Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього 7400,00 доларів США. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 03.05.2008 року він на Київському автомобільному ринку «Центральний» купив у [PERSON] автомобіль BMW 524, д.н.з. [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , шасі (кузов, рама) [NUMBER] . За отримані кошти в сумі 7400,00 доларів США [PERSON] написав розписку. 28.07.2013 року вказаний автомобіль був вилучений у [PERSON] працівниками УДАІ у Черкаській області та поміщений на штрафмайданчик, оскільки значиться в арешті на підставі постанови слідчого Шевченківського РУ ГУМВС України у м.Києві Цирульнікова А.С. №59/СВ-316 від 01.11.2007 року (кримінальна справа №10-14020). Позивач вважає, що відповідач без достатньої правової підстави у 2008 році заволодів коштами позивача, у зв`язку з чим [PERSON] змушений був звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, проте завчасно подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с.15). Відповідач не з`явився до суду також, проте його представник подав до суду заяву, в якій просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності та просить провести розгляд без участі сторони відповідача (а.с.51-52). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією розписки від 03.05.2008 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 7400,00 доларів США в порядку розрахунку за автомобіль BMW 524, д.н.з. [NUMBER] , шасі (кузов, рама) [NUMBER] (а.п.2). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.05.2018 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину відмовлено (а.п.3-6). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 10.04.2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання правочину недійсним, укладеного під впливом обману, стягнення моральної шкоди та реальних збитків відмовлено (а.п.60-61). Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.01.2014 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до інспектора взводу Золотоніської окремої роти ДПС ДАІ старшого прапорщика міліції Яремка В.В. та управління ДАІ УМВС України в Черкаській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - державного підприємства МВС «Черкаси-Інформ-Ресурси», управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в м.Києві та відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовлено (а.п.62-64). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно дост.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Позивач, знаючи ще у 2008 році про своє, як він вважає, порушене право, з позовом до суду звернувся лише у 2019 році, що є порушенням ст.267 ЦК України, якою передбачено наслідки спливу строку позовної давності. З врахування викладеного, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні даного позову слід відмовити у зв`язку з пропуском [PERSON] строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. На підставі наведеного та ст. 11,256, 257, 267, 1212 ЦК України,

Outcome: dismissed