Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ Банк Фінанси та кредит, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору. В судовому засіданні адвокат позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був повідомлени й належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання представник відповідача ПАТ Банк Фінанси та кредит не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вислухавши адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам. Позовні вимоги позивача суд вважає не обгрунтованими, безпідставними, невідповідаючими дійсним обставинам та такими, що не відповідають законодавству України. Судом встановлено, що між ПАТ Банк Фінанси та кредит та [PERSON] 28.12.2007 року кредитний договір №M-253/07-К, згідно якого банк надав кредит у сумі 700000 грн. (сімсот тисяч гривень), з оплатою по процентній ставці 16,5 % річних, а [PERSON] зобовязалась повернути вказані грошові кошти у строк 28.12.2012 року відповідно до п.2.1, 3.2. кредитного договору. До кредитного договору 11.06.2008 року між ПАТ Банк Фінанси та кредит та [PERSON]І була укладена додаткова угода №1, відповідно до якої було змінено відсоткову ставку на 19, % річних. В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору ПАТ Банк Фінанси та кредит було передано іпотечне майно, а саме: садовий будинок №752, загальною площею 117,5 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, садівничий кооператив «Меліоратор», розташований на земельній ділянці 696 кв.м. та земельну ділянку, площею 0696 га., що розташована на території СК «Меліоратор», смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеська область, кадастровий номер 5110300000:02:022:0011, цільове при\-ведення ведення садівництва, що належать [PERSON] на підставі права власності. Вказане нерухоме майно було передано в іпотеку ПАТ Банк Фінанси та кредит на підставі іпотечного договору, посвідченого 28.12.2007 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим номером 9765, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], який діяв від імені позивача [PERSON] на підставі довіреності, що була посвідчена 11.12.2007 року громадянським нотаріусом доктором [PERSON]. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2013 року по справі №2-3298/11 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання частково недійсним кредитного договору та договору іпотеки було відмовлено. Зустрічний позов ПАТ Банк Фінанси та кредит до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений частково. В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ Банк Фінанси та кредит звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах на садового будинку та земельної ділянки. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду від 09 жовтня 2013 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2013 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 04 червня 2014 року касаційна скарга [PERSON] відхилена. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2013 року та ухвала апеляційного суду від 09 жовтня 2013 року залишені без змін. У звязку з виникненням простроченої заборгованості по кредиту ПАТ Банк Фінанси та кредит звернувся до Приморського районного суду м.Одеса з позовом про стягнення заборгованості по кредиту. З [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ Банк Фінанси та кредит солідарно стягнута заборгованість у розмірі 956913 грн. 66 коп., рішення суду набрало чинності 05 квітня 2011 року. В позові позивач [PERSON] посилається на недійсність довіреності, але в ході розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання частково недійсним кредитного договору та договору іпотеки та зустрічним позовом ПАТ Банк Фінанси та кредит до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки була проведена почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання «Чи виконаний підпис на оригіналі довіреності на розпорядження майном від 07 грудня 2007 року [PERSON] чи іншою особою?». Згідно висновку експерта науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром при Головному управлінні [PERSON] внутрішніх справ України в Одеській області №1311 від 13 грудня 2007 року досліджений підпис розташований саме в оригіналі довіреності на розпорядження майном від 07 грудня 2007 року виконаний саме позивачем [PERSON]. Крім того, під час розгляду цивільної справи за позовом №2-3298/11 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання частково недійсним кредитного договору та договору іпотеки досліджувались ті ж самі документи та докази, що подані до цієї цивільної справи. В провадженні Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області розглядалась цивільна справа №495/9846/13-ц за позовом [PERSON] до Одеського регіонального управління ПАТ Банк Фінанси та кредит, [PERSON], треті особи приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, виключення запису з реєстру. Суть позовних вимог оскаржування іпотечного договору. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Одеського регіонального управління ПАТ Банк Фінанси та кредит, [PERSON], треті особи приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, виключення запису з реєстру відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду від 05 червня 2014 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2014 року залишено без змін. Суд не може погодитися з твердженням позивача [PERSON], що надана ПАТ Банк Фінанси та кредит довіреність, яка була посвідчена в Австрії не є документом, оскільки в довіреності відсутні номер та дата реєстрації документа, підпис особи, яка склала документ та відсутній відбиток печатки, яким має скріплюватися документ. Як вбачається з довіреності на розпорядження майном, яка була досліджена на судових засіданнях судом першої та апеляційної інстанцій та досліджувалась безпосередньо судовим експертом, при проведенні судової почеркознавчої експертизи довіреність, була посвідчена 11.12.2007 року громадянським нотаріусом доктором [PERSON], про що свідчить його підпис та печатка та проставлений відповідний апостиль, форма та зміст якого цілком відповідає зразку апостиля, наведеного в Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка набула чинності для України 22 грудня 2003 року. Що стосується листа представництва в [PERSON] закордонних справ №713/17-572-208 від 25.02.2013 року, на який посилається в своїй касаційній скарзі [PERSON], суд вважає що цей лист не може бути прийнятий до уваги та використаний в якості доказу, оскільки не містить печатки органу, який його надав, що посвідчує підпис уповноваженої на підпис особи, а саме представника МЗС України в [PERSON] [PERSON]. Крім того, в листі зазначено, що копія довіреності не є копією документу і не може використовуватися на території України, як договірної держави Конвенції. Не відомо яку саме копію було надано до [PERSON] закордонних справ та чи були надані до цього органу всі листи довіреності на розпорядження майном. Стосовно посилання позивача [PERSON] на висновок перекладача німецької мови [PERSON], яка є директором ТОВ «Лінгвомир» слід зазначити, що з цього висновку не вбачається яка саме довіреність була нею досліджена, якими саме нормативними документами при цьому вона керувалась та чи уповноважена вона робити такі висновки. Тобто, висновки [PERSON] є лише міркування перекладача, не обґрунтованим належним чином та не засновані на нормах законодавства, лист неможливо використовувати в якості доказу недійсності довіреності. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи пояснення сторони, докази, викладені норми діючого законодавства, вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON], ПАТ Банк Фінанси та кредит, приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору не обгрунтований та не підлягає задоволенню.\~

Outcome: dismissed