Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою і свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її вітчим, [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, що складається з:квартири [ADDRESS] ;земельної ділянки, яка розташована на території Андрушівської міської ради, Житомирської обл.; депозитних вкладів у ПАТ «Приватбанк». Зважаючи, що останнє місце реєстрації [PERSON] є місто Київ, у відповідності до чинного законодавства, спадкова справа після померлого має бути відкрита на території міста Києва. 22 січні 2019 року засобами поштового зв`язку до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни нею було надіслано заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину. У відповідь на її адресу надійшов лист нотаріуса про відкриття спадкової справи № 1/2019 та необхідність подання для огляду нотаріусу оригіналів тих документів, що буди надіслані нею у копіях; документів, що підтверджують її право на спадкування після померлого [PERSON] ; а також документів, що підтверджують його правовласності на те майно, що вона приймає у спадщину. 16 квітня 2019 року вона особисто звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. і пред`явила оригінали усіх надісланих у копіях документів, оригінали документів про право власності померлого [PERSON] на майно, що вона приймає у спадщину, надала для огляду належним чином засвідчену копію рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2018 року про визнання її опікуном [PERSON] , що набрало законної сили 14 вересня 2018 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 квітня 2019 року їй було відмовлено нотаріусом у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що вона не надала документів, які підтверджують її право спадкування на майно померлого [INFO] [PERSON] .При цьому, у названій вище постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 55880823 від 16 квітня 2019 року відсутні дані щодо складених заповітів померлим [PERSON] за його життя. [PERSON] помер у віці 76 років.Спадкоємці першої черги за законом відсутні:офіційна дружина померлого [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] ;син померлого [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] ; син померлого [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] ;батьки померлого [PERSON] також померли.Їй не відомо про осіб, які могли б спадкувати після [PERSON] у другу або третю чергу спадкоємців за законом. Враховуючи ту обставину, що вона не надала нотаріусу документів, що підтверджують її право на спадкування після померлого [PERSON] за законом у четверту чергу, факт проживання однією сім`єю більше п`яти років може бути встановлений виключно у судовому порядку.Сімейні стосунки між нею і спадкодавцем виникли у 1986 році, саме тоді, коли її мати, [PERSON] , почала проживати однією сім`єю і вести спільне господарство з [PERSON] . Разом утрьох ми проживали в квартирі її матері до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] на день смерті був самотнім чоловіком, за яким вона здійснювала постійний догляд як за членом сім`ї. Вона особисто здійснювала догляд, допомагала йому у побуті, купувала йому ліки, продукти. У нас були гарні і довірчі відносини. На підтвердження довірчих стосунків між нею та померлим [PERSON] . Коли її вітчим важко захворів, вона здійснювала за ним постійний догляд. Також була опікуном [PERSON] , про що свідчить рішення суду та посвідчення опікуна.Після смерті [PERSON] вона здійснювала його поховання. Тому на підставі вищевказаного просила суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років. У процесі розгляду справи було вчинено наступні процесуальні дії. 24.04.2019 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. 07.05.2019 та 21.05. 2019 було витребувано докази у справі, а саме: у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Л.А. - інформацію з приводу осіб, які зверталися з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання заявник з`явилась, вимоги заяви підтримала, просила суд задовольнити заяву про встановлення факту у повному обсязі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. У судовому засіданні були допитаті в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які суду пояснили, що вони проживали разом з [PERSON] та матір`ю заявниці в одному будинку. Спочатку померла мати заявниці, потім захворів [PERSON] . Коли він хворів, то [PERSON] його доглядала і називала його батьком. [PERSON] мешкав у [ADDRESS] до 2010 року, після 2010 року не мешкав, а проживала за даною адресою лише заявниця [PERSON] . Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] у повному обсязі, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] від 19.11. 2018 року. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з:квартира [ADDRESS] ;земельної ділянки, яка розташована на території Андрушівської міської ради, Житомирської обл.; депозитних вкладів у ПАТ «Приватбанк». З наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмилою Анатоліївною на письмовий запит суду, вбачається, що: 30 січня 2019 року за заявою [PERSON] , що була надіслана засобами поштового зв`язку, була відкрита спадкова справа за №1/2019 на майно померлого [INFO] [PERSON] , заявник спадщину прийняв, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Із наданих суду доказів померлий 16.11.2018 [PERSON] , [INFO] , є вітчимом заявника [PERSON] . Сімейні стосунки між [PERSON] і спадкодавцем виникли у 1986 році, саме тоді, коли її мати, [PERSON] , почала проживати однією сім`єю і вести спільне господарство з [PERSON] . Разом утрьох вони проживали в квартирі її матері до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвами про смерть [PERSON] , свідоцтво по прийняття нею спадщини на квартиру померлої [PERSON] , а також свідоцтво про народження, в якому її матір`ю вказана [PERSON] .. Спадкодавець [PERSON] на день смерті був самотнім чоловіком, за яким вона здійснювала постійний догляд як за членом сім`ї. Вона особисто здійснювала догляд, допомагала йому у побуті, купувала йому ліки, продукти. Коли її вітчим важко захворів, він здійснювала за ним постійний догляд. Також була опікуном [PERSON] , про що свідчить рішення суду та посвідчення опікуна.Після смерті [PERSON] вона здійснювала його поховання, вказане підтверджується квитанціями, які приєднані до матеріалів справи. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, оскільки він безпосередньо впливає на реалізацію ним його спадкових прав після смерті [PERSON] , а точніше, на можливість набуття права власності на спадкове майно померлого [PERSON] . Враховуючи наведені обставини,

Outcome: approved