Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказує, що [INFO] по-мерла його мати [PERSON] і на день смерті [PERSON]. проживала в с.Чорнорудка Ружинського району Житомирської області разом із чоловіком [PERSON] та синами: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON]. із сім'єю проживала у будинку, який залишився після смерті її баби [PERSON]. Після смерті матері, позивач зі своїми братами та батьком, який помер [INFO], прийняли спадщину, що відкрилася після смерті матері [PERSON], пози-вач із своїми братами та батьком підтримували в належному стані будинок та господарські будівлі, обробляли присадибну земельну ділянку. В установленому законом порядку позивач звернувся до державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю у нього право- встановлювального документа на житловий будинок. [PERSON] просить встановити, що [PERSON], яка померла [INFO], на момент відкриття її спадщини володіла на праві приватної власності житловим будинком з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] і визнати за ним право власності на 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адре-сою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON]. [PERSON] звернувся до суду з аналогічним позовом і просить визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адре-сою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON]. В судовому засіданні позивачі вони ж відповідачі [PERSON] і [PERSON]. під-тримали позовні вимоги з наведених вище підстав. Чорнорудська сільська рада Ружинського району подала до суду заяву, в якій просить роз-глядати справу у відсутність її представника, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON]., допитаний в порядку судового дорчення, позовні вимоги ви-знав. Відповідачка по справі [PERSON] та її представник [PERSON]. позовні вимо-ги не визнали, пояснивши, що позивачі втратили право на спадщину, і , окрім того, [PERSON]. і спадковиця [PERSON]. є різними людьми, оскільки позивачем [PERSON]. не надано доказів його перебування у родинному зв'язку зі спадкодавицею. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Чорнорудської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підля-гає частковому задоволенню, а у задоволенні позову [PERSON] до Чор-норудської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно необхідно відмовити на підставі нас-тупного. Вимогами ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беззаперечно встановлено, що [PERSON] до своєї смерті, тобто до [INFO], проживала у житловому будинку, 1921 року забудови, який розташований на земельній ділянці площею 0,60 га в с.Чорнорудка, а разом з нею проживали внучка [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] і дітьми: [PERSON], [PERSON], [PERSON]( т.1 а.с.161-182) . Відповідно до відомостей, які містяться в погосподарських книгах Чорнорудської сільсь-кої ради, їх господарство відносилось до типу колгоспних дворів, батьки позивачів працювали у колгоспі «Шлях Леніна» (т.1 а.с.161-182). Будівлі у сільській місцевості на час виникнення правовідносин не підлягали державній реєстрації, оскільки дія інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року не поширювалась на сільську місцевість, тому їх облікування проводилось шляхом внесення відповідних даних у погоспо-дарські книги сільських рад. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON], яка померла [INFO] проживала разом із чоловіком [PERSON] та синами [PERSON], [PERSON], [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Чорнорудською сільською радою Ружинського району Житомирської області 19.12.2011 року № 528 ( т.1, а.с.11), записа-ми погосподарської книги № 5, особовий рахунок [NUMBER] за 1977- 1979 роки (т.1, а.с.187-192). У відповідності зі ст.360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду Укра-їни, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неодна-кового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріально-го права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповід-ність із рішенням Верховного Суду України. У рішенні від 15.01.2014 року в цивільній справі № 6-145цс13 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України зазначила, що порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах на-родних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 трав-ня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. За таких обставин застосування судами норм статей 120,123 ЦК УРСР без з'ясування питання щодо правильності віднесення будинку до суспільної групи господарств -колгоспний двір, є помил-ковим. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час ви-никнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виник-нення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було прид-бане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а)право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинен-ня його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на ча-стку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спі-льного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Посилання позивача на ст.ст.120-127 ЦК України (1963р.) і твердження відповідачки про те, що спірний будинок належав колгоспному двору, на думку суду, необґрунтовані та спрос-товуються архівною довідкою № 278 від 13.11.2012 року, згідно з якою в 1959-1976 роках в с.Чорнорудка існував колгосп «Шлях Леніна», який з 1976 році було приєднано до радгоспу «Чорнопудка» з передачею землі та основних засобів. Відомості про правонасупництво рад-госпу до колгоспу в документах архіву відсутні. Таким чином, сторони не надали доказів, що [PERSON]. і [PERSON]. були чле-нами колгоспу, а тому відсутні підстави стверджувати, що спірний будинок відносився до кол-госпного двору. Відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володінням спадковим май-ном. Оскільки, як встановлено судом, [PERSON]. на час смерті [PERSON]. і на протязі шести місяців проживала з останньою, то вона успадкувала майно спадкодавиці. В свою чергу, позивачі на день смерті [PERSON]. проживали з нею і продовжували проживати в спірному будинку на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, то, на під-ставі ст.ст.529, 551 ЦК УРСР ( 1963 р.) вони мають право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON].. Частиною ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 30.10.2013 року за по-зовом [PERSON] до Чорнорудської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про встановлення місця проживання спад-кодавця вбачається, що мати позивача -[PERSON], яка померла [INFO] в с.Чорнорудка Ружинськоьго району Житомирської області , народилась [INFO] та час своєї смерті проживала в житловому будинку, який на час винесення рішення по справі розташований за адресою: [ADDRESS], хоч в погосподарських книгах за 1977-1979 р.р. її ім'я помилково було зазначене як [PERSON] (т.2, а.с.38-41). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Чорнорудсь- кою сільською радою Ружинського району Житомирської області 11.06.1973 року, [PERSON] народився [INFO] в с.Чорнорудка Ружинського району Жито-мирської області, а його батьками є: [PERSON] і [PERSON] (т.1 а.с.7). Таким чином, позивач [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], так як на день смерті матері проживав з нею і на протязі шести місяців продовжував проживати у вказаному будинку, а тому суд задовольняє позов [PERSON]. в частині визнання за ним права на частину вказаного вище житло-вого будинку. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Чорнорудським сільЗАГС Ружинського району Житомирської області 16.09.1967 року витікає, що позивач [PERSON] народився [INFO] в с.Чорнорудка Ружинського району Жито-мирської області, а його батьками є: [PERSON] і [PERSON] (т.2 а.с.53). Вказане підтверджується паспортом громадянина Укараїни серії [NUMBER], виданого Солом'янським ГУ РУ МВС України в місті Києві 23.03.2014 року, згідно з яким прізвище по-зивача Соломенюк. Оскільки судом встановлено, що спадщина відкрилась після смерті [PERSON], а до суду з позовом про встановлення права власності на частину будинку в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. звернувся [PERSON]., не надав суду доказів родинних відносин між вказаними фізичними особами, тому суд відмовляє в задово-ленні позову [PERSON]..

Outcome: partial