Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Просив встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] р., та [PERSON] з 1979 р. і до часу смерті [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], правовстановлюючі документи на який видані на ім'я [PERSON] В обґрунтування позову посилався на те, що його мати [PERSON] в 1979 р. почала співмешкати з [PERSON] та проживали сумісно як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу до часу її смерті [INFO] р. Від сумісного проживання є син [PERSON], [INFO] р. н., який загинув від злочину [INFO] р. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] для створення спільної сумісної власності та для спільного використання на ім'я [PERSON] отримали дозвільні документи на забудову житлового будинку по [ADDRESS] на присадибній земельній ділянці площею 600 кв м та в 1990-1993 р. р. за спільні кошти та спільними зусиллями збудували житловий будинок, літню кухню, сарай, гараж, погріб. При забудові житлового будинку та господарських споруд матеріальна грошова допомога надавалась батьком [PERSON] - [PERSON], витрачались кошти, які мати отримувала на його утримання як аліменти з його батька [PERSON]. [PERSON] на той час працювала в Христинівському РайСТ продавцем та свої доходи віддавала на придбання будматеріалів. Зі сторони [PERSON] та в її інтересах фізичну допомогу в будівництві надавали він, [PERSON] та інші. Також використовувалась праця найманих людей, яким [PERSON] оплачувала виконану роботу. За життя [PERSON] були збудовані всі будови, крім тину, воріт та хвіртки. За життя [PERSON] в літній час вона та [PERSON] проживали в новозбудованому будинку по [ADDRESS], а в зимовий час - по [ADDRESS], оскільки будинок по [ADDRESS] не газифікований. Отже, [PERSON] та [PERSON] створили спільну сумісну власність, частка у ній [PERSON] - ?. Після смерті [PERSON] право на ? частину домоволодіння по [ADDRESS] перейшло до спадкоємців першої черги, тобто до нього та до [PERSON], який помер [INFO] р. Вони прийняли спадщину після смерті [PERSON], подавши заяви про прийняття спадщини до Христинівської держнотконтори, де знаходиться спадкова справа [PERSON] Отже, при житті [PERSON] вони б успадкували по ? частині вказаного житлового будинку. У зв'язку зі смертю [PERSON] частку майна, яка приходилась на нього, успадкував його батько як спадкоємець першої черги [PERSON] [PERSON] спрямовує свої дії на обмеження його прав та на збагачення за рахунок померлої [PERSON] Будинок [PERSON], який вона мала до сумісного проживання з [PERSON] по [ADDRESS], успадкували він та [PERSON], їм видані свідоцтва про право на спадщину на ? частину будинку за кожним. Після смерті [PERSON] [PERSON] активно претендує на ? частину будинку по [ADDRESS], однак виділити йому частку з житлового будинку по [ADDRESS] не бажає. Усім рухомим майном, яке мала [PERSON], заволодів [PERSON] Поховання [PERSON] здійснювалось з житлового будинку по [ADDRESS]. Оскільки при житті [PERSON] мала право на ? частину домоволодіння по [ADDRESS], то його спадкова частка у цьому домоволодінні з огляду на наявність на час її смерті другого спадкоємця [PERSON], становить ? частину. Ухвалою суду від 05.08.2013 р. у зв'язку зі смертю [INFO] р. відповідача [PERSON] до участі в справі як співвідповідачів було залучено його спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На позов [PERSON] [PERSON], представником відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], були подані заперечення, в яких вона позов не визнала повністю. Зазначила, що позовна заява [PERSON] не містить жодного обґрунтованого доводу, що між [PERSON] та [PERSON] існували в повному обсязі всі ознаки сім'ї, які передбачені законом, в наведений позивачем період часу. Немає жодного доводу існування між ними взаємних прав та обов'язків, які могли проявлятись у взаємній турботі, в існуванні розподілу побутових обов'язків, у спільному прийнятті рішень з важливих питань спільного життя тощо. Спірний житловий будинок побудований у 1991 р. а господарські будівлі та споруди у 2000 р. та 2005 р., тобто задовго до смерті [PERSON], а тому за умови існування спору щодо права власності на новостворене майно [PERSON] мала змогу самостійно реалізувати своє право і захистити свій цивільний інтерес у встановленому законом порядку. Введення в експлуатацію спірного будинку та господарських будівель та споруд здійснювалось при житті [PERSON] і ніяких претензій щодо порушення її прав як співвласника вона не заявляла. Не підтверджуються доказами твердження позовної заяви про те, що грошову допомогу на будівництво спірного житлового будинку надавав батько покійної [PERSON], що аліменти на утримання позивача [PERSON] також витрачались на будівництво. Не додаються платіжні документи на придбання товару, відомості про сплату за придбання будівельних матеріалів, боргові розписки, дата і сума яких збігається з купівлею, виписки з банків щодо руху коштів на рахунку тощо. З моменту смерті [PERSON] ([INFO] р.) до моменту звернення [PERSON] з позовом до суду (14.01.2013 р.) пройшло чотири роки. Про смерть [PERSON] позивачу було відомо, оскільки він постійно проживав та проживає в м. Христинівці, брав активну участь у похованні матері. Крім того, позивач був обізнаний з обставинами будівництва спірного житлового будинку, відомими для нього є рік виділення та забудови земельної ділянки, що дає підстави для висновку про пропуск [PERSON] встановленої ст. 257 ЦК України загальної позовної давності (3 роки). У доповненні до заперечень проти позову [PERSON] представник відповідачів [PERSON] зазначила, що відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] роком побудови житлового будинку є 1991 р., а господарських будівель та споруд - 2000 р. За таких обставин на період, коли було створене спільне майно, норми ст. 74 СК України не поширювались, а тому законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає. Відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду була подана заява про застосування позовної давності, в якій вони просили відмовити [PERSON] у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності. У заяві зазначили, що виділення земельної ділянки під забудову та будівництво спірного житлового будинку здійснювалось задовго до смерті [PERSON], оформлення правовстановлюючих документів на будинок також проводилось при її житті, але ніяких дій щодо захисту свої прав [PERSON] не вчиняла, що свідчить про відсутність у неї претензій на спірний будинок. Смерть [PERSON] настала [INFO] р., а з позовом [PERSON] звернувся до суду 14.01.2013 р., тобто у строк понад чотири роки з часу виникнення підстав для звернення до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Додатково пояснив, що у будівництві житлового будинку допомагав як майстер відповідач [PERSON] Квитанцій, інших письмових доказів щодо ведення будівництва житлового будинку не збереглось. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Додатково пояснив, що [PERSON] та [PERSON] проживали у житловому будинку по [ADDRESS]. [PERSON] був зареєстрований там до його смерті. У житловий будинок по [ADDRESS] вони так і не переселились, оскільки в останні роки стали на шлях зловживання алкогольними напоями. У ході будівництва житлового будинку по вул. Щорса, 32 вони спільно затрачали кошти та сили, зарплата [PERSON] була в два - три рази вищою за зарплату [PERSON] Відповідач [PERSON], сестра [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала повністю. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] то жили разом, то жили окремо. [PERSON], зокрема жив і в [PERSON] Репутація у [PERSON] була поганою, вона зловживала алкоголем, її два - три рази лікували від алкоголізму. Гроші у [PERSON] та [PERSON] були окремо, оскільки вона пила. Коли побудували літню кухню по [ADDRESS], то [PERSON] перейшов жити туди і з того часу вони разом не жили. У [PERSON] була жінка з с. Орадівки Христинівського району, але вона говорила, що продати хату та йти до неї, на що він не погодився. Зі слів брата [PERSON] та інших братів, сина [PERSON], вона знає, що [PERSON] не брала участі у будівництві житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак від неї до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, у заяві також зазначено, що вона позов визнає повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю. Пояснив, що [PERSON] проживав з [PERSON] до 1985 р. чи до 1988 р., тоді вона почала випивати. Гроші завжди у них були окремо. [PERSON] взяв садибу і вони почали будувати житловий будинок, [PERSON] постачав матеріали, він будував, брат [PERSON] та дядько по матері допомагали, оплату за роботу він не брав, працював на будівництві у відпустці, на той час він працював сторожем у Райпостачі. Коли вкидали стелю, то наймав сторонніх людей, також були люди з роботи [PERSON] [PERSON] та її родичі участі у будівництві не брали. [PERSON] інколи приходила на будівництво п'яною, ходила там разом із своєю кумою, також п'яною. [PERSON] жив то у нього, то у матері. Коли побудували літню кухню по [ADDRESS], то [PERSON] перейшов жити туди. Останні два роки [PERSON] жив у нього. [PERSON] будував будинок за свої кошти, працював у Райпостачі водієм, потім в Іванівці та на комбікормовому заводі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю. Пояснив, що у [PERSON] та [PERSON] фактично спільного життя не було. [PERSON] зловживала алкоголем та померла від цього. У 1989 р. [PERSON] отримав садибу по [ADDRESS]. Коли будувався будинок, то [PERSON] жив де завгодно, і в нього, і в інших. Коли побудували літню кухню по [ADDRESS], то [PERSON] жив там. [PERSON] участі у будівництві не брала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю. Пояснила, що [PERSON] після смерті батька у 1994 р. продав хату батьків у с. Кожухівці Теплицького району і все використав на будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Ніхто з рідні спадщину після смерті батьків не приймав. Вона теж йому допомагала скільки могла з пенсії. Вона проживала у Луганську, однак періодично приїжджала до м. Христинівки. Зі слів [PERSON], матері вона знає, що [PERSON] участі у будівництві не брала. Гроші у [PERSON] та [PERSON] були окремо. У [PERSON] були інші жінки. При вирішенні справи відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак її інтереси представляла [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у запереченнях проти позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази: копії спадкових справ після смерті [PERSON], [PERSON], інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] р. померла [PERSON], матір позивача [PERSON] Спадщину після її смерті прийняли позивач [PERSON] та [PERSON], другий син [PERSON], а батьком якого є [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], позивачу [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частині кожному житлового будинку по [ADDRESS]. Іншого майна, яке б належало померлій [PERSON], у матеріалах спадкової справи не зазначено. В той же час позивач [PERSON] 14.01.2013 р. звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], правовстановлюючі документи на який видані на ім'я [PERSON], а також про встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] з 1979 р. та до часу смерті [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Відповідачем у позові був зазначений [PERSON], який помер [INFO] р. Спадщину після його смерті прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які за ухвалою суду були залучені до участі у справі як співвідповідачі, а також позивач [PERSON], який подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом. Підставами позову [PERSON] вказав те, що його матір [PERSON] з 1979 р. і до часу своєї смерті проживала з [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За цей час [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти та спільними зусиллями побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], тобто створили спільну сумісну власність, частка у ній [PERSON] - ?. Враховуючи, що спадщину після смерті [PERSON] прийняло двоє осіб, вважає, що за ним необхідно визнати право власності на ? частину житлового будинку. Житловий будинок по [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Христинівської міської ради 29.01.2009 р., належить [PERSON] Згідно з даними технічного паспорта на вказаний житловий будинок власне сам житловий будинок побудований у 1991 р., погріб з шийкою, сарай, літня кухня, гараж, ганок - у 2000 р., ще один сарай та убиральня - у 2005 р. У задоволенні позовної вимоги про проживання [PERSON] та [PERSON] з 1979 р. до [INFO] р. однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно відмовити з таких підстав. У п.11 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 р. і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Пунктом п'ятим ч.1 ст. 273 ЦПК України 1963 р., який діяв до 01.09.2005 р., було передбачено, що суд розглядає справи про встановлення перебування у фактичних шлюбних відносинах у встановлених законом випадках, якщо шлюб в органах запису актів громадянського стану не може бути зареєстрований внаслідок смерті одного з подружжя. Кодекс про шлюб та сім'ю України 1969 р., який втратив чинність з 01.01.2004 р., не містив визначень понять «сім'я», «член сім'ї», «підстави створення сім'ї». Цим Кодексом також не був визначений правовий режим майна жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю. Тому встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за період часу до 01.01.2004 р. суд не вправі, оскільки до набрання чинності з 01.01.2004 р. Сімейним кодексом України, стаття 74 якого визначає правовий режим майна жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, від встановлення такого факту, не залежало виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Житловий будинок по [ADDRESS] побудований в 1991 р., тобто до 01.01.2004 р., і на цей час неможливо встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. При вирішенні питання, чи проживали [PERSON] та [PERSON] як жінка та чоловік однією сім'єю без шлюбу за період часу з 01.01.2004 р. до [INFO] р., коли [PERSON] померла, слід керуватись визначенням, яке міститься у ч.2 ст. 3 СК України, про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Крім того, за змістом ст. 256 ЦПК України, чинного на даний час, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Житловий будинок, що є предметом спору, побудований у 1991 р. і від встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за період часу з 01.01.2004 р. до [INFO] р. не залежить виникнення майнових прав особи на цей будинок. Тому факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як жінки та чоловіка без шлюбу за період часу з 01.01.2004 р. до [INFO] р. не підлягає встановленню у судовому порядку. Суд також вважає, що позивачем [PERSON] не доведені обставини пов'язаності [PERSON] та [PERSON] спільним побутом, наявності у них взаємних прав та обов'язків. Наявність у них спільного сина [PERSON], який народився [INFO] р., тобто коли [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про розірвання шлюбу, а.с. 36), та який загинув [INFO] р., не свідчить безумовно про наявність вказаних обставин. Позовна вимога про визнання за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку, що є предметом спору, не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-135цс13, яка згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, майно, набуте до 1 січня 2004 р. під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержати спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. У вказаному судовому рішенні Верховного Суду України також зазначено, що спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК Української PCP. Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються. А згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тільки в разі встановлення вказаних вище фактів положення частини першої статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим. На час будівництва житлового будинку [PERSON] проживала спільно з [PERSON], що стверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших. Однак, позивачем [PERSON] не доведено, що майно придбане внаслідок спільної праці цих осіб як сім'ї, внаслідок спільних або індивідуальних трудових зусиль, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. Позивачем [PERSON] не надано суду жодного письмового доказу, що його мати [PERSON] несла матеріальні витрати на будівництво житлового будинку, що є предметом спору. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні ті обставини, що на будівництво витрачались кошти батька [PERSON] та аліменти на утримання позивача [PERSON], на той час неповнолітньої дитини. Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, не містять даних про спільний бюджет [PERSON] та [PERSON] Свідки також не вказували на конкретну участь [PERSON] у будівництві. Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права власності на майно також необхідно відмовити. Суд також погоджується із твердженням заяви відповідачів про пропущення позивачем [PERSON] строку позовної давності, хоча і не вважає це підставою для відмови у задоволенні позову. Підстави для відмови у задоволенні позову судом наведені вище. [PERSON] за життя не вчиняла ніяких дій щодо захисту свого порушеного права, що свідчить про відсутність у неї претензій на будинок, що є предметом спору. Померла [PERSON] [INFO] р. і саме з цього часу починає перебіг позовна давність, а з позовом до суду [PERSON] звернувся 14.01.2013 р., тобто з пропущенням строку загальної позовної давності.

Outcome: dismissed