Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2008 році він дізнався що його односельчанин [PERSON] продає автомобіль. Позивач зустрівся з ним та домовився про купівлю автомобіля ВАЗ-21061, 1992 року випуску, кузов №ХТА210610Р2916909, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, за ціною 1000 доларів США, або 5000 грн. Відповідно до договору позивач у присутності свідків передав [PERSON] частину коштів у сумі 1000 грн. та зобовязався кожного року віддавати по 1000 грн. до повного погашення боргу з подальшим нотаріальним посвідченням договору. У свою чергу [PERSON] передав позивачу автомобіль, ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На підтвердження факту продажу автомобіля [PERSON] оформив на імя позивача довіреність на управління автомобілем з правом передовірення строком на десять років та написав розписку про отримання коштів. Після сплати позивачем усіх платежів по договору купівлі-продажу автомобіля вони домовились з [PERSON] нотаріально посвідчити вказаний договір. Наступного дня до нотаріуса вони не поїхали в звязку з поганим самопочуттям [PERSON], а 11 вересня 2013 року [PERSON] помер. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який прийняв спадщину. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ-21061, 1992 року випуску, кузов №ХТА210610Р2916909, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору. Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.11), вбачається, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль ВАЗ-21061, 1992 року випуску, кузов №ХТА210610Р2916909, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору. З розписки (а.с.10), вбачається що 05.09.2008 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21061, 1992 року випуску, кузов №ХТА210610Р2916909, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору за ціною 1000 доларів США, зобовязавшись кожного року сплачувати по 200 доларів США, до повної сплати обумовленої суми з подальшим нотаріальним посвідченням вказаного договору. З довіреності (а.с. 13-14), вбачається, що [PERSON] уповноважив позивача продати належний йому автомобіль ВАЗ-21061, 1992 року випуску, кузов №ХТА210610Р2916909, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, а також надав право керувати автомобілем на території України. Вказана довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам строком на десять років. Із свідоцтва про смерть (а.с. 12), вбачається, що [PERSON] помер 11 вересня 2013 року в с. Боровенька, Лебединського району, Сумської області. З довідки №02-29/415 від 09.11.2017 року виданої Боровеньківською сільською радою Лебединського району Сумської області (а.с. 9), вбачається, що [PERSON], який помер 11.09.2013 року до дня смерті проживав в [INFO]. Спадщину після його смерті прийняв його син [PERSON]. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved