Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13 січня 2011 року, вони мають двох спільних неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що після укладення шлюбу, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до чоловіка, піклування про сімю. В сімї постійно виникають сварки, також відповідачка має звички зникати з дому і не повертатись по декілька тижнів, не звертаючи уваги на наявність неповнолітніх дітей. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача. Враховуючи викладене позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. В разі неявки відповідачки він згодний на винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 13 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (видане повторно) серії 1-ЕЛ № 106732 від 07.02.2017 року (а.с.9). Позивач та відповідачка є батьками двох спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (виданих повторно) серії І-ЕЛ № 190545 та серії І-ЕЛ №190544 від 07.02.2017 року (а.с.7-8). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, тому суд, враховуючи обґрунтування позовних вимог [PERSON], приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам сторін та неповнолітніх дітей, оскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене є підстави для розірвання шлюбу. Неповнолітніх дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з батьком [PERSON].

Outcome: approved