Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є родичом позивача, а саме сином та є зареєстрованим за вказаною адресою, однак там не проживає з 2000 року, його особистих речей в будинку немає. Позивач вважає, що реєстрація відповідача порушує її права власника, так як він сплачує додаткові кошти за комунальні послуги, в зв`язку з цим [PERSON] не має можливості оформити документи на субсидію, в майбутньому в нього можуть виникнути труднощі при здійсненні свого права власності житла при відчуженні нерухомості. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з`явився, він викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. В зв`язку з тим, що відповідач не з`явився в судове засідання, про час і місце якого був повідомлений судом у встановленому порядку у відповідності до ч. 10 ст.187 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі/продажу жилого будинку від 15.02.2000 року (а.с.5). З довідки Іванівської сільської ради Красноградського району Харківської області від 19.04.2019 року витікає, що громадянин [PERSON] ,1980 року народження фактично не проживає з 2000 року по теперішній час в будинку за адресою: [ADDRESS] , однак зареєстрований в ньому (а.с. 7). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-1V громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, без обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом ч.1ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідност.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. За вимогамист.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-1Vзняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає з 2000 року по теперішній час в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачу на праві власності, але залишається зареєстрованим в ньому, чим порушує права власника на володіння та користування житловим будинком. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved