Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 15.08.2011 по 01.03.2016. При звільненні відповідачем вчасно не виплачено належну йому заробітну плату за період роботи з травня по жовтень 2014 року. У березня 2017 року відповідач сплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в сумі 12109,96 грн., затримавши виплату на 34-29 місяців і не сплативши компенсацію за втрату частини грошових доходів. Під час розгляду справи позивач подав доповнення до позовних вимог та просив суд зобов'язати відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у відповідності до вимог чинного законодавча з грошової суми 12109,96 грн., сплаченої у березні 2017, за період часу з травня 2014 року по жовтень 2014 року за індексом зростання цін, затверджених у березні 2017 року, стягнути з відповідача на його користь не нараховану компенсацію в сумі 9767,08 грн., стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача частини призначеної до стягнення загальної суми 9767,08 грн. заробітної плати за один місяць в сумі 5029,14 грн., судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, просив задовольнити, на останнє судове засідання надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутністю, позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилався, що відповідачем при звільненні позивача всі необхідні розрахунки були здійсненні своєчасно та у повному обсязі. За рішенням суду відповідачем виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду, на даний час у відповідача немає підстав для нарахування та виплати компенсації за затримку виплати заробітної плати, моральну шкоду відповідачем спричинено не було. На підставі чого просив у задоволенні позову відмовити. В останнє судове засідання представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутністю, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах з 15.08.2011 по 31.03.2016, працював майстром дільниці. 26.09.2013 позивача звільнено з посади майстра стрижневої дільниці цеху сталевого литва № 111 ДП «Завод «Електроважмаш». Рішенням суду від 19.09.2013 позивача поновлено на роботі, стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Рішенням Апеляційного суду Харківської області вказане рішення місцевого суду скасовано. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ скасовано рішення Апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 стягнуто з ДП «Завод «Електроважмаш» на користь [PERSON] заборговану різницю по заробітній платі в загальній сумі 24911,70 грн. за період часу з 22.04.2014 по 18.11.2014 за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, стягнуто з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14.02.2017 рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 змінено. Зменшено суму, що підлягає стягненню з відповідача з 24911,70 грн. до 12109,96 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. (а.с. 41-51). Згідно копій платіжних доручень, відповідачем перераховано на користь позивача у січні 2017 -5029,14 грн. в рахунок відшкодування заробітної плати за один місяць, у квітні 2017 - 2000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в березні 2017 - 12109,96 грн. в рахунок відшкодування різниці по заробітній платі за рішенням Апеляційного суду Харківської області (а.с. 35, 37, 38). За довідкою ДП «Завод «Електроважмаш» сума компенсації [PERSON] за період з травня по жовтень 2014 року за індексом споживчих цін у березні 2017 року складає 9532,56 грн. (а.с. 62). Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» , компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1, 2, 3 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). На підставі наданих доказів судом встановлено, що заборгованість по зарплаті виникла з вини відповідача та була виплачена позивачу несвоєчасно, тому позивач має право стягнення компенсації втрати частини доходів із грошової суми, встановленої рішенням Апеляційного суду Харківської області у розмірі 12109,96 грн. Тому позов в частині зобов'язання відповідача нарахувати компенсацію з грошової суми 12109,96 грн. за період з травня по жовтень 2014 року за індексом зростання цін, затверджених у березні 2017 року підлягає задоволенню. Суму компенсації суд встановлює на підставі довідки, наданої відповідачем у розмірі 9532,56 грн. При стягненні моральної шкоди, суд з'ясовує, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Будь-яких доказів заподіяння моральних чи фізичних страждань позивачем суду не надано, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Крім того, позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача частини призначеної до стягнення загальної суми в 9767,08 грн. заробітної плати за один місяць в сумі 5029,14 грн. Сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати належить до фонду додаткової заробітної плати, тому суд має підстави допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у межах суми платежів за один місяць. Проте ні позивачем, ні відповідачем не здійснено розрахунку середньомісячної компенсації за період з травня по жовтень 2014 року, а позивач просить допустити негайне виконання в розмірі суми середньомісячної заробітної плати, а не компенсації, тому суд немає можливості розрахувати розмір компенсації у межах суми платежів за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, в зв'язку з чим, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме за дві позовних вимоги майнового та немайнового характеру 640,00 грн. за кожну.

Outcome: partial