Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що 01.03.2016 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно.08.11.2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, про те у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у звязку пропуском шести місячного строку для прийняття спадщини. Крім того, нотаріус зазначила, що нею 26.10.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого [PERSON]. Позивачу рекомендовано звернутися до суду з питанням визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого. В позовній заяві позивач зазначив, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки він працює в приватному сільськогосподарському підприємстві «Укрсільмаш», яке зареєстроване за адресою: м.Херсон, вул сенявіна,35-а, та у володінні якого перебуває Причал №350 «Рятувальна станція», що знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Більшовик. Наказом ПСП «Укрсільмаш» №320 від 05.05.2016 року для організації роботи із забезпечення безпеки судноплавства, функціонування системи управління безпекою на базі для стоянки маломірних (малих) суден Причал №350 «Рятувальна станція» відповідальною особою призначено директора бази [PERSON] Наказом № 10-к від 05.05.2016 року його відряджено з 01.06.2016 року по 01.10.2016 року до с. Більшовик. У звязку з особливостями роботи Причалу №350 «Рятувальна станція» позивач фактично не виїжджав за межі с.Більшовик, тому не зміг звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Виходячи з викладеного, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 01.03.2016 року. 11.04.2018 року\~ відповідач звернуласядо суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом, в якому просила усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після його батька [PERSON], померлого 01.03.2016 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] більше 10 років. 29.07.2015 року між ними було зареєстровано шлюб. Відповідач по справі є сином [PERSON] від першого шлюбу, який було розірвано 09.06.1988 року, та у віці 6 років [PERSON] було знято з реєстрації в будинку № 119 по вул. Котовського в м.Херсоні, та відповідач мешкав разом з матірю та вітчимом. У віці 16 років позивач за первісним позовом добровільно змінив своє прізвище та по-батькові з [PERSON] на [PERSON]. З цього приводу між батьком та сином постійно виникали суперечки, спілкування між ними обмежувалось рідкими зустрічами. 19.12.2014 року [PERSON] було встановлено діагноз рак верхньої долі правої легені, про що позивач особисто повідомила [PERSON] 17.03.2015 року під час церемонії поховання дідуся відповідача - [PERSON], померлого 15.03.2015 року. 11.03.2016 року [PERSON] помер. За час хвороби батька [PERSON] жодного разу не відвідав його ні вдома, ні в лікарні. Все піклування та догляд за хворим позивач взяла на себе, за власний кошт купувала ліки, продукти харчування, сплачувала комунальні послуги. У звязку з хворобою [PERSON] тривалий час знаходився у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, яку отримував від позивач, друзів та знайомих, в той час як відповідач самоусунувся від будь-якої допомоги батьку, хоча цілком мав можливість її надавати. Ухвалою суду від 11.08.2017 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом\~ під єдиним номером 766/14595/16-ц.\~\~ В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали просили суд відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно актового запису про народження [PERSON], виданого повторно 15 червня 1999 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, батьками останнього є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 01.03.2016 року, що підтверджується актовим записом № 276, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні. Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю рухоме та не рухоме майно. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька, у звязку з чим 08.11.216 року звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Листом приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.11.2016 року № 97/01-30 позивачу було повідомлено, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У відповідності до ст.ст. 1296 та1297 ЦК України приватним нотаріусом 26.10.216 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом дружині померлого - [PERSON]. Позивачу рекомендовано звернутися до суду з питанням визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого. З спадкової справи № 01/2016, заведеної після смерті [PERSON], померлого 01.03.2016 року вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися дружина [PERSON] - та мати [PERSON] померлого. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця - [PERSON] нотаріусом 26.10.216 року нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом дружині померлого - [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. (Постанова Пленуму Верховного Суду України №7від 30.05.2008р.«Про судову практику у справах про спадкування») Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами є тривала хвороба спадкоємця, перебування тривалий час за межами України, перебування на строковій службі у Збройних Силах України, тощо. Так, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. вказав, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Пропуск строку на звернення в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 01.03.2016 року, позивач [PERSON] мотивує відсутністю можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а крім того з дня відкриття спадщини сплинув значний проміжок часу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем [PERSON] суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини з моменту відкриття спадщини і далі, не надано доказів того, що він був позбавлений можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а його вимоги не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права. Вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька, на думку суду, не повязані з обєктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців. Суд вважає, що в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу відсутні і тому положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не можуть бути застосовані. На підставі зазначеного, суд вважає, що підстав, для задоволення первісного позову [PERSON] немає. Звертаючись із зустрічним позовом до суду [PERSON] просила усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після його батька [PERSON], померлого 01.03.2016 року у звязку з тим, що [PERSON] тяжко хворів у звязку з чим перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, яку відповідач перестав надавати. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер 01.03.2016 року. Згідно довідки КП Херсонської обласної ради «Херсонський обласний онкологічний диспансер» №3 01-2/230 від 03.03.2018 року вбачається, що [PERSON] знаходився на диспансерному обліку у КП ХОР «Херсонський обласний онкологічний диспансер» з 19.12.2014 року по 01.03.2016 рік з діагнозом: плоскоклітинний рак верхньої частки правої легені з метастазами в ту ж частину, з проростанням у верню порожнисту вену, з метастазами у лімфовузли середостіння, стадія ІІІ В, ІV група, T4N2MO. Отримав 15 курсів поліхіміотерапії в хіміотерапевтичному відділенні КЗ ХООД. З 08.02.2016 року у звязку з посиленням больового синдрому та погіршенням загального стану видана довідка з рекомендацією подальшого симптоматичного лікування за місцем проживання та препаратом знеболення Трамадолом, або при неефективності наркотичними препаратами. Даних про безпорадний стан [PERSON]М вказана довідка не містить. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені у зустрічній позовній заяві. Інших письмових доказів щодо стану здоровя чоловіка, зокрема в період з грудня 2014 року по 01.03.2016, позивач суду не надала. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №153 від 01.03.2018 року [PERSON] помер вдома (м.Херсон, вул. Котовського,119) від інтоксикації та раку верхньої долі правої легені. У пункті 6\~Постанови\~Пленуму Верховного Суду України №7від 30.05.2008р.«Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім. Статтею 202 СК України передбачений обовязок повнолітніх доньки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Відповідно до положень частини п'ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що є його процесуальним обов'язком, згідно вимог ст.81 ЦПК України, щодо ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, у тому числі з боку відповідача. Враховуючи, що позивач не довела потребу спадкодавця у допомозі від відповідача за умови надання йому допомоги дружиною (позивачем), що позивач зверталася до відповідача з вимогою про надання такої допомоги, що відповідач ухилявся від надання допомоги батькові, що він мав змогу надавати таку допомогу, а відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від права на спадщину, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного, ст. ст. 151, 152, 1218, 1224, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed