Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] та Сервісний центр МВС, про визнання правочину недійсним та визнання права власності. [PERSON] звернулася до [PERSON] із зустрічним позовом про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів. В обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 13.06.2016 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля «Lexus RX 300», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] , №00160/02/1241/2016, згідно з яким вона сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 140 000 гривень. У той же день автомобіль було переоформлено на неї, при цьому [PERSON] запевнив [PERSON] , що автомобіль буде переданий його батьком [PERSON] через кілька годин. Враховуючи приятельські стосунки між сім`ями [PERSON] та [PERSON] , позивачка не мала підстав не довіряти [PERSON] .. 13.06.2016 року [PERSON] підписала Акт приймання-передачі транспортного засобу, однак автомобіль не отримала до теперішнього часу. Крім того, відповідач не лише не передав їй автомобіль та ключі від нього, а ще й утримує у себе технічний паспорт на нього. У зв`язку з тим, що на даний час [PERSON] не може користуватися та розпоряджатися автомобілем, який придбала в [PERSON] , у добровільному порядку відповідач транспортний засіб їй категорично відмовляється передавати, тому вона звернулась до суду із даним позовом та просила суд розірвати Договір купівлі-продажу транспортного засобу «Lexus RX 300», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] , №00160/02/1241/2016 від 13 червня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути із [PERSON] на її користь грошові кошти у сумі 140 000,00 гривень, що передані за договором як вартість автомобіля, 54 438 гривень 09 копійок інфляційних втрат та 12 876,00 гривень - 3% річних, а також 2 168 гривень 40 копійок витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2020 року провадження в частині основного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] та Сервісний центр МВС, про визнання правочину недійсним та визнання права власності, закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у відзиві на позов [PERSON] до [PERSON] зазначив, що [PERSON] , який є чоловіком позивачки, надав [PERSON] , який є батьком відповідача, борг у розмірі 5 тис. доларів США під заставу даного автомобіля. Розписку про надання коштів у борг [PERSON] 13.06.2016 року написав замість своєї дружини та кошти отримав [PERSON] , а не його син [PERSON] , який був власником автомобіля. Відповідно до вказаної розписки [PERSON] надала у борг [PERSON] суму у розмірі 125000 грн. (5 тис.доларів США). В якості застави був переоформлений автомобіль «Lexus RX 300», державний номер [NUMBER] , на [PERSON] , яка після повного погашення боргу зобов`язувалась переоформити автомобіль назад на [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] уклали удаваний правочин. При цьому при переоформленні автомобіля [PERSON] не була присутня ні в МРЕВ №2 Міжрайонного відділу ДАІ, ні у сервісному центрі МВС. Підпис позивачки [PERSON] замість неї ставили працівники МРЕВ. Крім цього, із 2016 року по теперішній час технічний паспорт на автомобіль знаходиться в [PERSON] та позивачка жодного разу не зверталася до відповідача з вимогою про його витребування, бо розуміла, що даний правочин є удаваним. 28.04.2017 року [PERSON] повністю виплатив борг [PERSON] та він знову замість своєї дружини написав у розписці, що борг сплачено та до [PERSON] немає жодних претензій. Таким чином, правочин щодо продажу автомобіля вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. [PERSON] при підписанні договору купівлі-продажу помилявся щодо форми договору, а [PERSON] шляхом обману вчинила таку дію, причому сама не перебувала на місці укладення договору. Посилаючись на дані обставини, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити та зазначила, що 3 роки тому за власні кошти вирішила придбати автомобіль. Її чоловік - [PERSON] був у приятельських стосунках із [PERSON] , який повідомив, що його син продає автомобіль. 13.06.2016 року вона поїхала до МРЕВ №2, де був позивач та його батько [PERSON] , та підписавши договір купівлі-продажу, придбала автомобіль, сплативши за нього 140 000 грн. Кошти передала особисто власнику [PERSON] у кабінеті у МРЕВ №2, однак автомобіль так і не отримала, оскільки його батько [PERSON] обіцяв привезти його увечері. Будь-яких розписок вона не писала, підписувала лише договір купівлі-продажу. Оскільки знала особисто [PERSON] тому тривалий час намагалася врегулювати спір мирним шляхом. У серпні 2018 року вона зверталася до органу поліції з приводу неправомірним заволодінням вказаним транспортним засобом, та автомобіль «Lexus RX 300», державний номер [NUMBER] , було оголошено в розшук. Оскільки вона тривалий час не може користуватися придбаним автомобілем, відповідач відмовляється виконувати умови договору купівлі-продажу та передати їй автомобіль, тому позивачка просила розірвати вказаний договір та стягнути на її користь кошти. Також позивачка зазначила, що жодних боргових зобов`язань між нею та відповідачем [PERSON] чи його батьком [PERSON] не було, укладення договору купівлі-продажу не пов`язане із будь-якою комерційною діяльністю чи веденням бізнесу. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] також позовну заяву підтримав та зазначив, що позивачка жодного разу не користувалася автомобілем, а протягом 3-х років відповідач користувався коштами та автомобілем, тому повинен сплатити також 3% річних та інфляційні втрати. Усі обставини, на які посилається представник відповідача [PERSON] , не мають жодного відношення до укладання Договору купівлі-продажу транспортного засобу «Lexus RX 300», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] , №00160/02/1241/2016 від 13 червня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , оскільки ані батько відповідача [PERSON] , ані чоловік позивачки [PERSON] , не були стороною вказаного договору та не можуть відповідати за наслідки невиконання умов договору сторонами. Усі зобов`язання, які виникають із боргових відносин між батьком відповідача [PERSON] та чоловіком позивачки [PERSON] , є предметом окремого спору та не може розглядатися в рамках даної цивільної справи. Оскільки сторони договору визнають ту обставину, що договір відповідачем не був виконаний із часу його укладання, він безпідставно користувався грошима [PERSON] та належним їй автомобілем, відмовляючись передати його власнику, тому з відповідача підлягають стягненню кошти у сумі - 140 000,00 гривень, що передані за договором як вартість автомобіля, 54 438 гривень 09 копійок інфляційних втрат (за весь період користування грошима) та 12 876,00 гривень - 3% річних. Відповідач [PERSON] , який був допитаний як свідок, проти позову заперечував та пояснив, що його батько взяв у борг кошти у [PERSON] , який є чоловіком позивачки [PERSON] .. При передачі грошей позивачка присутньою не була і розписку замість неї писав її чоловік [PERSON] , який сказав, що потрібно під`їхати до МРЕВ №2 та підписати документи. Під час підпису він не читав, який саме документ підписував, бо вважав, що автомобіль буде переоформлено як застава внаслідок боргових зобов`язань між його батьком [PERSON] та [PERSON] , і після повернення боргу автомобіль знову буде переоформлений на нього. Оскільки автомобіль був придбаний за кошти батька, тому відповідач підписував документи без будь-яких запитань, бо відносини між [PERSON] та [PERSON] його не стосувалися. Будь-яких коштів особисто від [PERSON] не отримував. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував та зазначив, що відповідач був введений в оману та не розумів, який саме документ він підписував, бо вважав що мав бути договір застави, бо інша сторона була відсутня при укладанні цього договору. На думку представника, 3% річних та інфляційні втрати на шкоду не можуть бути нараховані, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі через відсутність правових підстав. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] .. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] попросив його приїхати до МРЕВ №2 та повідомив, що буде брати гроші під заставу автомобіля. Коли свідок приїхав за вказаною адресою, то вийшов працівник МРЕВ, який узяв у [PERSON] технічний паспорт та через деякий час надав йому документи на підпис, які саме документи підписував відповідач, він не бачив. Також зазначив, що у його присутності ніхто [PERSON] гроші не передавав та він не бачив [PERSON] .. Свідок [PERSON] пояснив, що його дружина є рідною сестрою позивачки. [PERSON] попросила її побути з дитиною, а свідок привозив [PERSON] до МРЕВ №2 для оформлення договору купівлі-продажу автомобіля. Сам договір свідок не бачив, оскільки чекав її на паркувальному майданчику біля МРЕВ №2, після чого відвіз її додому. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу «Lexus RX 300», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] , №00160/02/1241/2016. Відповідно до вказаного договору [PERSON] сплатила [PERSON] . 140 000 грн. за вказаний автомобіль (т.1, а.с.142-144). 13.06.2016 року сторонами був також підписаний Акт приймання-передачі транспортного засобу «Lexus RX 300», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] (т.1, а.с.142). У ході судового розгляду було встановлено, що даний автомобіль у користування позивачці відповідачем не передавався та у її володінні ніколи не перебував, що визнається усіма сторонами по справі та відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Із часу підписання договору купівлі-продажу, а саме 13.06.2016 року, вказаний транспортний засіб перебував у користуванні відповідача [PERSON] та його батька [PERSON] , який був третьою стороною за основним позовом. У судовому засіданні 05.12.2019 року було встановлено, що автомобіль «Lexus RX 300», 1999 року випуску, без згоди його власника [PERSON] був перереєстрований на іншу особу та на даний час має інший державний номерний знак, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26.03.2019 року (т.2, а.с.56-57). Даний факт додатково підтверджує ту обставину, що з часу укладання договору купівлі-продажу позивачці автомобіль у власність не передавався. Крім того, як вбачається з матеріалів справи (т.2, а.с.31), 01.08.2018 року [PERSON] зверталася до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу заволодіння її майном, що підтверджується витягом з ЄРДР, кримінальне провадження 12018040700000814. Згідно з постановою про зняття з розшуку автомобіля, винесеною слідчим Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в рамках кримінального провадження 12018040700000814, автомобіль «Lexus RX 300», державний номер [NUMBER] , перебуває в гаражі, розташованому за місцем мешкання [PERSON] , в [ADDRESS] , вказаний автомобіль було оглянуто 01.09.2018 року та передано на відповідальне зберігання [PERSON] , який зобов`язався в разі необхідності надавати вказаний автомобіль для участі у слідчих діях (т.2, а.с.34). Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 23.08.2019 року (т.2, а.с.32-33) кримінальне провадження №12018040700000814 було закрите на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Таким чином, незважаючи на те, що по кримінальному провадженню №12018040700000814 тривало досудове розслідування та автомобіль було оглянуто 01.09.2018 року і передано на відповідальне зберігання [PERSON] , 26.03.2019 року вказаний автомобіль «Lexus RX 300», державний номер [NUMBER] , було відчужено та перереєстровано на іншого власника. Усі вищезазначені встановлені у ході розгляду справи обставини свідчать про те, що у позивачки були відсутні можливості отримати у власність придбаний за договором купівлі-продажу автомобіль, та небажання і ухилення відповідача [PERSON] щодо передачі позивачці даний транспортний засіб. Відповідно до ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що як вбачається із договору купівлі-продажу від 13.06.2016 року, [PERSON] сплатила [PERSON] 140 000 гривень за автомобіль, а [PERSON] свого зобов`язання перед [PERSON] не виконав та не передав належний їй за вказаним договором транспортний засіб, також у зв`язку з відмовою від виконання умов договору не повернув сплачені йому за автомобіль кошти, що підтверджується поясненнями обох сторін, тому суд вважає розірвати Договір купівлі-продажу транспортного засобу «Lexus RX 300», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] , №00160/02/1241/2016 від 13 червня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , та стягнути з відповідача на користь позивачки 140 000 гривень вартості автомобіля, яка була сплачена за договором. Також суд звертає увагу на те, що [PERSON] не виконав умови договору із часу його укладення, свідомо не передав автомобіль позивачці, при цьому не повернув передані йому кошти та користувався ними, у зв`язку з чим суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки також 54 438 гривень 09 копійок інфляційних втрат та 12 876,00 гривень - 3% річних, за період із червня 2016 року по червень 2019 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 2 168 гривень 40 копійок витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved