Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованого по вул. Ломоносова, 16 у м. Бобринець Кіровоградської області. В обґрунтування позову посилається на те, що є власником будинку за адресою: вул. Ломоносова, 16, м. Бобринець Кіровоградської області, та 23 березня 2013 року в будинку прописав відповідача [PERSON] Відповідач з 2014 року за місцем реєстрації не проживає на не користується житловим приміщенням як житлом, однак відмовляється знятися з реєстрації, не відноситься до членів сімї власника будинку відповідно положень ч.4 ст.156, ч.2 ст.64 ЖК України та не набув самостійного права на користування будинком позивача з інших правових підстав. Реєстрація мясця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає останньому реалізувати право власності на будинок, обмежує його у здійсненні права користування та розпорядження будинком. Ухвалою суду від 18.11.2016 року залучено до участі у справі Бобринецьку міську раду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.44). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бобринецької міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.39), до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.45). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.43). Суд, заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Бобринець, вулиця Ломоносова, 16, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 11 травня 1995 року (а.с.6-7). Згідно копії домової книги (а.с.8-10), відомості про реєстрацію Бобринецького РС УДМС від 21.10.2016 року (а.с.17) та довідки про реєстрацію місця проживання особи Бобринецької міської ради Кіровоградської області (а.с.15), відповідач [PERSON], [INFO], з 23.03.2013 року має зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO]. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в домоволодінні за адресою: вул. Ломоносова, 14, м. Бобринець, яке є суміжним з домоволодінням за адресою: вул. Ломоносова, 16, м. Бобринець. На даний час не працює, доглядає за малолітньою дитиною. Відповідач за адресою: вул. Ломоносова, 16, м. Бобринець не проживає приблизно з березня-квітня 2014 року. До теперішнього часу відповідач не зявлявся за вищевказаною адресою та його місце перебування їй невідоме. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою та кумою колишньої дружини відповідача [PERSON] Відповідача знає особисто та з ним спілкувалася. Їй відомо, що відповідач з дружиною проживав за адресою: [INFO], оскільки відвідувала їх. З травня 2014 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, оскільки виїхав за кордон. На даний час в домоволодінні по вул. Ломоносова, 16 в м. Бобринець ніхто не проживає. Таким чином, з пояснень свідків судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] з 2014 року, за зареєстрованою адресою місця проживання: [INFO], з 2014 року не проживає. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нею нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідач не належить до членів сімї позивача власника будинку в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України. Оскільки власником житлового будинку, розташованого по вул. Ломоносова, 16, м. Бобринець Кіровоградської області є позивач, відповідач не належить до членів сімї позивача, не є наймачем будинку та з 2014 року за адресою місця своєї реєстрації: по вул. Ломоносова, 16, м. Бобринець Кіровоградської області, не проживає, та не набув самостійного права на користування вищевказаним будинком з інших правових підстав, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованим та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved