Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/6 частини усіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме - [PERSON] , які стягуються з позивача, на підставі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2015 року у справі №161/6938/15-ц; аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме - [PERSON] просить стягувати з відповідачки, мотивуючи тим, що на даний час син проживає з ним, оскільки навчається у Луцькому навчальному закладі «Волинського фахового коледжу Національного університету харчових технологій», та всі витрати на його утримання несе позивач. Крім того, просить стягнути з відповідачки 3 000,00грн. витрат на оплату правничої допомоги. Ухвалою суду від 17.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримали. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, водночас у заяві від 26.10.2020 року щодо задоволення позовних вимоги не заперечувала, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Водночас, просила відмовити у стягненні 3 000,00грн. витрат на професійну правову допомогу. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2015 року у справі №161/6938/15-ц з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на дитину, починаючи з 06 травня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час [PERSON] проживає з ним, оскільки 01.09.2020 року вступив на денну форму навчання до Луцькому навчальному закладі «Волинського фахового коледжу Національного університету харчових технологій», що підтверджується довідками з навчального закладу та Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області від 26.07.2020 р., 01.09.2020р. (а.с. 7, 8,9). А відтак він повністю несе витрати на його утримання. Також, позивач вказує, що спільні з відповідачкою діти - [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою місця проживання позивача, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 14-16). У зв`язку з викладеними обставинами, позивач просить зменшити стягуваних з нього аліментів, так як змінився його матеріальний стан. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України. Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати позивач на користь відповідача, суд виходить з таких мотивів та положень закону. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183,184 СК України. Частина 1ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З матеріалів справи вбачається, що на даний час [PERSON] проживає з позивачем, оскільки 01.09.2020 року вступив на денну форму навчання до Луцькому навчальному закладі «Волинського фахового коледжу Національного університету харчових технологій», що підтверджується довідками з навчального закладу та Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області від 26.07.2020 р., 01.09.2020р. (а.с. 7, 8,9). Враховуючи в сукупності обставини та матеріали справи, а саме те, що змінився матеріальний стан позивача, факт проживання [PERSON] з позивачем, визнання відповідачем позовних вимог, норми законодавства, згідно з якими батьки зобов`язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитям необхідного рівня життя, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , шляхом їх зменшення до 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у частці у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позовної заяви - 04.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому діти сторін будуть захищеними та будуть отримувати належне утримання від батьків в однаковому обсязі, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства. Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року F3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] в частині вирішення позовної вимоги щодо відкликання виконавчого листа №161/6938/15-ц від 22.07.2015р. про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, оскільки вказаний спосіб захисту не перебачений частиною другою статті 18 Сімейного кодексу України. Крім того, відкликання виконавчого листа з виконання судом нормами чинного Цивільного процесуального кодексу України, не передбачено. Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає таке. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Так, зокрема позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 000,00грн. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 року у справі №308/15007/15-ц вказав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 31.08.2020р. №08/2020, додаткову угоду від 31.08.2020р., попереднім розрахунком на надання правової допомоги, квитанцією від 28.09.2020р., звітом щодо виконаних робіт (наданих послуг) від 26.10.2020р. (а.с. 21-24, 34-36). Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь у розмірі 1 800,00грн. Указаний розмір витрат зумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи у судді, якістю та обсягом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом судового розгляду. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход державного бюджету слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial