Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 5 925 000 грн. 00 коп. в якості передплати за купівлю майнових прав Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Житлобудівельник». Факт отримання зазначених грошових коштів підтверджується розпискою від 14.07.2010 року, яку було видано відповідачем після того, як він передав йому грошові кошти в сумі 5 925 000 грн. 00 коп. Зазначена розписка була видана відповідачем на загальну суму 11 850 000 грн. 00 коп., з яких 50% були сплачені позивачем. Відповідно до розписки перелічується декілька умов, які повинні були бути виконані відповідачем до моменту повної оплати суми угоди з купівлі майнових прав Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Житлобудівельник». Однак, відповідач не виконав жодної з умов, які були передбачені в розписці як такі, що передують укладенню основного договору з купівлі майнових прав Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Житлобудівельник». Також, в розписці було передбачено, що кінцевий розрахунок між сторонами повинен відбутися на протязі 150 календарних днів з дати її підписання. Як передбачено в останньому абзаці розписки, при невиконанні вищезазначених умов сума попередньої оплати підлягає поверненню в повному обсязі відповідно до існуючого на момент повернення курсу гривні до долару США. Відповідач не виконав умови, викладені у розписці, не повернув суму передплати в обумовлені розпискою строки, а також не повернув суму передплати на час подачі даної позовної заяви, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Курс долара США станом на 14.07.2010 року, встановлений НБУ за 100 доларів США становить 790 грн. 22 коп. Сторони погодили, що заборгованість відповідача перед позивачем в еквіваленті доларів США станом на 14.07.2010 року дорівнює 750 000 доларів США 00 центів. Враховуючи, що угода між відповідачем та позивачем про купівлю-продаж майнових прав Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Житлобудівельник» не була виконана по вині відповідача, а також те, що відповідач не повернув суму попередньої оплати після 12.12.2010 року, на його думку свідчить про те, що відповідачем не було виконане грошове зобов'язання, а відповідно позивач набув право на стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В позовній заяві ним відображено розрахунок 3% річних, які дорівнюють 355989 грн. 69 коп. та інфляційних витрат, які дорівнюють 462 150 грн. 00 коп. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 5 925 000 грн. 00 коп., суму 3% річних в розмірі 355 989 грн. 69 коп. та суму інфляційних витрат в розмірі 462 150 грн. 00 коп., а також судовий збір. В подальшому, представник позивача подав до суду правове обгрунтування позовних вимог, в яких останній посилається на ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України та зазначає, що відносини, які виникли між позивачем та відповідачем під час передання коштів згідно розписки від 14.07.2010 року, підпадають під визначення поняття договору позики, а отже підлягають регулюванню нормами ЦК України, а саме ст.ст.1046-1050 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON], паспорт Серія [NUMBER], виданий Святошинським РУГУ МВС України в місті Києві 19.07.2008 року, місце проживання [ADDRESS], отримав від громадянина [PERSON] та [PERSON] 11 850 000 грн. 00 коп., що в обмінному еквіваленті дорівнює 1 500 000 доларів США, від кожного по 50% суми, що підтверджується розпискою від 14.07.2010 року (а.с.5 - копія розписки). Як вбачається з тексту вищезазначеної розписки, вказана сума отримана в якості попередньої оплати за купівлю майнових прав, що дорівнює 100% участі Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Житлобудівельник» (4 учасника). Крім того зазначено обов'язкові умови купівлі-продажу майнових прав, зокрема те, що кінцевий розрахунок між сторонами відбудеться на протязі 150 календарних днів з дати підписання даної розписки виключно при виконанні зазначених у ній умов; при невиконанні зазначених умов сума попередньої оплати підлягає поверненню в повному обсязі відповідно до існуючого на момент повернення курсу гривні до долару США. Як зазначено в поданих представником позивача правовому обгрунтуванні позовних вимог, в яких останній посилається на ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, відносини, які виникли між позивачем та відповідачем під час передання коштів згідно розписки від 14.07.2010 року, підпадають під визначення поняття договору позики, а отже підлягають регулюванню нормами ЦК України, а саме ст.ст.1046-1050 ЦК України. Представник відповідача заперечув проти позову в повному обсязі та пояснив, що [PERSON] була надана розписка про те, що ним отримано від [PERSON] та [PERSON] 11 850 000 грн. 00 коп., як попередня оплата за купівлю майнових прав на Обслуговуючий кооператив «Житловий кооператив «Житлобудівельник». Оскільки відповідач отримував кошти згідно розписки, як попередню оплату за купівлю зазначених майнових прав, а тому відповідно правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем не є позикою. Крім того, представник відповідача наголосив на тому, що вказаною розпискою визначено зобов'язання виконати певні умови, після виконання яких має відбутись купівля-продаж майнових прав на кооператив, проте, строків їх виконання немає, а тому на даний час строк виконання умов розписки не закінчився, оскільки не передбачено відповідних строків, а тому позов не підлягає задоволенню. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укаледного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Представник позивача у своєму правовому обгрунтуванні позовних вимог посилається на ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, що регулюють поняття позики. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, а саме частиною першою вказаної статті передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Крім того, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги на підставі ст.ст.526, 625 ЦК України та інших, які визначають загальні поняття виконання зобов'язання, припинення зобов'язання та визначають наслідки за невиконання зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому права кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Як вбачається з розписки від 14.07.2010 року, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 5 925 000 грн. 00 коп. в якості попередньої оплати за купівлю майнових прав, що дорівнює 100% участі Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Житлобудівельник». В даній розписці зазначені обов'язкові умови купівлі-продажу майнових прав, зокрема, загальна сума купівлі дорівнює 6 000 000 доларів США, в еквіваленті в гривнях за курсом на день розрахунку і включає виплачену суму завдатку. Також, у даній розписці зазначено, що при невиконанні зазначених у ній умов сума попередньої оплати підлягає поверненню в повному обсязі відповідно до існуючого на момент повернення курсу гривні до долару США. Таким чином, судом достовірно встановлено, що правовідносини сторін, які випливають із встановлених в судовому засіданні обставин не охоплюються диспозицією ст.1046 ЦК України як договір позики, а є договором попередньої оплати за купівлю майнових прав, а тому правова норма, на яку посилається представник позивача в даному конкретному випадку не регулюється нормами ЦК України щодо договору позики, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed