Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до\~Виконавчого комітету Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить суд: встановити факт належності житлового будинку по провул. Комсомольський №13, с.Монаші, Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON], який помер 31.12.2014 року; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] померлого 31.12.2014 року, яке складається з житлового будинку розташованого за адресою: провулок Комсомольський №13, с. Монаші, Білгород-Дністровського району Одеської області. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.12.2014 року помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 396997, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 35. 14.01.2011 року на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №02, відповідно до якого все своє майно заповів [PERSON]\~ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку розташованого за адресою: провулок Комсомольський №13, с.Монаші, Білгород-Дністровського району Одеської області. Позивач звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області\~ для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на заявлене майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Факт належності житлового будинку по провулку Комсомольському №13, с.Монаші, Білгород-Дністровського району Одеської області померлому [PERSON] підтверджується довідкою Монашівської сільської ради, із якої вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі [PERSON] значиться власником вказаного житлового будинку. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на зезначений житловий будинок. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку у спадщині немає, що підтверджується довідкою № 1175/01-16 від 29.08.2015 р. (а.с. 17). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved