Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме його майно за постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни № 26645646 від 15.07.2011 року у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1 по справі за № 2-2740/09 Солом'янського районного суду міста Києва, а саме: земельну ділянку площею 0,275 га, яка розташована на території [ADDRESS] (кадастровий номер 3221483301010090069, державний акт серії КВ № 074102), земельну ділянку площею 0,025 га, яка розташована на території [ADDRESS] (кадастровий номер 32214833010100900670, державний акт серії КВ № 074099), земельну ділянку площею 0,275 га, яка розташована на території [ADDRESS] (кадастровий номер 3221483301010090607, державний акт серії ЯЕ № 958062), земельну ділянку площею 0,275 га, яка розташована на території [ADDRESS] (кадастровий номер 3221483301010090606, державний акт серії ЯЕ № 958061); скасувати заборону здійснювати відчуження майна, яке йому належить за постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни № 26645646 від. 15.07.2011 року у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1 по справі за № 2-2740/09 Солом'янського районного суду міста Києва, а саме на вищевказані земельні ділянки; та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві вичинити дії, спрямовані на скасування арешту рухомого та нерухомого майна позивача, заборони відчуження будь-якого його майна, накладених відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві у межах виконавчого провадження № 26645646 з примусового виконання виконавчого листа № 1 по справі за № 2-2740/09 Солом'янського районного суду м. Києва та вилучити записи про арешти рухомого та нерухомого майна, заборону відчуження будь-якого майна боржника з відповідних реєстрів. Вказуючи на те, що 21.10.2010 року набрало чинності рішення Солом'янського районного суду м. Києва по справі № 2-2740/-09, за яким позовні вимоги ВАТ «БМ Банк» до позивача та ПП «Укрбіофарм» про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки та штрафів за невиконання договору поруки були задоволені в повному обсязі. 28.02.2011 року на підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист, який за завою ВАТ «БМ Банк» був поданий до виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, яким в свою чергу 11.05.2011 року було відкрито виконавче провадження № 26645646 щодо стягнення заборгованості в сумі 3 304 221,15 гривень. В ході здійснення даного виконавчого провадження державним виконавцем Малаховою Д.А. 15.07.2011 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне позивачу у межах суми звернення стягнення: 3 304 221,15 гривень та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу. В процесі реалізації належного боржникові майна на прилюдних торгах та продажу належних останньому нежилих приміщень на користь АТ «БМ Банк» в рахунок погашення боргу в сумі 3 304 221,15 гривень було перераховано 638 573,67 гривень, в зв'язку з чим постановою державного виконавця від 27.12.2013 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Позивач, посилаючись на те, що повертаючи виконавчий документ стягувачу державний виконавець, вживши всіх заходів спрямованих на виконання рішення суду, не зняв арешт з належного йому рухомого та нерухомого майна, що є порушенням його прав щодо користування і розпорядження даним майном, просив суд звільнити майно з-під арешту та скасувати заборону його відчуження за рішенням суду. В подальшому за заявою представника позивача [PERSON] від 09.10.2014 року позовні вимоги позивача змінено в частині нерухомого майна, з якого має бути знято арешт та заборона його відчуження (а.с.74-75). Ухвалою суду від 09.10.2014 року до участі в справу в якості третіх осіб за письмовою заявою АТ «БМ БАНК» та у зв'язку з тим, що спірні земельні ділянки перебувають в іпотеці, іпотекодержателем, яких є ВАТ «Український професійний банк» в якості третіх осіб залучено АТ «БМ БАНК» та ВАТ «Український професійний банк» (а.с.70). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи судом неодноразово повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надіслав (а.с.168). Представник АТ «БМ БАНК» також в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи судом повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Однак, з заяви представника АТ «БМ БАНК» про участь в справі в якості третьої особи вбачається, що останній в зв'язку з тим, що існує залишок заборгованості за виконавчим документом в розмірі 2 665 647,48 гривень, яка на даний час не погашена заявляє про існування матеріальних претензій до позивача та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.66-67). Залучений до участі в справу в якості третьої особи представник ПАТ «Український професійний банк» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.169). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 29.08.2007 року між ТОВ «БМ БАНК» та позивачем було укладено договір іпотеки № 315/290807, за умовами якого Іпотекодавець передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 315/290807 від 29.08.2009 року нежилі приміщення та місця спільного користування у будинку [ADDRESS] (а.с.119-122). В зв'язку з порушенням умов повернення кредиту рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.11.2009 року з [PERSON], приватного підприємства «Укрбіофарм» на користь відкритого акціонерного товариства «БМ БАНК» стягнуто солідарно заборгованість в сумі 3 302 271,15 гривень, 1700 гривень судового збору та 250 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього стягнуто 3 304 221,15 гривень, що підтверджується виконавчим листом №1 (а.с. 145). 28.02.2011 року Солом'янським районним судом м. Києва на підставі вищевказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який за заявою ВАТ «БМ БАНК» від 06.05.2011 року було пред'явлено до виконання до підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у місті Києві (а.с.19, 145, 88). Постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 11.05.2011 року ВП № 26645646 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2а-2740/09 про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], Приватного підприємства «Укрбіофарм» на користь відкритого акціонерного товариства «БМ БАНК» заборгованості в сумі 3 304 221,15 гривень (а.с.21, 90). З огляду копії матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що в подальшому постановою від 15.07.2011 року ВП № 26645646 державного виконавця підрозділу примусового виконання відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] у межах суми стягнення 3 304 221,15 гривень та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому (а.с.93). Дана обставина також стверджується копіями витягів в державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (а.с.95-96). В ході вчинення виконавчих дій по виконанню вищевказаного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.11.2009 року державним виконавцем було проведено дії щодо розшуку майна боржника, звернено стягнення на кошти на рахунках божника, було проведено прилюдні торги з реалізації іпотечного майна а саме: нежилих приміщень розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.136-137), стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір за постановами від 24.04.2013 року (а.с.138-139)., в результаті чого на користь ВАТ «БМ БАНК» за платіжними дорученнями від 13.05.2013 року було в рахунок сплати заборгованості за виконавчим листом перераховано кошти в сумі 638 573,67 гривень (а.с.141-142). Факт часткового погашення заборгованості за виконавчим документом в сумі лише 638 573,67 гривень підтверджується інформацією про виконавче провадження саном на 15.08.2014 року (а.с.54-62). У зв'язку з реалізацією всього заставного майна належного боржнику, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. від 27.12.2013 року на підставі положень п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачу (а.с.144). У відповідності до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до положень п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснювалося частково, повертається стягувачу у разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставного майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставне майно. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Інструкцією «Про проведення виконавчих дій», затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року (далі-Інструкція). Так у відповідності до положень п. 4.10.2 вищевказаної Інструкції визначено, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до п. 4.10.1. Інструкції у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом. Відповідно до п. 4.10.2. Інструкції, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Пунктом 4.11.5. Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених абзацами третім - сьомим пункту 4.11.1 цієї Інструкції, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, установлених пунктом 3.3 цієї Інструкції. Крім того, положеннями ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. З огляду заяви АТ «БМ БАНК» від 03.10.2014 року вбачається, що існує залишок заборгованості за вказаним виконавчим документом в розмірі 2 665 647,48 грн. Станом на день ухвалення рішення залишок заборгованості боржником не погашено. АТ «БМ БАНК» має претензії майнового характеру до боржника, а тому не виключається ймовірність повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с.64-65). Разом з тим, в ході розгляду справи з огляду інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 22029813 від 22.05.2014 року встановлено, що спірні земельні ділянки, з яких просить позивач зняти арешт перебувають в іпотеці, іпотекодержателем яких є ПАТ «Український професійний банк». ПАТ «Український професійний банк» в силу вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» має переважене право на задоволення вимог із заставленого майна та право відкликати заставу нерухомого майна, що в свою чергу може в майбутньому бути реалізоване в рахунок погашення залишку суми заборгованості за виконавчим провадженням АТ «БМ БАНК». З огляду змісту позовної заяви позивача вбачається, що останній вважає, що повернення виконавчого документу стягувачу тягне за собою завершення виконавчого провадження (припинення його здійснення). Суд не погоджується з даним твердженням, оскільки завершене виконавче провадження дійсно не може бути розпочате, а повернення виконавчого документа дає можливість стягувачу повторно пред'явити виконавчий документ до виконання. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що виконавче провадження не закінчено, повернення виконавчого документа дає можливість стягувачу повторно пред'явити виконавчий документ до виконання, залишок заборгованості за виконавчим провадженням ВАТ «БМ БАНК» в сумі 2 665 647,48 гривень боржником не погашений, а також враховуючи те, що зняття арешту може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання ДВС виконавчого документу щодо боржника, якщо іпотекодержатель ПАТ «Український професійний банк», який має переважне право на спірні земельні ділянки в подальшому відкличе заставу з нерухомого майна, яке може в майбутньому бути реалізоване в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням ВАТ «БМ БАНК», суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed