Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. 28.08.20105 р. представником первісного позивача, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, позовні вимоги було уточнено в наступній редакції, а саме представник [PERSON] просив здійснити виділення в натурі 1/3 частки земельної ділянки, розташованої на території Затоківської селищної ради міста Білгород-Дністровський Одеської області, Садове товариство «Кинаповець», ділянка №1341, що належить [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, що відповідає 1/3 частці з розмірами відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, з присвоєнням нової адреси та встановленням порядку виконання рішення, згідно до якого зазначене рішення, що набере законної сили, є підставою для реєстрації права власності на ділянку; здійснити виділення його частки у квартирі № 48 у м. Одеса, вул. Комітетська, буд. 14-в, яка є спільною частковою власністю та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості 1/6 частин квартири № 48 у м. Одеса, вул. Комітетська, буд. 14-в. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що він є власником 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS], та 1/3 частини земельної ділянки № 1341, площею 0,060 га, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Кинаповець», на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 05.08.2014 року (справа № 1519/2-5562/11). Іншими співвласниками вказаного майна на підставі вищевказаного рішення суду являються [PERSON] (1/6 частини квартири та 1/3 частини земельної ділянки) та [PERSON] (2/3 частини квартири та 1/3 частини земельної ділянки). Визнання судом за ним права власності на частину зазначеного майна не дозволяє йому реально користуватися ним, що стало причиною для звернення до суду з вищевказаним позовом. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просив: здійснити виділення в натурі 1/3 частки земельної ділянки, розташованої на території Затоківської селищної ради міста Білгород-Дністровський Одеської області, Садове товариство «Кинаповець», ділянка №1341, що належить [PERSON], визнати за ним право власності на земельну ділянку, що відповідає 1/3 частці з розмірами відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, з присвоєнням нової адреси та встановленням порядку виконання рішення, згідно до якого зазначене рішення, що набере законної сили, є підставою для реєстрації права власності на ділянку; здійснити виділення його частки у квартирі № 48 у м. Одеса, вул. Комітетська, буд. 14-в, яка є спільною частковою власністю, та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості 1/6 частини квартири № 48 у м. Одеса, вул. Комітетська, буд. 14-в.. В обґрунтування позову [PERSON], зазначає що він є власником 1/6 частини спірної квартири, та 1/3 частини спірної земельної ділянки. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] належать інша частина квартири 1/6 та 2/3 частин відповідно, та земельної ділянки по 1/3 частини кожному. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просила: здійснити виділення у натурі 1/3 частки земельної ділянки, розташованої на території Затоківської селищної ради міста Білгород-Дністровський Одеської області, Садове товариство «Кинаповець», ділянка №1341, що належить [PERSON]; визнати за нею право власності на земельну ділянку, що відповідає 1/3 частці з розмірами відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, з присвоєнням нової адреси та встановленням порядку виконання рішення, згідно до якого зазначене рішення, що набере законної сили, є підставою для реєстрації права власності на ділянку; здійснити виділення її частки у квартирі № 48 у м. Одеса, вул. Комітетська, буд. 14-в, яка є спільною частковою власністю, та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 2/3 частин квартири № 48 у м. Одеса, вул. Комітетська, буд. 14-в. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] також посилається на своє право власності на 2/3 частин спірної квартири, та 1/3 частину спірної земельної ділянки та те, що відповідачам [PERSON] та [PERSON], належить по 1/6 частині кожному квартири та по 1/3 частині кожному земельної ділянки. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. В судове засідання 29.11.2016 року [PERSON] [INFO], який відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 ЦПК України був допущений до особистої участі у судовому засіданні, як особа, яка досягла 14 років, та особисто здійснював свої цивільні процесуальні права та виконував свої обов'язки в суді, не зявився, подав до суду в якій просив розглянути справу в його відсутності. [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнали, просили в їх задоволенні відмовити, свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відділу органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглядати справу за його відсутністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються синами [PERSON], померлого 06.11.2010 року, від різних шлюбів. [PERSON] від шлюбу [PERSON] з [PERSON], (підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON]), [PERSON] від шлюбу батька з [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON]). [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та Свідоцтвом про розірвання шлюбу). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2014 року (справа № 1519/9633/2012, номер провадження 2/521/398/14) був задоволений позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради, що діяла в інтересах [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування, та [PERSON] була визнана спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2010 року. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.04.2014 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2014 року було залишено без змін та набрало законної сили. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2014 року (справа № 1519/2-5562/11, провадження № 2/1519/6819/2012, провадження № 8/521/41/14) було визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2010 року, на 1/6 частину квартири за адресою: [ADDRESS], визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2010 року, на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,060 га, яка розташована на території Затоківської селищної ради, м. Білгород Дністровського Одеської області, СК «Кинаповець», ділянка № 1341, визнано за [PERSON], право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2010 року, на 1/6 частину квартири за адресою: [ADDRESS], визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2010 року на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,060 га, яка розташована на території Затоківської селищної ради, м. Білгород Дністровського Одеської області, СК «Кинаповець», ділянка № 1341, визнано за [PERSON], право приватної власності на 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] з яких: 1/6 частина квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2010 року, 1/2 частина квартири, як спільна часткова власність набута сумісно з [PERSON], та визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06.11.2010 року, на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,060 га, яка розташована на території Затоківської селищної ради, м. Білгород Дністровського Одеської області, СК «Кинаповець», ділянка № 1341. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.03.2015 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2014 року було залишено без змін та набрало законної сили. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 318 ЦК України, усі субєкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобовязує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян…, держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З метою забезпечення доказів по справі за клопотанням представника позивача [PERSON] судом призначена судово-будівельна, земельно-технічна та оціночна експертиза по даній цивільній справі, проведення якої доручено ТОВ «Інюг-Експертиза». Згідно з висновком № 496/519 від 18.10.2016 року додаткової судово-будівельної, земельно-технічної та оціночної експертизи, технічно виділити 1/3 частину земельної ділянки, розташованої на території Затоківської селищної Ради міста Білгород-Дністровський Одеської області СТ «Кінаповець», ділянка № 1341 можливо. На розгляд суду пропонується один з найбільш раціональний та технічно можливий варіант виділу 1/3 частини земельної ділянки, розміщеної на території Затоківської селищної Ради м. Білгород-Дністровський Одеської області СТ «Кінаповець», ділянка № 1341. Графічно варіант виділення 1/3 частини досліджуваної ділянки відображено на малюнку № 3 у досліджу вальної частини висновку. На малюнку № 3 зеленою штриховкою виділено 1/3 частина (201,3 м2) земельної ділянки, яка на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної Ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області від 21 жовтня 1999 року № 63, було передано у власність [PERSON], з цільовим призначенням для ведення садівництва. Крім цього, з врахуванням забудови що склалася при виділенні 1/3 частини досліджуваної земельної ділянки необхідно із земель загального користування, які вигороджені загальним парканом з досліджу вальною земельною ділянкою № [NUMBER] «Кінаповець», виділити прилеглу ділянку площею 48,4 м2 для здійснення вільного підїзду з боку вулиці. Межі 1/3 частини земельної ділянки (площею 201,3 м2), який можливо технічно виділити із земельної ділянки загальною площею 0,06604 га (604 м2), розміщеного на території Затоківської селищної Ради міста Білгород-Дністровського Одеської області СТ «Кінаповець» ділянка № 1341, за запропонованому варіанту описуються наступним чином: - від поворотної точки «А» до точки «Б» - 7,52 м та далі по лінії продовження до точки «б» 1,86 м; - поворот направо від точки «б» до точки «д» - 19,54 м; - поворот направо від точки «д» до точки «Е» - 10,06 м; - поворот направо від точки «Е» до точки «А» - 23,36 м. Межі ділянки загального користування (землі Затоківської селищної Ради), який фактично входить в площу забудови земельної ділянки № [NUMBER] «Кінаповець» та який необхідний для підїзду з боку вулиці, до виділеної 1/3 частини досліджуваної земельної ділянки, описується наступним чином: від точки «д» до правого стовпа металевих воріт (вид з вулиці) до точки «д'» 4,99 м; - направо від точки «д'» уздовж камяного паркану до точки «Е'» - 10,04 м; - направо від точки «Е'» до точки «Е» уздовж камяного розмежувального паркану з суміжною земельною ділянкою 4,90 м; праворуч від точки «Е» до точки «д'» 10,06 м. 2. Виділити 1/6 частку у квартирі № 48 в м. Одесі по вулиці Комітетська, 14-в, технічно з врахуванням будівельних, житлових, санітарно-гігієнічних та пожежних норм без завдання шкоди не виявляється за можливе. Ринкова вартість 1/6 частки квартири № 48 в м. Одесі по вулиці Комітетська,будинок № 14-в, станом на 18.10.2016 року складає 333\~667 гривень. 3. Розділити на три рівнозначні частини земельну ділянку, розташовану на території Затоківської селищної Ради міста Білгород-Дністровський Одеської області СТ «Кінаповець», ділянка № 1341 з врахуванням забудови, яка є на даній земельній ділянці, а також у відповідності до часток співвласників (по1/3 частці) не уявляється за можливе. Судом досліджувалася досліджувальна частина висновку, згідно з якою обєктом дослідження експертизи по першому питанню виступає земельна ділянка, розташована на території Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський Одеської області СТ «Кінаповець», ділянка № 1341. Дані Державного земельного кадастру про земельну ділянку: кадастровий номер: 5110300000:02:025:0250; цільове призначення А.01.06 для колективного садівництва; - категорія земель землі сільськогосподарського призначення; - площа земельної ділянки 0,0604 га; - опис меж від А до Б землі гр. [PERSON] (5110300000:02:025:0116); від Б до В землі гр. [PERSON] (5110300000:02:025:0137); від В до Г землі [PERSON] (5110300000:02:025:0203); від Г до Д землі [PERSON] (5110300000:02:025:0113), від Д до Е землі загального користування (вулиця), від Е до А землі [PERSON] (кадастровий номер не визначено). В ході натурного обстеження земельної ділянки було встановлено наступне загальна площа дослід жувальної земельної ділянки складає по даним кадастру 0,0604 га (604 м2), відповідно 1/3 частина земельної ділянки має складати 201, 3 м 2. В ході обстеження встановлено, що територія земельної ділянки № [NUMBER] «Кінаповець», яка в результаті фактичного користування вигороджена конструкціями огороджень, не в повній мірі (по площі та конфігурації) відповідає плану досліджувальної земельної ділянки, яка була виділена для ведення садівництва згідно Державному акту на право власності на землю від 02 лютого 2000 року (серія ІІІ ОД № 078867). Площа фактично вигородженої та забудованої території земельної ділянки складає за результатами геодезичної зйомки 770 м2. Надлишки в основному утворені за рахунок земель загального користування (площею 156,3 м2), шляхом переносу межі Д-Е за червону лінію забудови, що проходить вздовж вулиці; також в меншій ступені надлишки уторилися за рахунок неточного розміщення огороджень по межах з суміжними земельними ділянками. На малюнку № 2 червоною штриховкою виділено ділянки з надлишками досліджувальної земельної ділянки, утворені по межах з суміжними садовим земельними ділянками, а синьою штриховкою виділені надлишки утворені за рахунок земель загального користування (з боку дороги). Фактично в результаті геодезичної зйомки досліджувальної земельної ділянки встановлено, що загальна площа фактичного користування земельною ділянкою складає 770 м2. Суд, проаналізувавши вищенаведений висновок додаткової судово-будівельної експертизи, правову позицію представника позивача [PERSON], який наполягав на виділенні саме його довірителю 1/3 частини земельної ділянки за єдиним можливим варіантом запропонованим експертом, приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог з врахуванням висновку № 496/519 експертизи, тому що експертом визначено варіант поділу з врахуванням земель загального користування (вулиці), які вигороджені