Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у 2017 році. Від шлюбу дітей не має. Спочатку сімейне життя складалось добре. Однак після проходження позивачем служби в Збройних Силах України, а саме в зоні проведення АТО, шлюбні відносини фактично припинились. На даний момент між сторонами взагалі відсутнє взаєморозуміння, любов та повага, які мають бути притаманні сім`ї. У відповідача власні погляди на життя. Більше ніж 6 місяців сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства . Шлюб носить формальний характер, атому його збереження буде суперечити інтересам позивача і відповідача. Вжиття заходів щодо примирення не виправить стан відносин, такі спроби у минулому не призвели до жодних результатів. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] . Провадження у справі було відкрито 03.10.2019 р., відповідно до приписів ст. ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов. Відповідач зазначила, що шлюб було укладено 16.07.2016 р. в Шевченківському районному відділі реєстрації актів цивільного стану м. Києва. Сімейне життя складалось добре до лютого 2018 р. У позивача після служби у ЗСУ і перебування у зоні проведення АТО кардинально змінилась поведінка. Усі спроби відповідача проявити турботу з приводу його стану здоров`я викликали дратівливість. У лютому 2019 р. позивач припинив спільне життя з відповідачем та виїхав у невідомому напрямі. Жодних спроб щодо встановлення контакту та пояснення ситуації не вживав. Разом з тим, просить відмовити у задоволенні позову та дати термін на примирення. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Зазначив, що його бажання розірвати шлюб є незмінним. Збереження шлюбу та примирення неможливе. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час його проведення повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила, що відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи по суті. Вислухавши доводи позивача, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, зважаючи на наступне. Встановлено, що 15 липня 2016 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 845. Після реєстрації шлюбу відповідач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Як було встановлено під час розгляду справи від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Як зазначив [PERSON] , і дана обставина підтверджена відповідачем у відзиві, сторони проживають окремо один від одного з лютого 2019 року. Підстави вважати, що сторони мають спільний побут, та пов`язані взаємними правами та обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. [PERSON] стверджує, що рішення розірвати шлюб є остаточним, він наполягає на задоволенні позову. Збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Зважаючи на пояснення позивача, з огляду на те, що за час який справа перебуває в провадженні суду позивач не змінив свою позицію та наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про відсутності обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Беручи до уваги вищенаведене, з огляду на те, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про можливість примирення сторін, зважаючи на пояснення позивача, суд приходить до висновку, що збереження не відповідає інтересам [PERSON] , а тому вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що розгляд справи відбувається за відсутності [PERSON] дане питання не розглядалось в судовому засіданні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved