Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Гаражного кооперативу «Старт» про визнання права власності на гараж, мотивуючи свої вимоги тим, що він придбав у члена гаражного кооперативу «Старт» будівельні матеріали незавершеного будівництва гаражу № 27 по вулиці Алюмінієва, 14а в місті Запоріжжі. 3 липня 2013 р. колишній власник гаража подав на адресу голови ГК «Старт» заяву про його вибуття з членів кооперативу. Загальними зборами ГК «Старт» від 3 липня 2013 р. позивача було прийнято до членів гаражного кооперативу. Проте, до цього часу ГК «Старт» відмовляє йому у видачі довідки про належність йому вказаного гаражу, оскільки технічний паспорт на гараж був складений на імя попереднього власника. Зазначені обставини перешкоджають позивачеві в оформленні договору оренди земельної ділянки. З наведених підстав, позивач просив визнати за ним право власності на вищезазначений гараж (арк. справи 24). Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Відповідно до умов договору купівлі-продажу незавершеного будівництва гаражу (будівельних матеріалів) позивач [PERSON] придбав у [PERSON] будівельні матеріали, що представляють собою гараж № 27, розташований в Гаражному кооперативі «Старт» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алюмінієва, 1 (арк. справи 57). Вказані будівельні матеріали були передані позивачеві [PERSON] за актом приймання-передачі (арк. справи 8). 3 липня 2013 р. позивач звернувся до голови Гаражного кооперативу «Старт» із заявою про проведення загальних зборів членів гаражного кооперативу «Старт» для вирішення питання про його прийняття до членів кооперативу (арк. справи 17). Також, 3 липня 2013 р. [PERSON] повідомив голову Гаражного кооперативу «Старт» про свій намір вийти (вибути) з вказаного гаражного кооперативу у звязку із продажем належного йому в гаражному кооперативі майна [PERSON], що підтверджується заявою [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 1989 (арк. справи 16). Відповідно до протоколу загальних зборів членів гаражного кооперативу «Старт» від 27 липня 2013 р., загальними зборами було вирішено виключити [PERSON] з гаражного кооперативу «Старт», та прийняти в члени кооперативу [PERSON] (арк. справи 1819). Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом розяснень, наданих у пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014\~ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Як розяснено у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» у справах про право на гараж судам слід виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд, у т.ч. й продавати його. За змістом довідки гаражного кооперативу «Старт» від 29.11.2016 вих. № 29/11-16/1 колишній член гаражного кооперативу «Старт» [PERSON], за час, коли він був членом кооперативу, повністю сплатив всі пайові, членські та інші внески (арк. справи 32). Таким чином, [PERSON] набув право власності на гараж, з огляду на що був вправі розпоряджатися ним, у т.ч. шляхом продажу позивачеві. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1)\~якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2)\~\~у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з розясненнями, наданими у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014\~ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Стаття 392 ЦК не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна. Як випливає з матеріалів справи, 4 листопада 2013 р. [PERSON] звернувся до голови гаражного кооперативу «Старт» із заявою про видачу довідки, що він є власником гаражу № 27 на території гаражного кооперативу «Старт» (арк. справи 24). Проте, листом від 29.11.2013 за вих. № 29/11-13/1 у задоволенні заяви позивача було відмовлено через те, що гаражний кооператив «Старт» не вважає позивача власником гаражу № 27, т.я. у технічному паспорті на гараж значиться імя власника [PERSON] (арк. справи 25). Дійсно, у технічному паспорті на гараж № 27 в гаражному кооперативі «Старт» у графі «Прізвище, імя, по батькові власника гаража» зазначено [PERSON] (арк. справи 914). Таким чином, гараж № 27 не є самочинно збудованим обєктом, оскільки відповідно до вимог Інструкції про порядок технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001, була проведена його технічна інвентаризація та ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» оформлено технічний паспорт, за яким площа гаражу складає 139,39 кв.м. Відповідач гаражний кооператив «Старт» не заперечує факту придбання позивачем гаражу № 27 у вказаному гаражному кооперативі у [PERSON], а також не оспорює сам договір купівлі-продажу, що підтверджується довідкою гаражного кооперативу «Старт» від 29.11.2016 за вих. № 29/11-16/2 (арк. справи 33). При цьому, незаконність набуття права власності позивачем на гараж не встановлена судом (в матеріалах справи відсутні будь-які рішення судів з цього приводу). В цей же час, оскільки у технічному паспорті значиться імя власника [PERSON], внаслідок чого відповідач заперечує право власності позивача на вказаний гараж, ці обставини перешкоджають позивачеві реалізувати своє право власності, зокрема, створюють перешкоди у користуванні гаражем шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість застосування у спірних відносинах положень статті 392 Цивільного кодексу України. За змістом листа ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.10.2012 № 18613, районній адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району пропоновано присвоїти Гаражному кооперативу «Старт», який складається, у т.ч. з будівель гаражів, поштову адресу: м. Запоріжжя, вул. Алюмінієва, 14 «а» (арк. справи 15). Таким чином, вірною адресою розташування гаражу № 27 слід вважати м. Запоріжжя, вул. Алюмінієва, 14 «а». З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], внаслідок чого за ним слід визнати право власності на гараж № 27, який розташований на території гаражного кооперативу «Старт» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алюмінієва, 14а, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved