Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобовязань по поверненню грошових коштів, в звязку з чим порушує питання про стягнення заборгованості та 3% річних в розмірі 2\~199\~480 грн. 92 коп. та судових витрат. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст.\~169\~ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2015 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідачеві (позичальникові) грошові кошти в сумі 80 000 доларів США. На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник написав розписку, в якій йдеться про отримання ним від позикодавця коштів у вказаній сумі. Відтак грошове зобовязання відповідача перед позивачем вбачається з розписки, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Разом з тим одержані кошти у встановлений строк відповідач не повернув й заходів до цього не вживає. При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Невиконання умов, визначених змістом зобовязання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу. При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора. У справі встановлено, що відповідач договірні зобовязання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму заборгованості. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з основної суми заборгованості 80 000 доларів США та3% річних за прострочення сплати грошових коштів за період з 28 квітня 2015 року по 02 березня 2016 року в розмірі 2\~037,24 доларів США. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої сумиє вірним і сумнівів у суду не викликає. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивача, яке підлягає захистові, а позов задоволенню. Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved