Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог - [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування будинком, усунення перешкод в користуванні власністю. Мотивував позов тим, що він та відповідачка є співвласниками 49/100 часток житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями № 50 по вул. Нагірній в м. Вінниці: [PERSON] 5/6 часток, [PERSON] 1/6 частка, проте він не може користуватись будинком, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні його власністю, змінила замки від вхідних дверей. Відповідно до ст.ст. 358, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України просив зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у володінні та користуванні його часткою (5/6) житлового будинку № 50 по вул. Нагірній в м. Вінниці. Встановити порядок користування 49/100 часткою будинку та виділити [PERSON] кімнату 2-4 площею 13,2 кв.м., кімнату 2-5 площею 6,8 кв.м., відповідачці [PERSON] кімнату 2-3 площею 8,3 кв.м. Кухню 2-1 площею 7,5 кв.м. та санвузол 2-2 площею 6,4 кв.м. залишити в спільному користуванні. Прибудови та господарські будівлі також залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Пояснили, що домовитись із відповідачкою з приводу користування 49/100 часткою житлового будинку неможливо, його мати зайняла всі приміщення і не впускає його до хати. Житлова площа приміщень 28,3 кв.м., тому відповідно до часток він має право користуватись кімнатами 2-4, 2-5, а відповідачці слід виділити в користування кімнату 2-3, яка навіть за площею більша, ніж відповідає її частці у власності. Інші приміщення слід залишити в загальному користуванні співвласників. Також позивач просив врахувати, що він з сім`єю та дитиною проживає у літній кухні (врем`янці), яку він переобладнав під житло, але має право проживати в будинку. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що в будинку проживає [PERSON] та брат позивача [PERSON] і всі кімнати зайняті, такий порядок користування існує протягом 16 років, а якщо буде вселений [PERSON] з сім`єю, будуть порушуватись права всіх. Просили врахувати, що позивач облаштував собі житло у врем`янці, а кімната 2-3 має вхід через санвузол, не опалюється і вона непридатна для проживання. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що будинок №50 по вул. Нагірній в м. Вінниці фактично поділений на дві частини, з яких 51/100 частка належить [PERSON] (квартира №1), а 49/100 - [PERSON] та [PERSON] (квартира №2), тому [PERSON] не заперечує щодо встановлення порядку користування між власниками 49/100 часток будинку. Претензій до приміщень, якими фактично користуються [PERSON], вона не має і мати не буде. Просила захистити права [PERSON] і його дитини та задоволити позов. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.04.2016 року, [PERSON] на праві власності належить 5/6 часток від 49/100 часток житлового будинку №50 по вул. Нагірній в м. Вінниці (а.с.5). Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.6). 1/6 частка від 49/100 належить [PERSON], про що їй також видане свідоцтво про право на спадщину. Згідно технічного паспорту на будинок № 50 по вул. Нагірній в м.Вінниці (а.с.7-12), будинок складається з двох частин (квартир)[ADDRESS] має 42,2 кв.м. загальної площі, 28,3 кв.м. житлової і складається з трьох кімнат: кімната 2-3 площею 8,3 кв.м., кімната 2-4 площею 13,2 кв.м., кімната 2-5 площею 6,8 кв.м., кухні 2-1 площею 7,5 кв.м., санвузлу 2-2 площею 6,4 кв.м. В судовому засіданні встановлено, що частки співвласників будинку в натурі не виділені. Разом з тим, співвласники 49/100 часток [PERSON], [PERSON] та представник співвласника 51/100 Кар`ялайнен А.М. [PERSON] пояснили, що фактично порядок користування між частками в будинку (49/100 квартира № 2 та 51/100- квартира № 1) склався, претензій співвласники один до одного не мають, спір існує лише між співвласниками 49/100 [PERSON] та [PERSON] Враховуючи такі пояснення співвласників, суд вважає можливим вирішити позов [PERSON] щодо порядку користування 49/100 часткою будинку. Відповідно до довідки квартального комітету «Лівобережний» від 10.10.2016 року, в квартирі № 2 зареєстровані і проживають [PERSON] з синами [PERSON], [PERSON]Д.(а.с. 29). Згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками зі їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, оскільки частки співвласників у спірній квартирі є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на 49/100 часток будинку в цілому, а не на певну його частину. Враховуючи норми Закону і те, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу користування частиною будинку, а також враховуючи житлову площу кімнат, їх роздільність і розташування, суд вважає необхідним встановити порядок користування 49/100 часткою і виділити [PERSON] кімнату 2-3 житловою площею 8,3 кв.м. та 2-4 площею 13,2 кв.м., а відповідачці [PERSON] кімнату 2-5 площею 6,8 кв.м. Приміщення кухні 2-1 площею 7,5 кв.м., санвузол 2-2 площею 6,4 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників. Суд вважає, що саме такий порядок користування часткою в будинку найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників та найбільше відповідає їх часткам у власності. Виділення відповідачці [PERSON] кімнати 2-3, площею 8,3 кв.м., суд вважає неприйнятним, оскільки вхід у кімнату проходить через санвузол, який є в загальному користуванні, проте в разі виділення цієї кімнати [PERSON] він не позбавлений можливості здійснити перепланування та користуватись кімнатами 2-3 та 2-4 як суміжними. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди в користуванні майном [PERSON], в зв`язку з чим він був змушений також звертатись до правоохоронних органів, суд вважає необхідним зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у володінні та користуванні [PERSON] виділеними приміщеннями, а також приміщеннями, що виділені в спільне користування. Доводи відповідача та третьої особи про те, що при встановленні порядку користування будуть порушені права третьої особи [PERSON] є безпідставними, оскільки право власності на частину будинку мають лише позивач та відповідач, і право власності є абсолютним. При ухваленні рішення суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-1500цс15 від 17.02.2016 року щодо встановлення порядку користування жилим приміщенням між співвласниками. Також відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1102,40 грн. (по 551,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру, сплачених позивачем при зверненні до суду з позовом).

Outcome: approved