Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення вимог, просить визнати договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], 1999 року випуску, укладений між [PERSON] та [PERSON] таким, що відбувся; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], 1999 року випуску; зняти арешт з автомобіля [NUMBER], 1999 року випуску з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та вилучити заборону відчуження автомобіля [NUMBER], 1999 року випуску, накладену 11.11.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому позивач мотивує свої вимоги тим, що в 2013 році він домовився з [PERSON] про придбання в останнього автомобіля [NUMBER], 1999 року випуску, який ремонтувався в той час на станції технічного обслуговування. [PERSON] погодився продати автомобіль, при цьому завіривши позивача, що погасить борг перед ПАТ КБ «Приватбанк» з отриманих від [PERSON] коштів та потім переоформить автомобіль на позивача. [PERSON] погодився на ці умови, передав [PERSON] кошти в розмірі 5000,00 доларів США, про що останній написав розписку. Через деякий час, позивач намагався звязатися з [PERSON], однак той на звязок не виходить. Станом на сьогоднішній день, [PERSON] свої зобовязання з погашення боргу перед банком не виконав, за наявною інформацією помер 21.10.2013 року, а відповідачем до нотаріальної контори подано претензію про включення кредиторських вимог банку в спадкову масу після смерті [PERSON] Даний факт змушує [PERSON] звернутися до суду з даним позовом та вимагати захисту своїх прав. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, якою позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив закінчити розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, повідомленого належним чином, суд в порядку ст. 169 ЦПК України вирішує закінчити розгляд справи постановленням заочного рішення на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] в 2013 році домовився з [PERSON] про придбання в останнього автомобіля [NUMBER], 1999 року випуску, який ремонтувався в той час на станції технічного обслуговування. [PERSON] погодився продати автомобіль, при цьому завіривши позивача, що погасить борг перед ПАТ КБ «Приватбанк» з отриманих від [PERSON] коштів та потім переоформить автомобіль на позивача. [PERSON] погодився на ці умови, передав [PERSON] кошти в розмірі 5000,00 доларів США, про що останній написав розписку від 20.05.2013 року. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положень ст.ст. 662, 692 ЦК України, продавець зобовязаний передати товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобовязаний оплатити товар, після його прийняття. Відповідно до положень ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд знаходить, що [PERSON] та [PERSON] домовившись про всі істотні умови отримання автомобіля та передачу за це грошових коштів, фактично уклали 20.05.2013 року договір купівлі-продажу автомобіля, за яким [PERSON] отримав у власність автомобіль [NUMBER], 1999 року випуску. В подальшому, [PERSON], вважаючи себе власником даного автомобіля закінчив його ремонт та використовував на свій розсуд за прямим призначенням. На даний час банкові обтяження зазначеного автомобіля чинять перешкоди позивачеві у реалізації його права власності, а тому [PERSON] мають бути усунуті зазначені перешкоди у вигляді арешту автомобіля.

Outcome: approved