загальним парканом з досліджу вальною земельною ділянкою з виділенням прилеглої ділянки площею 48,4 м2 для здійснення вільного підїзду з боку вулиці. У описовій частині висновку експерт вказує, що площі надлишків з боку дороги (землі загального користування Затоківської селищної Ради вулиця (синя штриховка малюк № 2), яка враховується при розробці варіантів таким чином, що при необхідності місцевим органам самоврядування вилучення вказаної площі можливо було б здійснити без шкоди ідеальним долям співвласників земельної ділянки. Проте експертом не пояснено яким чином буде здійснюватися вїзд на ділянку, яка пропонується до виділу, у разі вилучення органами самоврядування земель загального користування, саме за рахунок яких організовано окремий виїзд тому співвласнику, доля якого можливо буде виділена. Суд критично оцінює висновок експерта враховуючи, що запропонувавши єдиний можливий варіант поділу в натурі 1/3 частини земельної ділянки, одночасно визначивши неможливість поділу земельної ділянки на три рівні частини, експерт фактично пропонує залишити у спільній частковій власності двох осіб [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, не описавши при цьому її меж. Суд також вважає, що задоволення позовних вимог [PERSON], з виділенням йому в натурі 1/3 частини спірної земельної ділянки, як це вказано у висновку експертизи, без опису та визначення меж земельної ділянки, що відійде у власність інших співвласників, фактично встановлює перевагу одного із співвласників перед іншими. Враховуючи вищенаведене, суд находить висновків про те, що сторони є самостійними субєктами як цивільного права так і права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,060 га, яка розташована на території Затоківської селищної ради, м. Білгород Дністровського Одеської області, СК «Кинаповець», ділянка № 1341, а тому задоволення позовних вимог будь-кого із сторін потягне порушення права власності іншої сторони, що є недопустимим. З зазначених вище підстав суд приходить до висновку і про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог як [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі 1/3 частки спірної земельної ділянки, так і [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділ її частки земельної ділянки в натурі. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової компенсації за належну його на праві власності 1/6 частку квартири [ADDRESS] та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової компенсації за 1/6 частку спірної квартири, зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової компенсації за належні їй 2/3 частки у квартирі [ADDRESS], суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1\~ст. 367 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній власності може бути виділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При цьому у відповідності до ч. 2\~ст. 367 ЦК України, у випадку поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно висновку № 496/519 додаткової судово-будівельної експертизи виділення 1/6 частини у квартирі [ADDRESS], у натурі технічно не вбачається можливим. Крім того, відповідно до\~ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однак, інші співвласники [PERSON], [PERSON] до суду з позовом за правилами статті 365 ЦК не зверталися, а навпаки заявляють так ж вимоги що і [PERSON] про стягнення з інших співвласників грошової компенсації за належні їм частки. [PERSON], яка в судовому засіданні представляла також і інтереси неповнолітнього [PERSON] в суді вказувала, що не проти проживання [PERSON] у належних йому 1/6 частках спірної квартири, проти стягнення з них грошової компенсації категорично заперечує, так як вважає оцінку завищеною, а окрім цього не має фінансової можливості сплатити грошову компенсацію вартості 1/6 частини квартири. Таким чином, суд зазначає, що підстави для припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] відсутні, а у задоволенні позову [PERSON] про стягнення грошової компенсації за 1/6 частину квартири слід відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON], в яких вони предявляють вимоги про стягнення грошової компенсації за правилами ч.3 ст.358 ЦК України, суд також звертає увагу, що в контексті даної правої норми передбачено право того співвласника, який не користується належним йому майном вимагати грошову компенсацію у тих співвласників які володіють і користуються спільним майном. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками, які володіють і користуються спільним майном, що знаходиться у спільній частковій власності, то їхні вимоги про стягнення грошової компенсації за правилами ч. 3 статті 358 ЦК України безпідставні.

Outcome: dismissed