Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить зобов'язати відповідача усунути йому перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом звільнення [PERSON] нежитлового підвального приміщення № 599, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною пл. 25, 9 кв. м., та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у входженні та подальшому перебуванні [PERSON] у вищевказаному нежитловому підвальному приміщенні. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являючись власником нежитлового підвального приміщення № 599, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною пл. 25, 9 кв. м. не може реалізувати своє право власності, так як відповідач, маючи у власності 615/1000 частки вказаного нежитлового підвального приміщення і фактично являючись співвласником вищевказаного приміщення, перешкоджає позивачеві здійснювати право у користуванні та розпорядженні майном, що і обумовило звернення позивача з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем його реєстрації, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями з відмітками про отримання відповідачем судових повісток. До суду надійшли заперечення від представника відповідача, в яких зазначено, що позивачем до суду не надано жодних доказів про самовільне здійснення відповідачем проходу зі своєї сторони до нежитлового підвального приміщення. Тому вимоги [PERSON] є безпідставними. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність нежитлове підвальне приміщення № 599, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною пл. 25, 9 кв. м. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 92. Дійсність вказаного вище договору купівлі-продажу також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 січня 2014 року №16848361. Отже, [PERSON] належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, набув право власності на зазначене нерухоме майно. Судом також встановлено, що відповідач маючи у власності 615/1000 часток нежитлового підвального приміщення № 599, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною пл. 25, 9 кв. м., і фактично являючись співвласником вищевказаного приміщення, перешкоджає позивачеві здійснювати право у користуванні та розпорядженні майном, так як відповідач зробив прохід зі своєї сторони до нежитлового підвального приміщення, розташувавши у приміщенні свої особисті речі та майно, та замурував прохід у спірне підвальне приміщення, що унеможливлює вхід у нього та його експлуатацію позивачем як власником іншої частини приміщення. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, відповідач всупереч названим нормам закону порушує право власності позивача, а саме: зробив прохід зі своєї сторони до нежитлового підвального приміщення, розташувавши у приміщенні свої особисті речі та майно, та замурував прохід у підвальне приміщення, що унеможливлює вхід у приміщення та його експлуатацію позивачем як власником іншої частини приміщення , а саме 385/1000 частки приміщення № 599, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження спірним підвальним приміщенням. Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved