Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до виконавчого комітету Великоберезької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований наступним. 17 квітня 2015 року, у віці 85 років, помер батько позивача, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серія І-ФМ № 187030 від 18.04.2015 року. 06 лютого 2016 року, у віці 58 років, помер брат позивача, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серія І-ФМ № 203423 від 08.02.2016 року. Покійні батько та брат позивача проживали вдвох в одноквартирному (садибному) житловому будинку, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Великі Береги, вул. Віраг, б. 14 (далі Будинок). Даний факт підтверджується довідками виконавчого комітету Великоберезької сільської ради від 27.05.2016 року № 803 та № 804. Згідно записів у погосподарській книзі села [PERSON], Будинок, в якому проживали покійні родичі позивача, зареєстрований в цілому за покійним батьком. Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Великоберезької сільської ради від 06.07.2016 року № 1058. На випадок смерті батько для розпорядження належним йому майном залишив заповіт, який посвідчений у Великоберезькій сільській раді 11.12.2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 145. Відповідно до заповіту, все належне йому майно заповів брату позивача. Останній спадщину прийняв внаслідок фактичного проживання разом зі спадкодавцем. Після смерті брата окрім позивача, інших спадкоємців немає, оскільки він ніколи не перебував у шлюбі, дітей не мав, а їх мати, [PERSON], померла 31.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ФМ № 042983. Таким чином, позивач отримав право на спадкування у порядку спадкової трансмісії після смерті свого брата. З метою оформлення та видачі мені свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу [PERSON] з приводу прийняття спадщини після смерті мого батька. Даний факт підтверджується заявою про прийняття спадщини від 27.05.2016 року. 16 червня 2016 року КП «Берегівське ББТІ БРР» на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на Будинок. Відповідно до даних, які містяться в ньому, загальна площа Будинку складає 90,2 кв.м., житлова - 32,1 кв.м. Довідка КП «Берегівське ББТІ БРР» від 07.07.2016 року № 284 підтверджує, що будинок не зареєстрований. Разом з тим, приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу [PERSON] листом позивачу розяснено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок під № 14 по вул. Віраг в селі Великі Береги Берегівського району Закарпатської області, у звязку з тим, що при перевірці належності житлового будинку його померлим родичам встановлено, що права на житловий будинок не були зареєстровані. Рекомендовано йому звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилися, при цьому останній подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач представник виконкому Великоберезької сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов. Позовні вимоги підтверджуються також матеріалами цивільної справи.

Outcome: approved