Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Козівківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Козівка по вул.Заставна 6, Козівського району Тернопільської області після смерті [PERSON], який помер 30.03.2016 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] збудував житловий будинок в с.Козівка по вул.Заставна 6. Свідоцтво про право особистої власності на вказаний будинок від 20.10.1987 року було видане колгоспному двору. 30.03.2016 року [PERSON] помер. За життя останній склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно позивачу. Державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкового майна. На даний час, позивач бажає оформити право власності на житловий будинок після смерті [PERSON], тому просить у судовому порядку визнати його власником житлового будинку в с.Козівка по вул.Заставна 6. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, проте подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів (а.с.22). Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує щодо позовних вимог [PERSON] та просить справу розглядати без його участі (а.с.21). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно витягу з погосподарської книги Козівківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №994 від 27.09.2016 року та відповідно наданих копій свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16.02.1988 року та довідки Козівківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №282 від 20.09.2016 року, житловий будинок по вул.Заставна 6 в с.Козівка Козівського району Тернопільської області належав до суспільної групи господарства колгоспний двір і в такому були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору - [PERSON], син [PERSON] (а.с.10, 12, 15). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON], то кожному із них фактично належала 1/2 частина колгоспного двору. 30.03.2016 року у с.Козівка Козівського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД\~№205319 від 01.04.2016 р. (а.с.9). За життя [PERSON] розпорядився своїм майном та склав заповіт про те, що на випадок його смерті заповідає все належне йому майно [PERSON] Вказаний заповіт був посвідчений 20.05.2004 року секретарем Козівківської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.11). [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька у належному порядку та у строк, що підтверджується довідкою Козівківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №293 від 27.09.2016 року (а.с.16). Після смерті голови колишнього колгоспного двору [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Козівка по вул.Заставна 6, Козівського району та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 16.02.1988 року. ? частка вказаного будинку належить позивачу як члену колгоспного двору згідно довідки Козівківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №282 від 20.09.2016 року (а.с.14). Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] згідно заповіту є [PERSON], який прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав з ним на час смерті у с.Козівка Козівського району Тернопільської області. 31.10.2016 року приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки такий субєкт приватної власності, як колгоспний двір, не визначений діючим законодавством (а.с.17). Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, а також те, що ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Заставна 6 в с. Козівка, Козівського району. За встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved