Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказав, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1995 року, який було розірвано 25.01.2017 року. Позивач зазначає, що в період перебування у шлюбі ними за спільні з відповідачем кошти 21.11.2016 року було придбано житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Придбаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім того біля будинку розташована земельна ділянка площею 0,1059 га. для ведення особистого селянського господарства. Вищевказані земельні ділянки були також придбані подружжям відповідно до договорів купівлі-продажу від 21.11.2016 року. У договорі купівлі-продажу житлового будинку та у договорах купівлі-продажу земельних ділянок власником придбаного нерухомого майна зазначено [PERSON] Як зазначає позивач на даний час вони з відповідачем проживають окремо, тому виникла необхідність у розподілі спільного сумісного майна подружжя. [PERSON] зазначає, що не має наміру проживати у спільному будинку та користуватися земельними ділянками, тому вважає за доцільне стягнути на його користь грошову компенсацію за ? частину нерухомого майна. Позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] грошову компенсацію замість належної йому ? частини у праві спільної сумісної власності на житловий будинок в розмірі 60 000 грн., грошову компенсацію належної йому ? частини у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі 35 000 грн., грошову компенсацію замість належної йому ? частини у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1059 га. для ведення особистого селянського господарства в розмірі 6265 грн., а всього на загальною сумою 101 265 грн. Стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору та правової допомоги. Від [PERSON] надійшло заперечення проти позову [PERSON], в якому вона зазначила, що не має фінансової можливості сплатити [PERSON] грошову компенсацію за його частку у спільній сумісній власності. Крім того від [PERSON] до суду зустрічна позовна заява до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В зустрічному позові [PERSON] зазначає, що вона не має наміру проживати в спірному житловому будинку в [ADDRESS] та користуватися прилеглими ділянками, тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за ? частину будинку в розмірі 60 000 грн., грошову компенсацію за ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в розмірі 35 000 грн. та грошову компенсацію за ? частину земельної ділянки площею 0,1059 га. для ведення особистого селянського господарства в розмірі 6 265 грн., а всього на загальну суму 101 256 грн. Також просить суд стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір. [PERSON] в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, на своїх позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити в повному обсязі, проти зустрічного позову [PERSON] заперечує в повному обсязі. Від [PERSON] надійшла поштова телеграма про розгляд справи без її участі, проти позову [PERSON] заперечує. У зв»язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши заяви учасників справи про розгляд справи без їхньої участі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов [PERSON], зустрічний позов [PERSON] необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1995 року, який було розірвано рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 25.01.2017 року. Дане рішення набрало законної сили 07.02.2017 року. За час перебування у шлюбі [PERSON]придбала за договором купівлі-продажу від 21 листопада 2016 року житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Вартість придбаного житла становила 120 000 грн.. Крім того за договором купівлі-продажу від 21 листопада 2016 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1059 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS]. Також згідно договору купівлі-продажу від 21 листопада 2016 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1500 га. для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов вищевказаних договорів купівлі-продажу від 21.11.2016 року право власності на житловий будинок та земельні ділянки в покупця виникає з моменту державної реєстрації речових прав. Вартість майна під час подачі позовів до суду сторони визначали з вартості майна визначеного в договорах купівлі продажу житлового будинку та земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до змісту позовної заявиостанній згоден на присудження йому грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності у зв'язку з тим, що не має наміру проживати в спірному житловому будинку в сел..Зачепилівка Харківської області. Згідно із запереченнями [PERSON]вона не погоджується сплачувати грошову компенсацію замість частки у праві власності на майно, грошові кошти на депозитний рахунок суду не вносила посилаючись на їх відсутність. Крім того [PERSON] звернулась до суду з аналогічною позовною заявою в якій також вказує на не бажання користуватись спірним будинком та просить стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за ? частку житлового будинку та земельних ділянок. Вирішуючи питання про стягнення грошових коштів суд враховує, що сторони не надали належних доказів, що вищевказане нерухоме майно не може бути поділене в натурі. Крім того, при запропонованому варіанті поділу первісний відповідач зобов'язаний буде сплатити позивачу значну грошову компенсацію в розмірі 101 тис. грн. Однак другий з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вносив, повідомив суд, що реально не в змозі виплатити позивачу таку компенсацію. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позов [PERSON] не визнав, грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс, повідомив суд, що реально не в змозі виплатити позивачу таку компенсацію, вказав, що не заперечує проти поділу спільного майна. Відповідно до ст..ст. 69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Так, відповідно до вимог ч.2 ст.364 ЦК України, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Суд, враховуючи, що кожна зі сторін претендує на ? частину спільно набутого майна у вигляді житлового будинку та земельних ділянок, розташованих в сел. Зачепилівка, вул..Садова, 85, Зачепилівського району Харківської області, тобто частка кожної сторони є значною, сторонами по справі не доведено, що житловий будинок та земельна ділянка є неподільними, жодна сторона не внесла грошові кошти на депозитний рахунок суду, вважає, що до спірних правовідносин неможливо застосувати вимоги ст..365 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що жодна з сторін не бажає придбати у іншої будинок із земельними ділянками, не виходячи за межі позовних вимог сторін, враховуючи вимоги ст..41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] без задоволення, роз'яснивши сторонам право на звернення до суду з позовом щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed