Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частку автомобіля HYUNDAI, модель GETZ, тип легковий комбі, номер шасі (кузова, рами) KMHBT51DP6U596678, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, обєм двигуну 1399, колір - зелений, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ №339480 видане Центром ДАІ 5102 на імя відповідачки [PERSON] як власника автомобіля. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 22 грудня 2012 року позивач та відповідачка уклали шлюб. Під час шлюбу сторони по справі набули на сімейні грошові кошти автомобіль HYUNDAI, модель GETZ, тип легковий комбі, номер шасі (кузова, рами) KMHBT51DP6U596678, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, обєм двигуну 1399, колір зелений, який зареєстрований за [PERSON]. 27.06.2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний. Оскільки спірний автомобіль є неподільним, тобто таким, який не можна поділити реально без втрати його цільового призначення, просить суд здійснити поділ автомобіля, визнавши за ним, [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку спірного автомобіля. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судові засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу за місцем її реєстрації. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №180959 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 22.12.2012 року. 27 червня 2015 року шлюб між [PERSON]еном Павловичем і [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖД №131857 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 27.06.2015 року. Від шлюбу у сторін по справі дітей немає. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ №339480, що було видане Центром ДАІ 5102, вбачається, що автомобіль HYUNDAI, модель GETZ, тип легковий комбі, номер шасі (кузова, рами) KMHBT51DP6U596678, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, обєм двигуну 1399, колір зелений, зареєстрований за відповідачкою [PERSON] дата реєстрації за відповідною 29.08.2014 року. Приймаючи до уваги документи, які свідчать про час набуття вказаного в позові майна, суд, вважає, що дійсно, майно спірний автомобіль був набутий в шлюбі та відноситься до майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60, 69 СК України, ч.3ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) передбаченост.63 СК України. Згідно ч.3ст.368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Між сторонами не існувало ні договору про розподіл майна, ні шлюбного договору, тому суд визнає, що майно, яке є предметом цього спору, а саме спірний автомобіль належить сторонам в рівних частках кожному, по 1/2 частині.

Outcome: approved