Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням доповнень, просив: визнати недійсним і скасувати заповіт, посвідчений 09.09.1998 року приватним нотаріусом Полонського нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] на випадок свої смерті заповіла все своє майно сину [PERSON]; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.2003 року, посвідчене державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] спадкове майно, котре складається із ? частин житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Полонному по вул. Чкалова, 9; встановити факт, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 21.04.1999 року; визнати за ним право власності на 3/8 частини вказаного жилого будинку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що він з 1998 року є інвалідом ІІ групи та являється співвласником ? частки будинку, розташованого в м. Полонне по вул. Чкалова, 7, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08.05.1987 року нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори. Решта ? частини вказаного будинку належала його матері [PERSON], яка померла 21.04.1999 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яку він прийняв так як фактично проживав на день смерті матері у згаданому будинку. У вересні 2014 року від сестри [PERSON] дізнався, що 09.09.1998 року мати склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно своєму сину, а його брату [PERSON], котрий 03.07.2003 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідчене державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної на ? частки згаданого будинку. Оскільки він як інвалід ІІ групи мав право на обовязкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті матері, цю спадщину він прийняв шляхом вступу у фактичне володіння майном спадкодавця, а зазначене свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане [PERSON] є недійсним. Крім цього, також вважає недійсним згаданий заповіт, складений [PERSON] 09.09.1998 року, оскільки складений і посвідчений з порушенням встановлених вимог закону, та підпис матері підроблений. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] та державний нотаріус позов заперечили. Третя особа приватний нотаріус Полонського районного нотаріального округу [PERSON] в судові засідання не з`являлася, подала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та вказала про заперечення нею позовних вимог [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 09.09.1998 року приватним нотаріусом Полонського нотаріального округу [PERSON] посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] на випадок свої смерті заповіла все своє майно сину [PERSON]. 21.04.1999 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на ? частини згаданого будинку. 03.07.2003 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану частину будинку. Разом з тим, позивач, який являвся спадкоємцем за законом першої черги, на день смерті матері проживав разом з нею та на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини вступив у фактичне володіння майном [PERSON], так як взяв для себе частину рухомого майна, що належало спадкодавцю, про що свідчать дані паспорту [PERSON] та наявність у нього спадкового майна. Отже, у відповідності до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, позивач визнається таким, що прийняв спадщину шляхом фактично вступу у володіння майном спадкодавця. Оскільки, [PERSON] на час відкриття спадщини являвся інвалідом ІІ групи, тому він за положеннями ст.535 названого Кодексу як непрацездатний син спадкодавця успадковує, незалежно від змісту заповіту не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обовязкова частка). Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги були її діти, позивач, син [PERSON], дочка [PERSON], а тому обовязкова частка [PERSON] становить 3/8 частин будинку, у якому ? його частин належало для спадкодавця. За таких обставин є незаконним видача для спадкоємця за заповітом [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на ? частин будинку, а тому дане свідоцтво слід визнати недійсним. Суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про визнання вищезгаданого заповіту недійсним виходячи із такого. За позицією позивача, недійсність заповіту полягає у тому, що підпис на заповіті не належить для [PERSON], а виконаний іншою особою та, що заповіт складено нотаріусом у порушення встановлених вимог. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За положеннями ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В ході розгляду справи доводи позивача про неналежність підпису заповідачу з достовірністю не доведено, про що свідчить повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.168). Також, за даними висновку експертів (т.2 а. с. 61-67), у оспорюваному заповіті записи у графі «Підпис» змінам шляхом підчистки, дописки, травлення, виправлення тощо не піддавалися. Напис прізвища «Салацка» виконаний рукописним способом за допомогою кулькових ручок, без технічної підготовки та технічних засобів. Отже, в ході розгляду справи не здобуто доказів, які би підтверджували, що при складанні заповіту мала місце підробка підпису заповідача та що нотаріусом допущені інші порушення вимог, які ставляться при посвідченні заповіту.

Outcome: partial