Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03.12.2013 року стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що за місцем його проживання створені належні умови для проживання дитини, відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду від 20.06.2008 року зобов'язано відповідачку не чинити їй перешкод у вихованні та спілкуванні з дочкою, у порядку, встановленому рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 389 від 14.09.2006 року. Оскільки за місцем проживання відповідачки не були створені належні умови для проживання та навчання дочки, з часу, як вона пішла в школу, з дозволу мами стала періодично проживати в нього, а з листопада 2015 року постійно проживає у його помешканні і фактично знаходиться на його утриманні та вихованні. Причиною не проживання дочки з відповідачкою стало те, що разом з ними проживає в однокімнатній квартирі повнолітній син від першого шлюбу і його неадекватна поведінка негативно вливає на доньку. Він постійно забезпечує дочку харчуванням, одягом та бутовими речами, в яких має щоденну потребу. Вона має свою окрему кімнату в квартирі. Створення належних умов для виховання та розвитку дитини підтверджується актом від 16.05.2016 року, складеним службою у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, по результатах обстеження умов проживання дочки. На пропозицію відкликати з виконавчої служби виконавчий лист про стягнення з нього аліментів відповідачка відмовилась, тому він вимушений звертатись до суду з вказаним позовом. В результаті зміни істотних обставин, оскільки дочка стала проживати з листопада 2015 року з ним і знаходиться на його утриманні та вихованні, вважає, що з нього повинно бути припинено стягнення аліментів на користь відповідачки і він повинен бути звільнений від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась з грудня 2015 року по даний час, в сумі 3620 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, вказаних вище та просили їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні, не оспорюючи факту постійного проживання дитини з листопада 2015 року у позивача, позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити, ствердивши, що вона приймає участь в утриманні дитини, а саме періодично купляє одяг та інші речі, які необхідні для дочки, спілкується з нею та періодично провідує. Відповідачка зазначила, що на утримання дитини вона витрачає суму коштів, яка перевищує суму отриманих аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 03.12.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Довідкою державної виконавчої служби підтверджено факт заборгованості по аліментам по 31.05.2016 року. Із показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слідує, що на даний час малолітня дитина проживає з батьком. Зазначену обставину в судовому засіданні не оспорювали сторони. Вказаний факт підтвердила в судовому засіданні і малолітня [PERSON]. Об'єктивність цих тверджень доведено і письмовими доказами: - Актом обстеження умов проживання дитини від 16.05.2016 року, відповідно до якого дитина проживає з батьком, тобто позивачем по справі, в [ADDRESS], має задовільні умови проживання; - довідкою, виданою Ковельською районною дитячою лікарнею про стан здоров'я дитини та місце її проживання. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Ч. 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Із положень ст.ст. 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Із аналізу зазначеної норми слідує, що той з батьків, який проживає окремо від дитини не позбавляється обов'язку брати участь в утриманні дитини. Отже, покликання відповідачки на ті обставини, що вона також приймає участь в утриманні дитини не є достатньою підставою для продовження стягнення аліментів на її користь з позивача. Зазначена обставина відповідає ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) згідно якої, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивач за рішенням суду зобов'язаний сплачувати аліменти в сумі по 600 грн. щомісячно. З грудня 2015 року по червень 2016 року заборгованість позивача становить 3600 грн. (600х6). Враховуючи ту обставину, що заборгованість з аліментних платежів виникла в період з грудня 2015 року, тобто з часу коли дитина проживала з позивачем і була на його утриманні, тобто при обставинах, які мають істотне значення. Отже, з цих підстав позивач підлягає звільненню від сплати заборгованості з аліментів в сумі, що становить 3600 грн. Із зазначених вище підстав, підлягає задоволенню і вимога про припинення стягнення аліментів з позивача в силу ст. 192 СК України та ч. 4 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено і це підтверджено належними доказами та показаннями свідків, що платник аліментів повністю матеріально утримує дитину та проживає разом з нею.

Outcome: partial