Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «АкцентБанк», в якій просить визнати договір № А34ZCC9FE10070 про надання споживчого кредиту в сумі 16000 грн. від 11 липня 2011 р. виконаним. Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Піскун О.С. в судовому засідання заперечує проти задоволення вимог [PERSON] посилаючись на підстави,зазначені у ст. ст. 599-601,604-609 ЦК України, також зазначає, що позивач не вказав жодної з вищевказаних підстав. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин кредитного договору,не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526,599 ЦПК України. Судом встановлено, що 19 липня 2011 р. [PERSON], отримав від ПАТ «А-Банк» споживчий кредит в розмірі 16000 грн. за договором А34ZCC9FE10070. Кредит було надано з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. За умовами кредитного договору банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 18.07.2014 р. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2013 р. по справі № 2/337/2972/2013 було задоволено позов ПАТ «АкцентБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» суму заборгованості, станом на 31.10.2013 р., за кредитним договором в розмірі 8377,38 грн., судовий сбір в розмірі 229,40 грн., а всього 8606,78 грн. Рішення набрало законної сили 08.01.2014 р. Позивач [PERSON] , у період з 25.11.2013 р. по 25.05.2014 р. сплатив 9700 грн., за рішенням суду, і вважає, що виконав всі зобов'язання по кредитному договору. 11 червня 2014 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «АкцентБанк» із заявою, зареєстрованою за № 131533 щодо перерахунку та закриття кредитного договору № А34ZCC9FE10070 від 19.07.2011 р. Листом від 12.06.2014 р. № 10.1.0.0/7-20140611/169 [PERSON] було відмовлено у перерахуванні та закритті кредитного договору у зв'язку з тим, що дату звернення банком до суду, а також впродовж строку від дати звернення до суду до дати повного виконання рішення суду зобов'язання за кредитним договором не було виконано повністю ( не повернута вся сума отриманого кредиту і відсотки за його користування , а також інші передбачені договором суми) - на неповернену суму кредиту продовжували нараховуватися відсотки за його користування, як наслідок. Незважаючи на виконання рішення суду і погашення суми боргу обчисленої на дату звернення банком до суду - на даний час за кредитним договором [PERSON] існує заборгованість. Згідно ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 509,526,527,629 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію( виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог його Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того що виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою . Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позичальнику було повідомлено про можливість реструктуризації заборгованості за кредитом. Точні відомості відносно сум, що підлягають сплаті, можна отримати у кредитного експерта банку, але ця сума більше ніж у 4 рази менша, ніж заборгованість станом на сьогоднішню дату. Відповідно до Постанови № 5 Пленуму ВСС України від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, з окрема, зазначені у ст. ст. 599-601,604-609 ЦК України. Позивач не вказав жодної підстави. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора,не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільніє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 526,599 ЦК України. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що підставою для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін може бути у разі істотного порушення другою стороною. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою статті 652 ЦК України - за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: - в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане: - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх припинення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;- із суті договору або звичаїв ділового обороту не впливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок розірвання договору істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконаннями цього договору. Таким чином, з боку АкцентБанку не було вчинено жодних порушень чинного законодавства України і тому положення Кредитного договору є справедливим і не порушують принципи рівності сторін договору,справедливості, добросовісності і розумності. Позивач [PERSON] сплатив суму заборгованості, згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2013 р. станом на 31.10.2013 р., але ж правовідносини між ним та АкцентБанком не припинялися, грошові зобов'язання позивачем не були виконані повністю ( не повернута вся сума отриманого кредиту і відсотки за його користування, а також інші передбачені договором суми), тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку , що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed