Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. В своєму позові позивач зазначає, що 18 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] домовились про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вулиці Українська, 29, в селі Українець Братського району Миколаївської області. На основі цієї домовленості позивач купив у відповідача вказану нерухомість за 30000 (тридцять тисяч) гривень, про що цього ж дня сторони уклали письмовий договір. Зобов'язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: він здійснив з продавцями розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі, а відповідач віддав всі правовстановлюючі документи на будинок та ключі від нього. Влітку 2016 року [PERSON] почав займатися оформленням земельної ділянки біля будинку, але йому відмовили і пояснили, що він не є власником будинку , так як договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально. При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок позивач дізнався, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Під час з'ясування обставин, за яких належним чином [PERSON] зможе оформити документа на вказаний житловий будинок, виявилося, що будинок за документами належить [PERSON], який помер 10.02.2007 року. Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON], а отже спадкоємцем останнього 1-ї черги спадкування за законом, але не оформив документи належним чином на будинок. Відповідач не контактує із позивачем, не з'являється до нотаріальної контори оформити як спадщину так і договір купівлі-продажу, вважаючи, що всі обов'язки за договором ним виконаний ще в травні. В даний час [PERSON] фактично є власником зазначеної нерухомості, нею користується, володіє, але в зв'язку з тим, що не може переоформити документи, не має можливості повноцінно розпоряджатися вказаним нерухомим майном. Жодна особа, не заявила свої права на вказану нерухомість. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному обємі та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] домовились про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вулиці Українська, 29, в селі Українець Братського району Миколаївської області. На основі цієї домовленості позивач купив у відповідача вказану нерухомість за 30000 (тридцять тисяч) гривень, про що цього ж дня сторони уклали письмовий договір. Зобов'язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: він здійснив з продавцями розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі, а відповідач віддав всі правовстановлюючі документи на будинок та ключі від нього. Влітку 2016 року [PERSON] почав займатися оформленням земельної ділянки біля будинку, але йому відмовили і пояснили, що він не є власником будинку , так як договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально. При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок позивач дізнався, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Під час з'ясування обставин, за яких належним чином [PERSON] зможе оформити документа на вказаний житловий будинок, виявилося, що будинок за документами належить [PERSON], який помер 10.02.2007 року. Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON], а отже спадкоємцем останнього 1-ї черги спадкування за законом, але не оформив документи належним чином на будинок. Відповідач не контактує із позивачем, не з'являється до нотаріальної контори оформити як спадщину так і договір купівлі-продажу, вважаючи, що всі обов'язки за договором ним виконаний ще в травні. В даний час [PERSON] фактично є власником зазначеної нерухомості, нею користується, володіє, але в зв'язку з тим, що не може переоформити документи, не має можливості повноцінно розпоряджатися вказаним нерухомим майном. Жодна особа, не заявила свої права на вказану нерухомість. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved