Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В заяві вказує, що 23.03.2013 р. о 12-30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ ТF 699 Р, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 р. Відповідно до висновку №26 від 28.03.2013 р, проведеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], розмір нанесеного позивачу матеріального збитку склав 10 069, 24 грн. 25.11 2013 р. ВАТ НАСК «ОРАНТА» сплатила позивачу суму коштів в розмірі 3 489 грн. в якості страхового відшкодування. У зв'язку з тим , що утворилася різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично нанесеними збитками 10 069, 24 - 3, 489 = 6 579, 35 грн., позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому завдані збитки. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 6 879 грн. 35 коп., в тому числі: 6 579 грн. 35 коп. - різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично нанесеними збитками, 300 грн. - витрати за проведення автотоварознавчого дослідження; а також витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2014 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що згідно звіту №26 від 28.03.2013 р. про оцінку автомобіля NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, завданої власнику зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження з урахуванням НДС становить 4803 грн. 01 коп. ВАТ НАСК «ОРАНТА» сплатила позивачу суму коштів в розмірі 3 489 грн. 89 коп. в якості страхового відшкодування. Отже, різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично нанесеними збитками 4803,01 - 3 489,89 = 1 313, 12 грн., Таким чином, відповідач згодний сплатити на користь позивача різницю між виплаченим страховим відшкодуванням в сумі 1313,12 грн. та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 300 грн.. Представник третьої особи ПАТ НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення щодо позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.03.2013 р. о 12-30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ ТF 699 Р, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якої було пошкоджено автомобілі. Автомобіль марки NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], в результаті ДТП отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою з ДАЇ. (а.с.26). Автомобіль NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], належить останньому на праві власності. Автомобіль ЗАЗ ТF 699 Р, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], належить останньому на праві власності, та цивільно-правова відповідальність застрахована відповідно до полісу №АЕ/1282277 від 11.03.2013 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ВАТ НАСК «ОРАНТА», строк дії з 13.03.2013 р. до 12.03.2014 р. Відповідно до умов полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 грн.(а.с.39). Вина відповідача [PERSON] у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 р., згідно якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. (а.с.5). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена і ніким не заперечується, а крім того, доводиться належними і допустимими доказами. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі чи майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У п. 4 роз'яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно до роз'яснень, викладених в абзацах 1, 3-5 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно звіту №26 від 28.03.2013 р. про оцінку автомобіля NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження з урахуванням НДС становить 4 803 грн. 01 коп. Дана оцінка завданої шкоди автомобілю NISSAN проведена за зверненням позивача [PERSON] (а.с.6-13). Витрати позивача за проведення автотоварознавчого дослідження склали 300 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №26 від 25.03.2013р.(а.с.40). Згідно до вимог ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний за договором страхування сплатити страхове відшкодування в розмірі реальних збитків. Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика. Статтею 9 цього Закону передбачено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика, що становить 25 500 грн. на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих, яке не може перевищувати розміру прямого збитку. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобілю марки ЗАЗ ТF 699 Р, реєстраційний номер [NUMBER], застрахована у ВАТ НАСК «ОРАНТА» згідно з полісом №АЕ/1282277 від 11.03.2013 р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, складає 100 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.; без франшизи. Строк дії договору з 13.03.2013 р. до 12.03.2014 р. (а.с.39). Таким чином, настала страхова подія, в результаті якої у [PERSON] виникло право на відшкодування заподіяної шкоди, а у особи, яку її завдала, [PERSON], виник обов'язок цю шкоду відшкодувати. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої, настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Старшим аварійним комісаром Запорізького ОЦКП Міщенко В.В. було проведено огляд пошкодженого автомобіля NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], з метою визначення розміру збитків, що підтверджується протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 25.03.2013 р.(а.с.66). 26.03.2013 р. у ВАТ НАСК «ОРАНТА» за №4080 було зареєстровано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с.64) Відповідно до висновку дослідження №АР5735СН_08.04-4, складеного 08.04.2013р. ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, визначений на підставі Протоколу огляду автомобіля, завданий власнику NISSAN реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає - 3 489 грн. 89 коп.(а.с.67-71). 16.04.2014 р. до ВАТ НАСК «ОРАНТА» звернувся позивач [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с.65). 23.04.2013 р. ВАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила Розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого, сума страхового відшкодування складає - 3 489 грн. 89 коп. Страховим актом №ОЦВ-13-4080/1 зазначену ДТП визнано страховою подією та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 3 489 грн. 89 коп. (а.с.63). 25.11.2013 р. ВАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату [PERSON] суми страхового відшкодування, що підтверджується заявою на видачу готівки №4 від 25.11.2013 р. (а.с.24). Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, обов'язок доведення розміру шкоди лежить саме на позивачеві. Для підтвердження розміру шкоди позивач надав звіт №26 від 28.03.2013 р. про оцінку автомобіля NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до якого, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження з урахуванням НДС становить 4 803 грн. 01 коп. Посилання позивача, що йому завдана шкода на суму 10 069,24 грн. у судовому засіданні позивачем не доведена. Оскільки ВАТ НАСК «ОРАНТА» сплатила позивачу суму коштів в розмірі 3 489, 89 грн. в якості страхового відшкодування. То, різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично нанесеними збитками становить 1 313 грн. 12 коп. (4 803,01 - 3 489,89 = 1 313,12 грн.), що і підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача витрати позивача за проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у сумі 300 грн. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на його користь різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично нанесеними збитками в сумі 1 313 грн. 12 коп., та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 300 грн., всього на загальну суму 1 613 грн. 12 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп., понесені ним при поданні позову.

Outcome: partial