Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] з 2011 року по час відкриття спадщини - [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина - дачний будинок [ADDRESS], який [PERSON] заповідав заявнику. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я батька заявник з 2011 року по час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем за місцем реєстрації останнього. Нотаріусом 12ХДНК заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не зареєстрований за місцем постійного проживання спадкодавця. Встановлення цього факту [PERSON] необхідно для отримання спадщини після смерті батька [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа - Токарівська сільська рада Дергачівського району Харківської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надала заяву, у якій просила розглядати справу без участі її представника, проти позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 256, ч. 1 ст. 259 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований з 01.03.2007 року та проживав за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим ВДРАЦС по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживав у квартирі за адресою: за адресою: [ADDRESS], з 01 березня 2007 року по день смерті, був батьком заявника. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить дачний будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] було складено заповіт від 04 листопада 1987 року, який посвідчено Виконавчим комітетом Токарівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області та зареєстровано у реєстрі за № 48, відповідно до якого він заповів заявнику все майно, яке йому буде належати на день його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1220 ЦК України та ст. 249 ЦПК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Місцем проживання фізичної особи, відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Суд вважає за можливе визнати факт того, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем виходячи з наступного. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо. Відповідно до п. 23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших сторін, які мають значення для справи. Ці дані, як передбачено приписами ч. 2 ст. 57 ЦПК України, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], підтверджується карткою заявника з Харківської міської поліклініки № 3, копіями квитанцій зі сплати комунальних послуг, які містяться у матеріалах справи. Окрім того, факт постійного спільного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], підтвердили у судовому засіданні і допитані свідки - [PERSON] та [PERSON] Таким чином, підсумовуючи викладене вище та оцінюючи належність, допустимість достовірність кожної обставини справи окремо, а також достатність та їх взаємний зв'язок і сукупності, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки наведена сукупність обставин справи підтверджує фактичне проживання заявника [PERSON] із померлим [PERSON] з 2011 року по момент смерті останнього у квартирі за адресою: [ADDRESS], що є необхідною умовою оформлення ним спадщини у нотаріальній конторі.

Outcome: approved