Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному йому будинку зареєстрований брат попереднього власника квартири - відповідач по справі [PERSON] У добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації, хоча фактично за вказаною адресою не проживає. Реєстрація відповідача за його місцем проживання не дає йому можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Крім того, у нього виникають незручності, оскільки він не може отримати субсидію на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному об`ємі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу від 21 вересня 2018 року, укладеним між [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , з другої сторони, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Філіповим Миколою Михайловичем, зареєстрованим за № 469, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138643654 від 21.09.2018р. Як вбачається з довідки № 02/11.1-5664 від 19.11.2018р., виданої Здолбунівською міською радою Рівненської області, згідно відомостей органу реєстрації при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач є рідним братом її чоловіка. Фактично відповідач проживає і працює в м.Рівному. На момент укладення позивачем 21 вересня 2018 року договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , відповідач за вказаною адресою не проживав. На прохання знятися з реєстрації місця проживання, відповідач відмовляється, нічого не пояснюючи. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач є рідним братом її зятя, з яким вони часто спілкуються. Підтвердила факт непроживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому будинку понад один рік. Пояснення вказаних свідків суд визнає достовірними, оскільки вони є родичами відповідача, також підтримують дружні стосунки з позивачем, бувають у нього вдома. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку [ADDRESS] понад шість місяців. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved