотковий розмір його заробітної плати , який є на даний час. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved