Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговими розписками зазначивши, що 29.11.2018 [PERSON] було надано в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 21 000 грн. які він зобов`язувався повернути до 01.06.2019 року, що підтверджується розпискою від 29.11.2018 року. У зв`язку з тим, що відповідач борг в зазначений строк не повернув, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою 21 000 грн.. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки 29.11.2018 [PERSON] було надано в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 21 000 грн. які він зобов`язувався повернути до 01.06.2019 року. Проте кошти в сумі 21 000 (двадцять одна тисяча) грн. досі не повернуті. На неодноразові звернення з проханням повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору, про що свідчить направлена претензія від 22.04.2019 р. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого його заборгованість перед [PERSON] становить 21 000 грн.. Відповідно до ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики знайшли своє підтвердження.

Outcome: approved