Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.08.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено та визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Вернадського, 41. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій прохав ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача на його користь 551,21 грн. судового збору у звязку з тим, що його позов було задоволено, однак при ухваленні рішення суд не вирішив питання щодо стягнення з відповідача на його користь понесених ним судових витрат у вигляді судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] прохав суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на його користь 551,21 грн. судового збору. Відповідач [PERSON] заперечував щодо стягнення судового збору, мотивуючи тим, що у нього на даний час відсутні кошти та він не заперечував порти того, щоб знятися з реєстрації добровільно. Також пояснив, що фактично його було знято із реєстрації на підставі даного судового рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.08.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було задоволено та визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Вернадського, 41. При зверненні із даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що при ухвалення судового рішення у справі судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягнення із відповідача на користь позивача. Разом із тим, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 грн. 20 коп. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача пор ухвалення додаткового рішення частково та стягнути з відповідача на його користь 551 грн. 20 коп. судового збору, тобто судового збору у розмірі, належному до сплати при зверненні із даним позовом до суду.

Outcome: partial