Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій вказав, що він народився [INFO] у м. Запоріжжі в родині українців та з цього часу мешкає на території України. В 1999 році заявник з необережності втратив свій паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року, до якого було проставлено штампи-написи «УКРАЇНИ» та «УКРАЇНА», та з цього часу проживає без паспорта громадянина України, без реєстрації місця проживання. 15.09.2016 року заявника було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 197 КУпАП: проживання за адресою: [ADDRESS] без паспорта громадянина України та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. З метою отримання паспорта громадянина України у зв'язку з втратою паспорта зразка колишнього СРСР заявник звернувся до Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Державної міграційної служби. 19.11.2016 року заявника було повідомлено, що його особу було встановлено, але належність до громадянства України не підтверджено, тому у видачі паспорта громадянина України замість втраченого паспорта зразка колишнього СРСР було відмовлено. Вознесенівським РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області заявнику було видано Довідку № 2314-1077 від 23.03.2018 року, що він звертався з заявою щодо видачі паспорта замість втраченого, що його особу встановлено, але не встановлено належність до громадянства будь-якої держави. Заявник, з метою встановлення факту свого постійного проживання на території України за адресою: [ADDRESS] станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час, є підтвердження належності до громадянства України та його місця проживання для отримання паспорта громадянина України замість втраченого паспорта зразка колишнього СРСР, просить встановити факт постійного проживання на території України за адресою: [ADDRESS], станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час [PERSON], який народився [INFO]. в м. Запоріжжі. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенівський районний відділ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Представник заінтересованої особи - Вознесенівський відділ реєстрації фізичних осіб Управління державної реєстрації фізичних осіб Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], заявник [PERSON], народився [INFO]. у м. Запоріжжі, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 07.08.1961 року зроблено запис № 864, Свідоцтво про народження [NUMBER]. З січня 1965 року разом з батьками [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS], яку отримала його бабуся [PERSON] на підставі ордеру № 417 від 20.01.1965 року. По досягненню повноліття, Орджонікідзевським РОВД м. Запоріжжя [PERSON] було видано паспорт громадянина СРСР [NUMBER] від 14 березня 1979 року. 14.07.1984 року [PERSON] одружився з [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]), що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER], видане Орджонікідзевським відділом РАГС 14.07.1984 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] з дружиною проживали за адресою: [ADDRESS]. [INFO] у заявника народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтво про народження [NUMBER] від 01.12.1984 pоку. В травні 1985 року [PERSON] влаштувався на роботу в Совгосп «Чапаевський» Михайлівського району Запорізької області, тому знявся з реєстрації у м. Запоріжжі та прописався тимчасово на рік в гуртожитку с. Бурчак Михайлівського району Запорізької області, про що свідчить довідка Орджонікідзевського ЖЕУ від 02.04.1985 pоку. Через рік [PERSON] звільнився за власним бажанням та повернувся на постійне проживання до м. Запоріжжя, де з 23.04.1986 року по 09.09.1988 pоку, працював газоелектрозварником на Дніпровському Алюмінієвому заводі ім. С.М. Кірова, про що свідчить запис в трудовій книжці Разом з родиною [PERSON] фактично проживав за адресою: [ADDRESS], проте, у зв'язку з втратою листка вибуття із гуртожитку, він не прописався за адресою свого проживання. [INFO] у заявника народилась дочка [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER]. В період з 10.10.1989 року по 12.05.1991 року [PERSON] працював слюсарем-ремонтником 5 розряду прокатного цеху Електрометалургійного заводу Дніпроспецсталь м. Запоріжжя, про що свідчить запис в трудовій книжці. З 1991 року [PERSON] почав проживати окремо з дружиною, тому вона разом з сином та дочкою залишились жити за адресою: [ADDRESS], а заявник став жити за адресою: [ADDRESS], де проживає до теперішнього часу. З 10.06.1991 року по 07.09.1992 року заявник працював електрогазозварником механо-збірного цеху Запорізького електроапаратного заводу, з 21.09.1992 року по 31.07.1997 року працював електрогазозварником ремонтно-механічного цеху Дніпровського алюмінієвого заводу ім. М.С. Кірова, про що свідчать записи в трудовій книжці. В 1999 році [PERSON] з необережності втратив свій паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року, до якого було проставлено штампи-написи «УКРАЇНИ» та «УКРАЇНА», тому з цього часу проживав без паспорта громадянина України, без реєстрації місця проживання. 15.09.2016 року посадовою особою відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 197 КУпАП: проживання за адресою: [ADDRESS] без паспорта громадянина України та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, що підтверджується постановою № ДРП- 000616 від 15.09.2016 року. З метою отримання паспорта громадянина України у зв'язку з втратою паспорта зразка колишнього СРСР заявник звернувся до Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Державної міграційної служби. У відповіді від 19.11.2016 р. № 23.14-4042 [PERSON] було повідомлено, що його особу було встановлено, але належність до громадянства України не підтверджено, тому у видачі паспорта громадянина України замість втраченого паспорта зразка колишнього СРСР було відмовлено. Вознесенівським РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області [PERSON] було видано Довідку № 2314-1077 від 23.03.2018 року (дублікат), що він звертався з заявою щодо видачі паспорта замість втраченого, що його особу встановлено, але не встановлено належність до громадянства будь-якої держави. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт постійного проживання на території України за адресою: [ADDRESS], станом на 24 серпня 1991 року та по теперішній час [PERSON], який народився [INFO] в м. Запоріжжі Статтею 4 Конституції України передбачено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» № 1636-ХІІ в редакції від 08.10.1991 p., яка діяла до 16.04.1997 p., громадянами України є: особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України. Згідно п. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України» № 2235, який набув чинність 18.01.2001 р. та зі змінами та доповненнями діє до теперішнього часу, громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24.08.91 р. постійно проживали на території України. Відповідно до статті 17 Цивільного кодексу УРСР, який діяв до 31.12.2003 p., місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. До громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, належать громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні в цілому не менше ніж 183 дні у календарному році (частина друга статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», який діяв з 26.12.1992 р. по 01.01.2012 p.). .Аналогічну норму містив діючий раніше Закон УРСР «Про прибутковий податок з громадян Української PCP, іноземних громадян та осіб без громадянства», введений в 1 липня 1991 р. Постановою ВР України від 5 липня 1991 року № 1307-ХІІ. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 2 ст. 315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в Справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В силу викладеного заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved