Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 19.02.2014 року він надав позику [PERSON] в розмірі 135\~000 грн. (в еквіваленті 15\~000 доларів США), про що було складено відповідну розписку, яку підписано сторонами та свідками. Боржник зобов`язався повернути позичені кошти за першою вимогою. Як стверджує [PERSON] 15.01.2020 відповідачу була направлена вимога про повернення грошових коштів в еквіваленті 15\~000 доларів США та запропоновано строк для повернення боргу до 01.03.2020. Відповідач на день подання позову до суду грошові кошти не повернув, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] просив суд стягнути на його користь з [PERSON] позику в сумі 416\~550,00 грн., яка є еквівалентом 15\~000 доларів США станом на день звернення до суду, а також сплачений судовий збір в розмірі 4\~165,50 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав та просив суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечував. Згідно вимог\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши заяву представника позивача про розгляд справи без її участі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити в\~повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Згідно\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, згідно ч.2\~ст.10 ЦПК України, вирішує справи відповідно до\~Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2014 між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] як позичальником був укладений договір позики, про що складено розписку, яку підписали сторони та двоє свідків.\~\~\~\~ Згідно з умовами зазначеного договору, позивач передав, а [PERSON] отримав у займ 135\~000,00 грн. (в еквіваленті 15\~000, 00 доларів США), які зобов`язувався повернути по першій вимозі позикодавця. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки. Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, від 12 квітня 2017 року №442/8157/15-ц. Так, як зазначено у Постановах ВСУ письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно \~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до\~ст.. 1049 ЦК України \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 15.01.2020 [PERSON] звертався до боржника [PERSON] із вимогою повернути позичені кошти в строк до 01.03.2020, яку останній отримав особисто 17.01.2020, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням. У зв`язку з тим, що на день звернення до суду (25.03.2020) курс долара США відповідно до даних НБУ становив 27,77 грн., позивачем визначена сума еквівалентна 15\~000,00 доларів США у розмірі 416\~550,00 грн. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує, в своїй заяві позов визнав, отже порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 416\~550,00 грн. Крім того відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі\~4 165,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved