Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в [ADDRESS]. Свій позов мотивує тим, що він, згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі з 23.04.2008 року зареєстрована відповідачка по справі, яка є його рідною матір'ю, але фактично з 2009 року вона не проживає в даній квартирі, оскільки виїхала на постійне місце до м. Москви РФ. Відповідачка не має зв'язку з вищевказаною квартирою, вона не є її місцем проживання, в квартирі не має її речей, протягом тривалого часу не несе жодних обов'язків по утриманню квартири, передбачених для користування ЖК України. Просить визнати відповідачку, такою що втратила право користуватись житловим приміщенням - в квартирі [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, реєстр 1357 та витягу про державну реєстрацію прав 5592909 від 14.03.2008 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради № 2396 від 26.10.2013 року, [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що момент внесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є офіційним визнанням та підтвердженням виникнення в особи права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, у разі відсутності особи понад встановлені строки, така особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням Відповідно до тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року, реєстрація фізичних осіб проводиться за місцем їх проживання, про що вносяться відомості до паспорта та адресною довідкою картотеки. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, громадяни України зобов'язані на протязі 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно п.2 ст.405 ЦК України передбачає, що особа витрачає право на користування житлом у разі відсутності її за місцем проживання понад один рік. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] з 2009 року і по даний час не проживає. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки відповідачка тривалий час не проживає в квартирі, не оплачує за наданні комунальні послуги, речей її в квартирі не має, то вона втратила право користування нею та повинна бути визнана такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Крім того, відповідачка залишаючись зареєстрованою в квартирі, порушує право власності позивача та перешкоджає у вільному здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved