Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом та після уточнення позовних вимог просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, якої він зазнав внаслідок каліцтва та іншого ушкодження здоровя від дій відповідача, яка становить 17408 грн.92 коп., а також 100000,00 грн. моральної шкоди (а.с. 70-71). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2015 [PERSON], керуючи автомобілем в стані алкогольного спяніння, грубо порушив правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження та визнаний інвалідом 1 групи. У звязку з тривалим лікуванням позивач поніс витрати на придбання ліків та медичних засобів, медичне обстеження, харчування та поїздки до лікувального закладу, які за мінусом того, що добровільно було відшкодовано відповідачем склали 11338 грн. 00 коп. Крім цього, позивач втратив заробітну плату, що в сумі з 26.06.2015 по 20.10.2015 складає 6070 грн.92 коп. Моральну шкоду в розмірі 100000 грн. позивач обґрунтував сильним фізичним болем, стресом, втратою працездатності та душевними переживанням у звязку з фізичною неповноцінністю. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили, що [PERSON] до того моменту як був ухвалений вирок запевняв, що він всі матеріальні витрати візьме на себе, тому вони не наполягали на суворому виді покарання. Після того як був ухвалений відносно мякий вирок відповідач став ухилятись від надання матеріальної допомоги на лікування та реабілітацію потерпілого. Він дійсно одразу після події надавав матеріальну допомогу та купував медичні препарати та засоби, які кожного разу виписував лікар на чергову операцію, але ставалось так, що лікар приписував додаткові або інші медичні препарати, які за відсутності відповідача та у звязку з безперервністю лікування доводилось купувати самостійно. Крім цього у звязку з перебуванням у медичному закладі позивач ніс витрати на харчування, які за звичайних умов не були необхідними. До встановлення інвалідності позивач не отримував ніяких доходів: ні заробітку, ні пенсії по інвалідності. Тож матеріальна шкода складається не лише з витрат на придбання ліків та медичних препаратів, неоплачених відповідачем, а й витрат на придбання продуктів харчування в період перебування в лікарнях, витрат на проїзд до медичного закладу на суму 1640 грн. та втрати заробітку в сумі 6070,92 грн. Моральна шкода полягає: в душевних стражданнях, фізичному болю, тривалістю лікування задля відновлення свого здоровя, непоправному спотворенні обличчя внаслідок ампутації частини лівої вушної раковини, втраті працездатності та неочікуваної відмови відповідача надавати матеріальну допомогу. Відповідач позовні вимоги визнав частково: погоджується на відшкодування позивачу матеріальних збитків, за виключенням 3900 грн. - витрат на харчування в період стаціонарного лікування та під час поїздок на медичне обстеження і консультацію. Щодо розміру моральної шкоди, вважає його завищеним та непосильним для нього. Пояснив, що він одразу після ДТП активно підтримував потерпілого, оплачував всі призначення лікаря. В підтвердження своїх пояснень відповідач надав документи про стан свого здоровя, склад сімї, розмір своєї пенсі та оплачені ним чеки на придбання ліків та медичних засобів на суму 47933,33 грн. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.11.2015 року [PERSON] визнаний винний у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в тому, що він 26.06.2015, близько 21:30 год., керуючи автомобілем «TOYOTA Carina» д/н АІ 3072АА в стані алкогольного спяніння та рухаючись по вул. Новокиївське шосе в м. Переяслав-Хмельницький, проявив злочинну недбалість, порушив п.п. 1.3,1.4,1.5,2.3б),2.9а),10.1 Правил дорожнього руху, змінив напрямок руху та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішохода [PERSON], який рухався в напрямку с. Жовтневе. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №136/Е від 24.07.2015 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток правої голені, перелому обох лодижок лівої голені, перелому правої ключиці, перелому 2-го ребра праворуч, струсу головного мозку, скальпованої рани голови, відриву лівої вушної раковини, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вказаним вище вироком [PERSON] засуджений до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк два роки. (а.с.4-5) Відповідно до виписки з історії стаціонарного хворого КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» [PERSON]Г переніс три операції (а.с.6). Відповідно до довідки Яготинського міжрайонного МСЕК АВ № 0204902 [PERSON], [INFO] визнаний інвалідом першої групи з 20.10.2015. Дата переогляду 01.11.2016. Причиною інвалідності є загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, він потребує постійного стороннього догляду.(а.с.7) Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №780 від 20.10.2015, затвердженою ДОЗ Київської ОДА КЗ КОР «Обласне бюро МСЕ» позивач внаслідок травм, отриманих в ДТП 26.06.2015 має обмеження до самообслуговування, пересування та трудової діяльності, йому визначені тривалі реабілітаційні заходи (а.с.8). Отже, позивач з моменту дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача і до цього часу несе витрати на лікування, медичне обстеження та реабілітацію для відновлення свого порушеного права на здоровя та нормальну життєдіяльність. Встановлено, що [PERSON] матеріально допомагав потерпілому [PERSON] та частково відшкодував витрати на лікування, в сумі 47933,33 грн., що визнав позивач та підтверджується копіями касових чеків, які надав суду відповідач (а.с.47-56). Відповідно до трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 20.11.2013, [PERSON] працював різноробочим у ФОП [PERSON] (а.с.30-31). Згідно довідки №25/1 ФОП [PERSON] від 25.11.2015 його середньомісячна заробітна плата за останні дванадцять місяців роботи складає 1567,80 грн.(а.с.32). Позивач потрапив в ДТП 26 червня 2015 року, а 20 жовтня 2015 року йому призначено пенсію по інвалідності в розмірі 1709 грн.55 коп. Втрачений заробіток за період з 26 червня 2015 року по 20 жовтня 2015 року за розрахунками позивача становить 6070 грн. 92 коп. Ця сума не оспорюється відповідачем Крім цього позивачем надані чеки на придбання ліків та медичних засобів на суму 5225 грн. та квитки на проїзд до м. Києва на суму 1610 грн. Ці суми також визнав відповідач. За правилами ст. 22 ЦК України майновою шкодою є також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санітарно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становище, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Прийнявши визнання відповідачем позовних вимог про відшкодування матеріальних витрат на лікування та проїзд до лікувальних установ, а також втрати заробітку, суд за правилами ч.3 ст. 174 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити в цій частині рішення про задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Крім цього суд відносить до майнових витрат витрати, які поніс позивач у звязку з харчуванням та забезпеченням гігієни під час перебування в лікувальних закладах як на стаціонарному лікуванні, так і у звязку з додатковими медичними обстеженнями. Ці витрати за наданими чеками складають 3900 грн. (а.с.16-24) і підлягають відшкодуванню відповідачем, оскільки вони є наслідком його злочинних дій і за звичайних умов потреби в таких витратах у позивача не було б. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути майнову шкоду в заявленому позивачем розмірі - 17408,92 грн., в тому числі 3900 грн. витрат на харчування у звязку з перебуванням в лікувальних установах. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженнями здоровя ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї, членів сімї та близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір моральної шкоди, яку поніс позивач у звязку з неправомірними діями відповідача, суд погоджується з доводами позивача та виходить з тривалості та глибини душевних страждань, непоправних наслідків для здоровя, погіршення здібностей потерпілого на невизначений час, ступеня вини відповідача, який під час скоєння ДТП перебував у нетверезому стані. Разом з цим стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн. поставить відповідача в скрутне матеріальне становище, оскільки він сам є обмежений в працездатності та має ІІІ групу інвалідності, на його утриманні перебуває хвора мати та неповнолітня дитини. А тому суд визначає розмір моральної шкоди 40000 грн., що відповідає принципу розумності і справедливості. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положенням ст.88 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» №3674-УІ від 08.07.2011 року, визначає розмір судового збору, виходячи з сукупності позовних вимог майнового та немайнового характеру (551,20 грн. + 551,20 грн. = 1102,40 грн.) та стягує цю суму з відповідача на користь держави, так як позивач відповідно до закону звільнений від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial