Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №33. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери. Подальше подружнє життя та збереження сім'ї неможливе. Дитину - [PERSON] просить залишити проживати з матір'ю. Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року провадження по справі зупинено. 25 лютого 2019 року - провадження по справі відновлено. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 20.11.2010 виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області , актовий запис №33 (а.с. 10). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 11). При вирішенні переданого на розгляд суду позову суд виходить з того, що у відповідності до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). У відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб носить лише формальний характер, що є підставою для задоволення позовних вимог. Щодо позовної вимоги про залишення сина проживати разом з матірю, суд зазначає наступне. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Також, при вирішенні переданого на розгляд суду позову, також слід врахувати те, що в Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, одними з принципових положень визначено те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене, наявність усної домовленості між сторонами щодо місця проживання дитини з матір'ю, позовні вимоги підлягають задоволенню. Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 гривень відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved