Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 02.10.2013 р. між ним та ФОП [PERSON] було підписано договір № 1 ЮП-ФО про надання юридичних послуг. Відповідно до п. 10.1 вищезазначеного договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печаткою виконавця та нотаріального посвідчення. Сторони домовились, що договір діє після його нотаріального посвідчення, проте таке посвідчення не відбулось. Зважаючи на такі обставини договір не є укладеним і не надрав чинності. Проте, 12.11.2014 та 17.11.2014 р. позивачем було помилково перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 147 300,00 грн. та 98 780,00 грн. із посиланням на неукладений договір. Грошові кошти не повернуті, відповідач їх набув без належної правової підстави. Зважаючи на те, що ФО [PERSON] відмовляється повернути отримані кошти, [PERSON] просить суд стягнути їх з відповідача. 15.01.2018 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження по справі, вирішено питання про доцільність розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача ФОП [PERSON] надійшла заява про розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 28.03.2018 р. задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження було відмовлено. В судовому засіданні 22.08.2018 р. задоволено заяву [PERSON] про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Від відповідача ФОП [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву разом із документами, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень. ФОП [PERSON] зазначає, що договір було укладено з урахуванням попередніх усних домовленостей сторін, щодо надання юридичних послуг. Останні були надані [PERSON] в повному обсязі, проте позивач відмовляється виконувати свої зобов»язання і повністю оплатити надані послуги. Позивач також ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Договір виконувався сторонами - відповідачем надавались послуги, а позивачем їх було частково сплачено, а отже казати про те, що угода сторін не є укладеною і кошти отримані без достатньої правової підстави неможливо. Третя особа [PERSON] надала пояснення де вказала про те, що її чоловіком [PERSON], як фізичною особою підприємцем було взято на себе зобов»язання і вони виконані. [PERSON] представляв інтереси [PERSON] у Господарському суді м. Києва, в судах вищих інстанцій. Підстави для задоволення позову відсутні. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON], його представник та третя особа просили відмовити у задоволені вимог у зв»язку із їх безпідставністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наданим сторонами доказам суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи 02.10.2014 р. між суб»єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, громадянином України [PERSON] (виконавець) та громадянином України [PERSON] (замовник) було підписано договір № 1/ЮП-ФО про надання юридичних послуг. Договором, в силу ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони у розділі 1 Договору визначили юридичні та фактичні дії, здійснені сторонами до укладання договору, вказали, що на підставі попередньо укладеного між сторонами усного договору про надання юридичних послуг та виданих на його виконання нотаріально посвідчених довіреностей від 14.0.2008 р. та від 14.05.2011 р. Виконавцем здійснено представництво інтересів Замовника у господарській справі № 17/343, яка розглядалась протягом 2008-2012 років в господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанції. Предметом договору (розділ 2) сторони визначили наступне: Замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає Виконавцю, а Виконавець погоджується представляти інтереси Замовника в судових органах України, органах державної виконавчої служби України з метою стягнення з ТОВ «Сканді ЛТД» та з ТОВ «Сканрок» заборгованості перед [PERSON], яка утворилась внаслідок прийняття 08 жовтня 2007 року Загальними зборами учасників ТОВ «Сканді ЛТД» рішення про виключення [PERSON] зі складу учасників ТОВ «Сканді ЛТД». Під заборгованістю Сторони розуміють невиплачену Замовнику вартість частини майна ТОВ «Сканді ЛТД» згідно даних балансу ТОВ «Сканді ЛТД» на 08.10.2007 р., що пропорційна частці [PERSON] розміром 20 відсотків у статутному капіталі ТОВ «Сканді ЛТД», інфляційні втрати Замовника, які мали місце внаслідок несвоєчасної виплати Замовнику належної йому вищезазначеної вартості частини майна ТОВ «Сканді ЛТД», та проценти річних за користування товариствами коштами Замовника. Наданням юридичних послуг за говором сторони визначили фактичні та юридичні дії Виконавця, спрямовані на стягнення з боржників ТОВ Сканді ЛТД» та/або ТОВ «Сканрок» заборгованості і при цьому сторони домовились, що погашення заборгованості може відбуватися як в добровільному так і в примусовому порядку. Також сторони договору визначились і з обов»язками як виконавця так і замовника. У розділі 3 договору зазначені обов»язки Виконавця , зокрема, представляти інтереси Замовника при розгляді справи № 17/343-66/113-2012 в Господарському суді м. Києва, при апеляційному перегляді справи № 17/343-113-2012 та при перегляді справи в суді касаційної інстанції у разі такі перегляди будуть відбуватись. В свою чергу Замовник взяв на себе зобов»язання (розділ 4 договору), зокрема, своєчасно оплачувати послуги Виконавцю в порядку та на умовах, визначених цим договором. За надані послуги Замовник зобов»язався сплатити Виконавцю суми визначені у п. 5.1. договору, які є складовими частинами суми вартості послуг та разом складають загальну вартість послуг (Розділ 5 договору). Порядок оплати сторони передбачили 6 Розділом договору та відповідальність за порушення договору його 7 Розділом. Крім того, у п. 10.1 Розділу 10 Замовник та Виконавець встановили, що договір вважається укладеним зі набирає чинності з моменту підписання Сторонами, скріплення печаткою Виконавця та нотаріального посвідчення. Як встановлено в судовому засіданні позивачем [PERSON] 12..11.2014 р. та 17.11.2014 р. були перераховані грошові кошти у розмірі 147 300,00 грн. та 98 780,00 грн. відповідно з посиланням на договір № 1 ЮП-ФО про надання юридичних послуг від 02.10.2013 р. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За приписами ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. За ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як зазначає [PERSON] в позові , і його доводи підтримав в судовому засіданні представник , грошові кошти перераховані помилково і підлягають стягненню з відповідача [PERSON] відповідно до положень ст. 1212 та 1213 ЦК України, оскільки договір є неукладеним, а отже і таким, що не набрав чинності, виходячи з того, що угода не була нотаріально посвідчена. За приписами. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно ж до ч. 1 ст. 1213 ЦК України Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідач [PERSON], його представник повідомили про те, що договір виконувався сторонами, отже посилатися на помилку - безпідставність перерахування коштів з метою отримані за надані послуги кошти не відповідає вимогам чинного законодавства України. Представник позивача в судовому засіданні заперечував ту обставину, що відповідачем [PERSON] виконувались умови договору. Проте, як свідчать надані відповідачем та третьою особою [PERSON] докази, Виконавець здійснював представництво [PERSON] у господарській справі № 17/343, № 17/343-66/113-2012 р.: [PERSON] був присутнім у судовим засіданнях, подавав клопотання до судів господарської юрисдикції всіх інстанцій. Дані обставини підтверджуються копіями процесуальних документів, долучених до матеріалів справи. Зі змісту зазначених документів вбачається, що [PERSON] здійснював представництво позивача у господарській справі як це обумовлено спірним договором, починаючи з 2011 року. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вже було зазначено, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідач здійснював представництво [PERSON] (надавав юридичні) послуги в обумовлений сторонами договору спосіб, в той час як позивач 12.11.2014 р. та 17.11.2014 р. здійснив оплату наданих послуг. Не зважаючи на те, що сторонами не було здійснено нотаріальне посвідчення договору № 1/ЮП-ФО про надання юридичних послуг, підстави вважати його неукладеним, а отже і застосувати з метою захисту прав позивача положення ст.ст. 1212 та 1213 ЦК України відсутні, виходячи з наступного. Так, у постанові ВСУ від 10.02.2009 у справі №10/33/08 суд дійшов висновку, що, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, то це не дає підстав вважати цей договір неукладеним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 р. у справі № 338/180/17 (п. 79) вказала на те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги ту обставину, що дії сторін свідчить про те, що договір № 1/ЮП-ФО про надання юридичних послуг від 02.10.2013 р. фактично був укладеним і виконується, з огляду на те, що представником позивача не доведено в судовому засіданні наявності і не надано пояснень в чому саме полягала помилка [PERSON] при виконанні умов договору по оплаті отриманих послуг, підстави вважати права позивача порушеними відсутні. За таких обставин підстави для задоволення вимог [PERSON] щодо стягнення з ФОП [PERSON] грошових коштів у сумі 246 080,00 грн. відсутні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, вимогами якої передбачено, що судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed