Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною. Посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. За життя батько склав заповіт, згідно якого йому та його рідній сестрі [PERSON] заповів все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося в рівних частинах. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно. Він та відповідач, як спадкоємці за заповітом, у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а отже у встановленому законом порядку він прийняв спадщину. Однак, в ході реалізації своїх спадкових прав, сестра запропонувала йому відмовитися від спадщини щоб зайво не витрачати гроші на оформлення спадкових документів. При цьому отримавши одноособово Свідоцтво про право на спадщину, пообіцяла продати спадкове майно, а половину грошей повернути йому. Досягнувши згоди, повіривши сестрі та її порядним намірам виконати досягнуті домовленості, 17 травня 2014 року він подав до Кобеляцької нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Через певний період часу стосунки із сестрою погіршилися і вона не виконала домовленості, при цьому до цього часу не отримала Свідоцтво про право на спадщину. Подавши заяву про відмову від спадщини, він не відкликав її протягом часу, встановленого для її прийняття, оскільки повірив сестрі і був впевненим, що вона належним чином виконає досягнуті між ними домовленості. Однак, сестра в подальшому проявила пасивну поведінку, не отримала свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого він був позбавлений можливості реалізувати свої права у отримання грошових коштів від продажу спадкового майна. Вважає, що відповідач [PERSON] умисно ввела його в оману, оскільки на момент подання ним заяви про відмову від спадщини вона не мала наміру виконати досягнуті ними домовленості щодо оформлення спадкових прав, продажу спадкового майна та повернення йому половини коштів від вартості цього майна. Маючи на сьогоднішній день всі можливості виконати досягнуті домовленості, [PERSON] не вчиняє для цього ніяких дій. Враховуючи вказане, просив визнати заяву недійсною про відмову від спадщини за заповітом, подану 17 травня 2014 року до Кобеляцької державної нотаріальної контори [PERSON] на корись [PERSON] у спадковій справі, відкритій після смерті [PERSON]. До суду позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду направила заяву, в якій визнала позовні вимога, а справу просила розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м.Полтава помер [PERSON] у віці 81 рік, про що виконком Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть від 03 грудня 2013 року серії [NUMBER] (а.с.9). За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчено секретарем Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської, згідно якого [PERSON] та [PERSON] заповів все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося в рівних частинах (а.с.21). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими прибудовами та земельну ділянку площею 0,1892 га, які розташовані по [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,6533 га та 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с.Минівка Полтавського району Полтавської області (а.с.18-20). Як спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернулися до Кобеляцької нотаріальної контори в Полтавської області із заявами про прийняття спадщини, а отже у встановленому законом порядку позивач [PERSON] прийняв спадщину. Однак, в ході реалізації своїх спадкових прав, його сестра [PERSON] запропонувала йому відмовитися від спадщини щоб зайво не витрачати гроші на оформлення спадкових документів. При цьому отримавши одноособово Свідоцтво про право на спадщину, пообіцяла продати спадкове майно, а половину грошей повернути йому. Досягнувши згоди, повіривши сестрі та її порядним намірам виконати досягнуті домовленості, 17 травня 2014 року [PERSON] подав до Кобеляцької нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с.6). Через певний період часу стосунки [PERSON] з [PERSON] погіршилися, і остання не виконала домовленості, при цьому до цього часу не отримала Свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1223 цього ж кодексу вказує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1273 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ст.1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнання судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231, 233 цього Кодексу. Подавши заяву про відмову від спадщини, позивач не відкликав її протягом часу, встановленого для її прийняття, оскільки повірив своїй сестрі і був впевненим, що вона належним чином виконає досягнуті між ними домовленості. Однак, [PERSON] в подальшому проявила пасивну поведінку, не отримала свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого [PERSON] був позбавлений можливості реалізувати свої права у отримання грошових коштів від продажу спадкового майна. Частиною 1 ст.230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. При цьому, із ч.1 ст.229 ЦК України слідує, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Позивачем [PERSON] доведено, що відповідач [PERSON] умисно ввела його в оману, оскільки на момент подання ним заяви про відмову від спадщини вона не мала наміру виконати досягнуті ними домовленості щодо оформлення спадкових прав, продажу спадкового майна та повернення йому половини коштів від вартості цього майна. При цьому, маючи на сьогоднішній день всі можливості виконати досягнуті домовленості, [PERSON] не вчиняє для цього ніяких дій. Враховуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved