Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить встановити юридичний факт, що він прийняв спадщину, яка відкрилася після померлої 04.03.2004 року [PERSON] та визнати за ним право власності на домоволодіння по вул. Северина Наливайко, 51 у м. Городище Черкаської області. До початку слухання справи по суті, позивач зменшив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на домоволодіння по вул. Северина Наливайко, 51 у м. Городище Черкаської області. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що домоволодіння по вул. Северина Наливайко, 51 у м. Городище належало до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був його батько [PERSON] та членами: мати [PERSON], брат [PERSON] та сам позивач. 03.03.1998 року батько помер. Після його смерті у домоволодінні залишилася проживати мати, яка, як член двору та спадкоємець першої черги за законом вступила в управління спадковим майном. Брат позивача - [PERSON], у визначений законом строк, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, однак будинок, в якому залишилася проживати мати, нотаріально не переоформили. 04.03.2004 року померла мати позивача, яка була останнім членом колгоспного двору і саме після її смерті відкрилася спадщина на майно колгоспного двору. Позивач фактично вступив в управління спадковим майном. З метою узаконення спадщини, він звернувся до державного нотаріуса, однак остання відмовила своєю постановою у вчинені нотаріальної дії по причині пропуску строку прийняття спадщини. Оскільки спадщина відкрилася до 01.01.2004 року, при вирішенні даного спору слід застосувати норми ЦК УРСР 1963 року, в звязку з чим, позивач не може звернутися з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради та відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилися, подавши заяви про слухання справи без їх участі, не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши представника позивача, врахувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 03.03.1998 року, в м. Городище Черкаської області, помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 082946. За довідкою [PERSON] виробничого відділку КП «Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації» від 26.09.2017 року за № 576 о, станом на 01.01.2013 року домоволодіння по вул. Северина Наливайко, 51 не зареєстроване на праві особистої власності за [PERSON]. Відповідно записів у будинковій книзі, в будинку № 51 по вул. Фрунзе (у подальшому вул. [PERSON]) у м. Городище Черкаської області, були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У розділі ІІ будинкової книги «Відмітки службових осіб про перевірку дійсності наявності мешканців у будинку та правильності записів у будинковій книзі» зазначено, що така перевірка востаннє була проведена в лютому 1992 року. Вказана обставина свідчить про те, що позивач дійсно був зареєстрований у спірному будинку станом на лютий місяць 1992 року. Доказів того, що позивач був зареєстрований у будинку на час смерті батька [PERSON] 03.03.1998 року, позивачем суду не надано. Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України, позивач зареєстрований [INFO]. За повідомленням представника позивача, її довіритель є військовим та дійсно проживає і проходить службу в м. Києві. 04.03.2004 року, в м. Городище Черкаської області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 241372. 24.07.2005 року, в м. Городище Черкаської області, помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 025083. З метою прийняття спадщини після покійного батька, позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Однак, постановою від 11.10.2017 року, державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на будинок спадкодавця та пропущенням встановленого законом строку на прийняття спадщини. За довідкою [PERSON] державної нотаріальної контори № 1150/01-16 від 22.12.2017 року: - після померлого 03.03.1998 року [PERSON], нотаріусом відкрито спадкову справу № 168/2000 за заявою про прийняття спадщини сина померлого - [PERSON], якому 03.03.2000 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися; - після померлої 04.03.2004 року [PERSON] відкритої спадкової справи у державній нотаріальній конторі не виявлено; - після померлого 24.07.2005 року [PERSON], у державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 724/2005. Спадщину прийняла його дружина [PERSON]. 14.04.2006 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, земельну ділянку, автомашину померлого чоловіка та на грошові заощадження [PERSON] та [PERSON], спадкоємцем яких був син [PERSON], який спадщину після померлих батьків прийняв, але спадкових прав не оформив. 17.12.2007 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та майновий пай померлої [PERSON], спадкоємцем якої був син [PERSON], який спадщину після померлої матері прийняв, але не оформив спадкових прав. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Позивач надав суду довідку [PERSON] міської ради від 23.01.2018 року № 302, про те, що до 6 місяців з дня смерті 03.03.1998 року [PERSON] в управління майном вступив його син [PERSON], а саме, здійснював догляд за городом, здійснював поточний ремонт будинку, розпоряджався майном померлого. Суд критично відноситься до змісту даної довідки, оскільки: 1. довідка видана майже через 20 років після смерті спадкодавця та в ній відсутнє посилання на конкретні відомості (докази), з яких джерел міському голові та секретарю, що підписали довідку, відомі викладені в ній обставини (вступ у спадщину протягом 6 місяців), в тому числі, з урахуванням того, що ні міський голова, ні секретар міської ради, не займали вказані посади у 1998 році.; 2. позивач не міг прийняти спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки цю спадщину вже прийняв його син [PERSON] шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою нотаріуса № 1150/01-16 від 22.12.2017 року. Отримавши довідку міської ради від 23.01.2018 року № 302, позивач вдруге звернувся за прийняттям спадщини після померлого батька [PERSON], однак нотаріусом йому знову було відмовлено постановою від 27.01.2018 року. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні кожен окремо зазначили, що вони знали нині покійного [PERSON] та його нині покійну дружину [PERSON], у яких було два сина: [PERSON], який також уже нині покійний та позивач [PERSON]. Свідкам відомо, що останній був військовим, постійно був у відрядженнях, але часто, зі своєю сімєю приїздив до батьків, а згодом, після смерті батька, до матері, де проживав до двох тижнів. Інший брат [PERSON] також приїздив до батьків зі своєю сімєю, але не так часто, як позивач. Батьки хворіли, потребували догляду, а їхні сини їм допомагали. Дані відомості відомі свідкам, оскільки вони знали сімю [PERSON] та проживали по-сусідству. Із показів свідків слідує, що обидва брати [PERSON] та [PERSON] дійсно періодично приїжджали до нині покійних батьків, але це були тимчасові візити та брати проживали окремо зі своїми сімями. Суду не надано доказів того, що позивач, на час відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем. Посилання позивачем на те, що він після смерті матері вступив у володіння спадковим майном, спростовується довідкою нотаріуса № 1150/01-16 від 22.12.2017 року про те, що після померлої матері, спадщину фактично прийняв її син [PERSON] брат позивача. В сою чергу, після померлого [PERSON], спадщину прийняла його дружина [PERSON]. Позивач не надав суду доказів того, що він звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після померлої матері та нотаріус відмовляла йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд не погоджується з доводами позивача про те, що до прийняття ним спадщини після смерті матері мають бути застосовані норми ЦК УРСР у редакції 1963 року. Як зазначалося, [PERSON] померла 04.03.2004 року, а тому, застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року, які набрали чинності з 01.01.2004 року. Доводи позивача взагалі суперечать один одному, зокрема, позивач зазначає про те, що спадщину після померлого [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] (мати позивача), та позивач вважає, що прийняв спадщину після неї. Одночасно, позивач зазначає про те, що він особисто прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном. Однак, відповідно до вище викладених обставин, позивач не прийняв спадщину ні після смерті батька, ні після смерті матері, а тому підстави для визнання за ним права власності на спірний будинок відсутні. Суд не приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання позову суперечить нормам закону. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed