Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Артемівської районної держадміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу держземагенства в Артемівському районі, про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею згідно розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації від 23.04.2005 року за №354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП « Дружба». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації від 23.04.2005 року за №354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки,які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба» в межах території Верхньокам'янської сільської ради» йому у власність були передані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,24 га у тому числі: 4,35 га ріллі, 0,73 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень, проте у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 06.12.2004 року [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №274, помилково зазначено, що йому належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,86 га, у тому числі: 4,97 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]), 0,73 га сіножатей (кадастровий номер [NUMBER]), 0,16 га багаторічних насаджень (кадастровий номер [NUMBER]) на території Верхньокам'янської сільської ради Артемівського району Донецької області. Таким чином не з вини позивача мають місце розбіжності у площах земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. Враховуючи ці обставини позивач позбавлений права отримати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] і це порушує його законні права власника. Оскільки у досудовому порядку вирішити це питання неможливо,позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні, на стягненні понесених судових витрат з відповідача не наполягали. Представник відповідача - Артемівської райдержадміністрації, у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала та пояснила, що дійсно згідно розпорядження від 23.04.2004 № 354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які передаються у власність власниками сертифікатів на право власності на земельну ділянку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба» в межах території Верхньокам'янської сільської ради» було передано громадянам - власникам сертифікатів на право земельні частки (паї) колишнього КСП «Дружба» земельні ділянки в межах Верхньокам'янської сільської ради у власність, згідно додатків до розпорядження - списків громадян - власників сертифікатів на право на земельні частки (паї) де, крім інших, і позивачу [PERSON], як власнику сертифікату на право на земельні частки (паї) [NUMBER], були передані земельні ділянки загальною 5,24 га: 4,35 рілля, 0,73 га сіножаті, 0,16 га багаторічні насадження та, як власнику сертифікату на право на земельні частки (паї) [NUMBER], земельні ділянки загальною площею 5,86 га: 4,97 га рілля, 0,73 га сіножатті, 0,16 га багаторічні насадження. З огляду на викладене, стверджує, що текст розпорядження голови Артемівської райдержадміністрації від 23.04.2004 № 354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які передаються у власність власниками сертифікатів на право власності на земельну ділянку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба» в межах території Верхньокам'янської сільської ради» в частині, що стосується розмірів площ земельних ділянок № 405, № 418, № 135 та земельних ділянок № 479, № 465, № 24, що були передані позивачу [PERSON], повністю відповідає технічній документації. Відповідачем - Артемівською райдержадміністрацією, було поставлено питання про залучення відділу держземагентства в Артемівському районі Донецької області в якості співвідповідача, оскільки рішення у справі буде зачіпати права та впливати на обов'язки вказаної установи. Вислухавши думку позивача, який підтримав відповідача і заявив аналогічне клопотання, та інших учасників процесу, які не заперечували проти його задоволення, суд, на підставі ст.33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), постановив ухвалу про залучення в якості співвідповідача у справі відділ держземагентства в Артемівському районі Донецької області. Представник співвідповідача - відділу держземагентства в Артемівському районі Донецької області, у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як установлено судом, згідно розпорядження голови Артемівської районної державної адміністрації від 23.04.2005 року за №354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки,які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба» в межах території Верхньокам'янської сільської ради» у власність позивачу були передані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема, загальною площею 5,24 га у тому числі: 4,35 га ріллі, 0,73 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень, проте у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 06.12.2004 року [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №274, зазначено, що йому належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,86 га, у тому числі: 4,97 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]), 0,73 га сіножатей (кадастровий номер [NUMBER]), 0,16 га багаторічних насаджень (кадастровий номер [NUMBER]) на території Верхньокам'янської сільської ради Артемівського району Донецької області. Таким чином мають місце розбіжності у площах земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] (а.с.5, 57-61). Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Верхньокам'янської сільської ради Артемівського району Донецької області було уточнено площу земельних ділянок, а саме: рілля - 4,3493 га, сіножаті - 0,7335 га, багаторічні насадження - 0,1557 га, що відповідає площі, передбаченої розпорядженням голови Артемівської районної державної адміністрації від 23.04.2005 року за №354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки,які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСІІ « Дружба» (а.с.6). Листом Відділ держземагенства в Артемівському районі Донецької області від 31.03.2015 року за №0223103 повідомив, що виконати процедуру виправлення технічної помилки та видачі нового Державного акту на право власності на земельну ділянку відділом Держземагенства в Артемівському районі Донецької області не вдається за можливе у зв'язку із втратою чинності Постанови КМУ від 09.09.2009 р.№1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» на підставі Постанови КМУ №1051 від 17.10.2012, зокрема здійснити державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.7). Приймаючи рішення щодо вимог про визнання права власності суд виходить з наступного. З урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). За приписами ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчується державним актом. У судовому засідання судом встановлено факт того, що позивачу були передані у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема, загальною площею 5,24 га, у тому числі: 4,35 га ріллі, 0,73 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень. При цьому мають місце розбіжності у площах зазначеної земельної ділянки із зазначеними у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 06.12.2004 року [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №274, а саме зазначено, що позивачу належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,86 га, у тому числі: 4,97 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]), 0,73 га сіножатей (кадастровий номер [NUMBER]), 0,16 га багаторічних насаджень (кадастровий номер [NUMBER]). Водночас згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Верхньокам'янської сільської ради Артемівського району Донецької області було уточнено площу земельних ділянок, а саме: рілля - 4,3493 га, сіножаті - 0,7335 га, багаторічні насадження - 0,1557 га, що відповідає площі, передбаченої розпорядженням голови Артемівської районної державної адміністрації від 23.04.2005 року за №354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки,які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСІІ « Дружба». У відповідності з ч.1 ч.2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Так, у відповідності до абз.3 п.4 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки: невідповідність меж земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Крім того суд зазначає, що згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України і набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно із п.1 ч.1 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2,4,7 та 11 до Конвенції. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 3, 4, 5, 6, 10, 15, 60, 107, 208-209, 213-215, 118-120 ЦПК України,

Outcome: approved