Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві вказує наступне. З 07.09.2007 року по 03.10.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишилась проживати разом з матір'ю. Шлюб між ними розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 03.10.2011 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011 року з нього стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 23.04.2016 року він зареєстрував шлюб з [PERSON]. [INFO] року у них народилася донька [PERSON], яка знаходиться на його утриманні. Крім того, його дружина зараз не працює, оскільки доглядає за їхньою дитиною, тому він також утримує і свою дружину. Відповідно до рішення суду про стягнення аліментів, в 2011 році він мав постійне місце роботи та постійну щомісячну заробітну плату. На теперішній час він постійного місця роботи не має, а має нерегулярний (мінливий) дохід, котрий отримує від непостійних, тимчасових робіт. Таким чином, його сімейний та матеріальний стан змінився, за таких обставин він не може сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 гривен, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам. На підставі викладеного позивач просить: - змінити розмір стягнутих рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011 року аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] з 1500 гривень на 500 гривень щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття; - виконавчий лист виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011 року про стягнення з [PERSON] аліментів, відкликати з ВДВС Шевченківського РУЮ Запорізької області. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - [PERSON], позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України в усіх діях щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а одним із способів виконання батьками такого обов'язку є сплата аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За роз'ясненнями п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на зміну сімейного та матеріального стану. Разом з тим, даних про свої доходи відповідач не надав, що свідчить про неможливість визначити фактичний дохід відповідача. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження доводів про утримання своєї сім'ї - дружини та доньки. Відповідно до ст.10 ч.2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про необхідність зменшення стягуваних з нього за рішенням суду аліментів, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed