Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною. Позов обґрунтовано тим, що з березня 2016 року нього та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] . Зазначає, що шлюбу між ним та відповідачем укладено не було. Їх взаємовідносини різко погіршились, тому він був вимушений в січні 2017 року переїхати від відповідача мешкати окремо. Оскільки вони не укладали шлюб, то рішення про його розірвання немає, як немає і визначення в судовому порядку місця проживання дитини, тому син [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю. Вказує, що хоча він і здійснює матеріальну допомогу дитини, відповідач не дає йому можливості спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. У зв`язку з викладеним просить зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] та встановити наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з сином: побачення кожен тиждень з 18:00 год п`ятниці до 18:00 год. неділі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Железняков І.І. позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові, та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні була відсутня, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також надала відзив в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначала, що перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною вона не чинить, оскільки позивач спілкується з дитиною 2-3- рази на тиждень та просила встановити наступні способи спілкування позивача з сином: побачення кожен день з понеділка по неділю з 16:00 год до 20:00 год. у її присутності. Представник [PERSON] вважав за доцільне встановити порядок участі відповідача у вихованні сина визначений у висновку районної державної адміністрації, а саме побачення з дитиною на житловій площі матері з понеділка по неділю з 17:00 год до 19:00 год. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 03 липня 2019 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 7. Згідно висновку районної державної адміністрації від 16 січня 2020 року «Про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкування з ним батька, [PERSON] » вбачається, що Генічеська районна державна адміністрація, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, рекомендує встановити наступний порядок побачення з дитиною: на житловій площі матері з понеділка по неділю з 17:00 год до 19:00 год. З акту обстеження житлових умові від 15 липня 2019 року вбачається, що позивач [PERSON] проживає в приватному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною та донькою. У будинку наявні 3 кімнати, кухня, душ, туалет, газове опалення. Будинок знаходиться у гарному стані, чистий, охайний. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача, пояснила, що [PERSON] спілкується з сином, але в недостатньому обсязі та в присутності матері, вони хочуть більше часу для спілкування та щоб дитина залишалась у них на ніч. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Частиною 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу\~України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 5 ст.\~19\~Сімейного кодексу\~України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт того, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. У судовому засіданні не заперечувалось позивачем та підтверджувалось поясненнями свідка, яка є дружиною позивача, що останній спілкується із сином, однак у меншому обсязі ніж він бажає. Тобто, відповідач не перешкоджає позивачу спілкуватися з дитино, однак між сторонами існує спір, саме щодо періодичності та часу спілкування батька та сина. З огляду на викладене, позовна вимога про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про встановлення способів участі позивача у виконанні та спілкуванні з сином, суд зазначає наступне. Із тракування зазначених вище норм законодавства випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Генічеська районна державна адміністрація надала висновок від 16 січня 2020 року № 302/09-8-02/26, яким рекомендувала встановити наступний порядок участі батька у вихованні малолітньої дитини: побачення з дитиною на житловій площі матері, з понеділка по неділю з 17:00 години до 19:00 години. Суд вважає, що рекомендований вищевказаним висновком порядок участі позивача у вихованні сина не є доцільним, оскільки вказаного часу недостатньо для того, щоб повноцінно приймати участь в розвитку і вихованні дитини, налагодження контакту батька з сином, що не відповідатиме інтересам дитини. Разом з цим, режим спілкування з дитиною, який вимагає встановити позивач, а саме побачення кожен тиждень з 18:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі (тобто з залишенням дитини на ніч), суд також вважає надмірним. При цьому суд враховує наступні критерії, що мають значення в даній ситуації: 1) малолітній вік дитини (чотири роки), 2) необхідність проходження певного періоду часу для адаптації дитини до іншого помешкання для того, щоб залишатись там на ночівлю; 3) вразливий психологічний стан малолітньої дитини, на який значний вплив мають такі чинники як: звичний режим дня, відхід до сну в один і той час, гігієнічні процедури перед сном, заспокоювання дитини перед сном, певні сформовані звички та ритуали дитини перед сном, що сприяють нормальному відпочинку (вживання певної їжі, читання казок, співання колискових, наявність певної іграшки, присутність когось із дорослих, вмикання нічного світла, тощо). Тож встановлюючи для позивача спосіб участі у вихованні сина, суд приймає до уваги наявні в матеріалах справи докази й обґрунтування, та виходячи із норм вище проаналізованого законодавства, вважає за доцільне встановити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] у вигляді побачення з дитиною з можливістю її знаходження за місцем проживання батька з 09:00 години до 19:00 години кожної суботи та неділі. Суд вважає, що саме такий порядок відповідає інтересам дитини, сприятиме налагодженню контакту дитини з батьком та буде достатнім для повноцінної участі останнього в розвитку і вихованні дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні із сином, у задоволенні інших вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У свою чергу, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 384 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial