Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що їх родина постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] році всіма членами родини, в тому числі неповнолітніми (на той момент заявнику виповнилось 15 років) була приватизована вищезазначена квартира. При реєстрації права власності на житло у правовстановлюючому документі було невірно зазначено його прізвище. Органом приватизації було невірно переведено його прізвище з російської мови. В свідоцтві про право власності на квартиру №Ж3538 його прізвище зазачено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Наявність в правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на житло) технічної помилки, щодо правильного написання його прізвища, створює додаткові незручності, оскільки через це не можливо розпорядитись належною йому часткою в спільному сумісному майні. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Криворізька міська рада в особі Департаменту розвитку інфраструктури міста, у судове засіданні не з`явився, звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимоги викладеної у заяві [PERSON] не заперечує. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали аналогічні заяви, просили розглянути справу за їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № Ж3538 від 24 листопада 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З наданих суду документів, встановлено, що прізвище заявника на українській мові зазначається «[PERSON]» Судом встановлено, що прізвища заявника в правовстановлюючому документі, в свідоцтві про право власності прописано з технічної помилкою, а саме вказано « [PERSON] ». Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15, судам необхідно мати на увазі, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документі, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документу потрібно заявнику для вільного здійснення розпорядженням майном, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а тому, суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення, шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло №ж3538 від 24 листопада 1993 року.- [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved