Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить: усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому будинком № 71 по вул. Гребінки у м. Чернігові шляхом виселення із будинку [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] В,В., які проживають без реєстрації в спірному будинку. Позов мотивовано тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Гребінки в м. Чернігові. Згідно заповіту на нього покладено обовязок довічного проживання в будинку його матері [PERSON] Разом з ним в будинку проживає його сімя: цивільна дружина [PERSON] та їх син [PERSON], [INFO]. Мати вимушена із-за постійних конфліктів із відповідачкою [PERSON] проживати в с. Анисів. Крім них, в будинку проживають його сестра, [PERSON] , її чоловік [PERSON] і син [PERSON], які не зареєстровані в будинку. Вказує, що на протязі тривалого часу, відповідач створює нестерпні умови спільного проживання, влаштовує сварки, виражається нецензурною лайкою, намагається битися та постійно виганяє його з сімєю з його ж будинку. Крім того, комунальні платежі вона теж не сплачує. Зазначає, що відповідачі не є членом однієї сімї з ним, у відповідачів не має частки на праві власності в спірному будинку, тому позивач вважає свої права порушеними. В судовому засіданні позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали, просили усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком шляхом виселення відповідачів із спірного будинку. Додатково позивач пояснив, що він із сімєю сестри , [PERSON] у будинку займають по дві кімнати. Коли він їде на роботу за межі місця проживання , його дружина із сином вимушені проживати у матері дружини. Відповідачі не платять за комунальні послуги, в будинку не прибирають. На даний час відповідачі у будинку не проживають, але замкнули кімнати , в яких проживали. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом є сервітут на проживання матері, але вона немає можливості проживати , оскільки сестра не звільняє будинок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а.с. 70-74). Додатково пояснила, що після того як вона вийшла заміж , з батьками проживала біля 8 років. Батько хотів подарувати її сину житло, але на той час йому було 15 років та не була добудована прибудова. Вона не створює брату перешкод у користуванні житлом, його сімя сама створює ці перешкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що вони жили разом з батьками дружини. Коли приїхав [PERSON], батьки сказали зробити другий вхід, що все це буде їх сину. Він сам все робив , для сина, а виходить зробив для сім»ї брата дружини . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її чоловік побудував будинок, народились діти- двійнята. Коли дочка вийшла заміж, вони дозволили їй жити в цьому будинку. Син жив у м.Києві на квартирах, потім приїхав жити додому. Тоді вона з чоловіком вирішили жити в с. Анисів. Дочка сказала, що буде будувати житло, вони їм дозволили і дали ще 32 тисячі грошей. На питання відповіла, що переїде на вул. Гребінки, 61, коли дочка [PERSON] виїде. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю дружини позивача. Може пояснити , що у будинку дві сім»ї , брата та сестри не можуть проживати . Коли [PERSON] приїжджає з відрядження, починаються сварки із відповідачами, у звязку з чим її дочка , [PERSON], яка є дружиною позивача часто із своїм сином приходить жити до неї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у будинку чоловіка , [PERSON] нестерпні умови для проживання . Коли чоловік приїздить додому, сестра його постійно провокує на сварки, нічого не робить у будинку , не ремонтують його. Не допомагає відповідачка і матері, до неї їздить тільки її чоловік. Батько [PERSON] при житті хотів, щоб будинок був сину, заповів будинок з метою що син буде проживати із матір»ю. На даний час у будинку зареєстровані мати, дочка та син. Відповідачі мають у власності будинок по вул.. Спортивній , де і проживають . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою [PERSON] Їй відомо , що батько до смерті казав, що половина будинку буде дочці, половина сину. [PERSON] зробила добудову до своєї половини, поміняла вікна на пластикові, переклеїла шпалери у своїх кімнатах. Після того , як у будинок приїхав жити син , батьки переїхали жити у село. У сім»ї [PERSON] та сім»ї її брата господарство велось окремо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON] Приходила до неї у гості , бачила що вона добудувала будинок, замінила вікна , будувала плани жити у частині будинку, де живе брат. Будинком вони користувались із братом порівну. На даний час у цьому будинку не можливо жити, там перекритий газ, не можна користуватись туалетом. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Гребінки, буд. 71, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.2016 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Згідно даного свідоцтва , на [PERSON] заповітом покладено зобовязання надати право довічного проживання та перебування на реєстраційному обліку - [PERSON]. (а.с.5, 6). У будинку № 71 по вул. Гребінки у м. Чернігові, крім позивача, зареєстровані його мати [PERSON] та його сестра [PERSON] (а.с.4). Дружина позивача [PERSON] з сином [PERSON], чоловік відповідача [PERSON] з сином [PERSON] проживають в будинку без реєстрації. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи, що відповідачі не є членами сім»ї позивача, відсутність доказів, що вони пов»язані спільним побутом, взаємними правами та обовязками із позивачем, не сплачують за комунальні послуги, тому суд вважає за необхідне усунути перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні будинком 71 шляхом визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування цим житловим будинком. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial